"הבימה" באלכסנדריה



	
	"הבימה" באלכסנדריה
	



עוד בהסבוב הקודם של “הבימה” במצרים לפני שנתים, השאירה
רושם עמוק בעירנו בין היהודים ולא־יהודים שנוכחו בהצגותיה. שכאשר אך הוצעה
להביאה גם השנה כדי להציג איזו הצגות מיד נמצאו חובבים וסדרו ועד לנהל
תעמולה לשם זה, בין חברי הועד הגברת פולאואקי (יונית) אשר התפעלה אז
מאד מהצגות “הבימה” בעירנו. ראשית כל השתדל במקרה של הפסד, העיריה הסכימה,
הודות להשפעתם של חבריה היהודים והגברת סילאואקי, לשאת באחריות על סכום של
מאתים לירות מצריות במקרה של הפסד. הועד השתדל שהממשלה תפטור את כל כלי
התפאורה והבגדים מדמי מכס.

ע"י תעמולה ומודעות פרסום נמכרו כמעט כל הכרטיסים לשלש
ההצגות (בשלושה לילות רצופים). בלילה הראשון של הצגת “אוריאל אקוסטה” לא
נשארו כרטיסים למכירה בקופה. תיאטרון “אלהמברה” היה מלא מאפס מקום. למרות
כי תשעים למאה מיהודי עירנו — לדאבוננו — אינם מבינים עברית.

בהצגות: “הלילה השנים עשר” ו“היהודי הנצחי” היו גם הרבה
לא־יהודים ומהשדרות העליונות: מנהלי בנקים, סוחרים נכבדים, הקונסול הצרפתי,
האדמירל של הצי האיטלקי ועוד ועוד.

כל העתונות המקומית: “לה רפורם”, “לה בורס” איג’יפסיין
גזט, “לי פ’אר” וגם עתונים ערבים כתבו הערכות מצוינות ומפורטות בעתוניהם על
כשרונות המשחקים מבחינה אמניתית אמתית. הצגת “היהודי הנצחי” היתנה גם
בשחרית יום החמשי כדי לזכות את תלמידי בתי הספר היהודים. ההצגה נתקבלה
בשמחה.

ביום הרביעי, אחר ההצגה השניה (“הלילה השנים עשר”) שהוכתרה
בהצלחה רבה, סדרו חובבי “הבימה” קבלת פנים נהדרה לכבוד המשחקים במלון
“יוריו”, ולמרות שהשעה היתה מאוחרת (אחת אחר חצות) קהל של מאה איש מחברי
הקהלה השתתף בה, האדון אלפרד כהן נשיא ההסתדרות הציונית תאר את מקומה של
“הבימה” בתחית העם היהודי, הודה לועד “חובבי הבימה” על אשר הודות לתעמולתם
הגדולה הצליחו לזכות את הקהל האלכסנדרוני בשעות אחדות של קורת רוח, הארון
כהן הודיע כי ההסתדרות הציונית בעירנו מצאה לנכון לרשום את הגברת
פולאואקי בספר־הזהב של הקרן קיימת לישראל בתור תגמול על עבודתה לטובת
“הבימה” העברית, במחיאת כפים סוערות מסר הנשיא את התעודה לידה.

כבוד הרב הראשי, הרה"ג דוד פראטו, דבר כיד דברנותו הטובה
עליו, הלולים ותשבוחות על האמנים העברים; בתוך דבריו אמר: ארץ ישראל רגילה
לזוב חלב ודבש וגם תפוחי זהב משובחים, והפעם זכינו שישלחו לנו פרות יוצאים
מן הכלל, כי דוקא ארצנו תוכל להצמיח פירות טעימים כאלה.

הגברת פולאואקי ענתה בהתלהבות בדברים חמים על הכבוד שזיכו אותה, היא מבטיחה לעבוד תמיד לטובת “הבימה”.

האדון צ’מרינסקי הודה לקהל הנאספים בשם חבריו. תמיד יזכרו את האדיבות הרבה שהראו להם יהודי אלכסנדריה.

קבלת הפנים נגמרה בדקלומה של רובינה “שיר השירים”, ובשירת “התקוה”.

בשבילנו יהודי מצרים, היה סבוב “הבימה” במחננו הפגנה נעימה
לטובת ארץ ישראל, זו היתה עדות חיה מתחית העם היהודי ההולך ומשתרש בארצו.
כעת נוכל בצדק להתפאר כי גם לנו יש תיאטרון משלנו ומשחקים אומנים המתבטאים
בשפתנו אנו! ככה חשב כל אחד מהנאספים שנוכחו בהצגות “הבימה”! זו היא תעמולה
ממשית חיה!










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/40650