HU
C 73/16
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.2.14.
A Törvényszék (tizedik tanács) T-753/16. sz., Severstal kontra Bizottság ügyben 2021. szeptember 22-én hozott ítélete ellen a PAO Severstal által 2021. december 3-án benyújtott fellebbezés (C-747/21.
P. sz. ügy) (2022/C 73/21) Az eljárás nyelve: angol Felek Fellebbező: PAO Severstal (képviselők: M. Krestiyanova és N.
Tuominen ügyvédek) A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság és Eurofer, European Steel Association, ASBL A fellebbező kérelmei A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság: — helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet; — amennyiben a per állása megengedi, az ügyet maga bírálja el véglegesen, — másodlagosan utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé új határozat meghozatala céljából; — a Bizottságot kötelezze a Bíróság előtti eljárás költségeinek, valamint a Törvényszék előtti eljárás költségeinek a viselésére.
Jogalapok és fontosabb érvek Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbező a következő jogalapokra hivatkozik: — Először is a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel tévesen értelmezte az alaprendelet (1) 18. cikkének (1) bekezdését, és a tényekre vonatkozóan érdemben helytelen megállapításokat tett.
A Törvényszék mindenfajta magyarázat nélkül azt az előfeltevést vette alapul, hogy az érintett termék félkész.
Valójában azonban a felek között ez (volt) az első vitatott kérdés.
A Törvényszék azáltal, hogy e vitatott kérdést anélkül zárta le, hogy azt vizsgálta volna, mitöbb, értékelte volna e kérdésnek az említett 18. cikk (1) bekezdésének alkalmazása tekintetében fennálló jelentőségét, figyelmen kívül hagyja, hogy a felek közötti ezen első vitás kérdés megoldása nélkül lehetetlen megállapítani, hogy a Bizottság a jelen eljárás keretében helyesen alkalmazta-e az 18. cikk (1) bekezdését. — Másodszor a Törvényszék nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el az alaprendelet 9. cikke (4) bekezdésének értelmezésekor, valamint azáltal, hogy nem adott választ az alapvető érvekre, és elmulasztotta az indokolást.
A Bizottság a Törvényszék védelme mellett jelentősen túllépte a vizsgálati időszak korlátait azáltal, hogy a pénzügyi válság által nem érintett „legutóbbi reprezentatív évként” a 2008-as évet választotta.
A fellebbező ehhez kapcsolódóan arra hivatkozik, hogy a megtámadott ítéletben a kár megállapítása hibás, mivel az nem a releváns pozitív és negatív tényezők mérlegelésének eredménye.
Ebben az összefüggésben a felperes azzal érvel, hogy az uniós gazdasági ágazat termelési költségeinek csökkenését egyéb tényezők mellett az uniós gazdasági ágazatnak a 2012.
évi globális pénzügyi válságot követő helyzetével is összefüggésbe kell hozni.
A Törvényszék azonban megtagadta annak még a vizsgálatát is, hogy a pénzügyi válság szintén érintette-e a kárt érintő okozati láncolatot. — Harmadszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel tévesen értelmezte az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdését, és nem válaszolt valamennyi érvre, ideértve néhány, maga a Törvényszék által felhozott érvet is.
A Törvényszék a saját ítélkezési gyakorlatával ellentétesen határozott, amikor jogellenesen azt állapította meg, hogy a 2. cikk (9) bekezdésében előírt kiigazítások analógia útján a kárkülönbözet kiszámításához is alkalmazhatók.
Az SG&A (értékesítési, általános és igazgatási) költségeknek, valamint a nyereségnek a kárkülönbözet kiszámítása keretében a fellebbező CIF (költségek, biztosítás és fuvardíj fizetve) exportárához való igazítása helytelen, észszerűtlen, és nyilvánvaló mérlegelési hibát képez, mivel kizárólag az uniós piacra való belépésre vonatkozó, az uniós határparitáson számított, aktuális nyílt piaci CIF-ár és az uniós ágazat versenyző nyílt piaci ára a releváns exportár.
A fellebbező álláspontját megerősíti a Törvényszék T-383/17. sz., Hansol Paper kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének (2) 196– 204. pontja.
(1) (2)
Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009.
L 343., 51. o.; helyesbítések: HL 2010.
L 7., 22. o.; HL 2016.
L 44., 20. o.).
A Törvényszék 2020. április 2-i Hansol Paper kontra Bizottság ítélete (T-383/17, EU:T:2020:139).