C 81/78
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
18.2.2022.
Ceturtdiena, 2021. gada 24. jūnijs
pārejas klauzulu iedarbināšanu; konstatē, ka neviens priekšlikums vairāk kā četrus pamatotus atzinumu saņēmis nav; atgādina, ka Līgumos ir noteikta parlamentu sadarbības loma, proti, tas, ka valstu parlamenti ir atbildīgi par leģislatīvo un neleģislatīvo iniciatīvu pārbaudi; atzinīgi vērtē to, ka dalībvalstu parlamenti aktīvi piedalās likumdošanas dialogā ar ES iestādēm, izmantojot subsidiaritātes kontroles mehānismam alternatīvus līdzekļus; atgādina, ka laikposmā 2007.–2019. gads attiecībā uz kopumā 439 pamatotiem atzinumiem un 5 513 atzinumiem “oranžās kartes” procedūra nekad iedarbināta tikusi nav un ka “dzeltenās kartītes” procedūra ir iedarbināta tikai trīs reizes; konstatē, ka dalībvalstu parlamentu tiesību īstenošana attiecībā uz subsidiaritātes principa ievērošanas kontroli, pamatojoties uz tā dēvēto agrīnās brīdināšanas sistēmu (ABS), ir ES iestāžu un dalībvalstu parlamentu attiecības daļēji uzlabojusi; uzsver Komisijas apņemšanos turpmāk sniegt apkopotas atbildes, ja vismaz četri parlamenti ir snieguši pamatotus atzinumus, un izrādīt elastību attiecībā uz Līgumos noteikto astoņu nedēļu termiņu, kurā valstu parlamentiem ir jāiesniedz savi pamatotie atzinumi, ņemot vērā vispārējos brīvdienu un darba pārtraukšanas laikposmus; uzskata, ka konference par Eiropas nākotni kalpos par izcilu iespēju iedzīvotājiem dalīties savos iespaidos par reālo ietekmi, kāda tiesību aktiem ir dalībvalstu līmenī, un izteikt ieteikumus, kā labāk sasniegt likumdošanas mērķus, tostarp par subsidiaritātes procesa vēlreizēju novērtēšanu; atgādina, ka pārredzamība un publiska piekļuve ir būtiskas no likumdošanas procesa viedokļa un pamato arī valstu un reģionālo parlamentu iesaistīšanos, vienlaikus Eiropas Savienības demokrātiskajam likumdošanas procesam piešķirot lielāku leģitimitāti un apliecinot tam lielāku uzticēšanos; šajā sakarībā atzinīgi vērtē Parlamenta panākto progresu vairāku sleju dokumentu publiskošanā, kas tam bija jādara, pamatojoties uz sprieduma De Capitani lietā;
14. konstatē, ka 2016. gadā no 41 valstu parlamenta palātas kopējā skaita 26 ir sniegušas pamatotus atzinumus un ka 2017. gadā šis skaits samazinājās līdz 19 un 2018. gadā — līdz 14; uzsver, ka šis samazinājums iet roku rokā ar pamatoto atzinumu skaita samazināšanos vispār;
15. uzsver, ka atzinumu un pamatoto atzinumu skaita tendences laikposmā 2007.–2019. gads liecina, ka dalībvalstu parlamenti arvien vairāk pieprasa lielāku politisko dialogu un lielāku iesaisti debatēs par ES rīcībpolitiku, un tāpēc velta mazāk laika ES tiesību aktu priekšlikumu normatīvajai analīzei;
16. atzīst, ka 2019. gads bija pirmais gads kopš subsidiaritātes kontroles mehānisma ieviešanas, kad dalībvalstu parlamenti pamatotus atzinumus neiesniedza nemaz, jo Komisijas likumdošanas darbība pārejas gadā starp diviem Komisijas sastāviem strauji samazinājās;
17. atgādina, ka Komisijai ir pienākums pirms tiesību akta priekšlikuma izstrādes, cik vien iespējams, plašāk apspriesties ar ieinteresētajām personām, ņemot vērā iecerētā tiesību akta reģionālo un vietējo dimensiju;
18. atgādina, ka Mazās uzņēmējdarbības aktā nostiprinātais princips “vispirms domāt par mazajiem uzņēmumiem” ir būtisks proporcionalitātes principa tās pārbaudes elements, kas ir jāveic pirms ikviena tiesību akta priekšlikuma izstrādes, un tā īstenošanas mērķim būtu jābūt MVU viedokļu uzklausīšanas nodrošināšanai un to interešu vērā ņemšanai, cik vien iespējams, agrīnā stadijā, lai radītu MVU attīstībai labvēlīgu uzņēmējdarbības vidi, ņemot vērā ka tie ir uzskatāmi par Eiropas ekonomikas stūrakmeni;
19. pauž nožēlu par praksi, saskaņā ar kuru parasti “iestādes lēmumu pieņemšanas procesa efektivitāte” tiek piesaukta, lai atteiktu piekļuvi tiesību aktu sagatavošanas dokumentiem, un šāda attieksme rada risku, ka izņēmumi attiecībā uz publisku piekļuvi dokumentiem kļūst par de facto noteikumu;
20.
atzinīgi vērtē to, ka ir noslēgts Iestāžu nolīgums par ES iestādēm, tostarp Padomei, obligātu pārredzamības reģistru;
21. uzsver, ka ex ante ietekmes novērtējumi apvienojumā ar apspriešanos ar ieinteresētajām personām ir uzskatāmi par svarīgiem līdzekļiem, ar kuriem pieņem uz informāciju balstītus lēmumus, un tie ir svarīgs instruments, ar kuru nodrošina, ka subsidiaritāte un proporcionalitāte tiek ievērotas, un kas veicina pārskatatbildību un efektivitāti; uzsver, ka ir jāveicina regulārs dialogs un pienācīgas un pārredzamas apspriedes ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām un uz minēto dialogu un apspriedēm ir jāmudina; atzinīgi izsakās par to, ka, izstrādājot ietekmes novērtējumus, tiek izmantoti labāka likumdošanas procesa līdzekļi un ar dažādiem attiecīgajiem ES līmeņa ekspertiem īstenota sadarbība; uzsver nepieciešamību šos līdzekļus vienkāršot un padarīt tos vieglāk saprotamus un izmantojamus no ieinteresēto personu puses; uzsver, ka ir steidzami jāuzlabo ietekmes novērtējumi kā tādi, ciktāl tie attiecas uz subsidiaritāti un proporcionalitāti; uzsver, ka, veicot ietekmes novērtējumus, izvērtējumus un atbilstības pārbaudes, būtu jāveic arī subsidiaritātes un proporcionalitātes analīze; atzinīgi vērtē tādu instrumentu izmantošanu kā Normatīvās atbilstības un izpildes programma (REFIT) un Regulējuma