C 88/68
BG
Официален вестник на Европейския съюз
24.2.2022 г.
Потоците, наричани „jalles“ и „esteys“, които осигуряват отводняването на всички почви към Gironde, са прорязали тези места, за да обособят покритите с каменисти почви възвишения, и съвпадат с няколко общински граници.
Така географският район на контролираното наименование за произход „Saint-Estèphe“ съответства на територията на община Saint-Estèphe.
На север нейната територия е отделена от тази на община Saint-Seurin-de-Cadourne от блатото, което се оттича по „Estey de la Calupeyre“, а на юг от блатото Lafite, оттичащо се по „Jalle du Breuil“.
По каменистите възвишения преобладават пясъчно-чакълести или глинесто-чакълести почви.
В западната част основата от твърд варовик е неравномерно покрита с пясъчно-чакълести почви и почви от повърхностни рендзини.
Местното богатство от седименти е донякъде в основата на разнообразието от пейзажи и на различните цветове на почвите.
Имена от местната топонимия като „Cos“ или „Pez“ препращат едновременно към топографията с възвишения и към характера на чакълестите почви.
Контролираното наименование за произход „Saint-Estèphe“ е най-северното от „общинските“ контролирани наименования за произход от района на Médoc и второ по своята площ.
Лозята заемат основната част от територията на общината по високите части на заоблените възвишения и така структурират ландшафта.
Тя се прекосява от гъста мрежа второстепенни пътища, обслужващи множество махали.
Тези махали, като например Marbuzet, Blanquet, Pez, Leyssac или Saint-Corbian, са се зародили около лозаро-винарските замъци.
Най-големите винопроизводителни масиви („crus“) се отличават с красиви замъци, издигащи се сред лозята им.
В южната и северната част на общината влажните долини, които образуват перпендикулярни на естуара блатисти зони, са покрити с ливади и на места с гори.
И накрая, характерните за контролираното наименование за произход „Saint-Estèphe“ засадени с лозя каменисти възвишения на изток са много близо до естуара, като по този начин зоните с наноси от по-ново време се свеждат до ивица с широчина 200—300 m.
8.2.
Описание на човешките фактори, които допринасят за връзката През XIII век Gui Martin de Saint-Estèphe, който управлява архиерейство Lesparre, е феодалният владетел на Calon.
Тогава районът на Saint-Estèphe започва да става известен със своите „добри лозя“, които вече носят по-голяма доходност от зърнените култури.
На територията, която по-късно ще стане община Saint-Estèphe, други феодални владения, като например Blanquet или васалното владение Lassalle de Pez, поставят историческите основи на махалите.
През XVII и XVIII век десятъкът за „Saint-Estèphe“ е най-значителният от всички в района на Médoc.
В историята се помни все пак, че репутацията на вината „Saint-Estèphe“ е тясно свързана с дейността на търговците от Бордо, които организират отлежаването и продажбата на тези вина.
През XIX век, белязан от просперитет, се създават днешните големи стопанства.
Датиращите от тази епоха красиви и внушителни замъци свидетелстват за тяхното благоденствие, могъщество и динамика.
Както и при другите контролирани наименования за произход от полуостров Médoc, винопроизводителните участъци в община Saint-Estèphe получават признание чрез различните класификации на владенията, правени от XVII и XVIII век досега.
Така например в „Classement des vins de Bordeaux de 1855“ (Класация на вината от Бордо от 1855 г.) се признават пет винопроизводителни участъка в община Saint-Estèphe, а в „Classement des crus Bourgeois de 1932“ (Класация на винопроизводителните участъци на Бордо от 1932 г.) се дава признание на около четиридесет такива участъка.
Днес почти половината от вината „Saint-Estèphe“ се продават извън националната територия — в Белгия, Англия, Германия и Нидерландия — или се изнасят за Съединените щати, Швейцария и Азия.
Контролираното наименование за произход „Saint-Estèphe“ е признато с указа от 11 септември 1936 г. От лозята се произвеждат средно 65 000 ha тихи червени вина.
Вината са с наситен червен цвят.
Те най-често са получени от смеси, в които най-голям е делът на сорта Cabernet Sauvignon N.
Този сорт придава на вината стабилна основа и богата танинова структура.
Сортът Merlot N често допълва пикантните нотки с такива на червени плодове.
Структурата и комплексният характер се засилват от сортовете Cabernet Franc N или Petit Verdot N, като последният може да привнесе свежест в годините когато гроздето е много добре узряло.
За тези плътни и силни вина е необходимо стареене в продължение на няколко години, което им придава плътност, плодови нотки и финес.
Качеството и оригиналността на вината с контролираното наименование за произход „Saint-Estèphe“ се коренят в изключителната допълняемост на почвите и в топографското положение на парцелите в близост до естуара, което предпазва лозята от крайните проявления на климата.