31.1.2022.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 51/23
2) Vai tiesu neatkarības princips, kas noteikts LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā, lasot to kopsakarā ar LES 2. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, pieļauj tādu valsts tiesību normu kā Rumānijas Likuma Nr. 303/2004 par tiesnešu un prokuroru statusu 99. panta ș) punkts, kurā ir atļauts ierosināt disciplinārlietu un piemērot disciplinārsodu tiesnesim par kāda Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) sprieduma neievērošanu gadījumā, kad viņam tiek prasīts atzīt Eiropas Savienības tiesību prioritāru piemērošanu pār kāda Curtea Constituțională nolēmuma apsvērumu, – valsts tiesību normu, kas minētajam tiesnesim atņem iespēju piemērot Eiropas Savienības Tiesas spriedumu, ko viņš uzskata par prioritāru?
3) Vai tiesu neatkarības princips, kas noteikts LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā, lasot to kopsakarā ar LES 2. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, pieļauj tādu valsts tiesu praksi, kas liedz tiesnesim – neizpildes gadījumā piemērojot disciplinārsodu, – piemērot Eiropas Savienības Tiesas judikatūru kriminālprocesos, kuros tiek apstrīdēts kriminālprocesa saprātīgs ilgums, ko reglamentē Rumānijas Kriminālprocesa kodeksa 488.
1 pants?
Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. decembrī Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2021. gada 29. septembra spriedumu T-448/18 Ryanair u.c./Komisija (Lieta C-758/21 P) (2022/C 51/32) Tiesvedības valoda – angļu Lietas dalībnieki Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd (pārstāvji: E. Vahida, avocat, B. Byrne, advocaat, un S. Rating, abogado) Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
Juridiskais pamatojums Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi: — atcelt pārsūdzēto spriedumu; — atcelt Komisijas Lēmuma (ES) 2018/628 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) (1) 5., 6. un 9.–11. pantu vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai, un jebkurā gadījumā — piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā lietā T-448/18.
Pamati un galvenie argumenti Apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza četrus apelācijas sūdzības pamatus.
Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, jo kā nepieņemamus noraidīja – un tādēļ atteicās ņemt vērā pārbaudē tiesā – galvenos pierādījumus, kurus pirms tiesvedības mutvārdu daļas noslēgšanas Vispārējā tiesā bija iesniegušas apelācijas sūdzības iesniedzējas.
Vispārējā tiesa esot kļūdījusies tādēļ, ka nav ņēmusi vērā vai nav pienācīgi izvērtējusi tiesību principus, kas ir Vispārējās tiesas Reglamenta 85. panta 1.–3. punkta pamatā, un tādēļ, ka nav ņēmusi vērā judikatūru par šo tiesību normu piemērošanu.
Otrkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 17. pantu un nepareizi piemērojusi LESD 296. pantu, atzīstot attiecīgi, ka: (i) Komisija nav pārkāpusi piemērojamo termiņu atbalsta atgūšanai; un (ii) apstrīdētajā lēmumā ir sniegts pietiekams pamatojums šajā saistībā.