SL
C 24/4
Uradni list Evropske unije
17.1.2022
ob udeležbi: Prokuratura Krajowa, anciennement Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim (C-748/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie (C-749/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Wola w Warszawie (C-750/19, C-753/19 in C-754/19), Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie (C-751/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Ursynów w Warszawie (C-752/19) ter Pictura sp. z o.o. (C-754/19)
Izrek Člen 19(1), drugi pododstavek, PEU v povezavi s členom 2 PEU ter člen 6(1) in (2) Direktive (EU) 2016/343 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o krepitvi nekaterih vidikov domneve nedolžnosti in krepitvi pravice biti navzoč na sojenju v kazenskem postopku je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalnim določbam, v skladu s katerimi lahko minister za pravosodje države članice na podlagi meril, ki niso javno dostopna, po eni strani sodnika za določen ali nedoločen čas dodeli na kazensko sodišče višje stopnje in po drugi strani to dodelitev ne glede na to, ali je ta za določen ali nedoločen čas, kadar koli in z neobrazloženo odločbo prekliče.
(1)
UL C 54, 17.2.2020.
Sodba Sodišča (veliki senat senat) z dne 16. novembra 2021 – Evropska komisija/Madžarska (Zadeva C-821/19) (1) (Tožba zaradi neizpolnitve obveznosti – Območje svobode, varnosti in pravice – Azilna politika – Direktivi 2013/32/EU in 2013/33/EU – Postopek dodelitve mednarodne zaščite – Razlogi za nedopustnost – Pojma „varna tretja država“ in „prva država azila“ – Pomoč, ki se zagotovi prosilcem za azil – Inkriminacija – Prepoved vstopa na obmejno območje zadevne države članice) (2022/C 24/05) Jezik postopka: madžarščina Stranki Tožeča stranka: Evropska komisija (zastopniki: sprva J. Tomkin, A. Tokár in M. Condou-Durande, nato J. Tomkin in A. Tokár, agenti) Tožena stranka: Madžarska (zastopniki: K. Szíjjártó, M.
Tátrai in M. Z. Fehér, agenti)
Izrek 1.
Madžarska ni izpolnila obveznosti iz: — člena 33(2) Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite, ker je dopustila, da se prošnja za mednarodno zaščito zavrže kot nedopustna, ker je prosilec na njeno ozemlje prišel skozi državo, v kateri ni izpostavljen preganjanju ali tveganju resne škode oziroma v kateri je zagotovljena ustrezna raven zaščite; — člena 8(2) in člena 22(1) Direktive 2013/32 ter člena 10(4) Direktive 2013/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito, ker v svojem notranjem pravu kazensko preganja ravnanje vseh oseb, ki v okviru dejavnosti organiziranja zagotovijo pomoč pri podaji ali vložitvi prošnje za azil na njenem ozemlju, če je mogoče brez razumnega dvoma dokazati, da so vedele za to, da tej prošnji na podlagi tega prava ni mogoče ugoditi; — člena 8(2), člena 12(1)(c) in člena 22(1) Direktive 2013/32 ter člena 10(4) Direktive 2013/33, ker je vsem osebam, za katere se sumi, da so storile tako kaznivo dejanje, odvzela pravico, da se približajo njenim zunanjih mejam. 2.
V preostalem se tožba zavrne.