C 15/74
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
12.1.2022.
Trešdiena, 2021. gada 19. maija
K. tā kā sadarbība ar trešām valstīm ir būtiska cilvēku tirdzniecības novēršanai un apkarošanai; tā kā cilvēku tirdzniecības tīkli var ekspluatēt migrācijas ceļus; tā kā cilvēku tirdzniecība nesamērīgi ietekmē sievietes un meitenes, kas veido lielāko daļu cilvēku tirdzniecības upuru un cieš no vardarbības un ekspluatācijas migrācijas ceļā; tā kā pret cilvēku tirdzniecību vērstie pasākumi nedrīkstētu nelabvēlīgi ietekmēt tādu personu tiesības, kuras ir cilvēku tirdzniecības upuri, migranti, bēgļi un personas, kam nepieciešama starptautiskā aizsardzība;
L. tā kā kopš 2016. gada ES un dažas atsevišķas dalībvalstis ir palielinājušas neformālo nolīgumu un vienošanos skaitu ar trešām valstīm, tiecoties stiprināt to operatīvās spējas robežkontroles un robežu pārvaldības jomā, kā arī cīņā pret cilvēku tirdzniecību; tā kā šie nolīgumi un vienošanās attiecas arī uz efektīvu atgriešanu un atpakaļuzņemšanu ar trešām valstīm, tostarp kopīgām migrācijas deklarācijām, saprašanās memorandiem, kopējām turpmākām virzībām, standarta operāciju procedūrām un labu praksi, kā arī policijas sadarbības nolīgumiem; tā kā līdzīgi oficiāliem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem arī šādi neformālie mehānismi apstiprina valstu apņemšanos uzņemt atpakaļ savus valstspiederīgos (vai citus) un nosaka procedūras praktiskai atgriešanas īstenošanai; tā kā kopš 2016. gada ES ir noslēgusi vismaz 11 neformālus nolīgumus un tikai vienu jaunu atpakaļuzņemšanas nolīgumu; tā kā neformālie nolīgumi starp ES un trešām valstīm nenodrošina paredzamu politiku vai stabilus un saskaņotus tiesiskā regulējuma noteikumus neatbilstīgas migrācijas jomā;
M. tā kā paziņojumā par jauno Migrācijas un patvēruma paktu Komisija atkārtoti uzsvēra, ka migrācijas iekšējās un ārējās dimensijas ir nesaraujami saistītas un ka īpaši pielāgoti visaptveroši un līdzsvaroti migrācijas dialogi un partnerības ar izcelsmes un tranzīta valstīm ir būtiski, lai pievērstos abām pusēm vērtīgiem mērķiem, piemēram, migrācijas galvenajiem virzītājspēkiem, migrantu kontrabandas apkarošanai, atbalstam bēgļiem, kas dzīvo trešās valstīs, un labi pārvaldītas likumīgas migrācijas atbalstīšanai; tā kā saskaņā a Komisijas paziņojumu par jauno paktu, iesaistīšanās reģionālā un globālā līmenī ir būtiska, lai papildinātu šādus dialogus un partnerības; tā kā tā turklāt uzsvēra, ka, slēdzot visaptverošas partnerības ar trešām valstīm, migrācija jāiekļauj tajās kā pamatjautājums un jāsasaista ar citām politikas jomām, piemēram, ar tādām, kas saistītas ar attīstības sadarbību, drošību, vīzām, tirdzniecību, lauksaimniecību, investīcijām un nodarbinātību, enerģētiku, vidi un klimata pārmaiņām, un izglītību;
N. tā kā ES Rīcības plānā cilvēktiesību un demokrātijas jomā 2020.–2024. gadam ES un tās dalībvalstis apņemas “iestāties par īpašo aizsardzību, kas pienākas migrantiem, bēgļiem un iekšzemē pārvietotām personām un bezvalstniekiem”; tā kā šis rīcības plāns apņemas veicināt “nediskriminējošu piekļuvi sociālajiem pakalpojumiem, tostarp kvalitatīvai un cenas ziņā pieejamai veselības aprūpei un izglītībai (arī tiešsaistē), un veidot praktiķu spējas reaģēt uz (..) migrantu [un] bēgļu (..) īpašajām vajadzībām”, kā arī atbalstīt “uz cilvēktiesībām balstītu pieeju migrācijas pārvaldībai un stiprināt valstu, pilsoniskās sabiedrības un ANO partneru spējas īstenot šo pieeju”;
O. tā kā saskaņā ar ANO Augsto komisāru bēgļu jautājumos (UNHCR) datiem aptuveni 48 % no bēgļu skaita pasaulē un liela daļa neaizsargātu patvēruma meklētāju ir sievietes; tā kā ES Dzimumu līdztiesības rīcības plānā III ir noteikts, ka ES ir jānodrošina, ka “sieviešu un meiteņu migranšu cilvēktiesības tiek pilnībā realizētas, piemērojot dzimumresponsīvu migrācijas politiku, programmas un tiesību aktus, un ka tiek nostiprināta dzimumresponsīva migrācijas pārvaldība globālā, reģionālā un valsts līmenī”; tā kā dzimumresponsīva migrācijas politika nodrošinātu sieviešu, meiteņu un LGTBIQ+ tiesību īstenošanu un aizsardzību pret iespējamu vardarbību, aizskarošu izturēšanos, izvarošanu un cilvēku tirdzniecību;
P. tā kā bijušā ANO īpašā referenta migrantu cilvēktiesību jautājumos 2015. gada ziņojumā ir norādīts uz trūkumiem ES pieejā migrācijai saistībā ar nepietiekošu pārredzamību un skaidrību un daudzu noslēgto nolīgumu vājo statusu šajā jomā, kurā, viņaprāt, kopumā trūkst uzraudzības un pārskatatbildības pasākumu; tā kā īpašais referents arī secina, ka ir maz pazīmju attiecībā uz to, ka mobilitātes partnerības būtu radījušas papildu ieguvumus cilvēktiesību vai attīstības jomās, savukārt vispārējā uzmanība, kas tiek veltīta drošībai, un politikas nesaskaņotība šīs pieejas ietvaros kopumā rada risku, ka jebkādus ieguvumus, ko radītu cilvēktiesību un attīstības projekti, varētu aizēnot vairāk uz drošību vērstās politikas sekundārie efekti;