LT
C 73/16
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 2 14
2021 m. gruodžio 3 d.
PAO Severstal pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 22 d.
Bendrojo Teismo (dešimtoji kolegija) priimto sprendimo byloje T-753/16 Severstal / Komisija (Byla C-747/21 P) (2022/C 73/21) Proceso kalba: anglų Šalys Apeliantė: PAO Severstal, atstovaujama advokatų M. Krestiyanova ir N. Tuominen Kitos proceso šalys: Europos Komisija ir Eurofer, European Steel Association, ASBL
Apeliantės reikalavimai Apeliantė Teisingumo Teismo prašo: — panaikinti skundžiamą sprendimą, — priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, — nepatenkinus šio reikalavimo – grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo, — nurodyti Komisijai padengti bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procesą Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme.
Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai Apeliacinis skundas grindžiamas šiais pagrindais: — Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai netinkamai išaiškinimo Pagrindinio reglamento (1) 18 straipsnio 1 dalį ir padarė iš esmės neteisingas išvadas dėl faktų.
Pirmiausia Bendrasis Teismas be jokių paaiškinimų vadovavosi prielaida, kad aptariamas produktas yra pusgaminis.
Vis dėlto tai buvo (yra) pirmasis klausimas, dėl kurio šalys nesutaria.
Neapsvarstęs šio ginčytino klausimo, juo labiau nevertinęs jo reikšmės 18 straipsnio 1 dalies taikymui, Bendrasis Teismas nesuvokė, kad, neišsprendus šio pirmo klausimo, dėl kurio šalys nesutaria, neįmanoma nuspręsti, ar Komisija šioje byloje teisingai taikė 18 straipsnio 1 dalį. — Antra, Bendrasis Teismas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai aiškino Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį ir neaptarė esminių argumentų ar nepateikė motyvų.
Komisija su Bendrojo Teismo priedanga stipriai viršijo tiriamojo laikotarpio ribas, kai 2008 m. pasirinko kaip „vėliausius tipinius metus“, kuriems finansų krizė neturėjo įtakos.
Be to, apeliantė tvirtina, kad ginčijamos sprendimo išvados dėl žalos yra nepagrįstos tuo aspektu, kad jos nėra teigiamų ir neigiamų reikšmingų veiksnių pasvėrimo rezultatas.
Atsižvelgdama į tai apeliantė teigė, kad Sąjungos pramonės gamybos išlaidų sumažėjimas, be kitų veiksnių, taip pat turėtų būti siejamas su Sąjungos pramonės padėtimi po 2012 m. pasaulinės finansų krizės.
Tačiau Bendrasis Teismas atsisakė netgi vertinti, ar finansų krizė taip pat galėjo paveikti žalos grandinę. — Trečia, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai klaidingai aiškino Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį ir neaptarė visų argumentų, dalį kurių iškėlė jis pats.
Bendrasis Teismas nepaisė savo paties jurisprudencijos ir pažeisdamas teisę nusprendė, jog korekcijas, apie kurias kalbama 2 straipsnio 9 dalyje, pagal analogiją būtų galima taikyti ir žalos skirtumui apskaičiuoti.
Apeliantės CIF eksporto kainos koregavimas pagal bendrąsias ir administracines išlaidų ir pelną, siekiant nustatyti žalos skirtumą, yra neadekvatus, nepagrįstas ir reiškia akivaizdžią vertinimo klaidą, nes vienintelė reikšminga eksporto kaina yra aktuali atviros rinkos (CIF) kaina Sąjungos pasienyje patenkant į Sąjungos rinką ir konkurencinga Sąjungos pramonės atviros rinkos kaina.
Apeliantės požiūrį patvirtina Bendrojo Teismo sprendimas Hansol Paper / Komisija (2), T-383/17 (196–204 punktai).
(1) (2)
2009 m. lapkričio 30 d.
Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009, p. 51, klaidų ištaisymai OL L 7, 2010, p. 22, OL L 219, 2015, p. 20 ir OL L 44, 2016, p. 20).
2020 m. balandžio 2 d.
Bendrojo Teismo sprendimas (byla T-383/17, Hansol Paper / Komisija, EU:T:2020:139).