סִיר הַשִּׁירִים (שיר עלילי על המלחמה שהיתה באיטליה בשנות 1733–1735): חלק שביעי



	
	סִיר הַשִּׁירִים (שיר עלילי על המלחמה שהיתה באיטליה בשנות 1733–1735): חלק שביעי
	



חֵלֶק שְׁבִיעִי


הַסְּתָיו עָבַר וְהַגֶּשֶׁם חָלַף הָלַךְ לוֹ / לֹא יִגְעֶה שׁוֹר עַל־

בְּלִילוֹ / הַנִּצָּנִים נִרְאוּ בָאָרֶץ וְעֵת הַזָּמִיר הִגִּיעַ. / וַיְצַּו הַשַּׂר



בְּמַפְגִּיעַ / “סֹלּוּ סֹלּוּ הַמְסִלָּה / רְדוּ שָׁמָּה לְשֵׁם וְלִתְהִלָּה” /



וְכָל־הַחֲיָלוֹת חָזְרוּ לְקַדְמוּתָן / לְעֻמָּתָן / וְהָאַשְׁכְּנַזִּים עָשׂוּ

שָׁלשׁ פְּסִיעוֹת לַאֲחוֹרֵיהֶם / וְעֹשֶׂה שָׁלוֹם בִּמְרוֹמֵיהֶם /



לְהִסָּגֵּר בְּמִבְצָרֵיהֶם / וְעוֹמְדִים מִפֹּה / לַעֲבֹר לִנְהַר פּוֹ /לְצַד



מַנְטוֹבָה הַבִּירָה / לִרְאוֹת מַה־לָּהֶם וְלַצָּרָה / וַיִּתְיָעֲצוּ

הַסְּפָרַדִּים לָצוּר אֶת־עִיר מִירַאנְדּוֹלָה פַּעַם הַזֹּאת הַשֵּׁנִית /

בְּחֶרֶב כִּידוֹן וַחֲנִית.







– – ͝ – – – ͝ – – – –



אַנְשֵׁי סְפָרַד נוֹעֲדוּ נוֹעָצוּ

"לֹא טוֹב הֱיוֹת מִבְצָר בְּיָד צָרֵינוּ.

הֵם שָׁמֲמוּ הֵם רָֽמְסוּ גַּם אָצוּ

הֵם נָֽגְשׂוּ הֵם חָֽרְבוּ עָרֵינוּ

הֵם בִּלְבְּלוּ הֵם קִלְקְלוּ הֵם נָצוּ

הֵם הֶחֱזִיקוּ רִיב בְּתוֹךְ דּוֹרֵינוּ.

נָקוּם בְּיָד רָמָה כְּתוֹפֵשׂ קָשֶׁת

לִנְקֹם נְקָם כִּי יֵירְאוּ מִגָּשֶׁת."





וַיֵּרְדוּ עַד־שָׁם וְלֹא אֵחַרוּ

לָרֹב עֲגָלוֹת מִלְּאוּ הֵעִיקוּ

עָמִיר וְכָל צֵידָה וְהֹן בָּחָרוּ

וּלְאַט לְאַט הֵם צָרֲרוּ הֵצִיקוּ.

הֵן מִשְּׁחוֹר אֶת־תָּאֳרָם שִׁחַרוּ

וַיְמַלְּאוּ כֵלִים וְלֹא הֵרִיקוּ

מִתְרַשְּׁלִים מִתְעַצְּלִים בָּחָרֶב

וַיִּסְבְּלוּ חַמָּה וְחֹם וָשָׁרֶב.





מִסּוֹף לְאַרְבָּעִים יְמוֹת הַקָּיִץ

שֶׁצָּֽרְרוּ שֶׁבִּעֲרוּ שַׁלְהָבֶת

שֶׁנִּקְּבוּ שֶׁסָּֽתְרוּ כָל־חָיִץ

שֶׁדָּחֲקוּ שֶׁפֵּֽרְרוּ חַיָּבֶת

שֶׁיָּרְֽשׁוּ חֶלְקָה וְעֵץ וָקָיִץ

מִבְחַר מְקוֹם מִרְעֶה אֲשֶׁר אוֹהָבֶת

הִיא יָֽצְאָה גַּם עָֽזְבָה הַבָּיִת.

אָז הָיְתָה אֶל־צַר כְּשָׁמִיר שָׁיִת.





אִם תֹּאֽמְרוּ "מַה־זֶּה אֲשֶׁר הֶאְרִיכוּ

לִכְבֹּשׁ בְּנֵי עַוְלָה יְלִידֵי שֶׁקֶר"

אָשִׁיב "אֲבוֹתָם גַּאֲוָה הִדְרִיכוּ

אוֹתָם, בְּגֹדֶל לֵב עֲדֵי אֵין חֵקֶר.

אַף־כִּי חֲיָלוֹת סָֽדְרוּ הֶעְרִיכוּ

לֹא יִגְמְרוּ מִפְעָל לְשָׁרֵשׁ עֵקֶר.

טֶרֶם יְדֵיהֶם יֵצְֽאוּ יָרִימוּ

מָגֵן מְאָדָּם אוֹיְבִים יָשִׂימוּ."





אֶמְשֹׁל לְךָ מָשָׁל, צְבִי תִפְאֶרֶת:

חֵיל אַשְׁכְּנַז קוֹפֵץ וְגַם פּוֹסֵחַ

דּוֹמֶה לְפַרְעשׁ זֶה עֲלֵי כֹתֶרֶת

דּוֹלֵג, בְּיָד הוֹרֵג, בְּיָד רוֹצֵחַ.

חֵיל צָֽרְפַת כִּי מִצְעֲדִים סוֹדָרֶת

תָּרוּץ כְּפִשְׁפֵּשׁ זֶה אֲשֶׁר נוֹצֵחַ

וּבְנֵי סְפָרַד עַֽצְלֵי מָתְנָיִם

מֵתִים כְּכִנָּה זוֹ בְיַד מַחְנָיִם.



(1737)













את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42214