SV
C 73/16
Europeiska unionens officiella tidning
14.2.2022
Överklagande ingett den 3 december 2021 av PAO Severstal av den dom som tribunalen (tionde avdelningen) meddelade den 22 september 2021 i mål T-753/16, Severstal mot kommissionen (Mål C-747/21 P) (2022/C 73/21) Rättegångsspråk: engelska Parter Klagande: PAO Severstal (ombud: juristerna M. Krestiyanova och N. Tuominen) Övriga parter i målet: Europeiska kommissionen och Eurofer, European Steel Association, ASBL
Klagandens yrkanden Klaganden yrkar att domstolen ska — i första hand, upphäva den överklagade domen, och — slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande, — i andra hand, återförvisa målet till tribunalen för ny prövning, och — förplikta kommissionen att ersätta kostnaderna för förfarandet vid EU-domstolen och de kostnader som uppkommit vid tribunalen.
Grunder och huvudargument Till stöd för överklagandet åberopas följande grunder: — För det första gjorde tribunalen en felaktig rättstillämpning genom en felaktig tolkning av artikel 18.1 i grundförordningen (1) och drog huvudsakligen felaktiga slutsatser avseende de faktiska omständigheterna.
Tribunalen utgick, utan någon förklaring, från antagandet att den berörda produkten var halvfabrikat.
Detta var/är emellertid den första tvistefrågan mellan parterna.
Genom att inte göra en fullständig bedömning av denna tvistefråga, eller ens uppskatta dess betydelse vid tillämpningen av artikel 18.1, bortser tribunalen från att det, om denna första fråga som parterna är oense om inte avgörs, är omöjligt att dra någon slutsats om huruvida kommissionen i detta fall tillämpade artikel 18.1 korrekt eller inte. — För det andra gjorde tribunalen en uppenbart oriktig bedömning vid tolkningen av artikel 9.4 i grundförordningen och genom att underlåta att pröva väsentliga argument eller lämna en motivering.
Under tribunalens skydd överskred kommissionen väsentligt undersökningsperiodens gränser genom att välja år 2008 som ”det senaste representativa året” opåverkad av finanskrisen.
I anslutning till detta anför klaganden att slutsatsen i den överklagade domen om skada är felaktig genom att den inte är resultatet av en avvägning av både positiva och negativa relevanta faktorer.
I detta sammanhang gör klaganden gällande att en minskning av unionsindustrins produktionskostnader, bland andra faktorer, även bör ställas i relation till den situation som unionsindustrin befann sig i efter den globala finanskrisen år 2012.
Tribunalen underlät emellertid att ens bedöma huruvida finanskrisen även hade påverkat skadekedjan. — För det tredje gjorde tribunalen en felaktig rättstillämpning genom en felaktig tolkning av artikel 2.9 i grundförordningen och genom att inte pröva alla argument, av vilka en del anförts av tribunalen själv.
Tribunalen avvek från sin egen praxis genom att rättsstridigt slå fast att justeringarna enligt artikel 2.9 även kan användas analogt vid beräkningen av skademarginalen.
Justeringen för SG&A och vinst med hänsyn till klagandens exportpris cif är olämplig, orimlig och utgör en uppenbart oriktig bedömning, eftersom det enda relevanta exportpriset är det faktiska priset på den öppna marknaden (cif), unionens gränser, och vid införsel på EU-marknaden och det konkurrerande priset på den öppna marknaden för unionsindustrin.
Klagandens synsätt vinner stöd av tribunalens dom, T-383/17, Hansol Paper/kommissionen (2) (punkterna 196–204).
(1) (2)
Rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 343, 2009, s. 51, rättelse i EUT L 7, 2010, s. 22).
Tribunalens dom av den 2 april 2020 (mål T-383/17, Hansol Paper/kommissionen, EU:T:2020:139).