C 61/2
SV
Europeiska unionens officiella tidning
4.2.2022
3.
Kombinationen av sjunkande inkomster och stigande utgifter sätter ett aldrig tidigare skådat tryck på de lokala och regionala myndigheternas budgetar, vilket leder till en ”saxeffekt”.
För 2020 kan detta gap uppskattas till cirka 180 miljarder euro för alla lokala och regionala myndigheter i EU.
Denna summa utgörs av en kombination av en utgiftsökning på 124 miljarder euro till följd av åtgärder inom folkhälsa, företagsstöd och annat, och en inkomstminskning på 55 miljarder euro på grund av minskad aktivitet (och därmed lägre skatte- och avgiftsintäkter).
Betydande nationellt stöd och EU-stöd till de lokala och regionala myndigheternas budgetar har lindrat denna effekt, men lindringen är mycket ojämnt fördelad mellan medlemsstaterna, och de lokala och regionala myndigheterna kommer att behöva fortsatt stöd under 2021 och därefter.
Budgetstabiliteten har således också påverkats, liksom den finanspolitiska autonomin i vidare bemärkelse, vilket kan påverka ett effektivt tillhandahållande av offentliga tjänster.
Översynen av den europeiska ramen för ekonomisk styrning – som för närvarande inte tar tillräcklig hänsyn till skillnaden mellan löpande utgifter och utgifter för långsiktiga/hållbara investeringar – måste bättre återspegla de lokala och regionala myndigheternas behov.
Framför allt måste en gyllene regel för hållbara offentliga investeringar fastställas så att offentliga nettoinvesteringar undantas från under­ skottsberäkningarna i stabilitets- och tillväxtpakten.
4.
ReK bekräftar att de lokala och regionala myndigheterna måste göras delaktiga i utvärderingen och genomförandet av faciliteten för återhämtning och resiliens, och mer specifikt dess viktigaste operativa verktyg – de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna.
Såsom befarades i den första utgåvan av barometern har detta deltagande visat sig vara begränsat: Ett mycket litet antal medlemsstater har ingående redogjort för sina lokala och regionala myndigheters deltagande i samrådsprocessen eller systematiskt beskrivit dessa myndigheters roll för varje politikområde.
Denna brist på deltagande är oroande med tanke på att de lokala och regionala myndigheterna är viktiga drivkrafter för offentliga investeringar och att själva målen för faciliteten för återhämtning och resiliens är av särskild betydelse för dessa myndigheter i enlighet med befogenhetsfördelningen.
Det sätt på vilket de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna har utarbetats och de lokala och regionala myndigheterna gjorts delaktiga främjar inte egenansvaret för återhämtningsplanerna.
Många landsspecifika rekommendationer följdes inte upp på grund av de lokala och regionala myndigheternas bristande egenansvar och delaktighet i den europeiska planeringsterminen.
5.
De nationella återhämtnings- och resiliensplanerna utgör också en viktig möjlighet att driva på den gröna återhämtningen.
Mer än hälften av de centrala frågorna i den gröna given är helt integrerade i de nationella återhämtnings- och resiliensplaner som analyserats i en nyligen genomförd ReK-studie, och den gröna omställningen absorberar i genomsnitt 41 % av budgeten i dessa planer.
Då 75 % av EU-medborgarna bor i stadsområden (som står för merparten av växthusgasutsläppen) och ett snabbt ökande antal lokala och regionala myndigheter har åtagit sig att agera, står de lokala och regionala myndigheterna i främsta ledet när det gäller klimatåtgärder.
Dessa myndigheter måste därför vara fullvärdiga partner vad gäller att utveckla och genomföra initiativ inom ramen för den gröna given, särskilt inom politikområden såsom renovering av byggnader, hållbar mobilitet eller stadsförgröning.
De har också särskilt goda förutsättningar att se till att återhämtningsmedlen används på ett sätt som är samstämmigt med ESI-fonderna (bl.a.
Sammanhållningsfonden och Eruf).
6.
Att begränsa och anpassa sig till klimatförändringarna samt bevara och återställa miljön är viktiga inslag i byggandet av mer resilienta och hållbara samhällen och ekonomier, eftersom effekterna av covid-19-pandemin, inverkan av klimatförändringarna och miljöförstöringen varierar kraftigt beroende på de europeiska regionernas geografiska, ekonomiska och sociala särdrag.
ReK upprepar att effektiva klimat- och miljöåtgärder förutsätter att flernivåstyre tillämpas fullt ut, och uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att till fullo integrera den lokala och regionala nivån i politiken med anknytning till den europeiska gröna given.
Klimatförändringarna och den biologiska mångfalden utgör globala utmaningar, och 2021 är en avgörande period när det gäller att göra framsteg i fråga om globala, samordnade klimatåtgärder för ett formellt erkännande av de lokala och regionala myndigheternas bidrag, inom den 26:e partskonferensen för FN:s ramkonvention om klimatförändringar och den 15:e partskonferensen för FN:s konvention om biologisk mångfald som fokus.
ReK kommer att utforska ett samarbete med partner, såsom Europeiska kommissionen, UNDRR och gemensamma forskningscentrumet, för att inrätta en ”regional resiliensplattform”.
Plattformen syftar till att genom insamling av data och bästa praxis stödja lokala och regionala myndigheter när det gäller att stärka deras resiliens mot framtida kriser på områden som naturkatastrofer, klimatförändringar och hälsa.
7.
Kommittén beklagar att arbetslösheten ökade under 2020 i de flesta Nuts 2-regioner i EU och att ungdomar drabbas särskilt hårt av denna försämring efter flera på varandra följande år av förbättring.
För att se till att ingen hamnar på efterkälken i det ”nya normala” i fråga om arbete, boende och resande i EU behövs det en allvarlig diskussion om ekonomisk, social och territoriell sammanhållning samt om sammanhållning som ett övergripande värde för EU.
Det sociala toppmötet i Porto och det efterföljande sociala åtagandet från Porto måste bana väg för ett stärkande av EU:s sociala dimension, och man får inte sky någon möda för att uppnå de mål som fastställts för 2030.
Man bör utarbeta särskilda åtgärder för utsatta befolkningsgrupper.
Till exempel bör alla ungdomar få tillgång till Erasmus+-programmet och alla unga européer bör ha ett ”garanterat minimum för kvalifikationer och färdigheter” som erkänns i alla medlemsstater.