4.2.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 61/31
12. uzsver Covid-19 pandēmijas laikā gūto pieredzi un to, cik svarīgi ir saglabāt augstu patērētāju aizsardzības līmeni arī krīzes laikā; šajā saistībā iesaka veikt nepieciešamo regulējuma pārskatīšanu, lai noteiktu ārkārtas apstākļu radītās sekas patērētāju līgumos pirms iemesla rašanās (rebus sic stantibus klauzula).
Šāda pieeja, kurā ņemti vērā prognozēšanas un paredzēšanas principi, stiprinātu patērētāju aizsardzību; 13. mudina Komisiju analizēt Covid-19 krīzes ilgtermiņa ietekmi uz ES iedzīvotāju patēriņa modeļiem un šo analīzi izmantot, lai izstrādātu turpmākās ES politikas iniciatīvas šajā jomā; 14. šajā saistībā atbalsta iniciatīvas vietējo uzņēmumu, tostarp mazo ražotāju, atbalstam un vietējās amatniecības veicināšanai; 15. uzsver arī faktu, ka patērētāju tiesību akti, kuros ietverta skaidrāka un visaptverošāka informācija, varētu veicināt īsu lauksaimniecības un pārtikas preču ražošanas piegādes ķēžu stiprināšanu, tādējādi samazinot ar transportēšanu saistītās siltumnīcefekta gāzu emisijas; tādēļ uzsver, ka patērētāju aizsardzības politikā ir svarīgi iesaistīt vietējās un reģionālās pašvaldības; 16.
Uzsver, ka ir jāatbalsta arī politikas, kuru mērķis ir mazināt digitālo plaisu gan aprīkojuma, gan teritoriālā pārklājuma, gan nepieciešamo prasmju ziņā; Zaļā pārkārtošanās 17.
norāda, ka ilgtspējīgam patēriņam ir būtiska nozīme zaļā kursa mērķu sasniegšanā;
18. uzsver, ka Eiropas Savienības patērētājiem ir izšķirīga loma zaļās pārkārtošanās īstenošanā.
Tāpēc viņiem ir jābūt informētiem un viņu rīcībā ir jābūt līdzekļiem, kas viņiem ļauj izdarīt apzinātu izvēli, pamatojoties uz salīdzināmu, pārredzamu un skaidru informāciju, kas balstīta uz Eiropas Komisijas noteikto vidiskās pēdas metodiku, tostarp informāciju par produktu ilgtspēju un remontējamību, kā arī par to sociālo ietekmi un ietekmi uz vidi.
Šīs informācijas pamatā ir jābūt pārliecinošiem datiem un pētījumiem patēriņa jomā.
Informācijas izplatīšanas procesā ir ieteicams iesaistīt vietējās un reģionālās pašvaldības; 19. norāda, ka būtiski ir dot patērētājiem iespēju izdarīt izvēli, kas balstīta uz produktu ilgtspēju, vienlaikus mudinot ražotājus palielināt savu produktu kalpošanas laiku, un uzsver, ka ir vajadzīgi ES tiesību akti, kuros paredzētas sankcijas par plānoto nolietojumu un stimuli ilgmūžīgai rūpnieciskai un tehnoloģiskai produkcijai; 20. norāda, ka zaļā pārkārtošanās var būt sekmīga tikai tad, ja pieprasījums pēc ilgtspējīgām precēm un pakalpojumiem neaprobežojas tikai ar konkrētām patērētāju grupām, un uzsver, ka šos mērķu sasniegšanas nolūkā ir jānodrošina ilgtspējīgu preču un pakalpojumu pieejamība visiem patērētājiem neatkarīgi no viņu finansiālā stāvokļa; 21. iesaka izstrādāt holistisku pieeju patērētāju informēšanai, ja iespējams, izstrādājot marķējumu, kurā ņemti vērā ilgtspējas, veselības, vides nekaitīguma un produkta izcelsmes aspekti, īpašu uzmanību pievēršot tam, vai produkts ražots ES vai trešās valstīs, kā arī godīgas tirdzniecības aspektam; uzsver arī to, ka publiskajā iepirkumā būtu jāiekļauj arvien vairāk sociālo un vide aspektu, izmantojot pasākumu kopumu, tostarp nozaru tiesību aktos nosakot minimālos vides kritērijus, kā paredzēts jaunajā aprites ekonomikas rīcības plānā; 22. uzsver, ka produktu standartos ir svarīgi ņemt vērā ilgtspējas un aprites aspektus, un norāda, ka par standartizāciju atbildīgajām ES iestādēm šajā ziņā ir svarīga loma, it īpaši izstrādājot standartus, kuros definēts, kas ir “zaļais” produkts vai “ilgtspējīgs” produkts; 23.
uzsver, ka svarīgi ir uzlabot un nodrošināt ierīču sadarbspēju;
24. iesaka izpētīt, vai ir lietderīgi pagarināt juridiskās garantijas periodu patēriņa precēm, apvienojot šo procesu ar patērētāju labāku informēšanu par produktu paredzamo kalpošanas laiku; 25. iesaka izvērtēt, vai ir vēlams ieviest sistēmu, kurā paredzēts iepriekš saņemt atļauju attiecībā uz ekoloģiskiem apgalvojumiem un ekomarķējumu saskaņā ar paraugu, ko izmanto veselības aizsardzības sistēmā;