FI
C 24/4
Euroopan unionin virallinen lehti
17.1.2022
Prokuratura Krajowan, aiemmin Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim (C-748/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawien (C-749/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Wola w Warszawien (C-750/19, C-753/19 ja C-754/19), Prokuratura Rejonowa w Pruszkowien (C-751/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Ursynów w Warszawien (C-752/19) ja Pictura sp. z o.o:n (C-754/19) osallistuessa asian käsittelyyn
Tuomiolauselma SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuna SEU 2 artiklan valossa, ja eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 6 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansallisille säännöksille, joiden mukaan jäsenvaltion oikeusministeri voi sellaisilla perusteilla, joita ei julkisteta, yhtäältä määrätä tuomarin ylemmän oikeusasteen rikostuomioistuimeen määräajaksi tai määräämättömäksi ajaksi ja toisaalta milloin hyvänsä ja päätöksellä, jota ei perustella, peruuttaa tämän määräyksen riippumatta siitä, onko se annettu määräajaksi vai määräämättömäksi ajaksi.
(1)
EUVL C 54, 17.2.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.11.2021 – Euroopan komissio v. Unkari (Asia C-821/19) (1) (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Turvapaikkapolitiikka – Direktiivit 2013/32/EU ja 2013/33/EU – Kansainvälisen suojelun myöntämistä koskeva menettely – Tutkimatta jättämisen perusteet – Turvallisen kolmannen maan ja ensimmäisen turvapaikkamaan käsitteet – Avun tarjoaminen turvapaikanhakijoille – Kriminalisointi – Kielto tulla kyseisen jäsenvaltion raja-alueelle) (2022/C 24/05) Oikeudenkäyntikieli: unkari Asianosaiset Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Tomkin, A. Tokár ja M. Condou-Durande, sittemmin J. Tomkin ja A. Tokár) Vastaaja: Unkari (asiamiehet: K.
Szíjjártó, M.
Tátrai ja M. Z. Fehér)
Tuomiolauselma 1) Unkari ei ole noudattanut — kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 33 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt, että kansainvälistä suojelua koskeva hakemus voidaan jättää tutkimatta sillä perusteella, että hakija on saapunut asianomaisen jäsenvaltion alueelle sellaisen valtion kautta, jossa häneen ei kohdistu vainoa tai vakavan haitan vaaraa tai jossa on taattu riittävä suojelu — direktiivin 2013/32 8 artiklan 2 kohdan ja 22 artiklan 1 kohdan eikä kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/33/EU 10 artiklan 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kansallisessa oikeudessaan säätänyt rikosoikeudellisesti rangaistavaksi kaikkien sellaisten henkilöiden menettelyn, jotka järjestötoiminnan yhteydessä tarjoavat apua turvapaikkahakemuksen tekemiseen tai jättämiseen sen alueella, jos voidaan osoittaa ilman pienintäkään perusteltua epäilystä, että kyseinen henkilö oli tietoinen siitä, ettei hakemus voinut menestyä Unkarin oikeuden nojalla — direktiivin 2013/32 8 artiklan 2 kohdan, 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 22 artiklan 1 kohdan eikä direktiivin 2013/33 10 artiklan 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on evännyt oikeuden lähestyä Unkarin ulkorajoja kaikilta henkilöiltä, joiden epäillään syyllistyneen tällaiseen rikokseen.
2) Kanne hylätään muilta osin.