C 84/8
HR
Službeni list Europske unije
21.2.2022.
Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. prosinca 2021.
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Njemačka) – Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH (Predmet C-124/20) (1) („Zahtjev za prethodnu odluku – Trgovinska politika – Uredba (EZ) br. 2271/96 – Zaštita od učinaka izvanteritorijalne primjene zakonodavstva koje donese treća zemlja – Mjere ograničavanja Sjedinjenih Američkih Država protiv Irana – Sekundarne sankcije koje je donijela ta treća zemlja, koje sprječavaju osobe da održavaju poslovne odnose s određenim iranskim poduzećima izvan njezina državnog područja – Zabrana postupanja u skladu s takvim zakonodavstvom – Korištenje pravom redovitog otkaza”) (2022/C 84/09) Jezik postupka: njemački Sud koji je uputio zahtjev Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg
Stranke glavnog postupka Tužitelj: Bank Melli Iran
Tuženik: Telekom Deutschland GmbH
Izreka 1.
Članak 5. prvi stavak Uredbe Vijeća (EZ) br. 2271/96 od 22. studenoga 1996.
o zaštiti od učinaka izvanteritorijalne primjene zakonodavstva koje donese treća zemlja i djelovanja koja se temelje na tom zakonodavstvu ili iz njega proizlaze, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br.
37/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2014. i Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2018/1100 оd 6. lipnja 2018., kojom je izmijenjen Prilog Uredbi br.
2271/96, treba tumačiti na način da osobama iz članka 11.
Uredbe br.
2271/96, kako je izmijenjena, zabranjuje ispunjavanje zahtjeva ili zabrana iz zakona navedenih u Prilogu toj uredbi, čak i u nedostatku uputa upravnih ili sudskih tijela trećih zemalja koje su donijele te zakone, a kojima se nastoji osigurati njihovo poštovanje.
2.
Članak 5. prvi stavak Uredbe br.
2271/96, kako je izmijenjena Uredbom br.
37/2014 i Delegiranom uredbom 2018/1100, treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da osoba iz članka 11. te uredbe, kako je izmijenjena, koja nije ovlaštena u smislu članka 5. drugog stavka navedene uredbe, kako je izmijenjena, može otkazati ugovore sklopljene s osobom koja se nalazi na „Popisu posebno imenovanih državljana i blokiranih osoba” (Specially Designated Nationals and Blocked Persons List) a da takav otkaz nije popraćen nikakvim obrazloženjem.
Međutim, članak 5. prvi stavak iste uredbe, kako je izmijenjena, zahtijeva da, kada svi dokazi kojima raspolaže nacionalni sud, u okviru građanskog postupka koji se odnosi na navodnu povredu zabrane propisane tom odredbom, na prvi pogled upućuju na to da osoba iz članka 11.
Uredbe br.
2271/96, kako je izmijenjena, postupa u skladu sa zakonima navedenima u Prilogu toj uredbi, kako je izmijenjen, a da pritom nema ovlaštenje u tom pogledu, ona mora u dovoljnoj mjeri dokazati da cilj koji je htjela postići svojim ponašanjem nije postupanje u skladu s navedenim zakonima.
3.
Uredbu br.
2271/96, kako je izmijenjena Uredbom br.
37/2014 i Delegiranom uredbom 2018/1100, a osobito njezine članke 5. i 9. u vezi s člankom 16. i člankom 52. stavkom 1.
Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da joj se ne protivi to da se otkaz ugovora koji je izvršila osoba iz članka 11. te uredbe, kako je izmijenjen, radi usklađivanja sa zahtjevima ili zabranama utemeljenima na zakonima navedenima u Prilogu navedenoj uredbi, kako je izmijenjen, iako nema ovlaštenje u smislu članka 5. drugog stavka iste uredbe, kako je izmijenjen, utvrdi ništetnim, pod uvjetom da to utvrđenje ne dovede do neproporcionalnih učinka za tu osobu s obzirom na ciljeve Uredbe br.
2271/96, kako je izmijenjena, koji se sastoje od zaštite postojećeg pravnog poretka i interesa Europske unije općenito.
U tom ispitivanju proporcionalnosti potrebno je uravnotežiti ostvarivanje tih ciljeva, koje se postiže utvrđenjem ništetnosti otkaza ugovorâ kojim se povređuje zabrana predviđena člankom 5. prvim stavkom te uredbe, kako je izmijenjen, i