סופרים לפנים והיום



	
	סופרים לפנים והיום
	



אצל בּעלי-חיים ידוּעים, כּשהולד יוֹצא מלוּכלך ועיניו
מלוּפלפות, האם היוֹלדת מלקקת אוֹתוֹ, מיטיבה את איבריו וּמנקה את עיניו עד
שהוּא נעשׂה ברייה שלימה. גם אצל בּני האדם, כּל זמן שהיוּ טבעיים, היה כּך
(,“כּי חיוֹת הנה”!). כּשנעשׂוּ בני תרבּוּת, קראוּ למיילדת והיא עשׂתה
מלאכתן. היוֹם אין די עוֹד בּמיילדת. אחוֹת-מטפּלת לוֹקחת עליה את כּל
העוֹל, ולה מגישים את היילוֹד בּכל שעה נקי וּמוּכן.

סוֹפרים לפנים היוּ בעצמם לוֹטשים את דבריהם שכּתבוּ. היוּ
חוֹששים לשוֹלחם למערכת, כּל זמן שלא עשׂוּ בעצמם כּכל הישׂג ידם. היוֹם
אוֹ שהם שׂוֹכרים להם מסגנן, אוֹ שהם סוֹמכים על העוֹרך.

יש רק תקנה אחת: לייקר את מלאכת המטפּלים ואז, אוּלי, ימעטוּ היוֹלדים!










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/37748