C 15/114
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
12.1.2022.
Trešdiena, 2021. gada 19. maija
J.
tā kā Parīzes nolīgums ir pirmais starptautiskais līgums, kurā skaidri atzīta saikne starp klimatrīcību un cilvēktiesībām, tādējādi ļaujot izmantot spēkā esošos ar cilvēktiesībām saistītos juridiskos instrumentus, lai mudinātu valstis un privātos uzņēmumus samazināt emisijas; tā kā Parīzes nolīgumā nav paredzēti konkrēti instrumenti, lai sauktu pie atbildības valsts un korporatīvos dalībniekus par to ietekmi uz klimata pārmaiņām un cilvēktiesību ievērošanu;
K.
tā kā Eiropas Cilvēktiesību tiesa ir skaidri noteikusi, ka dažāda veida vides degradācija var izraisīt būtiskus cilvēktiesību pārkāpumus, piemēram, pārkāpjot tiesības uz dzīvību, privāto un ģimenes dzīvi un uz mierīgu dzīvi mājās, kā arī necilvēcīgas un pazemojošas izturēšanās aizliegumu;
L.
tā kā klimatiskā taisnīguma mērķis ir risināt klimata krīzi ar tiesību aktiem cilvēktiesību jomā, lai novērstu pārskatatbildības trūkumu klimata pārvaldībā, izmantojot tiesvedību pret valstīm un korporatīvajiem dalībniekiem klimata pārmaiņu jomā, lai panāktu un nodrošinātu to atbildību par savu rīcību attiecībā uz dabas saglabāšanu kā tādu un lai nodrošinātu cienīgu un veselīgu dzīvi pašreizējām un nākamajām paaudzēm;
M. tā kā vairākās neatrisinātās tiesvedības lietās ir konstatēti cilvēktiesību pārkāpumi, kas saistīti ar indivīdu, valstu un korporatīvo dalībnieku nespēju novērst klimata pārmaiņu sekas vai bezdarbību to novēršanā;
N.
tā kā pastiprinātā konkurence par dabas resursiem, kurā vadošā loma ir privātiem uzņēmumiem, dažkārt ar valdības līdzdalību, ir izvirzījusi vides rīcības priekšplānā vides aizstāvjus un pirmiedzīvotāju kopienas, kas cenšas aizsargāt savas tradicionālās zemes, un padarījusi tās par vajāšanas mērķiem;
O.
tā kā klimata pārmaiņu sekas cilvēktiesību jomā izjutīs ne tikai visneaizsargātākie cilvēki, bet arī visi pasaules iedzīvotāji; tā kā neaizsargātākās kopienas un valstis, kas rada vismazāko piesārņojumu un vides postījumus, visvairāk cieš no klimata pārmaiņu tiešajām sekām; tā kā vides piesārņojuma izraisītu slimību un priekšlaicīgas nāves gadījumu skaits jau trīs reizes pārsniedz kopējo AIDS, tuberkulozes un malārijas gadījumu skaitu, apdraudot tiesības uz dzīvību, veselīgu vidi un tīru gaisu; tā kā dabas katastrofas, piemēram, plūdi, tropiskās vētras un ilgstoša sausuma periodi, kļūst aizvien biežāki un kaitīgi ietekmē uzturdrošību dienvidu puslodes valstīs un daudzu cilvēktiesību izmantošanu;
P.
tā kā taisnīgums vides jomā ir sociālā taisnīguma sastāvdaļa un tā kā klimata pārmaiņu ietekme ir asimetriska un tās negatīvās sekas ir postošas pašreizējām un nākamajām paaudzēm, jo īpaši jaunattīstības valstīs; tā kā klimata pārmaiņas spēcīgi ietekmē jaunattīstības valstis un saasina pašreizējo sociālo un ekonomisko nevienlīdzību, izraisot to, ka neaizsargātas grupas nesamērīgi cieš no to nelabvēlīgās ietekmes;
Q.
tā kā klimata pārmaiņas arvien vairāk veicina pārvietošanu un migrāciju gan valstu iekšienē, gan pāri starptautiskajām robežām; tā kā pārvietošana ir nenovēršama perspektīva dažām kopienām, piemēram, tām, kuras dzīvo apgabalos, ko apdraud pārtuksnešošanās, tām, kuras apdzīvo strauji kūstošo Arktiku, zemu virs jūras līmeņa esošos piekrastes apgabalus un mazās salas, kā arī citās jutīgās ekosistēmās un riska apdraudētās teritorijās; tā kā kopš 2008. gada katastrofālu laikapstākļu dēļ katru gadu tiek pārvietoti vidēji 24 miljoni cilvēku pamatā trijos visneaizsargātākajos reģionos — Subsahāras Āfrikā, Dienvidāzijā un Latīņamerikā; tā kā saskaņā ar UNDP 80 % no klimata pārmaiņu dēļ pārvietotajām personām ir sievietes; tā kā klimata izraisītas pārvietošanas pieaugošā parādība var tieši apdraudēt attiecīgo iedzīvotāju cilvēktiesības, kultūru un tradicionālās zināšanas un var būtiski ietekmēt vietējās kopienas valstīs un teritorijās, kur tās apmetīsies;
R.
tā kā Covid-19 ierobežojumu un pārvietošanās ierobežojumu rezultātā ir samazinājusies cilvēktiesību pārkāpumu pārredzamība un uzraudzība un pastiprinājusies politiskā iebiedēšana un digitālā novērošana, vienlaikus ierobežojot tiesu iestāžu pieejamību un vides aizstāvju, pamatiedzīvotāju kopienu un citu dalībnieku spējas efektīvi piedalīties