C 15/114
ET
Euroopa Liidu Teataja
12.1.2022
Kolmapäev, 19. mai 2021
J.
arvestades, et Pariisi kokkulepe on esimene rahvusvaheline leping, milles tunnistatakse selgesõnaliselt seost kliimameetmete ja inimõiguste vahel, võimaldades seeläbi kasutada olemasolevaid inimõigustega seotud õigusakte, et õhutada riike ja eraettevõtteid heitkoguseid vähendama; arvestades, et Pariisi kokkuleppes ei ole ette nähtud konkreetseid vahendeid, et panna riiklikud osalejad ja ettevõtjad vastutama oma mõju eest kliimamuutustele ja inimõiguste kasutamise eest;
K.
arvestades, et Euroopa Inimõiguste Kohus on selgelt kinnitanud, et mitmesugust laadi keskkonnaseisundi halvenemine võib kaasa tuua oluliste inimõiguste rikkumise, nagu õigus elule, õigus era- ja perekonnaelule, kodu rahumeelne kasutamine ning ebainimliku ja alandava kohtlemise keelamine;
L.
arvestades, et kliimaõigluse eesmärk on tegeleda kliimakriisiga inimõigustealaste õigusaktide abil, et täita kliimaalase juhtimise vastutavuslüngad, kasutades kliimamuutustega seotud kohtuvaidlusi, et panna riike ja ettevõtjaid vastutama oma tegevuse eest seoses looduse säilitamisega selle enda pärast ning et tagada väärikas ja tervislik elu praegustele ja tulevastele põlvkondadele;
M. arvestades, et mitmetes pooleliolevates kohtuasjades on tuvastatud inimõiguste rikkumisi ja need on sillutanud teed vastutuse kohustusele, mis on seotud üksikisikute, riikide ja ettevõtjate ebaõnnestumiste või suutmatusega kliimamuutuste tagajärgedega tegeleda;
N.
arvestades, et eraettevõtete juhitud tihedam konkurents loodusvarade üle, vahel ka valitsuse kaasosalusel, on asetanud keskkonnakaitsjad ja põliskogukonnad, kes püüavad oma traditsioonilisi maid kaitsta, keskkonnameetmete keskmesse ja teinud neist tagakiusamise sihtmärgid;
O.
arvestades, et kliimamuutuste tagajärgi inimõigustele ei tunne mitte ainult vähimkaitstud inimesed, vaid kogu maailma elanikkond; arvestades, et vähimkaitstud kogukonnad ja riigid, kes saastavad ja hävitavad keskkonda kõige vähem, kannatavad kõige rohkem kliimamuutuste otseste tagajärgede tõttu; arvestades, et keskkonnareostusest tingitud haiguste ja enneaegse surma näitajad on juba kolm korda suuremad kui AIDSi, tuberkuloosi ja malaaria puhul kokku, mis ohustavad õigust elule, tervislikule keskkonnale ja puhtale õhule; arvestades, et looduskatastroofe, näiteks üleujutusi, troopilisi torme ja pikki põuaperioode esineb järjest sagedamini ja nende tagajärjed kahjustavad toiduga kindlustatust maailma lõunapoolsetes riikides ja paljude inimõiguste kasutamist;
P.
arvestades, et keskkonnaalane õiglus on osa sotsiaalsest õiglusest ning arvestades, et kliimamuutuste tagajärjed on asümmeetrilised ja nende kahjulikud mõjud on hävitavad praegustele ja tulevastele põlvkondadele, eriti arengumaades; arvestades, et kliimamuutused mõjutavad intensiivselt arengumaid ja süvendavad praegust sotsiaalset ja majanduslikku ebavõrdsust, põhjustades vähekaitstud rühmadele ebaproportsionaalselt ebasoodsat mõju;
Q.
arvestades, et kliimamuutused soodustavad üha rohkem nii riigisisest kui ka teistesse riikidesse toimuvat ümberasumist ja rännet; arvestades, et ümberasumine on mõnede kogukondade jaoks, näiteks kõrbestumise ohuga aladel elavate, kiiresti sulaval Arktika pinnal, madalatel rannikualadel ja väikesaartel või teistes tundlikes ökosüsteemides ja ohustatud piirkondades asuvate kogukondade jaoks möödapääsmatu väljavaade; arvestades, et 2008. aastast alates on igal aastal keskmiselt 24 miljonit inimest hävituslike ilmakatastroofide tõttu ümber asunud peamiselt kolmes kõige kaitsetumas piirkonnas – Sahara-taguses Aafrikas, Lõuna-Aasias ja Ladina-Ameerikas; arvestades, et ÜRO arenguprogrammi andmetel on 80 % kliimamuutuste tõttu ümber asunud inimestest naised; arvestades, et kliimast tingitud suurenev ümberasumine võib kujutada endast otsest ohtu vastava elanikkonna inimõigustele, kultuurile ja põlisteadmistele ning sellel võib olla märkimisväärne mõju kohalikele kogukondadele riikides ja territooriumidel, kuhu nad elama asuvad;
R.
arvestades, et COVID-19 piirangud ja sulgemised on vähendanud inimõiguste rikkumiste läbipaistvust ja seiret ning suurendanud poliitilist hirmutamist ja digitaalset järelevalvet, piirates samal ajal õiguskaitse kättesaadavust ning keskkonnakaitsjate, kohalike osalejate, põliskogukondade ja teiste võimalusi otsustusprotsessides tõhusalt osaleda;