כִּנּוֹר־דָּוִד



	
	כִּנּוֹר־דָּוִד
	




עַל פְּנֵי הַכִּכָּר הַיִרֻקָּה וְהָרְחָבָה בַּדֶּרֶךְ הָעוֹלָה לְבֵית־לֶחֶם רָעוּ עֲדָרָיו הַגְּדוֹלִים שֶׁל יִשַׁי. אֵין זֹאת שֶׁמְּתוּקִים הָעֲשָׂבִים בִּשְׂדוֹת בֵּית־לֶחֶם, כִּי כָּל הַצֹּאן וְהַבָּקָר עוֹמְדִים מֵאָז הַבֹּקֶר וְרָאשֵׁיהֶם מוּרָדִים, תּוֹלְשִׁים בְּתֵאָבוֹן אֶת מַאֲכָלָם הַיָּרֹק, וְדָוִד רוֹעָם הַצָּעִיר יוֹשֵׁב לוֹ בְּקִרְבָתָם עַל גַּבְשׁוּשׁ קָטָן וְיָפֶה, וְעֵינָיו צוֹפוֹת אֶל כָּל הָרְכוּשׁ הַחַי הָרוֹחֵשׁ עַל פְּנֵי רֹחַב כָּל הָאָחוּ, אַךְ לִבּוֹ וְאֶצְבְּעוֹתָיו – לְכִנּוֹרוֹ שֶׁבְּיָדוֹ. קָטָן הָיָה כִּנּוֹרוֹ, וְדַקִּים הָיוּ מֵיתָרָיו, אוּלָם מִי שֶׁלֹּא רָאָה אֵיךְ אִמֵּץ דָּוִד אֶת כִּנּוֹרוֹ אֶל לִבּוֹ, וְאֵיךְ נָגְעוּ אֶצְבְּעוֹתָיו הַקַּלּוֹת בְּמֵיתָרָיו – לֹא רָאָה מְנַגֵּן בְּכִנּוֹר מֵעוֹלָם. פְּנֵי הָרוֹעֶה הָאַדְמוֹנִי הָיוּ מַחְוִירִים מִדֵּי נָגְעוֹ בַּכִּנּוֹר, וְהַמַּנְגִּינוֹת – לִפְעָמִים נוּגוֹת, לִפְעָמִים עַלּיזוֹת – מָסְכוּ עַל כָּל שׁוֹמְעָן רוּחַ־קֶסֶם.

וַיְהִי הַיּוֹם וְדָוִד יוֹשֵׁב עַל גַּבְשׁוּשׁוֹ וּמְנַגֵּן בְּכִנּוֹרוֹ, שֶׁרָעַד בֵּין אֶצְבְּעוֹתָיו. לְאַט־לְאַט נָסַבּוּ גַם עֵינָיו מִן הָעֵדֶר הָרוֹעֶה לְפָנָיו, וַיִּשְׁכַּח לְרֶגַע שֶׁהוּא רוֹעֶה, וְאָבִיו מָסַר לוֹ אֶת עֲדָרָיו לְשָׁמְרָם מֵרָעָה. וַיְהִי הוּא מְנַגֵּן, וְאַחַד הַדֻּבִּים וְאַחַד הָאֲרָיוֹת כִּוְּנוּ אֶת הַשָּׁעָה, וַיָּגִיחוּ מִן הַיַּעַר הֶעָבֹת הַקָּרוֹב. וּכְשֶׁרָאוּ כִּי דָוִד תָּפוּשׂ בְּשִׁירָתוֹ, הִתְגַּנְּבוּ בַּלָּט אֶל הָעֵדֶר. חָפְצוּ הַטּוֹרְפִים לְהִתְנַפֵּל עַל הצֹּאן, אַךְ הַמַּנְגִּינוֹת הַנְּעִימוֹת שֶׁהִשְׁתַּפְּכוּ מִתַּחַת לְאֶצְבְּעוֹת הָרוֹעֶה הַצָּעִיר נָסְכוּ גַם עֲלֵיהֶם רוּחַ־עֵדֶן – וַיַעַמְדוּ נִדְהָמִים וַיִּתְיַצְּבוּ מֵרָחוֹק. הַכְּבָשִׂים רָאוּ מֵרָחוֹק אֶת הַטּוֹרְפִים – וְלֹא צָעֲקוּ לְעֶזְרָה, כִּי כָּל מַעְיָנָם הָיָה בְּקוֹלוֹת הַמַּנְגִּינָה הַמְּתוּקָה, כָּכָה עָבְרָה עֵת רַבָּה, וְהָאֲרִי וְהַדֹּב לֹא נָגְעוּ לְרָעָה בַּצֹּאן, וְהַכְּבָשִׂים לֹא פָחֲדוּ מִפְּנֵי הַטּוֹרְפִים. אַךְ הִנֵּה שָׁקַע הָרוֹעֶה־הַמְנַגֵּן בְּמַחֲשַׁבְתּוֹ, וּמַנְגִּינָתוֹ הָלְכָה הָלוֹךְ וְרָפֹה, הָלוֹךְ וְהִדּוֹם. אָז הִתְקָרְבוּ הָאֲרִי וְהַדֹּב אֶל הָעֵדֶר, וְהַכְּבָשִׂים פָּרְצוּ בִּפְעִיַּת אֵימִים… הֵקִיץ הָרוֹעֶה מֵהִרְהוּרָיו זָרַק אֶת כִּנּוֹרוֹ וַיָּרָץ נֶגֶד הַטּוֹרְפִים.

מֵאָז לא נִפְרַד דָּוִד מִכִּנּוֹרוֹ הַמַּנְעִים זְמִירוֹת; בּוֹ נִגֵּן לִפְנֵי שָׁאוּל הַמֶּלֶךְ הַחוֹלֶה וּבוֹ זִמֵּר גַּם אֶת מִבְחֲרֵי תְהִלּוֹתָיו שֶׁהָיוּ לִמְקוֹר תַּנְחוּמִים וְתִקְוָה לְכָל נִדְכֶּה וּמַר־נָפֶשׁ.









את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/44087