ET
C 24/4
Euroopa Liidu Teataja
17.1.2022
Menetluses osalesid: Prokuratura Krajowa, endise nimega Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim (C-748/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie (C-749/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Wola w Warszawie (C-750/19, C-753/19 ja C-754/19), Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie (C-751/19), Prokuratura Rejonowa Warszawa-Ursynów w Warszawie (C-752/19) ning Pictura sp. z o.o. (C-754/19)
Resolutsioon ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku lähtuvalt ELL artiklist 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalme­ netluses kohtulikul arutelul, artikli 6 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt võib liikmesriigi justiitsminister avalikustamata kriteeriumide alusel esiteks lähetada kohtuniku tähtajaliselt või tähtajatult kõrgema astme kriminaalkohtusse ning teiseks selle lähetuse põhjendamata otsusega mis tahes ajal lõpetada, olenemata sellest, kas lähetus on tähtajaline või tähtajatu.
(1)
ELT C 54, 17.2.2020.
Euroopa Kohtu (suurkoda koda) 16. novembri 2021. aasta otsus – Euroopa Komisjon versus Ungari (Kohtuasi C-821/19) (1) (Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Varjupaigapoliitika – Direktiivid 2013/32/EL ja 2013/33/EL – Rahvusvahelise kaitse andmise menetlus – Vastuvõetamatuse alused – Mõisted „turvaline kolmas riik“ ja „esimene varjupaigariik“ – Varjupaigataotlejatele antav abi – Kriminaliseerimine – Keeld siseneda asjaomase liikmesriigi piirialale) (2022/C 24/05) Kohtumenetluse keel: ungari Pooled Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Tomkin, A. Tokár ja M. Condou-Durande, hiljem J.
Tomkin ja A. Tokár) Kostja: Ungari (esindajad: K. Szíjjártó, M.
Tátrai ja M. Z. Fehér)
Resolutsioon 1.
Ungari on rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad: — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta artikli 33 lõikest 2, kuna ta võimaldas rahvusvahelise kaitse taotluse vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata põhjusel, et taotleja on saabunud tema territooriumile riigi kaudu, kus teda ei kiusata taga ega ähvarda suur kahju või kus on tagatud piisaval tasemel kaitse; — direktiivi 2013/32 artikli 8 lõikest 2 ja artikli 22 lõikest 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/33/EL, millega sätestatakse rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtu nõuded, artikli 10 lõikest 4, kuna ta nägi oma riigisiseses õiguses ette kriminaalkaristuse iga sellise isiku tegevuse eest, kes korraldava tegevuse raames osutab abi varjupaigataotluse tegemiseks või ametlikuks esitamiseks Ungari territooriumil, kui on võimalik väljaspool igasugust põhjendatud kahtlust tõendada, et see isik oli teadlik, et taotlust ei ole võimalik selle õiguse alusel rahuldada; — direktiivi 2013/32 artikli 8 lõikest 2, artikli 12 lõike 1 punktist c ja artikli 22 lõikest 1 ning direktiivi 2013/33 artikli 10 lõikest 4, kuna ta jättis riigi välispiirile lähenemise õigusest ilma igaühe, keda kahtlustatakse sellise süüteo toimepanemises. 2.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.