BG
17.1.2022 г.
Официален вестник на Европейския съюз
C 24/7
Ако такова споразумение не представлява ограничение на конкуренцията „с оглед на целта“ по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС, националният съд трябва да провери дали с оглед на всички релевантни обстоятелства по случая в главното производство, а именно икономическия и правен контекст на дейност на съответните предприятия, естеството на засегнатите стоки или услуги, както и реалните условия на функционирането и структурата на въпросния пазар, би могло да се приеме, че това споразумение ограничава конкуренцията по достатъчно съществен начин поради действителните си или потенциални последици.
2) Член 101, параграф 3 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че споразумението, сключено между доставчик и дистрибутор, по силата на което дистрибуторът, който пръв е регистрирал потенциалната сделка с крайния потребител, се ползва в продължение на шест месеца, считано от регистрацията на тази сделка, с „предимство за осъществяването на продажбата“, освен ако този потребител не възрази, може — в случай че представлява споразумение, което има „за своя цел“ или „резултат“ предотвратяването, ограничаването или нарушаването на конкуренцията по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС — да се ползва от освобождаването по параграф 3 от този член само ако отговаря на съдържащите се в него кумулативни условия.
3) Член 101, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не може наличието на забранено от тази разпоредба споразумение да се изключи с единственото съображение, че органът, натоварен с прилагането на посочената разпоредба, е направил диференцирана преценка, що се отнася до отговорността на страните по това споразумение за нарушението.
(1)
ОВ C 304, 14.9.2020 г.
Решение на Съда (осми състав) от 18 ноември 2021 г. (преюдициално запитване от Judecătoria Oradea — Румъния) — Promexor Trade SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor (Дело C-358/20) (1) (Преюдициално запитване — Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Право на приспадане на ДДС — Заличаване на регистрацията за целите на ДДС на данъчнозадължено лице — Отказ да се признае право на приспадане — Формални предпоставки) (2022/C 24/09) Език на производството: румънски Запитваща юрисдикция Judecătoria Oradea Страни в главното производство Жалбоподател: Promexor Trade SRL Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor Диспозитив Член 168, член 213, параграф 1, член 214, параграф 1 и член 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., както и принципът на неутралност на данъка върху добавената стойност (ДДС), разглеждани във връзка с принципите на правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания и пропорционалност, трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай че регистрацията на данъчнозадължено лице за целите на ДДС е била заличена поради непосочване на облагаеми сделки в неговите справка-декларации за ДДС, подадени за шест последователни месеца, но това данъчнозадължено лице развива дейност независимо от заличаването, допускат национално законодателство, което позволява на компетентната данъчна администрация да му наложи задължение да събира дължимия върху облагаемите му сделки ДДС, при условие че то може да поиска нова регистрация за целите на ДДС и да приспада платения по получени доставки ДДС.
Обстоятелството, че управителят на данъчнозадълженото лице е съдружник в друго дружество, по отношение на което е открито производство по несъстоятелност, не може само по себе си да се изтъква, за да се отказва систематично на това данъчнозадължено лице нова регистрация за целите на ДДС.
(1)
ОВ C 378, 9.11.2020 г.