C 15/220
DA
Den Europæiske Unions Tidende
12.1.2022
Fredag den 21. maj 2021
C. der henviser til, at Det Forenede Kongerige traditionelt har været en vigtig handelspartner for mange EU-medlemsstater og en nær allieret på sikkerhedsområdet; der henviser til, at EU og Det Forenede Kongerige bør opretholde dette tætte samarbejde på trods af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU, eftersom dette vil være til gavn for begge parter; D. der henviser til, at de europæiske virksomheder har behov for juridisk klarhed og sikkerhed, eftersom muligheden for at overføre personoplysninger på tværs af grænserne er blevet stadig vigtigere for alle typer virksomheder, der leverer varer og tjenesteydelser internationalt; der henviser til, at en tilstrækkelighedsafgørelse for Det Forenede Kongerige i henhold til GDPR er af allerstørste betydning, eftersom mange europæiske virksomheder handler over Kanalen, og især i betragtning af, at brexit stadig er meget nyt, og at datastrømme inden for EU ikke har været underlagt begrænsninger før; der henviser til, at der, hvis der ikke vedtages en solid ramme for tilstrækkelig beskyttelse, vil være risiko for forstyrrelser i den erhvervsmæssige grænseoverskridende overførsel af personoplysninger mellem EU og Det Forende Kongerige og høje efterlevelsesomkostninger; E. der henviser til, at handels- og samarbejdsaftalen indeholder en række garantier og betingelser for udveksling af relevante personoplysninger i forbindelse med retshåndhævelse; der henviser til, at der blev afholdt forhandlinger om udveksling af personoplysninger parallelt med forhandlingerne om handels- og samarbejdsaftalen, men at disse ikke blev afsluttet inden udgangen af overgangsperioden den 31. december 2020; der henviser til, at der blev indført en »passerellebestemmelse« i handels- og samarbejdsaftalen som en midlertidig løsning, der var betinget af et tilsagn fra Det Forenede Kongerige om ikke at ændre sin nuværende databeskyttelsesordning, for at sikre en fortsættelse af udveksling af personoplysninger mellem Det Forenede Kongerige og EU, indtil der vedtages en tilstrækkelighedsafgørelse; der henviser til, at den indledende periode på fire måneder er blevet forlænget og udløber ved udgangen af juni 2021; F. der henviser til, at den vurdering, Kommissionen foretog, før den fremlagde sit udkast til gennemførelsesafgørelse, var ufuldstændig og ikke var i overensstemmelse med EU-Domstolens krav til vurderinger af tilstrækkeligheden af beskyttelsesniveauet, hvilket Databeskyttelsesrådet påpegede i sine udtalelser om tilstrækkeligheden af beskyt­ telsesniveauet, hvor det rådede Kommissionen til yderligere at vurdere specifikke aspekter af britisk ret og praksis vedrørende masseindsamling, videregivelse til tredjelande og internationale aftaler på området for udveksling af efterretninger, yderligere brug af de oplysninger, der indsamles med henblik på retshåndhævelse, og uafhængigheden af retslige kommissærer; G. der henviser til, at Kommissionen har undladt at tage stilling til visse aspekter af britisk ret og/eller praksis, hvilket har betydet, at den har udarbejdet udkast til gennemførelsesafgørelser, som ikke er i overensstemmelse med EU-retten; der henviser til, at det hedder i artikel 45 i GDPR, at »ved vurdering af beskyttelsesniveauets tilstrækkelighed tager Kommissionen navnlig [hensyn til] ... relevant lovgivning, både generel og sektorbestemt, herunder vedrørende offentlig sikkerhed, forsvar, statens sikkerhed og strafferet og offentlige myndigheders adgang til personoplysninger, samt gennemførelsen af sådan lovgivning, databeskyttelsesregler, faglige regler og sikkerhedsforanstaltninger, herunder regler for videreoverførsel af personoplysninger til et andet tredjeland eller en anden international organisation, der gælder i dette land eller denne internationale organisation, retspraksis«, og »de internationale forpligtelser, som tredjelandet eller den internationale organisation har påtaget sig, eller andre forpligtelser, der følger af retligt bindende konventioner eller instrumenter og af landets eller organisationens deltagelse i multilaterale eller regionale systemer, navnlig vedrørende beskyttelse af personoplysninger«, hvilket omfatter internationale aftaler på andre områder, som indebærer adgang til oplysninger eller udveksling af oplysninger og derfor kræver en vurdering af sådanne internationale aftaler; H. der henviser til, at Domstolen i sin dom i Schrems I-sagen fastslog, at »Kommissionen under vurderingen af et tredjelands beskyttelsesniveau [er] forpligtet til at bedømme såvel indholdet af de regler, der finder anvendelse i dette land, og som følger af landets nationale lovgivning eller internationale forpligtelser, som den praksis, hvorved det tilsigtes at sikre overholdelsen af disse regler, idet den nævnte institution i overensstemmelse med artikel 25, stk.
2, i direktiv 95/46/EF skal tage hensyn til samtlige de forhold, der vedrører en videregivelse af personoplysninger til et tredjeland« (præmis 75); I. der henviser til, at efterretningstjenesters aktiviteter og udveksling med tredjelande i henhold til traktaterne er udelukket fra anvendelsesområdet for EU-retten, når det gælder medlemsstaterne, da de pågældende aktiviteter er omfattet af den nødvendige vurdering af tilstrækkeligheden af beskyttelsesniveauet for personoplysninger i tredjelande, som bekræftet af Domstolen i dommene i Schrems I- og II-sagerne; J. der henviser til, at standarder for databeskyttelse ikke kun afhænger af, at der er vedtaget lovgivning, men også af anvendelsen af denne lovgivning i praksis, og at Kommissionen kun vurderede lovgivningen, ikke den faktiske anvendelse i praksis, da den udarbejdede sin afgørelse;