17.1.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 24/43
— uložil Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.
Žalobní důvody a hlavní argumenty Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody. 1.
První žalobní důvod se týká žádosti, které Polsko podalo za účelem získání povolení uděleného napadeným rozhodnutím, a protiprávnosti čl. 9 odst.
5 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 (2). — Napadené rozhodnutí bylo přijato na základě oznámení učiněného Polskem, které nepředstavuje žádost ve smyslu článku 18 nařízení Rady 2002/53/ES (3), a toto oznámení bylo v každém případě učiněno pouze za účelem splnění právní povinnosti vyplývající z čl. 9 odst.
5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014; posledně uvedené ustanovení je však stiženo protiprávností, které se žalobce dovolává podle článku 277 SFEU.
Oznámení bylo navíc dokončeno po lhůtě stanovené v čl. 9 odst.
5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014. 2.
Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 18 směrnice 2002/53 a protiprávnosti čl. 9 odst.
5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014. — Napadené rozhodnutí bylo přijato, přestože objektivně neexistuje nebezpečí pro lidské zdraví, jak vyžaduje článek 18 směrnice 2002/53, a přestože Polsko netvrdilo, že takové nebezpečí existuje, a to bez jakéhokoli odůvodnění, které by umožnilo Komisi přijmout rozhodnutí, aniž takové nebezpečí bylo jasně prokázáno, čímž byl porušen článek 296 SFEU.
Pouze pro úplnost, pro případ, že by Komise tvrdila, že podle čl. 9 odst.
5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 nemusí být takové nebezpečí prokázáno, nebo že mohla existenci takového nebezpečí předpokládat, se žalobce na základě článku 277 SFEU dovolává protiprávnosti tohoto ustanovení. 3.
Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 32 odst.
6 nařízení (EU) č. 1307/2013 (4) a z protiprávnosti tohoto ustanovení. — Výpočet průměrného obsahu tetrahydrokanabinolu (THC) odrůdy konopí Finola polskými orgány, který tvoří skutkový základ napadeného rozhodnutí, je v rozporu s čl. 32 odst.
6 nařízení (EU) č. 1307/2013 v rozsahu, v němž výsledek nebyl zaokrouhlen na jedno desetinné místo.
Navíc posledně uvedené ustanovení, které omezuje obsah THC na pouhých 0,2 %, je každopádně protiprávní, čehož se žalobce dovolává podle článku 277 SFEU. 4.
Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 9 odst.
2 až 5 a přílohy III nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 a z porušení základních práv žalobce. — Polské orgány používají definici „skončení květu“ konopí, která není v souladu s přílohou III nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 a je vědecky nesprávná, takže vzorky použité k prokázání obsahu THC v odrůdě Finola byly získány příliš pozdě, což je v rozporu s přílohou III.
Polské orgány navíc neshromáždily data týkající se odběru vzorků, která by umožnila ověřit jejich správnost, a to v rozporu s požadavky čl. 9 odst.
3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014.
Konečně právo žalobce být vyslechnut a právo na účinnou soudní ochranu byla porušena v rozsahu, v němž jej Komise nevyslechla a sama nezjistila ani neověřila nezbytné skutečnosti, čímž žalobci odepřela reálnou možnost účinné soudní ochrany, jelikož Polsko tvrdí, že jeho oznámení podle čl. 9 odst.
5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 nemůže být přezkoumáno polskými soudy.
(1) (2) (3) (4)
Úř. věst.
2021, L 265, s. 1.
Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky, a kterým se mění příloha X uvedeného nařízení (Úř. věst.
2014, L 181, s. 1).
Směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin (Úř. věst.
2002, L 193, s. 1).
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst.
2013, L 347, s. 608).