הרב אברהם אביכזיר



	
	הרב אברהם אביכזיר
	



ראב״ד לקהלת היהודים באלכסנדריה.

הרב אברהם אביכזיר עוזב את עירנו לחלוטין, כדי לעלות לירושלם ולהשתקע בה.

לפני שבע ושלשים שנה (תרג״א) בא לעירנו בתור “שליח כולל”
מעדת המערבים בירושלם, אך הוא לא הצליח ב״שליחות", ועפ״י המלצה ניתנה לו
משרת מורה עברי בבית הספר של הקהלה.

מצב החנוך העברי בימים ההם היה למטה מכל בקרת. הלמודים היו
רק למודי קדש: תפלה, פרשה והפטרה בנגוניהן ובטעמיהן – שבהן מצטינים יהודי
מצרים. רבי אברהם ראה והתבונן כי יש לפניו עבודה כבירה, והיות כי אי אפשר
היה לו להחליף בבת אחת אה שטת הלמודים ותכניתם החל לשנות אותה לאט לאט. הוא
הורה ל״חכמים" לבאר לתלמידים פרוש המלות ולהרגילם בדבור עברי, גם חבר
והדפים ספרי קריאה למטרה זו, ועבודתו היתה אז כפולה: ללמד את המורים
והתלמידים גם יחד.

הרב אליהו חזן ז״ל ה“חכם באשי” באלכסנדריה בימים ההם, ראה
בצעיר זה ברכה רבה כאיש תורני ומשכיל, ויספחהו למשרד הרבנות וימנהו לסופר
בית הדין. וגם פה הראה חריצות רבה תקן וסדר ענינים רבים וימצא חן בעיני
הבריות. וככה התודע לאחדים מחשובי הקהלה, וביניהם הא׳ שלום טובי, נשיא ועד
הקהלה בעת ההיא אשר קרבהו עד יום מותו.

הרב המנוח אליהו חזן והחכם אביכזיר יסדו יחד חברת “עמלי
תורה” במטרה להפיץ תורה בין בני ישראל, ויפתחו בית ספר לנערים, והרב
אביכזיר נתמנה שם למורה למודי הקדש.

אחרי כן החל החכם אביכזיר להתענין במוסדות הצדקה של העדה, וגם פה מצא מקום לעשות סדרים ותקונים לטובת העניים.

וכאשר ראו ראשי העדה כי מרוב עבודתו במשרד הרבנות לא יוכל
לעסוק בשאר מוסדות העדה הגדולה, הדורשים פקחות וחריצות רבה, החליטו למנות
אותו "למנהל ויועץ ועד הקהלה״; ומאז היה המוציא והמביא בכל עניני
הקהלה.

אחרי פטירת הרב אליהו חזן, בסיון תרס״ח, נתמנה ר׳ אברהם
לראש אב בית דין ולממלא מקום “רב ראשי”. ובמשרתו זו נשאר עד מנויו של הרב
המנוח: רבי רפאל די לה פרגולה. ובמותו של זה האחרון, באלול תרפ״ג, שׂמש שוב
ממלא מקומו, עד בוא רבנו הגדול, רבי דוד פראטו.

גולי ארץ ישראל באלכסנדריה בשנות המלחמה העולמית יזכרו
בודאי כל מה שפעל הרב אביכזיר לטובתם, ועד כמה היה משתמש בכח השפעתו הגדולה
לטובת כל מוסדות החסד אשר נוסדו לעזרת הגולים.

אם נבוא לספר את כל מעשיו של ידידנו הרב אביכזיר לטובת
הקהלה ומוסדותיה הרבים, את תקוניו וסדריו בבית הדין במשך כל שנות משרתו, –
אין אנו מספיקים. זאת נוכל לאמר, לשבחם של יהודי אלכסנדריה, כי תמיד ידעו
להוקיר ולכבד את רבם החביב, וראשי הקהלה שמו לב לעצותיו לא רק בעניני
הרבנות ובתי החנוך, כי אם גם בשאר מוסדות החסד.

עיני הרב אביכזיר היו תמיד נשואות אל העיר הקדושה ומוסדות
החסד שלה. כפעם בפעם היה אוסף סכומים הגונים בין ידידיו ומכריו הרבים ושולח
אותם לארץ ישראל כדי לחלקם בין בתי החסד. “שליח” היוצא מארץ הקדושה לאסוף
נדבות בּאלכסנדריה יהיה זה שליח כולל, או שליח לעצמו – גם סוג זה האחרון
מצוי למדי – היה פונה אל הראב״ד אביכזיר, והוא נהלו בעצתו והיה משתדל להשיג
בעדו נדבות הגונות.

בשנים האחרונות התרופפה בריאותו של הרה״ג אביכזיר ויחליט
להתפטר ממשרתו ולנסוע ירושלימה ולהתישב שם בבית נחלתו. ובראות ראשי הקהלה
כי לא יוכלו להניא אותו מהחלטתו, למרות
שהשתדלו להקל מעליו עבודתו – נתכנסו לאספת הועד ובראשם הברון פ׳ליקס די
מנשה ויקבעו לו משכורת חדשית הגונה לכל ימי חייו.

יציאתו של הרה״ג אביכזיר מאלכסנדריה משאירה מקום פנוי וריק
בחיים הרוחניים של העדה. ר׳ אברהם איננו לוקח אתו שום רכוש חמרי, אך נושא
בידו רכוש הרבה יותר יקר: א) אהבתם והערצתם של כל יהודי עירנו בלי הבדל
מעמד ומפלגה; וב) ההכרה שהוא מלא במשך שנות משרתו את חובתו הקדושה בהשכל
ודעת ובנקיון כפים; וזה יהיה לו לספוק נפש היותר יקר בחייו.

עוד שנים רבות תעבורנה, ואנשי עדתנו יזכרו תמיד אותו האיש שהתמסר במשך שלשים ושבע שנה להפרחת היהדות הרוחנית האלכסנדרונית.

הננו מאחלים להרב אברהם אביכזיר אריכות ימים בארץ הטובה ויזכה לראות בגאולתה.

אלכסנדריה אייר.










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/41357