17.1.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 24/21
3) Je vnitrostátní právní praxe, podle které orgán, který má vydat rozhodnutí, v rámci posouzení žádostí o mezinárodní ochranu zvažuje nejvlastnější zájem dítěte, aniž ho nejprve (v každém řízení) přesně zjistí (resp. nechá zjistit), slučitelná s unijním právem, zejména s čl. 24 odst.
2 Listiny základních práv Evropské unie ([dále jen „Listina“]) ve spojení s čl. 51 odst.
1 Listiny?
Je odpověď na tuto otázku odlišná, jestliže členský stát musí posoudit žádost o povolení pobytu z řádných důvodů a při rozhodnutí o této žádosti je třeba zohlednit nejvlastnější zájem dítěte?
4) Jakým způsobem a v jaké fázi posuzování žádosti o mezinárodní ochranu musí být ve světle čl. 24 odst.
2 Listiny zohledněn a zvážen nejvlastnější zájem dítěte, zejména újma, kterou nezletilý utrpěl v důsledku dlouhodobého faktického pobytu v členském státě?
Je v této souvislosti relevantní, zda byl tento faktický pobyt oprávněný?
Je při zvážení nejvlastnějšího zájmu dítěte v rámci tohoto posouzení relevantní, zda členský stát rozhodl o žádosti o mezinárodní ochranu ve lhůtách pro rozhodnutí stanovených unijním právem, zda nebyla splněna dříve uložená povinnost návratu a zda daný členský stát poté, co bylo vydáno rozhodnutí o navrácení, upustil od vyhoštění, v důsledku čehož mohl pokračovat faktický pobyt nezletilého v tomto členském státě?
5) Je vnitrostátní právní praxe, podle které je mezi prvními a následnými žádostmi o mezinárodní ochranu rozlišováno v tom smyslu, že u následných žádostí o mezinárodní ochranu se nezohledňují řádné důvody, ve světle článku 7 Listiny ve spojení s čl. 24 odst.
2 Listiny slučitelná s unijním právem?
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst.
2011, L 337, s. 9).
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal correctionnel de Villefranche-sur-Saône (Francie) dne 29. října 2021 – Procureur de la République v. K.B. a F.S. (Věc C-660/21) (2022/C 24/27) Jednací jazyk: francouzština Předkládající soud Tribunal correctionnel de Villefranche-sur-Saône
Účastníci původního řízení Žalobce: Procureur de la République Obžalovaní: K.B. a F.S.
Předběžná otázka Musí být články 3 (Právo na informace o právech) a 4 (Poučení o právech při zatčení) směrnice Evropského parlamentu ze dne 22. května 2012 (1) a článek 7 (Právo nevypovídat) směrnice Evropského parlamentu ze dne 9. března 2016 (2) ve spojení s článkem 48 (Presumpce neviny a právo na obhajobu) Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo vnitrostátnímu soudu zakázáno uplatnit ex officio porušení práva na obhajobu, tak jak je zaručeno výše uvedenými směrnicemi, konkrétně pak aby mu bylo zakázáno, aby pro účely prohlášení neplatnosti řízení uplatnil ex officio skutečnost, že právo nevypovídat nebylo oznámeno v okamžiku zatčení nebo bylo oznámeno opožděně?
(1) (2)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst.
L 142, 1.6.2012, s. 1).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst.
L 65, 11.3.2016, s. 1).