17.1.2022.
HR
Službeni list Europske unije
C 24/21
3.
Je li nacionalna pravna praksa prema kojoj tijelo koje odlučuje u okviru ocjene zahtjeva za međunarodnu zaštitu procjenjuje najbolji interes djeteta a da ga prethodno (u svakom postupku) posebno ne utvrdi (odnosno ne naloži da ga se utvrdi) u skladu s pravom Unije, osobito s člankom 24. stavkom 2.
Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) u vezi s člankom 51. stavkom 1. Povelje?
Je li odgovor na to pitanje drukčiji ako država članica treba ocijeniti zahtjev za dopuštenje boravka iz redovnih razloga i prilikom odlučivanja o tom zahtjevu uzeti u obzir najbolji interes djeteta? 4.
Na koji način i u kojoj fazi ocjene zahtjeva za međunarodnu zaštitu treba u vezi s člankom 24. stavkom 2.
Povelje uzeti u obzir i procijeniti najbolji interes djeteta, osobito nepravdu koju je maloljetnik pretrpio zbog dugotrajnog stvarnog boravka u državi članici?
Je li pritom relevantno pitanje je li taj stvarni boravak bio zakonit?
Je li pri ocjenjivanju najboljeg interesa djeteta u okviru te procjene važno je li država članica odlučila o zahtjevu za međunarodnu zaštitu u rokovima za donošenje odluka koji su predviđeni pravom Unije, je li izvršena ranije utvrđena obveza vraćanja i je li država članica propustila izvršiti udaljavanje nakon što je donesena odluka o vraćanju što bi omogućilo nastavak stvarnog boravka maloljetnika u toj državi članici? 5.
Je li nacionalna pravna praksa u kojoj se razlikuju prvi i naknadni zahtjevi za međunarodnu zaštitu, u smislu da se u slučaju naknadnih zahtjeva za međunarodnu zaštitu zanemaruju redovni razlozi, s obzirom na članak 7.
Povelje u vezi s člankom 24. stavkom 2.
Povelje usklađena s pravom Unije?
(1)
Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011.
o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011, L 337, str. 9) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19, svezak 13., str. 248.)
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2021.
uputio tribunal correctionnel de Villefranche-sur-Saône (Francuska) – Procureur de la République/K.B., F.S. (Predmet C-660/21) (2022/C 24/27) Jezik postupka: francuski Sud koji je uputio zahtjev Tribunal correctionnel de Villefranche-sur-Saône
Stranke glavnog postupka Podnositelj zahtjeva: Procureur de la République Druge stranke u postupku: K.B., F.S.
Prethodno pitanje Treba li članak 3.
(Pravo na informiranje o pravima) i članak 4.
(Obavijest o pravima kod uhićenja) Direktive Europskog parlamenta od 22. svibnja 2012 (1)., članak 7.
(Pravo braniti se šutnjom) Direktive Europskog parlamenta od 9. ožujka 2016 (2)., zajedno s člankom 48.
(Pretpostavka nedužnosti i pravo na obranu) Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi zabrana nacionalnom sudu da po službenoj dužnosti utvrdi povredu prava obrane kako su zajamčena navedenim direktivama te, konkretnije, na način da je tom sudu zabranjeno da po službenoj dužnosti utvrdi, u svrhu poništenja postupka, da se osobu nije obavijestilo o pravu na šutnju u trenutku uhićenja ili da je se nepravodobno obavijestilo o tom pravu na šutnju?
(1) (2)
Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012.
o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL 2012., L 142, str. 1.)
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.)
Direktiva (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku (SL 2016., L 65, str.
1.)