דל מבין



	
	דל מבין
	



חכם בעיניו איש עשיר ודל מבין יחקרנו.

(משלי כח)

במותר העשיר, יגלה חסרונו

ובמחסור העני, ימצא יתרונו

(משקלו ארבע בכל דלתותיו.

ושבע הנה במסגרותיו.

אין שו"א בראשית מלותיו.

ושתים בהן ארבע1 מספר מדותיו.

בפנים ובחוץ לעני ולעשיר.

וכן סובב הולך עד כלות השיר).





א


אֶשְׁאַל לָמָּה,

עָשִׁיר שָמָּה,

לוֹ רַב עִנְיָן,

לוֹ רַב קִנְיָן;

וַאֲנִי עָנִי,

אֵל נָשַׁנִי,

רַק בַּעֲמָלִי,

שָׁת גּוֹרָלִי? –



אַךְ הוּא יֶחְרַד

לֹא יָנוּחַ,

הוֹנוֹ נִפְרַד,

אֶל כָּל רוּח;

וַאֲנִי שָׁלֵו אֵין פַּחַד,

אֲנִי וַעֲמָלִי יַחַד!

וַאֲנִי שָׁלֵו אֵין פַּחַד,

אֲנִי וַעֲמָלִי יַחַד!




ב


לוֹ עֲבָדִים,

מַה נֶּחְמָדִים,

עוֹשִׂים אוֹנוֹ,

מַרְבִּים הוֹנוֹ;

וַאֲנִי עָנִי,

בָּדָד אָנִי;

בִּלְתִּי יָדַי

הֵם עֲבָדַי. –






אַךְ הוּא יִדְאַג,

פֶּן יִבְרָחוּ,

תָּמִיד יִשְׁאַג,

פֶּן יִקָּחוּ;



וַאֲנִי לֹא כֵן אָפוּנָה2,



אֲנִי יָדַי אֱמוּנָה;

וַאֲנִי לֹא כֵן אָפוּנָה,

אֲנִי יָדֵי אֱמוּנָה!




ג


עַל שֻׁלְחָנוֹ,

יֵרֵד מַנּוֹ,

שָׁם מַעְדַּנִּים,

כָּל מַשְׁמַנִּים;

וַאֲנִי עָנִי,

יָבֵשׁ אָנִי,

זֶה לַחְמִי צַר!



מִמַּפַּל בַּר3.



אַךְ עֵרֶב רַב,

בָּא אֶל בִּטְנוֹ,

עַד לֹא תֶעְרַב,

אַכְּלוֹ טַחֲנוֹ;

וַאֲנִי חִישׁ אֲאַכֵּלָה,

כִּי אָכְלִי אֶחָד סֶלָה!

וַאֲנִי חִישׁ אֲאַכֵּלָה,

כִּי אָכְלִי אֶחָד סֶלָה!




ד


יִשָּׂא עֵינו,

אֶל כּוֹס יֵינוֹ.

גַּם הַשֵּׁיכָר,

לוֹ לֹא נֵכָר;

וַאֲנִי עָנִי,

רֵיק לֵב אָנִי,

אֵין לִי יַיִן,

גַּם כּוֹס אַיִן.



אַךְ זֶה יַיִן,

הוּא יַחְלֵהוּ,

חַיָּיו אַיִן,

אִם אֵינֵהוּ;

וַאֲנִי לֹא לִי חֳלָיִים,

לִי מַיִם, חַיִּים!

וַאֲנִי לֹא לִי חֳלָיִים,

לִי מַיִם, חַיִּים!




ה


עֵינָיו רָמִים,

גַּבּוֹ תָמִים,

קָטְנוֹ עָבָה,

בִּטְנוֹ רָבָה;

וַאֲנִי עָנִי,

מָה לוֹ אָנִי?

דָּבָר אֵין בִּי,

כִּי אִם לִבִּי.



אַךְ הוּא בַעַר,

לוֹ לֵב אָיִן,

סָכָל נַעַר,

וַהֲלוּם יָיִן;



וַאֲנִי לֹא אֶשְׁתּוֹלֵלָה4,



אֲנִי עִם לִבִּי סֶלָה!

וַאֲנִי לֹא אֶשְׁתּוֹלֵלָה,

אֲנִי עִם לִבִּי סֶלָה!




ו


הוּא כֵּאלוֹהַּ,

מִגָּבוֹהַּ,

יַבִּיט אֵלַי,

יִלְעַג עָלַי;

וַאֲנִי עָנִי,



כָּעָשׁ אָנִי5,



אֶזְחַל שֵׁפֶל,

הוּא בַּעֲרָפֶל. –



אַךְ הוּא תַּחְתִּי,

כִּי אֶחְקְרֵהוּ,

תַּחַת עֵטִי,

אַעֲבִירֵהוּ;

וַאֲנִי לֹא פֹה בַּשְּׁפֵלָה,

אֲנִי אַךְ מָרוֹם סֶלָה!

וַאֲנִי לֹא פֹה בַּשְּׁפֵלָה,

אֲנִי אַךְ מָרוֹם סֶלָה!




ז


לוֹ אֲסָמִים,

גַּן וּכְרָמִים,

כָּל תַּעֲנוּגוֹת,

אֵין הֲפוּגוֹת;

וַאֲנִי עָנִי,

לֹא חַנָּנִי,

רַק אֵל חוֹנֵן,

בּוֹ אֶתְבּוֹנֵן. –



אַךְ הוּא חָרֵד,

פֶּן עוֹד יִדַּל,

יוֹמוֹ יֵרֵד,

מִכֹּל יֶחְדַּל;



וַאֲנִי לֹא אֶתְחוֹלֵלָה6,



אֲנִי עִם אֵלִי סֶלָה!

וַאֲנִי לֹא אֶתְחוֹלֵלָה,

אֲנִי עִם אֵלִי סֶלָה!




ח


לוֹ בַּסַּעַר,

אַדְּרוֹת שַׂעַר.

יֵצֵא בָרְחוֹב,

כַּזְּאֵב כַּדֹּב.

וַאֲנִי עָנִי,

עָרוֹם אָנִי;



מַדֵּי חֹרִי7,


כּוֹסֵי עוֹרִי8.


אַךְ הוּא עָנֹג,

רַךְ נָפוּחַ.

עוֹרוֹ נָמוֹג,

מִכָּל רוּחַ.

וַאֲנִי לֹא אִבָּהֵלָה,

מִקּוֹר וָקֶרַח סֶלָה.

וַאֲנִי לֹא אִבָּהֵלָה,

מִקּוֹר וָקֶרַח סֶלָה.




ט


לוֹ גַּם חַיִץ,

מֵחֹם קַיִץ.

יֵשֵׁב צֶאֱלִים,

צֵל אֹהָלִים.

וַאֲנִי עָנִי,

חָשׂוּף אָנִי;

אֶל חֹם חַמָּה,

מִבְּלִי חוֹמָה.



אַךְ דָּמוֹ רַב,

וִיקַד כִּיקוֹד;

וּבְשָׂרוֹ עָב,

וָחַם בִּמְאֹד;

וַאֲנִי יוֹם אֵשׁ אוֹכֵלָה,



אֲנִי אֵל צִלִּי9 סֶלָה.



וַאֲנִי יוֹם אֵשׁ אוֹכֵלָה,

אֲנִי אֵל צִלִּי סֶלָה.




י


קוֹל מִמְּעוֹנוֹ,

עַל חַלּוֹנוֹ

שִׁיר צִפָּרִים,

זִמְרַת שָׁרִים;

וַאֲנִי עָנִי,

אֵל עִצְּבָנִי,



עֵט צִפּוֹרִי10,



הוּא כִנּוֹרִי. –







אַךְ אֵין לִבּוֹ,

אֶל הַנְּעִימוֹת,



יִסְחַר11 קִרְבּוֹ,



אַךְ בִּמְהוּמוֹת;

וַאֲנִי לֹא אִבָּדֵלָה,

אֲנִי עִם עֵטִי סֶלָה!

וַאֲנִי לֹא אִבָּדֵלָה,

אֲנִי עִם עֵטִי סֶלָה!




יא


יָרִים שֶׁבֶת,

עַל מִרְכֶּבֶת,

סוּסִים שֵׁשֶׁת

אוֹ בִשְׁלֹשֶת;

וַאֲנִי עָנִי,

רַגְלִי אָנִי,

וּמִשְׁעַנְתִּי

הוּא מֶרְכַּבְתִּי. –



אַךְ כִּשְּׁלוֹנוֹ,

בִּמְרוּצָתוֹ,

חַת מֵאֲסוֹנוֹ,

רָץ לִקְרָאתוֹ;

וַאֲנִי אַט אֶתְנַהֵלָה,



אֶדַּדֶּה12 בֵּיתִי סֶלָה!



וַאֲנִי אַט אֶתְנַהֵלָה,

אֶדַּדֶּה בֵּיתִי סֶלָה!




יב


יִשְׁכַּב חֶרֶשׁ,

בִּיקַר עֶרֶשׂ;

רָצוּף דּוֹדִים,

עַל מַרְבַדִּים;

וַאֲנִי עָנִי,

מוּטָל אָנִי,

עַל אַמְתַּחְתִּי,

הֻצַּע תַּחְתִּי. –



אַךְ שָׁם הֵנָּה,



גַּם זִמּוֹתָיו13,



גּורְשִׁים14 שֵׁ נָה,



מִמְּרַאשׁוֹתָיו;

וַאֲנִי נַפְשִׁי עָמֵלָה,

אֲנִי כֵן אִישָׁן סֶלָה!

וַאֲנִי נַפְשִׁי עָמֵלָה,

אֲנִי כֵן אִישָׁן סֶלָה!




יג


קָח לוֹ רַעְיָה,

הַיְפֵה-פִיָּה,

תִּלְבַּשׁ שָׁנִים,

עִם עֲדָנִים;

וַאֲנִי עָנִי,

מִי רִמָּנִי,

עֵירוֹם עֶרְיָה,

עַל לֹא יָפְיָהּ. –



אַךְ קִנְאָתוֹ,

בַּמִּסְתָּרִים,

כִּי יָפָתוֹ,

תַּעְגַּב זָרִים;

וַאֲנִי כִי בָא אֹהֶלָה,

אֲנִי אַךְ לִי הִיא סֶלָה!

וַאֲנִי כִי בָא אֹהֶלָה,

אֲנִי אַךְ לִי הִיא סֶלָה!




יד


לוֹ גַּם בָּנִים,

הַדְרֵי פָנִים,

הַמַּזְהִירִים,

כַּסַּפִּירִים;

וַאֲנִי עָנִי,

אֵל הִפְרָנִי,

וּפְנֵי בָנַי,

כִּשְׁחוֹר פָּנַי.



אַךְ הוּא נִכְלָם,

שָׁם בַּשָּׁעַר,

בָּנָיו כֻּלָּם,

בַהֲמוֹת יָעַר;

וַאֲנִי נַפְשִׁי גִדֵּלָה,

אַךְ בָּנִים בָּנִים סֶלָה!

וַאֲנִי נַפְשִׁי גִדֵּלָה,

אַךְ בָּנִים בָּנִים סֶלָה!




טו


לוֹ רָב עשֶׁר,

לִפְעוֹל ישֶׁר,

לִגְמוֹל זַכִּים,

לַחֲיוֹת דַּכִּים;

וַאֲנִי עָנִי,

חָפֵץ אָנִי,

אַךְ מֵאַיִן?

אֶשָּׂא עַיִן. –



אַךְ הוּא סוֹאֵן,

יָדוֹ יִקְפּוֹץ;

לָתֵת מָאֵן,

קַחַת יַחְפּוֹץ;

וַאֲנִי יָהּ אֲהַלֵּלָה,

אֲנִי עִם חֶפְצִי סֶלָה!

וַאֲנִי יָהּ אֲהַלֵּלָה,

אֲנִי עִם חֶפְצִי סֶלָה!




טז


הוּא אִישׁ רֵעִים,

כִּתְמִים דֵּעִים,

וּמְתֵי סוֹדוֹ,

הֵם לִכְבוֹדוֹ;

וַאֲנִי עָנִי,

חָבֵר אָנִי,

אֶל בֶּן עֹנִי,

דַּל כָּמוֹנִי. –



אַךְ רֵעֵהוּ,

רֵעַ הוֹנוֹ;



יוֹם מִקְרֵהוּ15,



יַכִּיר שׂוֹנְאוֹ;

וַאֲנִי כִּי אִכָּשֵׁלָה,

אֲנִי לִי רֵעִי סֶלָה!

וַאֲנִי כִּי אִכָּשֵׁלָה,

אֲנִי לִי רֵעִי סֶלָה!




יז


לוֹ רָב אֹסֶף,

זָהָב כֶּסֶף,



הַרְבֵּה מוֹצֵא16,



וּמְעַט מוֹצֵא17;



וַאֲנִי עָנִי,

הָפוּךְ אָנִי,

הַרְבֵּה מוֹצֵא,

וּמְעַט מוֹצֵא.



אַךְ הוּא אֶבְיוֹן18,



כִּי עוֹד יֹאבֶה;



כִּשְׁמוֹ כִלְיוֹן19,



כִּי לֹא יִרְוֶה;

וַאֲנִי עָשִׁיר צוֹלֵחַ,



אֲנִי בַּמְעַט שָׂמֵחַ20.



וַאֲנִי עָשִׁיר צוֹלֵחַ,

אֲנִי בַּמְעַט שָׂמֵחַ.




יח


מַה לּוֹ חַיִּים

בַּשָּׁמַיִם,

אִם פֹּה אֶרֶץ

אֵין לוֹ פֶּרֶץ?

וַאֲנִי עָנִי,

אוֹבֵד אָנִי,

שׁוֹד וָשֶׁבֶר,

עַד הַקֶּבֶר. –



אַךְ לִבּוֹ מַס,

מִיּוֹם מוֹתוֹ,

חַיָּיו יִמְאַס,

כִּזְכּוֹר אוֹתוֹ;

וַאֲנִי דַל אֲיַחֵלָה,



אֲנִי אַל-מָוֶת סֶלָה21!



וַאֲנִי דַל אֲיַחֵלָה,

אֲנִי אַל-מָוֶת סֶלָה!











שתי מלים וארבע הברות במשקל.  ↩



אפונה – אהיה אובד עצות, לפי תהילים פח, טז.  ↩



ממפל בר – מן הפסולת של התבואה, לפי עמוס ח, ו.  ↩



אשתוללה – אנהג בטירוף. מקור הביטוי הוא בתהילים עו, ו: ‘אשתוללו אבירי לב’ במשמעות אחרת.  ↩



עש – תולעת, לפי הושע ה, יב.  ↩



אתחוללה – אבָהל, לפי אסתר ד.ד; לפי ירמיה כג, יט וכן איוב טו, כ.  ↩



מדי חורי – בגדים מחוררים, לפי בראשית מ, טז.  ↩



כוסי – מכַסי, לפי משלי יב, כג.  ↩



צלי – על–פי תהלים קכא, ה.  ↩



נוצת עוף המשמשת לכתיבה. קלמבור לפי “עיט צפור”,  יחזקאל לט, ד.  ↩



יסחר – לבו סחרחר, לפי תהלים לח, יא.  ↩



אדדה – לפי תהלים מב, ה.  ↩



זמותיו – מזימותיו, מחשבותיו, לפי איוב יז, יא.  ↩



גורשים – בקל, לפי שמות לד, יא.  ↩



יום מקרהו – במשמעות אסון (לפי קהלת ג, יט; וכן ט,
יא): “רעו אינו רע אמת אלא רע–הון וביום אסון יהפוך רעו
לשונאו”.  ↩



מוצא – במשמעותו השגורה.  ↩



מוצא – מוציא, לפי תהילים קלה, ז.  ↩



לשון נופל על לשון: אביון–יאבה, כי לעולם אין  תאוותו מתמלאת.  ↩



כליון – מלשון כליון עיניים, לפי דברים כח, סה.  ↩



לפי משנה אבות (ד, א): ‘איזהו עשיר? השמח  בחלקו’.  ↩



אל–מות – מרמז להליכתו באורח צדקה, לפי משלי יב,  כח.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/41364