מַה יִהְיֶה מָחָר?



	
	מַה יִהְיֶה מָחָר?
	







באסיפת אזכרה לשניאור שפושניק1 ולאהרן שר, יפו

לפנינו עומדת, קודם כל, השאלה: מה יהיה מחר? המכתבים
אומרים, כי לאחר שנרצח אהרן שֶׁר היתה התנפלות על מתולה – ולא נשאר
בה איש. אחרי כן היו שוב התנפלויות על כפר־גלעדי ותל־חי.
חברינו שם נמצאים בחזית – ומאחוריהם אין כלום. עוד מעט והעזרה תאחר לבוא.
האשמה תפיל על כולנו: על הציבור הארץ־ישראלי, על ההסתדרות הציונית ועל ועד
הצירים, שעזבו את הענין לגורלו.

זה לנו שתי שנים לתקוות גדולות ולאי־מעשה מוחלט. כל
התאמצות מצד העובדים בארץ – נחנקת. האומנם תיחנק גם התאמצות זו של מסירות
נפש על חלק מארץ־ישראל?!

מתולה נעזבה. המושבה הראשית בגליל העליון נמסרה לידי שודדים. נחוצים מאתים אנשים, נחוץ תקציב – להצילה.

על הציבור לתת את העזרה החמרית, טרם ידָרש. נלחמים אנשים
בלי אמצעים: בלי כסף, בלי חומר. אם אין עֵירוּת במוסדות המרכזיים להחיש את
מלוא העזרה הדרושה, יעשה לפחות הציבור את חובתו הוא!

האסיפה צריכה לחייב את חבריה לקרן הגנה – וצריכים לצאת מפה אנשים לגליל העליון.

כ“ה שבט תר”פ.














פועל צעיר, בן למשפחה עובדת בפתח תקוה. מראשוני  המתנדבים להגנת הגליל העליון. נפל בכ' בכסליו תר"פ בתל־חי.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/38836