2022 2 14
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 73/17
2021 m. gruodžio 3 d.
Novolipetsk Steel PAO pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 22 d.
Bendrojo Teismo (dešimtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-752/16 NLMK / Komisija (Byla C-748/21 P) (2022/C 73/22) Proceso kalba: anglų Šalys Apeliantė: Novolipetsk Steel PAO, atstovaujama advokatų M. Krestiyanova ir N. Tuominen
Kitos proceso šalys: Europos Komisija ir Eurofer, European Steel Association, ASBL
Apeliantės reikalavimai Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:
— panaikinti skundžiamą sprendimą,
— priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti,
— nepatenkinus šio reikalavimo – grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo,
— nurodyti Komisijai padengti bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme.
Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai Apeliacinis skundas grindžiamas šiais pagrindais:
— Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai netinkamai išaiškinimo Pagrindinio reglamento (1) 18 straipsnio 1 dalį, padarė iš esmės neteisingas išvadas dėl faktų ir iš esmės iškraipė įrodymus.
Pirmiausia Bendrasis Teismas vadovavosi prielaida, kad aptariamas produktas yra pusgaminis, ir niekaip nemotyvavo, kodėl jis paprasčiausiai perėmė Komisijos nuomonę šiuo klausimu.
Vis dėlto tai yra pirmasis klausimas, dėl kurio šalys nesutaria, ir jis turi reikšmingos įtakos tam, kaip Pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalis turi būti taikoma.
Neapsvarstęs šio ginčytino klausimo, juo labiau nevertinęs jo reikšmės 18 straipsnio 1 dalies taikymui, Bendrasis Teismas nesuvokė, kad, neišsprendus šio pirmo klausimo, dėl kurio šalys nesutaria, neįmanoma nuspręsti, ar Komisija šioje byloje teisingai taikė 18 straipsnio 1 dalį.
— Antra, Bendrasis Teismas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai aiškino Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį ir neaptarė esminių argumentų ar nepateikė motyvų.
Komisija su Bendrojo Teismo priedanga stipriai viršijo tiriamojo arba atitinkamo laikotarpio ribas, kai 2008 m. pasirinko kaip „vėliausius tipinius metus“ po finansų krizės.
Be to, apeliantė tvirtina, kad ginčijamos sprendimo išvados dėl žalos yra nepagrįstos tuo aspektu, kad jos nėra teigiamų ir neigiamų reikšmingų veiksnių pasvėrimo rezultatas.
Atsižvelgdama į tai apeliantė teigė, kad Sąjungos pramonės gamybos išlaidų sumažėjimas, be kitų veiksnių, taip pat turėtų būti siejamas su Sąjungos pramonės padėtimi po 2012 m. pasaulinės finansų krizės.
Tačiau Bendrasis Teismas atsisakė netgi vertinti, ar finansų krizė taip pat galėjo paveikti žalos grandinę.
— Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį ir neaptarė visų argumentų, dalį kurių iškėlė jis pats.
Bendrasis Teismas nepaisė savo paties jurisprudencijos ir pažeisdamas teisę nusprendė, jog korekcijas, apie kurias kalbama 2 straipsnio 9 dalyje, pagal analogiją būtų galima taikyti ir žalos skirtumui apskaičiuoti.
Apeliantės CIF eksporto kainos koregavimas pagal bendrąsias ir administracines išlaidas ir pelną, siekiant nustatyti žalos skirtumą, yra neadekvatus, nepagrįstas ir reiškia akivaizdžią vertinimo klaidą, nes vienintelė