כָּלֹה כָלְתָה



	
	כָּלֹה כָלְתָה
	



אחרת בניסן [שנת תרמ״ב]






כָּלֹה כָלְתָה נַפְשִׁי וְעוֹדֶנִּי בָךְ כָּלוּא

יָמִים נָגֹזוּ וְלֵילוֹת חָלְפוּ עָבְרוּ

וּמַדּוּעַ לֹא תְשַׁלְּחֵנִי חָפְשִׁי, לוּ

מוֹתְתֵנִי טוֹב כִּי פָנַי לֹא שִׁחָרוּ.





לֵילוֹתַי בָּךְ אָרְכוּ כְמוֹ לֹא לָהֶם שַׁחַר

וּתְנוּמָתִי מַדּוּעַ אִתִּי לֹא אָסָרְתָּ?

אֶזְעַק לְאֵידִי הוֹי עַד כִּי גְרוֹנִי נִחַר

אָכֵן דַּלְתֵּי דִמְעוֹתַי בְּלִבִּי סָגָרְתָּ.





אֲהָהּ, מַעְיַן דִּמְעוֹתַי, עָזְרֵנִי לְבֶכִי

אוּלַי בְּךָ אֲכַבֶּה רִשְׁפֵּי אֵשׁ לְבָבִי

פְּקֹד נָא אֶת עַפְעַף עֵינַי בְּנֶשֶׁף חָשְׁכִּי

אֲרַוֶּה צִמְאוֹן נְדוּדַי הֶעָצוּר בְּחֻבִּי.





הַס, הַס, מִי זֶה מִתְּנוּמוֹתַי יְעִירֵנִי

לֹא קוֹל הֶמְיַת נוֹגֵשׂ וְלֹא קוֹל נַחַת

וְאִם קוֹל דּוֹד הוּא מִי זֶה עַתָּה יְשַׁחֲרֵנִי

וְיִפְקְדֵנִי בְּבֵית כִּלְאִי, בּוֹר הַשַּׁחַת.





הַאִם זֶה צִפּוֹר דְּרוֹר מְשׁוֹרֵר לְצוּרוֹ

וְיוֹנָתוֹ גַם הִיא בְשִׁיר זִמְרָה תַעֲנֵהוּ

יִשְׂמְחוּ לִקְרַאת הֵילֵל בֶּן שַׁחַר וְאוֹרוֹ

הַמְּבַשֵּׂר עַל מְאוֹר יוֹמָם כִּי בָא הִנֵּהוּ.





כַּף תָּקַעְתִּי וְשַׁרְתִּי לְאוֹר יוֹם הַזּוֹרֵחַ

אָמַרְתִּי אֵין זֹאת רַק סְעִפֵּי חֶזְיוֹן לַיְלָה

עַתָּה אָקוּם לַחֲזוֹת נֹעַם הָאוֹרֵחַ

הַנּוֹתֵן חֹפֶשׁ לְנֶפֶשׁ סָרָה וְאֻמְלָלָה.





אָכֵן, אֲהָהּ, אוֹי, מַה זֶּה תֶּחֱזֶינָה עֵינַי

אִישׁ בִּקְנֵה רוֹבֶה עוֹמֵד עַל יַד הַשַּׁעַר

אֵין זֹאת רַק כִּי אָסוּר פֹּה תוֹךְ כֶּלֶא הִנֵּנִי

אוֹי לִי, זָכַרְתִּי זֹאת וַיֹּאחֲזֵנִי שָׂעַר.





הוֹי צִפּוֹר דְּרוֹר, מַדּוּעַ לְפֹה עַפְתָּה

הֲלֹא יָדַעְתָּ פֹּה בֵית כֶּלֶא וַאֲסִירִים

וְאִם עַל יִלְלַת נַפְשִׁי חַסְתָּ

וַתָּבוֹא לְהַרְנִין לִי בְקוֹל זֶמֶר וְשִׁירִים.





לֵךְ מֵעָלַי, פֹּה אֵין שָׁלוֹם וּפֹה אֵין נַחַת

פֹּה דְאָגָה תְקַנֵּן וּמֶלֶךְ בַּלָּהוֹת

עוּף נָא חוּשָׁה וְהִמָּלֵט מִבּוֹר הַשַּׁחַת

פֶּן גַּם אַתָּה תִלָּכֵד בְּרֶשֶׁת הַתְּלָאוֹת.





אָכֵן לֹא, עֲמֹד נָא רֶגַע, וּשְׁמַע מִלָּתִי

וּלְקוֹל בִּכְיִי וְיִלְלָתִי שְׁעֵה וְהַקְשִׁיבָה

עוּפָה מַהֵר נָא אֶל מְקוֹם בָּנַי וּבְנֵי בֵיתִי

וְסַפֵּר לָהֶם שֶׁבֶר וִיגוֹן נַפְשִׁי וְעָצְבָּהּ.





אֱמֹר לָהֶם כִּי הֵם חַיַּי וְנִשְׁמָתִי

וְאֵיךְ יִחְיֶה אֱנוֹשׁ בְּלִי רוּחַ?

הוֹי בָּא כוֹלְאִי לַהֲקִימֵנִי מִמִּטָּתִי

וַיָּעוּפוּ חֶזְיוֹנוֹתַי כַּמֹּץ לִפְנֵי רוּחַ.









את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42389