תְּפִילַּת הַדֶּרֶךּ



	
	תְּפִילַּת הַדֶּרֶךּ
	



1

א


זָקוּף, גֵּאֶה וּנְכוֹן־מִצְעָד



בְּמַעֲלֵה הָהָר פָּסַעְתָּ.



מַה בְּעֵינֵי תִּינוֹקֶת בַּת



אָז רַמְתָּ וְגָבַהְתָּ.





בִּפְנֵי כָּל אֶבֶן וּמִכְשׁוֹל



כִּי רֶגֶל פְּעוּטָה נִגָּפָה –



קָרָא מִמַּעַל לִי הַקּוֹל:



עֲלִי אַחֲרַי, עֲלִי אֵין פַּחַד!





וְיַד רוֹמֶזֶת וְקוֹרְאָה



מִגֹּבַהּ גְּבוּרָתָהּ הוֹבִילָה,



כֻּלָּהּ תִּקְוָה, כֻּלָּהּ מוֹרָא



לְבַל אֶמְעַד חָלִילָה.





וְטוֹב הָיָה לִי לֶכֶת כָּךְ,



אוֹחֶזֶת חוּט קוֹלֵךָ,



עַד אֹפֶק מִן הַשִּׂיא נִפְתַּח,



וְעֹז בִּי: לְבַדִּי אֵלֵכָה!







אַךְ עֵת הִרְחַקְתִּי לְבַדִּי



וְרוּחַ זַעַם פְּגָשַׁנִי –



אַתָּה פָּסַעְתָּ לְצִדִּי,



יוֹדַעַת אָנִי.






ב


הוֹשֵׁט יָדְךָ לִי, אָב רָחוֹק,



הַתְּהוֹם מֵאֲחוֹרֵינוּ,



וְעֵמֶק צֵל וְנוֹף יָרֹק



לָרֶדֶת יִקְרְאֵנוּ.





הִנֵּה הַדֶּרֶךְ לִי אַחַת



עִם זוֹ אַתָּה עָבַרְתָּ.



כַּתַּר לִי, אַבָּא, אַךְ מְעַט,



וּלְמִצְעָדְךָ חָבַרְתִּי.





עַתָּה נֵלֵךְ כַּחֲבֵרִים



וּנְסַפֵּר בֵּינֵינוּ.



הוֹלְכֵי מֵאָז הֵן בֶּהָרִים



אֲנַחְנוּ שְׁנֵינוּ.





וְכִי תִּיעַף עִם הַמּוֹרָד



וְצַעַדְךָ יִכְבַּד בַּדֶּרֶךְ –



חַכֵּה, וְאַל תֵּרֵד בָּדָד,



אֱחֹז יָדִי בְּטֶרֶם עֶרֶב.





הוֹשֵׁט יָדְךָ!… עֲדֵי פִּתְאֹם



אֶרְאֶנָּה נֶעֱלֶמֶת,



וּבִלְעָדֶיךָ מוּל הַתְּהוֹם



אֶכְרַע דּוֹמֶמֶת.




ג


אֲבִי הַשִּׂיאִים הַגְּדוֹלִים,



רִבּוֹן הַחַיִּים אַדִּירִים,



רַחֲמֶיךָ עַל קְטֹן מִשְׁעוֹלִים



בֵּין צוּקֵי תְּהוֹמוֹת הֶהָרִים.





נָא חָנֵנִי בִּקְרוֹא הַמּוֹרָד



לְיָמַי בִמְרוֹמָם הַגָּבֹהַּ,



וְיַד בְּנִי הַתּוֹמְכָה בַּל אֶמְעַד



תֵּן לִי לַדֶּרֶךְ, אֱלֹהַּ.





צוַ, אֵלִי, וְשָׁמְעָה עוֹד אָזְנִי –



נֵר יָמַי בִּי בְּטֶרֶם כִּבִּיתָ –



אֶת שִׁירַת הַשִּׂיאִים בְּפִי בְּנִי



שֶׁלָּשִׁיר לְאָבִי לֹא זָכִיתִי.





תש"ו







תְּפִילַּת הַדֶּרֶך: לא נדפס. נכתב ב־1945.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42801