C 15/220
ET
Euroopa Liidu Teataja
12.1.2022
Reede, 21. mai 2021
C. arvestades, et Ühendkuningriik on traditsiooniliselt olnud paljude ELi liikmesriikide oluline kaubanduspartner ja ka lähedane liitlane julgeoleku valdkonnas; arvestades, et EL ja Ühendkuningriik peaksid selle tiheda koostöö säilitama hoolimata Ühendkuningriigi EList väljaastumisest, kuna see on kasulik mõlemale poolele;
D. arvestades, et Euroopa ettevõtetel on vaja õigusselgust ja -kindlust, kuna võimalus edastada isikuandmeid piiriüleselt on muutunud üha olulisemaks igat liiki ettevõtjatele, kes tarnivad kaupu ja osutavad teenuseid rahvusvahelises ulatuses; arvestades, et kaitse piisavuse otsus Ühendkuningriigi kohta isikuandmete kaitse üldmääruse alusel on äärmiselt oluline, kuna paljud Euroopa ettevõtted kauplevad Ühendkuningriigiga, eelkõige arvestades asjaolu, et Brexit toimus alles väga hiljuti ja andmete liikumine liidu sees ei ole olnud piiratud; arvestades, et suutmatus vastu võtta ranget piisavusraamistikku tekitab tõrgete riski isikuandmete piiriüleses edastamises ELi ja Ühendkuningriigi vahel ning tekitab ka suuri vastavuskulusid;
E. arvestades, et kaubandus- ja koostööleping sisaldab mitmeid kaitsemeetmeid ja tingimusi õiguskaitsega seotud asjakohaste isikuandmete vahetamiseks; arvestades, et läbirääkimisi isikuandmete liikumise üle peeti paralleelselt kaubandus- ja koostöölepingu läbirääkimistega, kuid neid ei lõpetatud üleminekuperioodi lõpuks, 31. detsembriks 2020; arvestades, et kaubandus- ja koostöölepingusse lisati ajutise lahendusena nn üleminekuklausel, mille tingimuseks oli Ühendkuningriigi poolne kohustus mitte muuta oma kehtivat andmekaitsekorda, et tagada isikuandmete liikumise jätkumine Ühendkuningriigi ja ELi vahel kuni kaitse piisavuse otsuse vastuvõtmiseni; arvestades, et algset neljakuulist perioodi on pikendatud ja see lõpeb 2021. aasta juuni lõpus;
F. arvestades, et komisjoni poolt enne oma rakendusotsuse eelnõu esitamist läbi viidud hindamine oli poolik ega vastanud Euroopa Liidu Kohtu seatud piisavuse hindamise nõuetele, mille tõi välja ka Euroopa Andmekaitsenõukogu oma kaitse piisavust käsitlevates arvamustes, milles soovitati komisjonil põhjalikumalt hinnata Ühendkuningriigi õiguse ja praktika teatavaid aspekte, mis on seotud massilise andmekogumisega, rahvusvahelise avalikustamisega ja rahvusvaheliste lepingutega luureteabe jagamise valdkonnas, õiguskaitse eesmärgil kogutud teabe edasise kasutamisega ja kohtuvolinike sõltumatusega;
G. arvestades, et komisjon ei ole Ühendkuningriigi õiguse ja/või praktika teatavaid aspekte arvesse võtnud, mille tagajärjeks on rakendusotsuste eelnõud, mis ei ole kooskõlas ELi õigusega; arvestades, et isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 45 sätestatakse, et kaitse taseme piisavuse hindamisel võtab komisjon eelkõige arvesse asjaolusid, nagu „… asjaomased õigusaktid, nii üldised kui ka valdkondlikud, sealhulgas õigusaktid, mis käsitlevad avalikku julgeolekut, kaitset, riiklikku julgeolekut, karistusõigust ja riigiasutuste juurdepääsu isikuandmetele, ning selliste õigusaktide, andmekaitsenormide, ametieeskirjade ja turvameetmete (sealhulgas isikuandmete edasisaatmist teisele kolmandale riigile või rahvusvahelisele organisatsioonile käsitlevad eeskirjad, mida kõnealune kolmas riik või rahvusvaheline organisatsioon täidab) rakendamine, kohtupraktikast tulenevad nõuded …“, ning „… asjaomase kolmanda riigi või rahvusvahelise organisatsiooni rahvusvahelised kohustused või muud kohustused, mis tulenevad õiguslikult siduvatest konventsioo­ nidest või õigusaktidest või selle kolmanda riigi või rahvusvahelise organisatsiooni osalemisest mitmepoolsetes või piirkondlikes süsteemides, eelkõige seoses isikuandmete kaitsega“, mis hõlmab rahvusvahelisi lepinguid muudes valdkondades, millega kaasneb juurdepääs andmetele või teabe jagamine ning mis seetõttu nõuab selliste rahvusvaheliste lepingute hindamist;
H. arvestades, et Euroopa Liidu Kohus väljendas oma otsuses Schrems I kohtuasjas selgelt, et „… komisjon [on] kolmanda riigi pakutava kaitsetaseme analüüsimisel kohustatud hindama selle riigi siseriiklikust õigusest või endale võetud rahvusvahelistest kohustustest tulenevate kohaldatavate õigusnormide sisu ning nende õigusnormide järgimise tagamise praktikat, kusjuures institutsioon peab direktiivi 95/46/EÜ artikli 25 lõike 2 kohaselt arvesse võtma kõiki isikuandmete kolmandasse riiki edastamisega seotud asjaolusid“ (punkt 75);
I. arvestades, et luureteenistuste tegevus ja kolmandate riikidega andmete jagamine ei kuulu liikmesriikide puhul aluslepingute kohaselt ELi õiguse kohaldamisalasse, kuid need on kolmandate riikide poolt pakutava isikuandmete kaitse piisavuse hindamise kohaldamisalas, nagu on kinnitanud Euroopa Liidu Kohus Schrems I ja Schrems II otsustes;
J. arvestades, et andmekaitsestandardid ei sõltu ainult kehtivatest õigusaktidest, vaid ka nende kohaldamisest tegelikkuses, ja arvestades, et komisjon on oma otsuse ettevalmistamisel hinnanud ainult õigusakte, kuid mitte nende tegelikku kohaldamist;