17.1.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 24/43
— Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale sagsøgerens omkostninger.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender. 1.
Første anbringende vedrørende Polens anmodning om den bemyndigelse, der blev indrømmet ved den anfægtede afgørelse, og ulovligheden af artikel 9, stk.
5, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr.
639/2014 (2). — Den anfægtede afgørelse er blevet vedtaget på grundlag af en anmeldelse fra Polen, som ikke udgjorde en anmodning som krævet efter artikel 18 i Rådets direktiv 2002/53/EF (3), og under alle omstændigheder blev en sådan anmeldelse kun foretaget for at opfylde en retlig forpligtelse, der fulgte af artikel 9, stk.
5, i den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014.
Den sidstnævnte bestemmelse er imidlertid behæftet med en ulovlighed, som sagsøgeren gør gældende i henhold til artikel 277 TEUF.
Desuden blev anmeldelsen afsluttet efter den tidsfrist, der er fastsat i artikel 9, stk.
5, i den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014. 2.
Andet anbringende om en tilsidesættelse af artikel 18 i direktiv 2002/53 samt ulovligheden af artikel 9, stk.
5, i den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014. — Den anfægtede afgørelse blev vedtaget, selv om der ikke foreligger nogen objektiv risiko for menneskers sundhed som krævet efter artikel 18 i direktiv 2002/53, og selv om Polen ikke har anført nogen sådan risiko, og uden nogen forklaring af den begrundelse, som tillod Kommissionen at vedtage afgørelsen uden klart at have påvist en sådan risiko, hvorved artikel 296 TEUF blev tilsidesat.
I tilfælde af, at Kommissionen skulle gøre gældende, at der ikke ifølge artikel 9, stk.
5, i den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014 skulle påvises nogen sådan risiko, eller at Kommissionen kunne have antaget, at der forelå en sådan risiko, påberåber sagsøgeren sig af forsigtighedshensyn, i medfør af artikel 277 TEUF, at denne bestemmelse er ulovlig. 3.
Tredje anbringende om en tilsidesættelse af artikel 32, stk.
6, i forordning (EU) nr.
1307/2013 (4) samt ulovligheden af denne bestemmelse. — De polske myndigheders beregning af det gennemsnitlige indhold af tetrahydrocannabinol (THC) i Finola-hampe­ sorten, som udgør det faktuelle grundlag for den anfægtede afgørelse, tilsidesætter artikel 32, stk.
6, i forordning (EU) nr.
1307/2013, for så vidt som resultatet ikke er blevet afrundet til én decimal.
Desuden og under alle omstændigheder er den sidstnævnte bestemmelse — som fastsætter en maksimumsgrænse for THC-indhold på kun 0,2 % — behæftet med en ulovlighed, hvilket sagsøgeren påberåber sig i medfør af artikel 277 TEUF. 4.
Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af artikel 9, stk.
2-5, i og bilag III til den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014 og af sagsøgerens grundlæggende rettigheder. — De polske myndigheder har anvendt en definition af »blomstringens afslutning« for hamp, der er uforenelig med bilag III til den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014 og videnskabeligt ukorrekt, og som følge heraf er de prøver, der er blevet benyttet til at fastslå Finolas THC-indhold, i strid med bilag III blevet indsamlet for sent.
Ydermere har de polske myndigheder i strid med kravene i artikel 9, stk.
3, i den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014 ikke indsamlet data vedrørende prøvetagningen, som kunne have gjort det muligt at efterprøve prøvetagningens nøjagtighed.
Endelig er sagsøgerens ret til at blive hørt og ret til en effektiv domstolsbeskyttelse blevet tilsidesat, eftersom Kommissionen undlod at høre ham og undlod selv at påvise eller efterprøve de nødvendige faktiske omstændigheder, hvorved sagsøgeren blev nægtet enhver reel mulighed for effektiv domstolsbeskyttelse, idet Polen hævder, at dets anmeldelse foretaget i henhold til artikel 9, stk.
5, i den delegerede forordning (EU) nr.
639/2014 ikke kan prøves ved de polske domstole.
(1) (2) (3) (4)
EUT 2021, L 265, s. 1 Kommissionens delegerede forordning (EU) nr.
639/2014 af 11.3.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
1307/2013 om regler for direkte betalinger til landbrugere under den fælles landbrugspolitiks støtteordninger og om ændring af bilag X til nævnte forordning (EUT 2014, L 181, s. 1).
Rådets direktiv 2002/53/EF af 13.6.2002 om den fælles sortsliste over landbrugsplantearter (EFT 2002, L 193, s. 1).
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
1307/2013 af 17.12.2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr.
637/2008 og Rådet forordning (EF) nr.
73/2009 (EUT 2013, L 347, s. 608).