דוד אל יהונתן



	
	דוד אל יהונתן
	








אִם אֶזְכְּרָה עַל מִשְׁכְּבִי בַלֵילוֹת

יְהוֹנָתָן! אֶת יוֹם יַפְרִידֵנוּ,

אִם יֶהֶמוּ שַׂרְעַפִּים כָּאֵלֶה בִּלְבָבִי,

אֲזַי אָנִיד שְׁנָתִי

אֶחְזֶה בַלְהוֹת צַלְמָוֶת,

וְנוֹחַם יִסָּתֵר מֵעֵינָי





בְּצַעֲדֵי אוֹן הוֹלֵךְ וְקָרֵב הַיוֹם

אֲשֶׁר יַפְרִיד בֵּינִי וּבֵינֶךָ;

מִדַהֲרַת דַהֲרַת גַלְגִלָיו

יֵחַת רוּחִי וְנִבַּט לָאָרֶץ,

יַחַד עַצְמוֹתַי יָנוּעוּן,

וְאִשָׁאֵר מְשׁוֹמֵם.





בְּטֶרֶם תִּבּוֹל עָלֶה מִגֶפֶן וְאַגְמוֹן מִיַעַר,

מְהֵרָה קַל יָבֹא הַיוֹם אֲשֶׁר יַפְרִיד בֵינִי ובֵינֶיךָ;

יִפְגְשֵׁנוּ כְסוּפָה מֵאֶרֶץ נוֹרָאָה,

וְיָשֵׂם אֶת נֶשֶׁף חִשְׁקֵנוּ לַחֲרָדָה.–

מִדֵי יָשׁוּב הָאָבִיב וְיורְטַב הַשָׁרוֹן,

אֶתְעֶה בָדָד בַּיַעַר מִסְבָךְ אֶל סְבָךְ;

לְקוֹל פַּעֲמֵי הָעַרְעָר,

יֶאֶטְמוּ הַדוּדָאִים עָלֵיהֶם,

יַחַד פְּלָגִים יִבְכָּיוּן,

וּמֵרֹאשׁ הָאֶזְרָח הָרַעֲנָן

יִשָׁמַע קִינִים וָהִי.–





אֶזְכְּרָה בַיַעַר בָּעֲרָבָה הַיָמִים

הִתְהַלַכְנוּ כְרֵעַ כְּאָח תַחַת שְׁמֵי יְיָ,

אֶזְכְּרָה הַיָמִים יָשַׁבְנוּ

בְּהַשְׁקֵט וּבְבִטְחָה

בִמְנוּחוֹת שַׁאֲנַנוֹת,

אֶשְׁאַף כְּאֶרֶץ עֲיֵפָה קִרְבָתְךָ הַטוֹבָה

הָהּ! וְאֵינֶךָ.–





לְזִכְרוֹן שְׁמְךָ הַחָקוּק בְּעֵט בַּרְזֶל

עַל לוּחַ לְבָבִי, יִצְהֲלוּ מֵעַי וְיֶהֱמוּ כַכִּנוֹר;

אֶפְרוֹשׂ כַּפַּי אַחֲרֶיךָ

וְאֶתְאַו לִשְׁמוֹעַ שִׁירֵי קוֹדֶשׁ

הַנּוֹזְלִים מֵעַל שְׂפָתֶיךָ

כַּטַל עַל הָרֵי יִשְׂרָאֵל,

הָהּ! וְאֵינֶךָ.–





לַשָׁוְא אָתוּר אַחַר צֳרִי גִלְעָד וְאֶכּוֹף רֹאשׁ,

לַשָׁוְא אֵאָנַח בְּמֶרֶר יְגוֹנִי



נִטְפֵי עֵין חַי לֹא יְחַיוּ קִפָּאוֹן1



וְשׁוֹכֵן נְשִׁיָה לֹא יַבִּיט אָדָם עוֹד בְּאֶרֶץ הַחַיִים.–





יִפְעַת הָאָבִיב וְתַעֲנֻגוֹת בְּנֵי אָדָם

לֹא יֶעֶרְבוּ לִי אָז בִּלְעָדֶךָ,

אָחִישָׁה לִי מִפְלָט

בַּמִדְבָּר בָּעֲרָבָה

וַאֲרַיָוֶךְ דִמְעָתִי…

עַד אֲשֶׁר יֵעָרֶה רוּחַ מִמָרוֹם

יַחֲזִיק בְּצִיצִית רֹאשִׁי וְיִשָׂאֵנִי אֵלֶיךָ.–





הָהּ רַעְיוֹן נִשְׂגָב! אֲרוּכָה מֵאֶרֶץ מִדָתֶךָ,

גוֹבַהּ שָׁמַיִם לֹא יְכַלְכְּלֶךָ וְאֵי לָשׁוֹן תְּחַוֶה גָדְלֶךָ?





אַשְׁרֵי הָאִישׁ הַשָׂם לֶאֱמוּנָה מַבָּטוֹ;

אַשְׁרֵי הָאִישׁ הַמַאֲמִין בְּמַלְכּוֹ וּבֵאלֹהָיו



זַרְעוֹ2 נָכוֹן לְפָנָיו וְעֵד בַּשַׁחַק נֶאְמָן סֶלָה.–





שָׁמָה נִתְיַמֵר בִּכְבוֹד אֵל וְנָהֲרוּ פָנֵינוּ,

נִרְאֶה אֶת אֲדוֹנָי יוֹשֵׁב עַל כִּסֵא רָם וְנִשָׂא

וְסִפְרִין פְּתִיהוּ; לֹא נַעֲצוֹר כֹּחַ אָז,

נִפּוֹל לְאַפֵּינוּ אָרְצָה וְנִקְרָא בִרְעָדָה:





אֱלֹהִים גָדַלְתָּ עַד מְאוֹד! אַשְׁרֵי הַמְחַכֶּה

וְיַגִיעַ לַעֲלִיוֹת שָׁמַיִם אֵלֶה נָקִי

וּבְכַפּוֹ לֹא דָבֵק מְאוּם,

פֹּה בְאַרְצָם מִשְׁנֶה יִירָשׁוּ

וְלֹא תִכָּנֵף שִׂמְחָתָם לְעוֹלָם.













איין שטאררער פיהללאזער קערפער, מרדף עם דומם, וכבר
השתמש במלה זאת לענין זה החסיד בעל חובת הלבבות ז“ל בפ”ו משער היחוד
באמרו קפאיו וצמחיו.  ↩



זרעו, וואס ער היערגעזעט, כענין שאחכז"ל תולדותיהם  של צדיקים מעשים טובים.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/38597