C 61/2
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.2.4.
3. hangsúlyozza, hogy a kieső bevételek és a megnövekedett kiadások együttesen soha nem látott terhet róttak a helyi és regionális önkormányzatok költségvetésére, ami úgynevezett „ollóhatást” eredményezett.
2020-ban az Unió helyi és regionális önkormányzatainál így keletkező hiány összesen hozzávetőleg 180 milliárd euróra tehető.
Ebből 124 milliárd euro a közegészségügyi intézkedések, a vállalkozások támogatása és egyéb intézkedések miatti kiadásnövekedés, 55 milliárd euro pedig a gazdasági tevékenységek (és ezáltal az adó- és járulékbevételek) visszaesése miatti bevételcsökkenés.
A nemzeti kormányok és az EU által a helyi és regionális önkormányzatoknak juttatott jelentős költségvetési támogatások mérsékelték ezt a hatást, de nagyon változó eredményeket értek el a különböző tagállamokban, a helyi és regionális önkormányzatok pedig továbbra is támogatásra szorulnak 2021-ben és azon túl is.
Ez kihatással van a költségvetési stabilitásra is, csakúgy, mint a tágabb értelemben vett költségvetési autonómiára, ami befolyásolhatja a közszolgáltatások hatékony ellátását.
Az európai gazdaságirány­ ítási keret felülvizsgálata során biztosítani kell, hogy az jobban tükrözze a helyi és regionális önkormányzatok szükségleteit, mivel jelenleg nem különíti el kellőképpen a folyó kiadásokat és a hosszú távú/fenntartható beruházásokra irányuló kiadásokat.
Így különösen fontos, hogy meghatározzuk a fenntartható közberuházásokra vonatkozó „aranyszabályt”, és kizárjuk a közberuházások nettó értékét a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében történő hiányszámításból; 4. ismételten hangsúlyozza, hogy be kell vonni a helyi és regionális önkormányzatokat a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz – és annak megvalósításához a fő operatív eszközt jelentő nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervek – értékelésébe és végrehajtásába.
Az első barométerben megfogalmazott félelmek megalapozottnak bizonyultak, ugyanis eddig korlátozott volt a helyi és regionális önkormányzatok részvétele ezekben a folyamatokban: nagyon kevés tagállam számolt be arról, hogy bevonták volna a helyi és regionális önkormányzatokat a konzultációkba, és szintén csekély volt azoknak a tagállamoknak a száma, amelyek szisztematikusan leírták a helyi és regionális önkormányzatok szerepét az egyes szakpolitikai területeken.
A szerepvállalás hiánya aggodalomra ad okot, hiszen a helyi és regionális önkormányzatok a közberuházások kulcsfontosságú szereplői, a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz célkitűzései pedig kiemelt jelentőséggel bírnak számukra a kompetenciák felosztása alapján.
Úgy véli, hogy a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervek kidolgozásának, valamint a helyi és regionális önkormányzatok ebbe történő bevonásának módja nem segíti elő a helyreállítási tervekért való felelősségvállalást.
Számos országspecifikus ajánlást nem követtek nyomon, mivel a helyi és regionális önkormányzatok nem érezték ezeket magukénak, és nem vonták be őket az európai szemeszterbe; 5. kiemeli, hogy a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervek kiváló lehetőséget kínálnak a zöld helyreállítás előmozdítására.
Az RB friss tanulmányában elemzett nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervekben a zöld megállapodás legfontosabb témáinak több mint a fele megtalálható a tervek szerves részeként, és a tervek költségvetésének átlagosan 41 %-át a zöld átmenet megvalósítása teszi ki.
Mivel az Unió polgárainak 75 %-a városi térségekben lakik (amelyek az üvegházhatású gázok legnagyobb kibocsátói), és gyorsan növekszik a cselekvés mellett elkötelezett helyi és regionális önkormányzatok száma, így ezek az önkormányzatok lehetnek az éghajlat-politikai fellépés éllovasai.
Fontos ezért a helyi és regionális önkormányzatokat teljesen egyenrangú partnerként kezelni a zöld megállapodás kezdeményezéseinek kidolgozása és végrehajtása során, különösen az olyan szakpolitikai területeken, mint az épületek felújítása, a fenntartható mobilitás és a városzöldítés.
A helyi és regionális önkormányzatok helyzete továbbá különösen alkalmas arra, hogy összhangot biztosítsanak a helyreállítási alapok felhasználása és az európai strukturális és beruházási alapok (többek között a Kohéziós Alap és az Európai Regionális Fejlesztési Alap) között; 6. rámutat arra, hogy az éghajlatváltozás mérséklése és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás, valamint a környezet megóvása és helyreállítása kulcsfontosságú elemei az ellenállóbb és fenntarthatóbb társadalmak és gazdaságok kiépítésének, hiszen akárcsak a Covid19-világjárvány hatásai, az éghajlatváltozás és a környezetká­ rosodás következményei is nagymértékben eltérnek a különböző európai térségekben az adott terület földrajzi, gazdasági és társadalmi sajátosságainak függvényében; ismételten hangsúlyozza, hogy a hatékony éghajlat-politikai és környezetvédelmi fellépéshez teljes mértékben alkalmazni kell a többszintű kormányzást, ezért kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy a szubnacionális szintet is teljeskörűen vonják be az európai zöld megállapodás részét képező szakpolitikákba; kiemeli, hogy az éghajlatváltozás és a biodiverzitás csökkenése globális szintű kihívás, és 2021 kulcsfontosságú időszak az összehangolt világméretű éghajlat-politikai fellépés előmozdítása szempontjából, amelynek elsődleges platformjai az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye részes feleinek 26. konferenciája (UNFCCC COP26) és az ENSZ Biológiai Sokféleség Egyezménye részes feleinek 15. konferenciája (UN CBD COP15) lehetnek.
Az RB meg fogja vizsgálni a partnerekkel – például az Európai Bizottsággal, az ENSZ katasztrófakockázat-csökkentési stratégiájának titkárságával (UNDRR) és a Közös Kutatóközponttal – való együttműködést egy „Regionális rezilienciaplatform” létrehozása érdekében.
A platform célja, hogy adatok és bevált gyakorlatok gyűjtése révén támogassa a helyi és regionális önkormányzatokat a jövőbeli válságokkal szembeni ellenálló képességük erősítésében olyan területeken, mint a természeti katasztrófák, az éghajlatváltozás és az egészségügy; 7. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy 2020-ban az EU NUTS 2 szintű régióinak többségében növekedett a munkanélküliségi ráta, és sok évnyi javuló tendenciát követően ez a visszaesés kiemelten érintette a fiatalokat.
Annak biztosítása érdekében, hogy az EU-ban a munkavégzés, az élet és az utazás „új normalitása” senkit ne hagyjon hátra, komoly vitára van szükség a gazdasági, társadalmi és területi kohézióról, valamint általában a kohézióról mint az EU általános értékéről.
A portói szociális csúcstalálkozón és az azt követő portói szociális kötelezettségvállalásban meghatározott irányvonalat kell követni az EU szociális dimenziójának megerősítését illetően, és mindent meg kell tenni, hogy megvalósuljanak a Portóban 2030-ra kitűzött célok.
Célirányos intézkedéseket kell kidolgozni a veszélyeztetett társadalmi csoportok számára.
Például minden fiatal számára elérhetővé kell tenni az Erasmus+ programot, és be kell vezetni minden fiatal európai számára a „minimális képesítések és készségek garanciáját”, amelyet az összes tagállamban elismernek;