חוּלְשׁוֹת



	
	חוּלְשׁוֹת
	








הַנַּעֲרָה אֲשֶׁר אָהַבְתִּי — אֵין אֲנִי יוֹדֵעַ,

מִדֵּי יוֹם בְּיוֹמוֹ לָמָּה אֵלַי בָּאָה?

הָעוֹרֶגֶת הִיא לִנְשִׁיקוֹת פִּי אוֹ לִשְׁבוּעָתִי —

שֶׁאָנֹכִי נִשְׁבָּע לָהּ בְּאוֹתָה שָׁעָה?





מִדֵּי יוֹם בְּיוֹמוֹ, כְּלוֹמַר: עֶרֶב, עָרֶב,

הִיא בָאָה, יוֹשְׁבָה דוֹמְמָה וְנוֹשָׁה…

מַה־הִיא נוֹשָׁה בִי? וִדּוּיִי אוֹ שִׂפְתוֹתָי?

אֵלֶיהָ אֶקְרַב, אֶשְׁאַל — וְהוֹרִידָה רֹאשָׁה…





אֵין אֲנִי יוֹדֵעַ מַה מַרְעִיד אֶת חָזָהּ —

אֵיזוֹ מֵחוּלְשׁוֹתַי אוֹתָהּ מְשַׁכֶּרֶת:

אִם שְׁבוּעָתִי הַנִּקְלֶטֶת לְתוֹךְ אָזְנָהּ,

אִם הַנְּשִׁיקוֹת עֲלֵי לֶחְיָהּ הַחִוֶּרֶת?





נִשְׁבָּע אֲנִי לָהּ וְנוֹשְׁקָהּ בְּבַת־אַחַת —

וּכְלוּם לֹא בָרוּר לִי, לִי כְלוּם לֹא נִכָּר,

אִם עִקָּר לָהּ שְׁבוּעָתִי־לְחִישָׁתִי —

אִם נְשִׁיקָתִי הַצּוֹרֶבֶת לָהּ הָעִקָּר.





שִׁלְשֹׁם לֹא נִשְׁבַּעְתִּי לָהּ, רַק נְשַׁקְתִּיהָ,

וַתֵּשְׂטְ מֵעָלַי אָז, וַתִּפְרֹשׂ אֶל הַפִּנָּה;

אֶתְמוֹל רַק נִשְׁבַּעְתִּי לָהּ וְלֹא נָשַׁקְתִּי,

הִיא שָׁמְעָה, שָׁמְעָה — וְלֹא הֶאֱמִינָה…





הַיּוֹם יָשַׁבְתִּי עִמָּהּ וְהֶחֱרַשְׁתִּי כָל הָעֶרֶב,

לֹא נָשַׁקְתִּי לָהּ וְלֹא דִבַּרְתִּי כְלוּם לִלְבָבָהּ,

הִיא סָקְרָה, סָקְרָה בִי — וְאֵין אֲנִי יוֹדֵעַ,

מַה מִשְּׁנֵי אֵלֶּה מֶנִּי תָבְעָה.











את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/46171