RO
31.1.2022
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 51/23
2) Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE cu referire la articolul 2 TUE și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unei dispoziții naționale precum aceea a articolului 99 litera ș) din Legea nr.
303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor, care permite inițierea unei proceduri disciplinare și sancționarea disciplinară a judecătorului pentru nerespectarea unei decizii a Curții Constituționale, în condițiile în care judecătorul este chemat să stabilească prioritatea de aplicare a dreptului Uniunii Europene, în raport de considerentele unei decizii a Curții Constituționale, dispoziție națională ce îi înlătură judecătorului posibilitatea de a aplica hotărârea CJUE pe care o consideră prioritară?
3) Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE cu referire la articolul 2 TUE și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unor practici judiciare naționale care interzic judecătorului, cu consecința antrenării răspunderii disciplinare, să facă aplicarea jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene în proceduri penale precum contestația privind durata rezonabilă a procesului penal, reglementată de articolul 4881 din Codul de procedură penală din România?
Recurs introdus la 9 decembrie 2021 de Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 29 septembrie 2021 în cauza T-448/18, Ryanair și alții/Comisia (Cauza C-758/21 P) (2022/C 51/32) Limba de procedură: engleza Părțile Recurente: Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd (reprezentanți: E. Vahida, avocat, B. Byrne, advocaat, și S. Rating, abogado) Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
Concluziile recurentelor Recurentele solicită Curții: — anularea hotărârii atacate; — anularea articolelor 5, 6, 9, 10 și 11 din Decizia (UE) 2018/628 a Comisiei (decizia atacată) (1), în măsura în care le privesc pe recurente, sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și, în orice caz — obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de recurente în cadrul prezentului recurs și în procedura în cauza T-448/18 în fața Tribunalului.
Motivele și principalele argumente Recurentele invocă patru motive în susținerea recursului.
În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a respins ca inadmisibile, refuzând astfel să le ia în considerare în vederea unui control jurisdicțional, elemente de probă esențiale care au fost prezentate de recurente înainte de finalizarea fazei orale a procedurii în fața Tribunalului.
Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a ținut seama sau prin faptul că nu a luat în considerare în mod corespunzător, principiile juridice care stau la baza articolului 85, alineatele (1)-(3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului și a săvârșit o eroare prin faptul că nu a ținut seama de jurisprudența care aplică dispozițiile respective.
În al doilea rând, Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 17 din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (2) și a aplicat în mod eronat articolul 296 TFUE constatând că: (i) Comisia nu a încălcat termenul de prescripție aplicabil recuperării ajutorului; respectiv că (ii) decizia atacată a fost suficient motivată în acest sens.