C 15/66
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.1.12.
2021. május 19., szerda
szén-dioxid-kibocsátású hidrogént használó projektek esetében a karboncsökkentési célú szerződéseket (CCfD) – a hidrogén útján történő dekarbonizáció ösztönzése céljából olyan ágazatokban, ahol az létfontosságú a végső felhasználók versenyképességének megőrzéséhez; megjegyzi, hogy biztosítani kell, hogy a kompenzáció arányos maradjon, és el kell kerülni mind a termelésre, mind a felhasználásra szánt támogatások megkettőzését, a mesterséges szükségletek kialakulását és az indokolatlan piaci torzulásokat; kéri a CCfD kísérleti rendszerének gyors kifejlesztését, különösen a tiszta acél tekintetében; kiemeli, hogy a fenntartható megoldások – például az építőipar számára vagy felújításra szánt zöld acél – közbeszerzése szintén hozzájárulhat a kézzelfogható és kiszámítható kereslethez; hangsúlyozza, hogy a keresletre összpontosító politikáknak összhangban kell lenniük más szakpolitikai intézkedésekkel, és alapos hatásvizsgálatnak kell alávetni őket, hogy elkerüljék a nemzetközi versennyel szembesülő energiaintenzív iparágakra gyakorolt negatív hatásokat; 41. megjegyzi, hogy a jelenlegi szabályozási keretek némelyikében akadályok gátolják a hidrogén használatát; ösztönzi a Bizottságot és a tagállamokat, hogy igazítsák ki ezeket a szabályozási kereteket a hidrogén iránti kereslet ösztönzése és a visszatartó tényezők – például a jogbiztonság hiányának – felszámolása érdekében; 42. sürgeti a Bizottságot, hogy az új európai iparstratégia aktualizálása és végrehajtása keretében mozdítsa elő a megújuló hidrogéntechnológiák vezető piacait és azok klímasemleges gyártáshoz való felhasználását, különösen az acél-, cement- és vegyiparban; felszólítja a Bizottságot, hogy vizsgálja meg annak lehetőségét, hogy a megújuló hidrogénnel előállított acélt pozitív hozzájárulásként ismerje el a teljes járműállomány széndioxidkibocsátás-csökkentési céljainak eléréséhez; sürgeti továbbá a Bizottságot, hogy hamarosan terjessze elő a tiszta acélra vonatkozó uniós stratégiát, amelynek megfelelő figyelmet kell fordítania a megújuló hidrogén használatára; 43. emlékeztet arra, hogy az uniós szén-dioxid-kibocsátás negyede a közlekedési ágazatból származik, továbbá hogy ez az egyetlen olyan ágazat, amelyben az 1990-es referenciaszinthez képest nem csökkentették a kibocsátást; kiemeli, hogy a hidrogén egyike lehet azon eszközöknek, amelyek révén csökkenteni lehet a szállítási módok szén-dioxid-kibocsátását, különösen azon esetekben, amikor a teljes körű villamosítás nehezebb vagy még nem valósítható meg; hangsúlyozza, hogy az üzemanyagtöltő infrastruktúra kiépítése szükséges a hidrogén közlekedési ágazatban való felhasználásának fellendítéséhez; hangsúlyozza e tekintetben a transzeurópai közlekedési hálózatról (TEN-T) szóló rendelet (20) és az alternatív üzemanyagok infrastruktúrájáról szóló irányelv felülvizsgálatának fontosságát annak biztosítása érdekében, hogy a hidrogén-infrastruktúra közlekedési rendszerekbe való integrálására irányuló konkrét célkitűzések beillesztése révén Unió-szerte nyilvánosan hozzáférhető hidrogéntöltő állomások álljanak rendelkezésre; üdvözli a Bizottság szándékát a hidrogéntöltő infrastruktúra fejlesztésére a fenntartható és intelligens mobilitási stratégia keretében, valamint az alternatív üzemanyagok infrastruktúrájáról szóló irányelv felülvizsgálata során; hangsúlyozza továbbá, hogy szinergiákat kell teremteni a TEN-T, a TEN-E és az alternatív üzemanyagokra vonatkozó stratégiák között, ami a hidrogéntöltő állomások fokozatos bevezetéséhez vezet, amelyekhez alapvető műszaki követelmények és kockázatelemzésen alapuló harmonizált szabványok társulnak; 44. hangsúlyozza, hogy a hidrogén – jellemzői alapján – megfelelő jelölt a fosszilis tüzelőanyagok helyettesítésére és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére bizonyos közlekedési módok esetében; hangsúlyozza, hogy a hidrogén tiszta formában, szintetikus üzemanyagként, vagy biokerozinként történő használata a légi közlekedésben kulcsfontosságú a kerozin kiváltása szempontjából; hangsúlyozza, hogy korlátozott mértékben már használják a hidrogént a közlekedési ágazatban, különösen a közúti fuvarozásban, a tömegközlekedésben és a vasúti ágazat egyes szegmenseiben, különösen ha a vonal villamosítása gazdaságilag nem megvalósítható; hangsúlyozza, hogy szigorúbb jogszabályokra van szükség a nulla kibocsátású üzemanyagok és más tiszta technológiák – többek között a megújuló hidrogén – használatának ösztönzése érdekében, és amint azok teljes mértékben rendelkezésre állnak, lehetőség szerint meg kell kezdeni azok használatát a nehézgépjárművekben, valamint a légi és tengeri közlekedésben; 45. felszólítja a Bizottságot, hogy a fenntartható és intelligens mobilitási stratégia keretében növelje a kutatást és a beruházásokat, és mérje fel, hogy szükség van-e a megújuló energiáról szóló irányelv felülvizsgálatára annak érdekében, hogy egyenlő versenyfeltételeket biztosítsanak a közlekedésben alkalmazott valamennyi megújulóenergia-megoldás számára;
Kutatás, fejlesztés, innováció és finanszírozás 46. hangsúlyozza a kutatás, a fejlesztés és az innováció fontosságát a teljes értéklánc mentén, valamint az ipari léptékű demonstrációs projektek – köztük a kísérleti projektek – és piaci elterjedésük fontosságát a megújuló hidrogén versenyképessé és megfizethetővé tételében, valamint az energiarendszer integrációjának megvalósításában, biztosítva
(20)
Az Európai Parlament és a Tanács 1315/2013/EU rendelete (2013. december 11.) a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó uniós iránymutatásokról és a 661/2010/EU határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 348., 2013.12.20., 1. o.).