17.1.2022.
HR
Službeni list Europske unije
C 24/15
Žalbeni razlozi i glavni argumenti Žaliteljica se poziva na pravno sredstvo naslovljeno „POVREDA PRAVA UNIJE OD STRANE OPĆEG SUDA – POGREŠKA KOJA SE TIČE PRAVA I POGREŠKA PRI KVALIFIKACIJI PRAVNE PRIRODE ČINJENICA – OČITA POGREŠKA U OCJENI – ISKRIVLJAVANJE PRESUDE”, koje dijeli na dva poglavlja, prvo o prigovoru nezakonitosti istaknutom u prvom stupnju i analizi prvog tužbenog razloga koju je proveo Opći sud te drugo o meritumu i analizi trećeg tužbenog razloga od strane Općeg suda.
U okviru prvog poglavlja žaliteljica ističe prigovor nezakonitosti i tvrdi da se člankom 33. stavcima 1. i 2. i člankom 68. stavcima 1. i 2.
PMSZ-a ne poštuju načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja.
Argumenti na koje se žaliteljica poziva u okviru drugog poglavlja odnose se na ocjenu koju je proveo Opći sud pogrešaka koje se tiču činjenica koje se stavljaju na teret glavnom tajniku.
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. rujna 2021.
uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poljska) – I.S., K.S./YYY.
S.A. (Predmet C-570/21) (2022/C 24/20) Jezik postupka: poljski Sud koji je uputio zahtjev Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie
Stranke glavnog postupka Tužitelji: I.S., K.S. Tuženiki: YYY.
S.A.
Prethodna pitanja 1.
Treba li članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993.
o nepoštenim uvjetima u potrošačkim (1) ugovorima i njezine uvodne izjave tumačiti na način da mu se ne protivi to da se u definiciju „potrošača” uključi osoba koja obavlja poslovnu djelatnost i koja je zajedno s korisnikom kredita koji ne obavlja takvu djelatnost sklopila ugovor o kreditu indeksiran u stranoj valuti koji je djelomično namijenjen poslovnoj uporabi jednog korisnika kredita, a djelomično nije povezan s njegovom poslovnom djelatnosti i to ne samo u situaciji u kojoj je poslovna uporaba zanemariva do te mjere da u cjelovitom kontekstu ugovora o kojem je riječ ima nevažnu ulogu, pri čemu je u tom smislu nevažna činjenica da prevladava aspekt izvan okvira poslovne djelatnosti? 2.
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993.
o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima i njezine uvodne izjave tumačiti na način da pojam „potrošač” iz te odredbe uključuje i osobu koja je u trenutku potpisivanja ugovora obavljala poslovnu djelatnost, a drugi korisnik kredita uopće nije obavljao takvu djelatnost, a zatim su obje navedene osobe sklopile s bankom ugovor o kreditu indeksiran u stranoj valuti, čija je glavnica djelomično upotrijebljena u poslovne svrhe jednog korisnika kredita, a djelomično u svrhu koja nije povezana s obavljanjem poslovne djelatnosti, u situaciji u kojoj poslovna uporaba nije zanemariva i nema nevažnu ulogu u cjelovitom kontekstu ugovora o kreditu, pri čemu prevladava aspekt izvan okvira poslovne djelatnosti, a kredit se ne bi mogao dodijeliti u neposlovne svrhe bez uporabe glavnice kredita u poslovne svrhe?
(1)
Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993.
o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, 21. 4.
1993., str. 29.)
(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15.,svezak 12., str. 24.)