21.2.2022.
HR
Službeni list Europske unije
C 84/23
Prethodna pitanja 1.
Treba li članak 13. stavak 1. točku (b) podtočku i.
Uredbe (EZ) br.
883/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004.
o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, članak 3. stavak 1. točku (a) i članak 11. stavak 1.
Uredbe (EZ) br. 1071/2009 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ te članak 4. stavak 1. točku (a) Uredbe (EZ) br.
1072/2009 (3) Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o zajedničkim pravilima za pristup tržištu međunarodnog cestovnog prijevoza tereta tumačiti na način da iz činjenice da poduzeće kojem se u državi članici Europske unije u skladu s Uredbom br.
1071/2009 i Uredbom br.
1072/2009 izdaje dozvola za cestovni prijevoz i koje, slijedom toga, mora imati stvarni i stabilni poslovni nastan u toj državi članici proizlazi da se time nepobitno dokazuje da to poduzeće u okviru određivanja sustava socijalne sigurnosti koji treba primijeniti ima registrirano sjedište u smislu članka 13. stavka 1.
Uredbe br.
883/2004 u toj državi članici i [da] su tijela države članice zaposlenja obvezana tim utvrđenjem? 2.
Smije li nacionalni sud države članice zaposlenja koji utvrdi da je predmetna dozvola za cestovni prijevoz dobivena na prijevaran način zanemariti tu dozvolu ili tijela države članice zaposlenja na temelju utvrđenja prijevare najprije trebaju od tijela koja su izdala dozvolu zatražiti da oduzmu tu dozvolu?
(1) (2) (3)
SL 2004., L 166, str. 1.
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160. i ispravak 2020., L 415, str. 88.)
SL 2009., L 300, str. 51.
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 135. i ispravak 2015., L 84, str. 74.)
SL 2009., L 300, str. 72.
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 235. i ispravak 2015., L 82, str. 114.)
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2021.
uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – „Gargždų geležinkelis” UAB/Lietuvos transporto saugos administracija (Predmet C-671/21) (2022/C 84/30) Jezik postupka: litavski Sud koji je uputio zahtjev Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
Stranke glavnog postupka Tužitelj i žalitelj: „Gargždų geležinkelis” UAB Druge stranke u postupku: Lietuvos transporto saugos administracija Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba „LTG Infra” AB
Prethodna pitanja 1.
Treba li prvu i drugu rečenicu članka 47. stavka 4.
Direktive 2012/34/EU (1) tumačiti na način da nedvosmisleno zabranjuju usvajanje nacionalnog propisa prema kojem se u slučaju zakrčenosti željezničke infrastrukture može uzeti u obzir intenzitet njezina korištenja u trenutku dodjele kapaciteta?
Je li u tom pogledu relevantno je li stopa iskorištenosti željezničke infrastrukture povezana sa stvarnom iskorištenosti te infrastrukture u prošlosti ili s njezinom planiranom iskorištenosti tijekom važenja relevantnog voznog reda?
Jesu li u tom pogledu relevantne odredbe članaka 45. i 46.
Direktive 2012/34/EU, koje upravitelju javne infrastrukture ili subjektu koji odlučuje o kapacitetu daju široku diskrecijsku ovlast usuglašavanja traženih kapaciteta, i provedba tih odredbi u nacionalnom pravu?
Je li u tom pogledu relevantna činjenica da je infrastruktura u danom slučaju proglašena zakrčenom zbog toga što su dva ili više željezničkih poduzeća kapacitet zatražila u odnosu na prijevoz istog tereta?