17.1.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 24/43
— förplikta kommissionen att bära sina rättegångskostnader och ersätta sökandens rättegångskostnader.
Grunder och huvudargument Till stöd för sin talan åberopar sökanden fyra grunder. 1.
Första grunden: Avseende Polens ansökan om det tillstånd som beviljats genom det angripna beslutet, och rättsstridigheten av artikel 9.5 i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 639/2014 (2). — Det angripna beslutet antogs på grundval av en anmälan av Polen som inte utgjorde en ansökan enligt kraven i artikel 18 i rådets direktiv 2002/53/EG, (3) och som i vilket fall som helst gjordes enbart i syfte att uppfylla en rättslig skyldighet som följer av artikel 9.5 i delegerad förordning (EU) nr 639/2014.
Sistnämnda bestämmelse är emellertid rättsstridig, vilket sökanden gör gällande med stöd av artikel 277 FEUF.
Anmälan gjordes dessutom efter det att den tidsfrist som fastställs i artikel 9.5 i delegerad förordning (EU) nr 639/2014 hade löpt ut. 2.
Andra grunden: Åsidosättande av artikel 18 i direktiv 2002/53, och rättsstridigheten av artikel 9.5 i delegerad förordning (EU) nr 639/2014. — Det angripna beslutet antogs trots att det inte föreligger någon objektiv fara för människors hälsa, såsom krävs enligt artikel 18 i direktiv 2002/53, och trots att Polen inte har påstått att det föreligger någon sådan fara och utan att ange skälen till varför kommissionen kunde anta beslutet utan att klart ha påvisat förekomsten av en sådan fara, vilket utgör ett åsidosättande av artikel 296 FEUF.
Av försiktighetshänsyn, för det fall kommissionen påstår att det, enligt artikel 9.5 i delegerad förordning (EU) nr 639/2014, inte behövde fastställas att det förelåg någon sådan fara eller att det kunde presumeras föreligga en sådan fara, gör sökanden med stöd av artikel 277 FEUF gällande att denna bestämmelse är rättsstridig. 3.
Tredje grunden: Åsidosättande av artikel 32.6 i förordning (EU) nr 1307/2013, (4) och denna artikels rättsstridighet. — De polska myndigheternas beräkning av den genomsnittliga tetrahydrokannabinolhalten (THC) i hampsorten Finola, som utgör den faktiska grunden för det angripna beslutet, innebär ett åsidosättande av artikel 32.6 i förordning (EU) nr 1307/2013, i den mån resultatet inte har avrundats till en decimal.
Sistnämnda bestämmelse, i vilken den högsta tillåtna THC-halten fastställs till 0,2 procent, är dessutom och i vilket fall som helst rättsstridig, vilket sökanden gör gällande med stöd av artikel 277 FEUF. 4.
Fjärde grunden: Åsidosättande av artikel 9.2–9.5 i och bilaga III till delegerad förordning (EU) nr 639/2014 samt sökanden grundläggande rättigheter. — De polska myndigheterna använder en definition av ”blomningen har upphört” för hampa som är oförenlig med bilaga III till delegerad förordning (EU) nr 639/2014 och vetenskapligt felaktig, vilket innebar att de prover som användes för att fastställa Finolas THC-halt samlades in för sent, i strid med bilaga III.
Dessutom har de polska myndigheterna, i strid med kraven i artikel 9.3 i delegerad förordning (EU) nr 639/2014, inte samlat in uppgifter om provtagningen som gör det möjligt att verifiera dess riktighet.
Slutligen har sökandens rätt att bli hörd och rätt till ett effektivt rättsligt skydd åsidosatts eftersom kommissionen har underlåtit att höra honom och själv fastställa eller kontrollera nödvändiga uppgifter, vilket innebär att sökanden har nekats varje reell möjlighet till ett effektivt rättsligt skydd, eftersom Polen hävdar att dess anmälan enligt artikel 9.5 i delegerad förordning (EU) nr 639/2014 inte kan överklagas till polska domstolar.
(1) (2) (3) (4)
EUT L 265, 2021, s. 1.
Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 639/2014 av den 11 mars 2014 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1307/2013 om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken och om ändring av bilaga X till den förordningen (EUT L 181, 2014, s. 1) Rådets direktiv 2002/53/EG av den 13 juni 2002 om den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter (EGT L 193, 2002, s. 1).
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1307/2013 av den 17 december 2013 om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 637/2008 och rådets förordning (EG) 73/2009 (EUT L 347, 2013, s. 608).