גַּלְמוּד



	
	גַּלְמוּד
	




לִי הִלְּלָה בַעֲלַת־בֵּיתִי: אַךְ זֶהוּ, זֶהוּ מָעוֹן!

הַחַלּוֹן פּוֹנֶה אֶל הֶחָצֵר, וְרָחוֹק מִן הַשָּׁאוֹן;

הַמִּטָה הִיא שֶׁלִּי וְשֶׁלִּי גַּם שַׂק הַתָּבֶן,

וּשְׁתֵּי כְסָתוֹת תָבִיא לִי וְסָדִין לָבָן;

וּמַפְתֵּחַ זֶה לַדַּיָּר – הוּא יָכוֹל בֹּא וָצֵאת

בְּעַד דַּלְתוֹת מִסְדְּרוֹן זֶה בְּכָל עֵת וָעֵת;

וְדַיָּר הָיָה לָהּ וְלֹא שִׁלֵּם־לָהּ שְׂכַר דִּירָה,

וְאָז… הָאִשָּׁה יָצְאָה וְאֶת חַדְרָהּ לִי הִשְׁאִירָה.

אַרְבָּעָה כְתָלִים כֵּהִים דּוֹם הִסְתַּכְּלוּ בִי,

וּמִתּוֹךְ שְׁתִיקָתָם נִשְׁמָע לַחֲשָׁם לִי:

גַּלְמוּד!





בַּחֶדֶר עָמְדָה לָהּ מֶלְתַּחְתִּי שֶׁהֵבֵאתִי

מִעִירִי, עִיר מְגוּרַי, מַזְכֶּרֶת לִי מִבֵּיתִי –

וַיְהִי כְשֶׁהִגִּיעַ לַחַשׁ כָּתְלַי עָדַי,

מִהַרְתִּי וְגִפַּפְתִּי אֶת מֶלְתַּחְתִּי בִשְׁתֵּי יָדַי,

פָּתַחְתִּי אוֹתָהּ תֵּכֶּף וְהוֹצֵאתִי מֶנָּהּ

תְּמוּנָה, וָאֶתְבּוֹנֵן בָּהּ וָאֶשָּׁקֶנָּה;

וְאַחֲרֵי־כֵן הוֹצֵאתִי תְמוּנָה שְׁנִיָּה, שְׁלִישִׁית,

וָאֶצְחַק אֶל הַתְּמוּנוֹת הַמַּחֲרִישׁוֹת;

וְאַחֲרֵי כֵן הוֹצֵאתִי סְפָרִים, בְּגָדִים, נְעָלִים –

וּפֵרַשְׂתִּים עַל הָרִצְפָּה וּתְלִיתִים עַל הַכְּתָלִים,

וְנִדְמָה רֶגַע לִי: אֲנִי בְּבֵית אֲבוֹתַי:

סְפָרַי, בְּגָדַי אֵלֶּה, מֶלְתָּחָה זוֹ, אוֹתוֹתַי.

וּבְלֶכְתִּי לִישׁוֹן, לָקַחְתִּי אֶת מֶלְתַּחְתִּי אֶל־מִטָּתִי –

אַךְ בְּאֶמְצַע לַיְלָה הֱקִיצוֹתִי מִתְנוּמָתִי,

וְחֹשֶׁךְ גָּדוֹל, מוּזָר, דֹּם הִסְתַּכֵּל בִּי,

וּמִתּוֹךְ חֶשְׁכָּתוֹ נִשְׁמָע לַחֲשׁוֹ לִי:

גַּלְמוּד!





בַּבֹּקֶר הֱקִיצוֹתִי, – אוֹר מְפֻזָר

בִּזְוִיּוֹת כָּל־חֶדְרִי – אוֹר כֹּה מוּזָר…

גַּם עַל מִטָּתִי נָח הַזֹּהַר וְכִסָּנִי,

עַל פָּנַי זָחַל קַו שֶׁל־זָהָב וְלֹא רָאָנִי…

קַו זָהָב זֶה – בְּוַדַּאי גַּם לֹא שָׁמַע

כִּי יֵשׁ אִישׁ שֶׁכָּזֶה עַל־פְּנֵי זֹה הָאֲדָמָה?

וְלֹא לְחַמֵּם אוֹתִי בָא וְלֹא לְבַשֵּׂר

שֶׁבְּאֵיזֶה מִזְרָח אֵיזֶה שֶׁמֶשׁ מְנַסֵּר…

וְקַו הַזָּהָב בָּא בְּוַדַּאי אֶל הַשְּׂמָמִית,

הַשְּׁקֵטָה בְקוּרֵי זָוִית וּמְחַכָּה שָׁם לֶעָמִית.

מְטַפֵּס קַו־אוֹר עִוֵּר עַד שֶׁבָּא עָדֶיהָ,

מִתְרַפֵּק עַל הַשְּׂמָמִית וּמַזְהִיב אֶת־קוּרֶיהָ

אַךְ הֵם לֹא יִרְאוּ אוֹתִי, לֹא יִרְאוּ – וְאִם אָמוּת,

יִשְמֹר עָלַי חֶדְרִי וּמוֹתִי יִהְיֶה כָמוּס…

מִתְרַפְּקִים עַל הַחַלּוֹן זַהֲרוּרִים קָרִים

וְשֶׁמֶשׁ מוּזָר שׁוֹהֶה בְתוֹךְ שְׁחָקִים זָרִים,

וּבֹּקֶר בָּהִיר, גָּדוֹל, דֹּם מִסְתַּכֵּל בִּי,

וּמִתּוֹךְ אוֹרוֹתָיו נִשְׁמָע קוֹלוֹ לִי:

גַּלְמוּד!









את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/45960