C 61/2
BG
Официален вестник на Европейския съюз
4.2.2022 г.
3. подчертава, че комбинацията от намаляващи приходи и нарастващи разходи подложи на безпрецедентен натиск бюджетите на МРВ, което води до „ефект на ножицата“.
За 2020 г. тази разлика се оценява на приблизително 180 милиарда евро за всички МРВ в ЕС.
Това съчетава увеличение на разходите в размер на 124 млрд. евро поради мерки в областта на общественото здравеопазване, подкрепата за бизнеса и други, както и спад на приходите в размер на 55 млрд. евро поради намалената активност (а оттам и на приходите от данъци и такси).
Значителната подкрепа от страна на националните правителства и ЕС за бюджетите на МРВ смекчи този ефект, но това смекчаване е много неравномерно в отделните държави членки и МРВ ще се нуждаят от непрекъсната подкрепа през 2021 г. и след това.
По този начин беше засегната и бюджетната стабилност, както и фискалната автономност в по-широк план, което може да повлияе на ефективното предоставяне на обществени услуги.
Преразглеждането на европейската рамка за икономическо управление, в която понастоящем не се отчита в достатъчна степен разликата между текущите разходи и дългосрочните/устойчивите инвестиционни разходи, трябва да отразява по-добре нуждите на МРВ.
По-специално необходимо е да се установи златно правило за устойчиви публични инвестиции, а нетните публични инвестиции трябва да се изключат от изчисленията на дефицита в Пакта за стабилност и растеж;
4. потвърждава отново необходимостта от включване на МРВ в оценката и прилагането на Механизма за възстановяване и устойчивост, и по-специално неговите основни оперативни инструменти — националните планове за възстановяване и устойчивост.
В съответствие с изразените опасения в първото издание на Барометъра това участие се оказа ограничено: много малък брой държави членки излагат подробно участието на своите МРВ в процеса на консултации или описват систематично ролята на МРВ за всяка област на политиката.
Тази липса на участие буди загриженост, като се има предвид, че МРВ са основни двигатели на публичните инвестиции и че самите цели на Механизма за възстановяване и устойчивост са от особено значение за МРВ съгласно разпределението на компетентностите.
Счита, че начините, по които са изготвени НПВУ и участието на МРВ, не са от полза за ангажираността с плановете за възстановяване.
Много от специфичните за всяка държава препоръки не бяха изпълнени поради липсата на ангажираност и участие на МРВ в европейския семестър;
5. изтъква, че националните планове за възстановяване и устойчивост представляват също така решаваща възможност за постигане на напредък по отношение на екологосъобразното възстановяване.
Повече от половината от основните теми на Зеления пакт са изцяло интегрирани в националните планове за възстановяване и устойчивост, анализирани в неотдавнашно проучване на КР, а екологичният преход поглъща средно 41 % от бюджета в националните планове за възстановяване и устойчивост.
С оглед на факта, че 75 % от гражданите на ЕС живеят в градски райони (които генерират повечето от емисиите на парникови газове) и бързото увеличаване на броя на МРВ, ангажирани да действат, МРВ са на челни позиции в действията в областта на климата.
Следователно МРВ трябва да бъдат пълноправни партньори във връзка с разработването и изпълнението на инициативи, свързани със Зеления пакт, особено в области на политиката, като например санирането на сгради, устойчивата мобилност или екологизирането на градовете.
Те също така са в особено добра позиция да гарантират последователно използване на фондовете за възстановяване с европейските структурни и инвестиционни фондове (включително Кохезионния фонд и ЕФРР);
6. подчертава, че смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него, както и опазването и възстановяването на околната среда са основни елементи от изграждането на по-издръжливи и устойчиви общества и икономики, тъй като последиците от пандемията от COVID-19, изменението на климата и влошаването на състоянието на околната среда се различават значително в зависимост от географските, икономическите и социалните специфики на европейските области; отново заявява, че ефективните действия в областта на климата и околната среда изискват цялостно прилагане на многостепенното управление, и призовава Комисията и държавите членки да интегрират цялостно поднационалното равнище в рамките на политиките за Европейския зелен пакт; изтъква, че изменението на климата и биологичното разнообразие представляват глобални предизвикателства и 2021 г. е решаващ период за постигане на напредък по отношение на съгласуваните действия в областта на климата в световен план за официалното признаване на приноса на МРВ с поглед към 26-ата конференция на страните по РКООНИК и 15-ата конференция на страните по Конвенцията на ООН за биологичното разнообразие.
КР ще проучи възможността за работа с партньори като Европейската комисия, UNDRR и Съвместния изследователски център за създаване на „Платформа за издръжливост на регионално равнище“.
Платформата има за цел да подкрепя местните и регионалните власти в укрепването на тяхната издръжливост на бъдещи кризи в области като природните бедствия, изменението на климата и здравеопазването чрез събиране на данни и най-добри практики;
7. изразява съжаление, че през 2020 г. в повечето региони на ниво NUTS 2 в ЕС равнището на безработица се е увеличило и че младите хора са особено засегнати от това влошаване след няколко последователни години на подобрение.
За да се гарантира, че в условията на „новото нормално положение“ в работата, живота и пътуването в ЕС никой няма да бъде изоставен, е необходима сериозна дискусия относно икономическото, социалното и териториално сближаване, както и сближаването като всеобхватна ценност на ЕС.
Социалната среща на върха в Порто и последващият социален ангажимент от Порто трябва да проправят пътя за укрепване на социалното измерение на ЕС и не трябва да се пестят усилия за постигане на поставените от него цели за 2030 г. Следва да се разработят конкретни мерки за изложените на риск групи от населението.
Например всички млади хора следва да имат достъп до програмата „Еразъм+“ и всеки млад европеец следва да има „гаранция за минимални квалификации и умения“, призната във всички държави членки;