אותוֹת



	
	אותוֹת
	



1


אוֹתוֹת וּסְמָלִים

בַּתְּנוּעוֹת, בַּמִּלִים,

בְּשִׁירִים נִשְׁכָּחִים,

בְּצִבְעֵי הַפְּרָחִים.





רְמָזִים

וְרָזִים

וְכָל צְלִיל −

צִלְצוּל הַשָּׁעָה הַקְּרֵבָה.

הִנֵּה הִיא

עֲרוּמָה מִכָּל אַהֲבָה,

נְשׁוּלַת כָּל תִּקְוָה −

שַׁעְתִּי.






ב


כֹּה דַלּוֹתִי,

קָטֹנְתִּי מְאֹד.

שַׁח גִּזְעִי וְהִשִּׁיר

כָּל עֲלֵי הַהוֹד,

כָּל כַּנְפֵי הַשִּׁיר.

וַיְהִי

אַךְ עֵירֹם אַחֲרוֹן

וָאֵלָם.





דָּבָר לֹא יָגֵן עוֹד,

וְאֵין עוֹד כָּל מַחֲבוֹא,

אֲשֶׁר עוֹמֵד לָבוֹא –

יָבוֹא.




ג


שָׁעָה לֵילִית

מִטַּלְטֶלֶת, נִשֵּׂאת

מִנֵּד אֱלֵי נֵד.

וּתְהוֹמוֹת פְּעוּרִים יַאֲפִילוּ – – –

הַצִילוּ!





מִן הַמְּצוּלָה הָרוֹתַחַת

אוֹר מְרַמֵּז.

בְּקֶצֶב,

בְּשַׁלְוָה נִצַּחַת

אָנִיַּת־מִבְטַחִים צוֹלַחַת,

דְּרָכִים תְּפַלֵּס.





בִּמְחוֹל הָעִוְעִים

לא יִמֹּט –

אוֹת.

נֵס.




ד


שָׁעָה לֵילִית

מִצְטַלֶּלֶת,

שַׁוְעַת סוּפוֹת

נִדְמֵית.

הֲמִית רְחוֹקָה שֶׁל פֶּלֶד

חוֹף מְנַבֵּאת.





צְלִיל־מִגְדַּלּוֹר זוֹרֵחַ,

הֹלֶם מָנוֹעַ יָרֹן,

גַּלִים־רְגָבִים בּוֹקֵעַ

אֳנִי בְּאוֹקְיַנוֹס הַסְּאוֹן.





יְלֵל מְצוּלוֹת שׁוֹקֵעַ.

עוֹלָה אַדְוַת קָמָה.

בֹּקֶר נוֹגֵהַּ.

דְּמָמָה.




ה


וְאוֹר, אוֹר גָּדוֹל מְאֹד.

תֹּם שָׁמַיִם

עַל עֲפַר אֲדָמוֹת.

וְזֹהַר עֵינַיִם

טְלוּלוֹת אַהֲבָה

וּדְמָעוֹת.





וְאוֹר עַל הַבַּיִת,

וְאוֹר בָּעֵינַיִם

וּבַדְּמָעוֹת.

בָּרוּךְ שֶׁמָּשַׁנִי

מִתְּהוֹמוֹת.




תש"י







אותות (2).jpg


ראשית שירה האחרון של המשוררת, בכתב־ידה 










אוֹתוֹת: שירה האחרון של פניה ברגשטיין. נכתב סמוך  לפטירתה. פוּרסם מתוך העזבון ב“צרור מכתבים” נובמבר 1950.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42844