עַל הַדְּמָעוֹת   (יא)



	
	עַל הַדְּמָעוֹת (יא)
	



1


מָטָר כִּי נִתַּךְ אַרְצָה מִשָּׁמָיִם,

לֹא יַחְשִׁיךְ עוֹד עָנָן זֹהַר הָרָקִיעַ;

כֵּן אַחֲרֵי הִשָׁפֵךְ דִמְעַת עֵינָיִם,

מִכֹּבֵד אֲנָחוֹת לֵב אָדָם יַרְגִּיעַ.





כְּטַל אֶל צִיץ שָׂדֶה כֵּן דֶּמַע לָאָדָם;

הֵן יֵרַךְ לְבָבוֹ וּצְדָקָה יַצְמִיחַ.

אִם אֶת לְבָבוֹ יַכְאִיבוּ בְּעוֹדָם,

הֲלֹא בְחָלְפָם, יַשְׁאִירוּ לֵב שָׂמֵחַ.





הָאָסוֹן כִּי יֶחְדַּל מֵהַכְאִיב אֹתָנוּ,

מְקוֹרֵי דֶמַע גַם אָז יִסָתֵמוּ;

וּשְׂמָחוֹת וָגִיל נִשְׁאֲרוּ לָנוּ,

כָּל יְמֵי חֶלְדֵנוּ מַה-נָּעֵמוּ.





לִפְנִינִים יְקָרִים תָּשֹׁבְנָה הַדְּמָעוֹת

(מֵרַחֲמֵי לֵבָב כִּי בָכְתָה הָעָיִן)

בִּמְעוֹן אֱלֹהִים, מָקוֹם, כָּל בַּלָּהוֹת

כַּעֲנַן בֹּקֶר יִהְיוּ לָאָיִן.















העתקה מלשון אשכנז משירי ראָזענהיין.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/40699