לְחַיִים



	
	לְחַיִים
	




צֶבַע עִנְבָּר לַיַּיִן.

אִם כֵּן, נִשְׁתֶּה “לְחַיִּים”.

שׁוּב שְׁנֵינוּ – עַיִן לְעַיִן,

וַאֲנִי כְּבָר בַּת־אַרְבָּעִים.





דָּבָר לֹא הָיָה בֵּינֵינוּ,

לַמֶּרְחָק הַדֶּרֶךְ סְלוּלָה;

לָכֵן מְאִירוֹת עֵינֵינוּ,

לָכֵן הַשִּׂיחָה קַלָּה.





אִם יֵשׁ בִּרְצוֹנְךָ לִשְׂמֹחַ

לַצֵּל הָעוֹבֵר – תִּשְׂמַח;

אִם יֵשׁ בִּרְצוֹנְךָ לִשְׁכֹּחַ, –

הָרֶגַע יָפֶה אַף כָּךְ…





יָפִים הַשִּׁירִים שֶׁהוּשְׁרוּ,

וְקַל מְעוּף הַשָּׁעוֹת.

לְחַיֵּי הַשָּׁנִים שֶׁעָבְרוּ,

לְחַיֵּי הַשָּׁנִים הַבָּאוֹת!




פריז










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/43400