לב.  על רוֹפא אחד אשר בבואו לבקר את החולה בקש האשה בעלת הבית, והנה היא בורחת מפניו ולא יספה שוב אליו עוד



	
	לב. על רוֹפא אחד אשר בבואו לבקר את החולה בקש האשה בעלת הבית, והנה היא בורחת מפניו ולא יספה שוב אליו עוד
	








רֹפֵא נֹאֵף אִשָּׁה לֹא מָצָא נַחַת,



כִּי חֵשֶק בִּלְבָבוֹ שָׂם קוֹץ וָשַׁיִת;



הִפְלִיא עֵצָה, חִדֵּשׁ רֹקַח מִרְקַחַת



סַמִּים, נָטָף וּשְׁחֶלֶת, שֶׁמֶן זַיִת.

וַיְהִי בִשְׁנַת מוּסָר, רַבַּת תּוֹכַחַת,



חָלָה בֶּן־הָאִשָּׁה, בַּעְלַת הַבַּיִת;



בָּא אֵלָיו הָרֹפֵא, אַךְ הִיא בוֹרַחַת;



לַשָּׁוְא בִּקֵשׁ אוֹתָהּ מִחוּץ, מִבַּיִת.

אָז אָמַר לַחֹלֶה: אַיֵּה אִמֶּךָ?…



וּבְנָהּ: מַה־זֶּה תִשְׁאַל? צַר לִי עַד מָוֶת.



הַבֵּט נִגְעִי!… אָנָה תָּסֵב עֵינֶיךָ?…

עַתָּה יָדַעְתִּי עַל עַוְלָה כּוֹנָנוּ



כָּל־שַׂרְעַפֶּיךָ; רֵד אֶל־גֵּיא צַלְמָוֶת,



רֹפֵא זָקֵן וּכְסִיל לֵךְ מֵעִמָּנוּ!







את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/36977