17.1.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 24/15
Anbringender og væsentligste argumenter Til støtte for appellen har appellanten fremsat et anbringende, der bærer overskriften »RETTENS TILSIDESÆTTELSE AF EU-RETTEN — RETLIG FEJL OG FEJL VED KVALIFICERINGEN AF DEN RETLIGE KARAKTER AF DE FAKTISKE OMSTÆNDIGHEDER — ÅBENBART URIGTIGT SKØN — URIGTIG GENGIVELSE AF EN DOM«, som er opdelt i to kapitler, hvoraf det første vedrører den ulovlighedsindsigelse, der blev rejst i første instans, og Rettens analyse af det første anbringende, og det andet kapitel vedrører realiteten og Rettens analyse af det tredje anbringende.
I det første kapitel har appellanten rejst en ulovlighedsindsigelse og gjort gældende, at artikel 33, stk.
1 og 2, og artikel 68, stk.
1 og 2, i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer ikke overholder retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
De argumenter, som appellanten har fremført i det andet kapitel, vedrører Rettens vurdering af de faktiske fejl, som er foreholdt generalsekretæren.
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Polen) den 13. september 2021 — I.S. og K.S. mod YYY.
S.A. (Sag C-570/21) (2022/C 24/20) Processprog: polsk Den forelæggende ret Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie
Parter i hovedsagen Sagsøgere: I.S. og K.S. Sagsøgt: YYY S.A.
Præjudicielle spørgsmål 1) Skal artikel 2, litra b), i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1) og betragtningerne hertil fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en person, der driver erhvervsmæssig virksomhed, er omfattet af definitionen af »forbruger«, når denne har indgået en låneaftale, der er koblet til en udenlandsk valuta, sammen med en anden låntager, der ikke udøver en sådan virksomhed, og lånet delvist skal anvendes til brug for låntagernes erhvervsmæssige virksomhed, delvist til formål, der ligger uden for denne virksomhed, og ikke kun i en situation, hvor den erhvervsmæssige brug er så svag, at den må anses for marginal i forbindelse med den transaktion som aftalen samlet set vedrører, og hvor den omstændighed, at der er tale om overvejende ikke-erhvervsmæssig brug, herved er uden betydning?
2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 2, litra b), i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler og betragtninger hertil således fortolkes således, at begrebet »forbruger« i denne bestemmelse også omfatter en person, der på tidspunktet for undertegnelsen af aftalen udøvede erhvervsmæssig virksomhed, mens den anden låntager ikke udførte nogen sådan virksomhed, og hvor begge disse personer derefter indgik en låneaftale, der er koblet til en udenlandsk valuta, med en bank, hvor lånebeløbet delvist blev brugt til den ene af låntagernes erhvervsmæssige virksomhed, delvist til formål, der ligger uden for denne virksomhed, i en situation, hvor den erhvervsmæssige brug så svag, at den må anses for marginal i forbindelse med den transaktion som aftalen samlet set vedrører, og henset til, at såfremt lånebeløbet ikke var optaget til erhvervsmæssige formål, ville det ikke have været muligt at yde lånet til ikke-erhvervsmæssigt formål?
(1)
EFT 1993, L 95, s. 29.