C 61/2
DA
Den Europæiske Unions Tidende
4.2.2022
3. fremhæver, at kombinationen af faldende indtægter og stigende udgifter belaster de lokale og regionale budgetter i en hidtil uset grad med en »sakseeffekt« til følge.
For 2020 kan det manglende beløb anslås til ca. 180 mia.
EUR for alle lokale og regionale myndigheder i EU.
Dette er summen af en stigning i udgifterne på 124 mia.
EUR til folkesundhedsforanstaltninger, erhvervsstøtte osv. og et fald på 55 mia.
EUR i indtægter som følge af den nedsatte aktivitet (og dermed færre indtægter fra skatter og afgifter).
En betydelig tilførsel af midler til de lokale og regionale myndigheders budgetter fra de nationale regeringer og EU har afbødet effekten, men med store forskelle mellem medlemsstaterne, og de lokale og regionale myndigheder vil fortsat have behov for støtte i 2021 og derefter.
Budgetstabiliteten er således også blevet ramt, og det samme gælder den finanspolitiske autonomi mere generelt, hvilket kan få virkninger for den effektive levering af offentlige tjenester.
Revisionen af den europæiske ramme for økonomisk styring, hvor der i øjeblikket ikke i tilstrækkelig grad skelnes mellem løbende udgifter og udgifter til langsigtede/bæredygtige investeringer, skal bedre afspejle de lokale og regionale myndigheders behov.
Navnlig må der fastlægges en gylden regel for bæredygtige offentlige investeringer, og offentlige nettoinvesteringer skal ikke indgå i beregningen af underskud i stabilitets- og vækstpagten;
4. gentager behovet for at inddrage de lokale og regionale myndigheder i evalueringen og gennemførelsen af genopretnings- og resiliensfaciliteten og mere specifikt i de vigtigste operationelle værktøjer — de nationale genopretnings- og resiliensplaner.
De bange anelser for, at denne inddragelse ville blive begrænset, som blev udtrykt i den første barometerrapport, har vist sig velbegrundede.
Et meget lille antal medlemsstater har udførligt redegjort for inddragelsen af de lokale og regionale myndigheder i høringsprocessen og systematisk beskrevet disse myndigheders rolle inden for hvert politikområde.
Denne manglende inddragelse er bekymrende, eftersom de lokale og regionale myndigheder er væsentlige drivkræfter bag offentlige investeringer, og eftersom målene for genopretnings- og resiliensfaciliteten netop er særligt relevante for de lokale og regionale myndigheder kompetencefordelingen taget i betragtning.
Udvalget mener ikke, at den måde, hvorpå de nationale genopretningsog resiliensplaner er blevet udarbejdet og de lokale og regionale myndigheder inddraget, bidrager til at fremme et medejerskab for genopretningsplanerne.
Mange landespecifikke henstillinger er ikke blevet fulgt på grund af det manglende ejerskab og den manglende inddragelse af de lokale og regionale myndigheder i det europæiske semester;
5. understreger, at de nationale genopretnings- og resiliensplaner også udgør en afgørende mulighed for at sætte skub i den grønne genopretning.
Mere end halvdelen af de vigtigste punkter i den grønne pagt er fuldt integreret i de nationale genopretnings- og resiliensplaner, som er blevet analyseret i en nylig RU-undersøgelse, og gennemsnitligt går 41 % af budgetterne i planerne til den grønne omstilling.
Da 75 % af EU-borgerne bor i byområder (som udleder de fleste drivhusgasemissioner), og et hurtigt stigende antal lokale og regionale myndigheder forpligter sig til handling, går de lokale og regionale myndigheder forrest i klimaindsatsen.
De lokale og regionale myndigheder må derfor være fuldgyldige partnere, når det gælder udviklingen og gennemførelsen af initiativer med relation til den grønne pagt, især inden for politikområder som f.eks. bygningsrenovering, bæredygtig mobilitet og grønnere byområder.
De har også særligt gode forudsætninger for at sikre, at anvendelsen af genopretningsmidlerne er forenelig med anvendelsen af midlerne fra ESI-fondene (herunder samhørighedsfonden og EFRU);
6. understreger, at klimafbødning og -tilpasning såvel som miljøbeskyttelse og -genopretning er afgørende for skabelsen af mere modstandsdygtige og bæredygtige samfund og økonomier, da konsekvenserne af covid-19-pandemien, virkningen af klimaændringerne og miljøødelæggelserne varier betragteligt, afhængigt af de geografiske, økonomiske og sociale forhold i de europæiske regioner.
Udvalget gentager, at en virkningsfuld klima- og miljøindsats kræver fuld anvendelse af flerniveauforvaltning, og opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at inddrage det subnationale niveau fuldt ud i politikkerne knyttet til den europæiske grønne pagt.
Udvalget fremhæver, at klimaændringerne og biodiversitet er globale udfordringer, og at 2021 er en kritisk periode for fremskridt inden for den globale samordnede klimaindsats og for formel anerkendelse af de lokale og regionale myndigheders bidrag med UNFCCC COP26 og FN's CBD COP15 som fokuspunkter.
RU vil sondere mulighederne for samarbejde med partnere som Kommissionen, UNDRR og Det Fælles Forskningscenter med henblik på at oprette en »platform for regional modstandsdygtighed«.
Platformens mål er at understøtte de lokale og regionale myndigheders arbejde for at styrke deres modstandsdygtighed over for fremtidige kriser på områder som naturkatastrofer, klimaændringer og sundhed gennem indsamling af data og bedste praksis;
7. beklager, at arbejdsløsheden i 2020 steg i de fleste NUTS 2-regioner i EU, og at de unge er særligt hårdt ramt af denne forværring efter flere år i træk med forbedringer.
For at sikre at den »nye normal« for at arbejde, bo og rejse i EU ikke lader nogen i stikken, er der brug for en seriøs debat om økonomisk, social og territorial samhørighed og om samhørighed som en overordnet EU-værdi.
Det sociale topmøde i Porto og det sociale Portotilsagn, der fulgte i kølvandet derpå, skal bane vej for en styrkelse af den sociale dimension i EU, og der må ikke skyes nogen anstrengelser for at nå de mål, der er blevet sat for 2030.
Der bør udvikles særlige foranstaltninger for udsatte befolkningsgrupper.
For eksempel bør alle unge have adgang til Erasmus+-programmet, og hver eneste ung europæer bør have en »minimumsgaranti for kvalifikationer og kompetencer« anerkendt i alle medlemsstater;