2022 1 17
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 24/15
Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai Apeliantė nurodo teisinį pagrindą „Bendrojo Teismo Sąjungos teisės pažeidimas – Teisės klaida ir faktinių aplinkybių teisinio pobūdžio kvalifikavimo klaida – Akivaizdi vertinimo klaida – Sprendimo iškraipymas“, kurį ji padalijo į du skirsnius: pirmasis skirsnis susijęs su pirmoje instancijoje iškeltu neteisėtumu grindžiamu prieštaravimu ir Bendrojo Teismo pirmojo pagrindo analize, o antrasis skirsnis iš esmės susijęs su Bendrojo Teismo atlikta trečiojo pagrindo analize.
Pirmajame skirsnyje apeliantė nurodo neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą ir teigia, kad EPNSĮP 33 straipsnio 1 ir 2 pastraipose bei 68 straipsnio 1 ir 2 pastraipose nesilaikoma teisinio saugumo ir pagrįstų lūkesčių principo.
Apeliantės antrajame skirsnyje nurodyti argumentai yra susiję su Bendrojo Teismo generalinio sekretoriaus tariamai padarytų faktinių klaidų vertinimu.
2021 m. rugsėjo 13 d.
Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje I.S., K.S. / YYY.
S.A. (Byla C-570/21) (2022/C 24/20) Proceso kalba: lenkų Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie
Šalys pagrindinėje byloje Ieškovai: I.S., K.S. Atsakovas: YYY.
S.A.
Prejudiciniai klausimai 1.
Ar 1993 m. balandžio 5 d.
Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (1) 2 straipsnio b punktą ir jos konstatuojamąsias dalis reikia aiškinti kaip nedraudžiančius į „vartotojo“ apibrėžtį įtraukti ekonominę veiklą vykdantį asmenį, kuris kartu su tokios veiklos nevykdančiu paskolos gavėju sudarė sutartį dėl užsienio valiuta indeksuojamos paskolos, skirtos iš dalies vieno iš paskolos gavėjų ekonominei veiklai, o iš dalies reikmėms, nesusijusioms su jo ekonomine veikla – ir ne tik tada, kai naudojimas ekonominės veiklos tikslams yra toks menkas, kad turi tik minimalią svarbą bendrame atitinkamos sutarties kontekste, o tai, kad naudojimas ne ekonominei veiklai yra vyraujantis, neturi reikšmės? 2.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar 1993 m. balandžio 5 d.
Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 2 straipsnio b punktas ir jos konstatuojamosios dalys turi būti aiškinami taip, kad šioje nuostatoje pateikta sąvoka „vartotojas“ aprėpia ir asmenį, kuris sutarties sudarymo metu vykdė ekonominę veiklą, o kitas paskolos gavėjas tokios veiklos apskritai nevykdė, o paskui abu šie asmenys sudarė su banku sutartį dėl užsienio valiuta indeksuojamos paskolos, kurios kapitalas iš dalies buvo panaudotas vieno iš paskolos gavėjų ekonominei veiklai, o iš dalies su vykdoma ekonomine veikla nesusijusiam tikslui, kai panaudojimas ekonominės veiklos tikslams nėra menkas ir nesvarbus bendrame paskolos sutarties kontekste, tačiau naudojimas ne ekonominei veiklai yra vyraujantis, o paskola negalėtų būti suteikta su ekonomine veikla nesusijusiam tikslui, jeigu jos kapitalas nebūtų naudojamas ekonominei veiklai?
(1)
OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288.