משׂכיל לדוד תפלה



	
	משׂכיל לדוד תפלה
	








אֵ ל אֶחָד נוֹרָא



עֲטוּי הוֹד וְאוֹרָה

בְּסוּפָה דַרְכּוֹ וּסְעָרָה

עָבִים סֵתֶר לוֹ:





בְּ נֵי תֵבֵל עֲמוֹדוּ1!



מִשְׂאֵתוֹ שַׁחוּ קֹדוּ

אַפַיִם נִפְלוּ וְהוֹדוּ

שִׁירוּ זַמְרוּ לוֹ.





גְ דָל כֹּחַ וַעֲלִילָה

נַעֲלֶה עַל כָּל תְּהִלָה

מִלְשׁוֹנִי גָזַר מִלָה

דוּמִיָה תְהִלָה לוֹ.





דַ רְכֵי אֵל גָבָהוּ

עָרִיצֵי חֲכָמִים תָּמָהוּ

נִבְהֲלוּ נֶחְפָּזוּ, רָהוּ

מִיִרְאָה וְגוֹבַהּ לוֹ.





הֵ ן עֲמוּדֵי שָמַיִם



מִגַעֲרָתוֹ יִמַסוּ כַמַיִם



כָּל הַכָּתוּב לְחַיִים2



יִכְרַע וְיִשְׁתַּחֲוֶה לוֹ





וּ מָה אֲדַבֵּר אָנֹכִי

הֲכֹחַ אֶרְאֵלִים כֹּחִי

כִּי יִרְהַב בִּי רוּחִי

לֵאמֹר אֲהַלֵל לוֹ?





זְ כוֹר חַיַי הֶבֶל

עָמָל כַּעַס וָסֶבֶל

לְבֶן אֲדָמָה חֶבֶל

מְנָת תּוֹלֵעָה לוֹ





חַ י מְקוֹר הַחַיִים!



לָךְ מְיַחְלוֹת עֵינַיִם

אֵלֶיךָ שׁוֹטֵחַ כַּפַּיִם

אִישׁ צַר לוֹ





טַ ל נְדָבוֹת הָנִיפָה



לְזֹאת עֲנִיָה עֲטוּפָה

נַפְשִׁי כֶעָלֶה נִדָפָה

מִסֹעָה וְסָעַר ה'!





יָ דְךָ שְׁלַח פְּצֵנִי

מִשְׁאוֹן גַלִים הוֹצִיאֵנִי,

אָנָא אַל תַּעֲלֵנִי

בַּחֲצִי יָמַי ה'





כַּ נָה נֶפֶשׁ עֲנִיֶיךָ

מִתְגוֹרֶרֶת בְּתֵבֵל אַרְצֶךָ

מָתַי תָּבֹא אֵלֶיךָ

לֵרָאוֹת פְּנֵי ה'





לְ אַסִיר תִּקְוָה פְנֵה

לִתְפִלַת עַרְעָר שְׁעֵה

כִּקְטוֹרֶת וְכָלִיל רְצֵה

הַמֻגָשׁ לִשְׁמֶךָ ה'!





מִ שְׂגָב מָגִינֵי אֶרֶץ!

זְרוֹעוֹת שְׁמֵי עֶרֶץ

יִתְמוֹטְטוּ וְיִהְיוּ לְהֶרֶס

אִם לֹא בְרִיתְךָ ה'





נְ פוֹל לְאַפִּי אֶתְאַו

עֲפַר הַקֹדֶשׁ אֶשְׁאַף

אֲשֶׁר הֶחְרַבְתָּ בְאַף

זֶה כַמָה ה'!





סַ לְעִי מַחְסִי עֹז!

עֲשֵׂה לְטוֹבָה אוֹת

לְבַד בְּךָ יָעוֹז

עָם אֱלֹהָיו ה'





ע וּרִי זְרוֹעַ אֵל!



עֵת לְחֶנְנָה אֵל

הַעֲמֵד אַרְמוֹן עַל תֵּל

מָכוֹן לְשִׁבְתְּךָ ה'





פְּ דֵה שֶׂה פְּזוּרָה

מֵאָז הָיְתָה בְּרוּרָה

הֲלָנֶצַח תִּהְיֶה שְמורָה

לָנוּ עֶבְרָתְךָ ה'





צְ בִי צִבְאוֹת גוֹיִם

הַר הַקוֹדֶשׁ יְרוּשָׁלַיִם

טוֹב זִכְרָהּ מֵחַיִים

מַהֵר לְכוֹנְנָהּ ה'!





קָ רֵב שְׁנַת גְאוּלָה

שִׂים יְרוּשָׁלַיִם תְּהִלָּה

לְבַל תְּהִי לְמִלָּה

לְמַעַן שִׁמְךָ ה'!





רַ ב מִהְיוֹת שׁוֹמֵם


עַל יַד שִׁקוּץ מְשׁוֹמֵם3


הֲדוֹם רַגְלֶיךָ, קוֹמֵם

אוֹתוֹ בְיָמֵינוּ ה'!





שַׁ כֵּךְ חֲמַת זוֹעֲמִים4



כִּשְׁאוֹן יַמִים הוֹמִים



גְעַר! וְיִשְׁתְּקוּן הָרְעָמִים5



אֱלֹהֵי צְבָאוֹת ה'!





תֶּ רֶב וְתִסּוֹב אֵלֵינוּ

נֶחֱמָתְךָ בְיַד נְבִיאֵינוּ

בְּנֵה קִרְיַת מוֹעֲדֵנוּ

חוּשָׁה עֶזְרָתָה ה'!













מלשון שמש ירח עמד זבולה. לפי הפירוש הנכון מהמדקדק
הגדול ר' וואלף היידענהיים ז"ל שפירש שהשמש והירח עמדו במעגל שלהם תוהה
ומשתומם על שפעת אור חציו. כי כן דרך בן אדם הרואה פתאום ענין נפלא לא
ראהו מאז, להיות עומד משתומם ומתבהל.  ↩



איין אללעגארישער אויסדרוק, אונד הייסט ואפיל אלס
אללעס וואס לעבט. אונד לעבען איזט דער צורוף דער גאנצען אונס
אומגעבענדען נאטור, דאס גאנצע אוניווערזום איזט איין רוישע: דער שטראם
פאן לעבען אונד קראפט אונד טהאר דאס אורשפרינגליכען לעבען, פאן דעם
לעבען דעס אונענדליכען.  ↩



קאי על ערביים וישמעלים אמר ירושלים תחת  ידיהם.  ↩



ע"ר זוֹעמי אל.  ↩



הרעמים, דער דאננער, דער געשיטצע, דער פערפאססער
שריב דיזען הימנוס צור צייט דער פאלנישען רעוואלטע, אונד ער קאנטע ניכט
אומהין דען אללערהעכסטיגן אום אויסזעהנונג דער געמיטהער, אונד דיא
ריקקעהר דעם פרידענם אנצופלעהן.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/38579