C 15/114
DA
Den Europæiske Unions Tidende
12.1.2022
Onsdag den 19. maj 2021
J.
der henviser til, at Parisaftalen er den første internationale traktat, der udtrykkeligt anerkender sammenhængen mellem klimaindsatsen og menneskerettighederne, hvilket giver mulighed for at anvende eksisterende menneskeret­ tighedsrelaterede retlige instrumenter til at tilskynde stater og private virksomheder til at reducere emissioner; der påpeger, at Parisaftalen ikke indeholder nogen konkrete instrumenter, der kan anvendes til at stille statslige og erhvervsmæssige aktører til ansvar for de virkninger, deres aktiviteter har på klimaændringer og på udøvelsen af menneskerettigheder;
K.
der henviser til, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol klart har fastslået, at forskellige former for miljøforringelse kan føre til krænkelser af grundlæggende menneskerettigheder såsom retten til liv, privatliv og familieliv og respekt for boligens ukrænkelighed samt forbuddet mod umenneskelig og nedværdigende behandling;
L.
der påpeger, at klimaretfærdighed går ud på at adressere klimakrisen ved at anvende menneskerettighedslovgivningen til at afhjælpe den manglende ansvarliggørelse i klimaforvaltningen ved at anlægge klimaforandringsretssager mod stater og erhvervsaktører for at stille dem til regnskab og sikre, at de er ansvarlige for deres handlinger med hensyn til bevarelse af naturen for dens egen skyld, og give nulevende og kommende generationer mulighed for at leve et værdigt og sundt liv;
M. der henviser til, at adskillige verserende retssager har afsløret menneskerettighedskrænkelser og banet vejen for ansvarliggørelse af enkeltpersoner, stater og virksomheder, som har fejlet eller udvist passivitet med hensyn til afhjælpe konsekvenserne af klimaændringerne;
N.
der henviser til, at den intensiverede konkurrence om naturressourcer, der ledes af private virksomheder, til tider med statslig meddelagtighed, har placeret miljøforkæmpere og oprindelige samfund, der søger at beskytte deres traditionelle landområder, i miljøindsatsens frontlinje og gjort dem til mål for forfølgelse;
O.
der henviser til, at konsekvenserne af klimaændringerne ikke kun vil kunne mærkes af de mest sårbare mennesker, men af hele verdens befolkning; der henviser til, at de mest sårbare samfund og lande, der forårsager mindst forurening og ødelæggelse af miljøet, samtidig er dem, der lider mest under de direkte følger af klimaændringerne; der henviser til, at tallene for sygdom og for tidlig død som følge af miljøforurening allerede er tre gange større end for AIDS, tuberkulose og malaria til sammen og truer retten til livet, et sundt miljø og ren luft; der henviser til, at naturkatastrofer såsom oversvømmelser, tropiske storme og langvarig tørke bliver stadig hyppigere og har skadelige konsekvenser for fødevaresikkerheden i landene i det globale syd og for nydelsen af mange menneskerettigheder;
P.
der henviser til, at miljøretfærdighed er en del af den sociale retfærdighed, at virkningerne af klimaændringerne er asymmetriske, og at deres negative virkninger er ødelæggende for nulevende og kommende generationer, navnlig i udviklingslandene; der henviser til, at klimaændringer påvirker udviklingslandene i voldsom grad og forværrer eksisterende sociale og økonomiske uligheder, hvilket fører til, at sårbare grupper lider uforholdsmæssigt under deres negative virkninger;
Q.
der henviser til, at klimaændringer i stigende grad bidrager til fordrivelse og migration, både internt i lande og hen over internationale grænser; der henviser til, at fordrivelse er en overhængende risiko for visse befolkningsgrupper såsom dem, der bor i områder, der er truet af ørkendannelse, i de hurtigt smeltende arktiske områder, i lavtliggende kystområder, på små øer eller i andre følsomme økosystemer og udsatte områder; der henviser til, at gennemsnitligt 24 millioner mennesker hvert år siden 2008 har måttet forlade deres hjem som følge af vejrkatastrofer, hovedsagelig i tre af de mest sårbare regioner — Afrika syd for Sahara, Sydasien og Latinamerika; der henviser til, at 80 % af de personer, der er fordrevet af klimaændringer, ifølge UNDP er kvinder; der henviser til, at det voksende fænomen med klimarelateret fordrivelse kan udgøre en direkte trussel mod menneskerettighederne, kulturen og den traditionelle viden for den berørte befolkning og kan have en betydelig indvirkning på lokalsamfundene i de lande og territorier, hvor de efterfølgende bosætter sig;
R.
der henviser til, at covid-19-restriktioner og nedlukninger har reduceret gennemsigtigheden og overvågningen af menneskerettighedskrænkelser og har intensiveret den politiske intimidering og digitale overvågning, samtidig med at adgangen til klage og domstolsprøvelse er blevet begrænset, og det samme er tilfældet for miljøforkæmperes, lokale aktørers, oprindelige samfunds og andres mulighed for at deltage effektivt i beslutningsprocesser; der henviser til, at