[שמח בחור בילדותך]



	
	[שמח בחור בילדותך]
	







שמח בחוּר בילדותך, ויטיבך לבךָ בימי בחורותיךָ ודע כי

על כל אלה יביאךָ אלהים במשפט1. (קהלת יא ט)






מִי יַשְׁבִּיחַ מְעוּף הָרְגָעִים,

כִּבְרָקִים יְרוּצוּן לֹא יַעַמְדוּ רָגַע,

עָשׂה יַעֲשׂוּ לָהֶם כְּנָפַיִם

כְּצִפָּרִים עָפוֹת,

רִשְׁפֵי עֹז הֵמָה,

הֲתָעִיף עֵינֶךָ בָם וְאֵינָם.





דוּדָאֵי רֵיחַ וּשְׂדֵה תְרוּמוֹת

אַף כֶּרֶם חֶמֶר בְּקֶרֶן בֶּן שָׁמֶן

וְתַעֲנוּגוֹת בְּנֵי אָדָם לְמִינֵיהֶן

לֹא יָשִׂימוּ קְטָרְתָּם בְּאַפֶּךָ

אִם בֵּין מֵתֵי עוֹלָם

חָצַבְתָּ לְךָ קָבֶר.





עוֹד לֹא עָלָה הַכּוֹרֵת עָלֶיךָ

עוֹד לֹא עוֹפֵף חַרְבּוֹ עַל פָּנֶיךָ

הִנְךָ בָּחוּר כָּאֲרָזִים

אַרְזֵי לְבָנוֹן נֻטָּעוּ

אֶל נַהֲרֵי נַחֲלֵי שָׁמֶן

בְּעֵדֶן גַן אֱלֹהִים.





רְאֵה חַיִים עִם הַתֵבֵל

נִצְבָה כְּפוֹרַחַת לִימִינֶךָ



אֲרֵה תְנוּבוֹת הוֹד2



יָצִיצוּ עַל רֹאשׁ גֵיא שְׁמָנִים

טֶרֶם יַפִּילֵם הַסַעַר

וְהָיוּ לְמִרְמָס תַּחַת רַגְלֶיךָ





שׁוּר שְׁחָקִים מִמָעַל

אַף הַכּוֹכָבִים בִּמְסִלוֹתָם

כִּנְקוּדוֹת כֶּסֶף יְנוֹצֵצוּן,

מְרִיקִים זָהָב וָשָׁמֶן

כְּחוֹם צַח עֲלֵי אוֹר,

לְהַשְׂבִּיעַ בַּדֶשֶׁן נַפְשֶׁךָ.





גַם הָאָרֶץ אֲשֶׁר אַתָּה עָלֶיהָ

מְלֵאָה בִרְכַּת יְיָ מִקָצֶה

קוֹל יְשׁוֹרֵר בַּסְבָךְ

קוֹל יְשׁוֹרֵר בָּעֲפָאִים

מִבֵּין דָלִיוֹת הָאַלוֹנִים

זִמְרַת יָהּ יְרוֹעָע!





הֵן כָּל אִישֵי הַתּוֹלָדָה

מֵרֹאשׁ צַמֶרֶת הָאֶרֶז

עַד הָאֵזוֹב אֲשֶׁר בַּקִיר

אִישׁ מִקְטַרְתּוֹ בְיָדוֹ

מִשְבְּצוֹת זָהָב יִלְבָּשׁוּ

לֵרָאוֹת אֶת פְּנֵי הָאָדוֹן יְיָ.





אַשְׁרֶיךָ3 אָדָם הַמַעֲלָה



עַל רֹאשׁ יְצוּרִים אֶרְאֶךָּ!

אַרְזֵי לְבָנוֹן הַנִשָׂאִים

אַף הַרְרֵי עַד

לֹא יַעַרְכוּךָ בְגָדְלָם

כָּלִיל יַחְלוֹפוּ לְפָנֶיךָ





בְּךָ חָשַׁק יְיָ מִכָּל הַיְקוּם

עַל כֵּן מִמַעַל לְכוֹכְבֵי אֵל

הֵרִים שִׁמְךָ וּכְבוֹדֶךָ

בָּא עִמְּךָ בְמָסוֹרֶת הַבְּרִית

לָבֹא בֵית הַקוֹדֶשׁ פְּנִימָה

וְלָשֵׂאת מַשְׂאֵת מֵאֵת פָּנָיו.





אַשְׁרֶיךָ אָדָם הַמַעֲלָה

אִם כִּיְצוּרֵי הוֹד אֵלֶה

תַּעֲבוֹד אֶת אֱלֹהֶיךָ וְאָבִיךָ

הֵן מִפְלְשֵׁי עָב לְרַחֲבֵיהֶם

לֹא יְכַלְכְּלוּ רַב טוּב

הַצָפון לְךָ ולְנִשְׁמָתֶךָ





כָּל יְצוּרֵי הַתֵּבֵל

מִבְחַר וְטוּב הַבְרִיאָה

אַפַיִם לְךָ מִשְׁתַּחֲוִים

כֻּלָם יִתְּנוּ עֵדֵיהֶן

יַצְדִיקוּ וְיֹאמְרוּ אֶמֶת,

כִּי מֶלֶךְ כָּל הָאָרֶץ הוּא הָאָדָם.





שְׁתֵה מַיִם מִפֶּלֶג אֱלֹהִים4



וְעל כָּל שַׁעַל תִּזְכּוֹר אֶת בּוֹרְאֶךָ

הִנֵה הוּא עוֹשֶׂה

אֲרֻבּוֹת בַּשָׁמַיִם

לָצִיץ מֵחֲרַכָּיו

עַל דַרְכְּךָ וּמַהֲלָכֶךָ.













וכתב החכם הרמבמ“ן ז”ל בפירושו. דע שאין העצבון זרוע
הפנים עבודת אלהים כי אדרבה ממצות השם עלינו שנקבל הטובה ממנו בחדוה
ובלב טוב וכו'.  ↩



א“ל שמואל לרב יהודא שיננא חטוף אכול, חטוף ושתה
דעלמא דאזלינן מינה לבי הילולא דמיא, א”ל רב לרב המנונא בני אם יש לך
היטב לך, כי אין בשאול תענוג ואין למות התמהמה, בני אדם כעשבי השדה,
אלה נוצצים ואלה נובלים (עירובין דף נ"ג):  ↩



אשריך אדם המעלה וכו‘, כשם שהיוצר חפץ להיות האש
והרוח עולים למעלה והמים והארץ יורדים למטה והגלגל סובב בעיגול וכן שאר
בריות העולם להיות כמנהגן שחפץ בו, ככה חפץ להיות האדם בעל בחירה וכל
מעשיו מסורין לו וכו’ לפיכך דנין אותו לפי מעשיו, אם עשה טובה מטיבין
לו ואם עשה רעה מריעין לו.  ↩



מפלג אלהים, איין אללעגארישער אויסדרוק. אונד הייסט
זא פיל, אלם לעבע מיט דער נאטור, דיא גאנצע אונענדליכע שעפפונג איזט
איין אויספלוס פאן גאטט אדער וויא פיכטע זיך אויסדריקט, איינע
אייסערונג דעם העכסטען וועוענס.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/38595