יַד לַמֻּבְטָל



	
	יַד לַמֻּבְטָל
	




לִיסוּדָהּ שֶׁל קֶרֶן חֹסֶר עֲבוֹדָה

בִּשְׁעָתוֹ, כְּלַפֵּי מוֹסָד אַחֵר שֶׁל הִסְתַּדְּרוּת
הָעוֹבְדִים, הֶעֱלָה שְׁלֹמֹה שִׁילֶר ז"ל פָּסוּק אֶחָד מִדִּבְרֵי
הַסּוֹפֵר פּוֹפֶר־לִינְקַאוּס, בְּסִפְרוֹ “הָאִישִיּוּת”:
“הַהִתְקַדְּמות הַמּוּסָרִית שֶׁל הָאֱנוֹשׁוּת הִיא
בְּעִקָּרָהּ תּוֹצַאת הַמּוֹסָדוֹת וְלֹא תּוֹצֵאת מוּסָרִיּוּתָם
הַפְּרָטִית שֶׁל אִישִׁים יְחִידִים; לֹא הַיְּחִידִים הוֹלְכִים
וְנַעֲשִׂים יוֹתֵר מוּסְרִיִּים, אֶלָא הָאִינְסְטִיטוּצִיוֹת”.

בְהֲקָמַת הַקֶּרֶן לְחֹסֶר עֲבוֹדָה מְעִזָּה
הַהִסְתַּדְּרוּת לִנְגֹעַ – נְגִיעַת־יְצִירָה, כְּדַרְכָּהּ –
בְּפֻרְעָנוּת, אֲשֶׁר קַל מְאֹד לְהִתְעַלֵּם מִמֶּנָּה. אֵין
הַהִסְתַּדְּרוּת יְכוֹלָה – וְדָבָר זֶה צָרִיךְ לְהֵאָמֵר מֵרֹאשׁ
גָלוּי, בָּרוּר וּמְפֹרָשׁ – לְהָבִיא בְּכֹחוֹתֶיהָ הִיא בִּלְבַד
פִתְרוֹן נֶאֱמָן כָל־שָׁהוּא לְמַכַּת חֹסֶר הָעֲבוֹדָה, אֲשֶׁר מֵחוֹבַת
הַמּוֹסָדוֹת וְהַיִּשׁוּב וְהַמְּדִינָה לְהַקְדִּים לָהּ רְפוּאָה
בְּטֶרֶם תִּפְגַּע בָּנוּ. אוּלָם הֶכְרַח מוּסָרִי הוּא
לְצִבּוּרֵנוּ לִהְיוֹת חָמוּשׁ אֶמְצָעִים כָּל שֶׁהֵם, מְיֻחָדִים
לַמַּטָּרָה הַגְּדוֹלָה הַזֹּאת: לְהוֹשִׁיט מִבִּפְנִים יַד־אַחִים
לַמֻבְטָל.

שִׁיטוֹת הָעֲבוֹדָה, אֲשֶׁר הַקֶּרֶן תֹּאחַז בָּהֶן,
אֵינָן נְתוּנוֹת מֵרֹאשׁ. זוֹ לֹא תִּהְיֶה וְלֹא תּוּכַל לִהְיוֹת
שִׁיטָה אַחַת, כִי אִם שִׁיטָה מְקֻבֶּצֶת וּמְיֻחֶדֶת לִתְנוּעָתֵנוּ,
הַבּוֹנָה וְהַמְיַשֶּׁבֶת.

הַקֶּרֶן לֹא תִּתֵּן מַתָּנוֹת. הִיא תַּלְוֶה. מִפְעֲלֵי
עֲבוֹדָה בָּעִיר וּבַמּוֹשָׁבָה – בְּשׁוּרָה רִאשׁוֹנָה: מִפְעֲלֵי
בִּנְיָן וְהִתְיַשְּׁבוּת שֶׁל גּוּפִים מְאֻגָּדִים שֶׁל פּוֹעֲלִים –
מִפְעָלִים הָעוֹמְדִים עַל סַף הִתְגַּשְּׁמוּתָם, יִמְצְאוּ בַּקֶּרֶן
גּוֹרֵם מְסַיֵּעַ לְבִצּוּעָם עַל יְדֵי הַלְוָאָה בִּתְנָאִים הוֹלְמִים,
לְמַעַן זָרֵז אֶת גִשּׁוּמָהּ שֶׁל כַּמּוּת הָעֲבוֹדָה הַכְּלוּלָה
בְּמִפְעָלִים אֵלֶּה.

הַרְכָּשַׁת מִקְצוֹעַ לַחֲבֵרִים הַנְּתוּנִים, בִּגְלָל
הִצְטָרְפוּת מְסִבּוֹת שׁוֹנוֹת, לְטֶרֶף שֶׁל חֹסֶר עֲבוֹדָה מַתְמִיד –
תִּהְיֶה מִתַּפְקִידֵי הַקֶּרֶן.

וְאַחֲרוֹן אַחֲרוֹן: הַלְוָאָה, בְּלִי רִבִּית, לְפִי
גִּדְרֵי יְכָלְתָּהּ שֶׁל הַקֶּרֶן, לַחֲבֵרִים מְחֻסְּרֵי עֲבוֹדָה,
לְמַעַן הָקֵל עֲלֵיהֶם אֶת מְצוּקַת עוֹנַת הַבַּטָּלָה – בְּאוֹתָם
הַמְּקוֹמוֹת וְהַתְּנָאִים, אֲשֶׁר כָל הַדְּרָכִים הָאֲחֵרוֹת לִפְעֻלָּה
תִּהְיֶינָה חֲסוּמוֹת בִּפְנֵיהֶם.

חֹסֶר־עֲבוֹדָה וּבִנְיַן־מוֹלֶדֶת, חֹסֶר־עֲבוֹדָה
וְהִתְיַשְּׁבוּת – אֵין סְתִירָה גְּדוֹלָה מִזּו.ֹ תַפְקִידָהּ שֶׁל
הַקֶרֶן – לִפְעֹל בְּעַצְמָהּ וּלְהַפְעִיל אֲחֵרִים, לְמַעַן עֲקֹר
סְתִירָה זוֹ מֵחַיֵּינוּ.

הַדֶּרֶךְ אֵינָה סְלוּלָה. מִי יָסֹל אוֹתָה
מִבַּלְעָדֵינוּ? בְּכֹחַ מַחְשֶׁבֶת יְצִירָה וּדְאָגָה רַבָּה מֵרֹאשׁ
וְאֶמְצָעִים מְעַטִּים חֲלוּצִיִּים – פְּרוּטוֹת חִסָּכוֹן שֶׁל רִבְבוֹת
עוֹבְדִים – נִיגַע לְפַלֵּס וְלִמְצֹא נָתִיב.

מִשְטַר־הַהִתְחָרוּת וְחֹסֶר הָאַחֲרָיוּת לְקִיּוּם
הָאָדָם דּוֹפֵק בָּנוּ, קֹדֶם כֹּל, בְּשׁוֹט־הָרָעָב, לְמַעַן דַּכֵּא
אֶת הַמְשֻׁעְבָּדִים לוֹ. לַמְרוֹת עֵינֵי כְּבוֹדוֹ שֶׁל הַמִּשְׁטָר
הַזֶּה, נָקִים אֶת קֶרֶן חֹסֶר הָעֲבוֹדָה!

טבת תרצ"ג.









את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/38776