DA
C 84/8
Den Europæiske Unions Tidende
21.2.2022
Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. december 2021 — Bank Melli Iran mod Telekom Deutschland GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg — Tyskland) (Sag C-124/20) (1) (Præjudiciel forelæggelse – handelspolitik – forordning (EF) nr.
2271/96 – beskyttelse mod virkningerne af den eksterritoriale anvendelse af lovgivning vedtaget af et tredjeland – restriktive foranstaltninger, som Amerikas Forenede Stater har truffet over for Iran – sekundære sanktioner, der er blevet vedtaget af dette tredjeland, og som forhindrer personer i uden for dette tredjelands område at have forretningsforbindelser med bestemte iranske virksomheder – forbud mod efterlevelse af sådan lovgivning – udøvelse af en ordinær opsigelsesret) (2022/C 84/09) Processprog: tysk Den forelæggende ret Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg
Parter i hovedsagen Sagsøger: Bank Melli Iran
Sagsøgt: Telekom Deutschland GmbH
Konklusion 1) Artikel 5, stk.
1, i Rådets forordning (EF) nr.
2271/96 af 22. november 1996 om beskyttelse mod virkningerne af den eksterritoriale anvendelse af lovgivning vedtaget af et tredjeland og af foranstaltninger, som er baseret herpå eller er en følge heraf, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
37/2014 af 15. januar 2014 og ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/1100 af 6. juni 2018, hvorved bilaget til forordning nr.
2271/96 er blevet ændret, skal fortolkes således, at bestemmelsen indeholder et forbud for de personer, der er omhandlet i artikel 11 i forordning nr.
2271/96, som ændret, mod at efterleve de bestemmelser eller forbud, som er fastsat i de i bilaget til denne forordning omhandlede love, selv når der ikke foreligger noget påbud fra administrative eller retslige myndigheder i de tredjelande, der har vedtaget disse love, hvorved det tilstræbes at sikre overholdelsen heraf.
2) Artikel 5, stk.
1, i forordning nr.
2271/96, som ændret ved forordning nr.
37/2014 og ved delegeret forordning 2018/1100, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at en person, der er omhandlet i artikel 11 i denne forordning, som ændret, og som ikke råder over en bemyndigelse som omhandlet i artikel 5, stk.
2, i nævnte forordning, som ændret, kan opsige kontrakter indgået med en person, der er opført på »listen over udtrykkeligt udpegede nationale statsborgere og personer, hvis aktiver blokeres« (Specially Designated Nationals and Blocked Persons List), uden at denne opsigelse ledsages af en begrundelse.
Artikel 5, stk.
1, i den nævnte forordning, som ændret, opstiller imidlertid et krav om, at når det i forbindelse med en civilretlig sag vedrørende en hævdet overtrædelse af det i bestemmelsen fastsatte forbud forholder sig således, at samtlige de beviser, som den nationale retsinstans råder over, ved første øjekast synes at vise, at en person, der er omhandlet i artikel 11 i forordning nr.
2271/96, som ændret, uden at være bemyndiget hertil har efterlevet de i bilaget til denne forordning omhandlede love, tilkommer det denne person i tilstrækkelig grad at godtgøre, at formålet med den pågældendes adfærd ikke var at efterleve de nævnte love.
3) Forordning nr.
2271/96 — som ændret ved forordning nr.
37/2014 og ved delegeret forordning 2018/1100 — og navnlig dens artikel 5 og 9, sammenholdt med artikel 16 og artikel 52, stk.
1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en kontraktopsigelse, som en person omhandlet i artikel 11 i forordningen, som ændret, foretager med henblik på at efterleve de bestemmelser eller forbud, der er baseret på de love, som er omhandlet i bilaget til forordningen, som ændret, skønt den pågældende ikke er bemyndiget hertil som omhandlet i artikel 5, stk.
2, i forordningen, som ændret, annulleres, forudsat at denne annullation ikke medfører retsvirkninger for denne person, der ikke står i forhold til formålene med forordning nr.
2271/96, som ændret, som består i at beskytte det etablerede retssystem og Den Europæiske Unions interesser generelt.
I forbindelse med denne proportionalitetsprøvelse skal der foretage en afvejning mellem på den ene side forfølgelsen af disse formål, der tjenes ved annullationen af en kontraktopsigelse, som er i strid med forbuddet i artikel 5,