CS
C 24/4
Úřední věstník Evropské unie
17.1.2022
za přítomnosti: Prokuratury Krajowej, dříve Prokuratury Rejonowej w Mińsku Mazowieckim (C-748/19), Prokuratury Rejonowej Warszawa-Żoliborz w Warszawie (C-749/19), Prokuratury Rejonowej Warszawa-Wola w Warszawie (C-750/19, C-753/19 a C-754/19), Prokuratury Rejonowej w Pruszkowie (C-751/19), Prokuratury Rejonowej Warszawa-Ursynów w Warszawie (C-752/19), jakož i Pictura sp. z o.o. (C-754/19)
Výrok Článek 19 odst.
1 druhý pododstavec SEU ve spojení s článkem 2 SEU, jakož i čl. 6 odst.
1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž může ministr spravedlnosti členského státu na základě nezveřejněných kritérií delegovat soudce k trestnímu soudu vyššího stupně na dobu určitou nebo neurčitou a kdykoli neodůvodněným rozhodnutím tuto delegaci zrušit, a to bez ohledu na to, zda se jednalo o delegaci na dobu určitou či neurčitou.
(1)
Úř. věst.
C 54, 17.2.2020.
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2021 – Evropská komise v.
Maďarsko (Věc C-821/19) (1) („Žaloba pro nesplnění povinnosti – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Azylová politika – Směrnice 2013/32/EU a 2013/33/EU – Řízení o přiznání statusu mezinárodní ochrany – Důvody nepřípustnosti – Pojmy ‚bezpečná třetí země‘ a ‚první země azylu‘ – Pomoc poskytovaná žadatelům o azyl – Kriminalizace – Zákaz vstupu do pohraničního pásma dotyčného členského státu“) (2022/C 24/05) Jednací jazyk: maďarština Účastníci řízení Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně J.
Tomkin, A. Tokár a M.
Condou-Durande, poté J. Tomkin a A.
Tokár, zmocněnci) Žalovaný: Maďarsko (zástupci: K.
Szíjjártó, M.
Tátrai a M.
Z. Fehér, zmocněnci)
Výrok 1) Maďarsko tím, že — umožňuje odmítnout žádost o mezinárodní ochranu pro nepřípustnost z důvodu, že žadatel přicestoval na jeho území přes stát, ve kterém není vystaven pronásledování či riziku vážné újmy nebo ve kterém je zajištěna odpovídající úroveň ochrany, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 33 odst.
2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany; — ve svém vnitrostátním právu trestně postihuje jednání jakékoli osoby, která v rámci organizační činnosti poskytuje pomoc při učinění nebo podání žádosti o azyl na jeho území, je-li možné nade vši rozumnou pochybnost prokázat, že tato osoba věděla, že této žádosti nemůže být na základě tohoto práva vyhověno, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 8 odst.
2 a čl. 22 odst.
1 směrnice 2013/32 a z čl. 10 odst.
4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu; — odpírá právo přiblížit se k jeho vnějším hranicím jakékoli osobě podezřelé ze spáchání takového trestného činu, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 8 odst.
2, čl. 12 odst.
1 písm.
c) a čl. 22 odst.
1 směrnice 2013/32 a z čl. 10 odst.
4 směrnice 2013/33.
2) Ve zbývající části se žaloba zamítá.