שִׁיר רוֹעִים



	
	שִׁיר רוֹעִים
	



1

א


בַּמִּרְעֶה הַיָּרֹק, בָּאָחוּ,

פָּגַשׁ הָרוֹעֶה בָּרוֹעָה.

וַיְהִי לְלִבָּהּ כְּאָח הוּא,

וַתְּהִי לוֹ הִיא רַעְיָה.





וַיִּרְעוּ עֶדְרֵיהֶם בִּשְׁנַיִם,

בַּבְּקָעוֹת הַפּוֹרְחוֹת, בֶּהָרִים.

לָהֶם פַּלְגֵי הַמַּיִם,

לָהֶם שִׁירֵי הַשִּׁירִים.





לָהֶם מְדוּרוֹת־הַלַּיִל,

וּשְׁבִילִים אֶל פִּסְגָּה וָשִׂיא,



לָהּ הוּא וְכָל צְבָא־הַשָּׁמַיִם,



לוֹ עוֹלָם וּמְלוֹאוֹ וְגַם הִיא.





וְעֵין־צָהֳלָה נוֹגַהַת,

וּפֶה שׁוֹקֵק מְזַמֵּר:

“אַשְרֵי, כִּי חֶמְדַּת רַעְיָה אַתְּ!”

“בְּחִיר לִבִּי לִי וְאֵין אַחֵר!”




ב


יוֹם הָיָה וְעָבַר שָׁם הֵלֶךְ,

אֶל עֵינֵי הָרוֹעָה הִסְתַּכֵּל.

וְהִפְלִיג אֶל רוּם הָר וָסֶלַע,

וְהִשְאִיר בְּעֵינֶיהָ צֵל.





הָרוֹעָה בֶּהָרִים מִסְתַּכֶּלֶת.

“מַה תִּרְאִי שָׁם?” – יִשְׁאַל הָרוֹעֶה.

"דָּבָר לֹא אֶרְאֶה בַּתְּכֵלֶת,

רַק עָנָן מְהַלֵּךְ וְתוֹעֶה".





אָז קִנְאַת הָרוֹעֶה הִתְלַקָּחָה:

"עִקְּבוֹתָיו שֶׁל הַהֵלֶךְ בִּקַּשְׁתְּ,

לַשָּׁוְא סִבַּבְתִּינִי בְּכַחַשׁ,

מַבָּטוֹ בִּתְכוֹל־שַׁחַק פָּגַשְׁתְּ!"





וַיִּסְגֹר עָלֶיהָ הַדֶּלֶת,

וַיִנְעַל חַלּוֹן בַּעֲדָהּ:

"לֹא תִּרְעִי עוֹד בִּשְׁמֵי־הַתְּכֵלֶת

עֵין־מִרְמָה וּמַבַּט־בְּגִידָה".




ג


סְגוּרוֹת, נְעוּלוֹת הַדְּלָתַיִם,

מֻבְרָחִים תְּרִיסִים וְחַלּוֹן.

נָהַג הָרוֹעֶה עֲדָרַיִם

לִרְעוֹת בְּהַר וּמִדְרוֹן.





הִיא נוֹשֵׂאת מִן הַסְּגוֹר עֵינֶיהָ –

לֹא אָחוּ, לֹא הַר וּשְׁבִיל.

לֹא קוֹל גְּעִיַּת עֲדָרֶיהָ,

לֹא רֶנָן יוּבַל וְחָלִיל.





וּתְכֵלֶת זַכָּה מִתְעַלֶּמֶת

מֵעֵבֶר חַלּוֹן מְסֹרָג.

הָרוֹעָה אֶת עֵינֶיהָ עוֹצֶמֶת

וַחֲלוֹם עַל סְבִיבֶיהָ חָג.





עַל שְׂחוֹק־חֲלוֹמָהּ גּוֹהֶרֶת

עֵין רוֹעֶה זוֹרָה אִשִּׁים.

וְיָדוֹ כְּתֵפָהּ מְנַעֶרֶת:

“עוּרִי, בּוֹגְדָה בַּנָּשִׁים!”





עֵרָה הָרוֹעָה בַּלַּיִל,

שְׁבוּיָה הָרוֹעָה בַּיוֹם,

לֹא־לָהּ חֶמְדַּת־עֵינַיִם,

לֹא־לָהּ מַנְעֲמֵי־הַחֲלוֹם.




ד


הָרוֹעָה עָשְׁשׁוּ עֵינֶיהָ,

הָרוֹעָה כָּפוּף גֵּוָהּ.

נִפְתְּחוּ הַדְּלָתוֹת לְפָנֶיהָ –

לֹא תַּרְחִיק עוֹד צִפּוֹר מִכְּלוּבָהּ.





נָם רוֹעֶה שְׁנָתוֹ לָבֶטַח,

הָרוֹעָה עֵרָה בַּדְּמִי.

הִתְרַפְּקוּ צְעָדִים עֲלֵי פֶּתַח

בְּרָכָה לָחַשׁ אֵי־מִי.





וְגָהַר צִלּוֹ שֶׁל הַהֵלֶךְ

עַל רֹאשָׁה, עַל מִצְחָהּ הַמַּחֲוִיר.

וְנָשַׁק לְעֵינֶיהָ תְּכֵלֶת:

“שׁוב יָשׁוּב לָךְ אוֹרָן הַבָּהִיר!”





וְעִם בֹּקֶר זָרְחוּ עַפְעַפֶּיהָ,

וּבְאוֹר־הַחַמָּה נִצְּבָה.

וַתִּפְתַּח אֶת צְחוֹר־זְרוֹעוֹתֶיהָ

מוּל כָּל אֲשֶׁר אָהֲבָה.





הִנֵּה הַמִּרְעֶה וְהָאָחוּ,

הִנֵּה הַשְּׁבִיל בָּהָר,

וַעֲשַׁן מְדוּרוֹת לֹא־דָעָכוּ

וְאֹפֶק כָּחֹל וּמְטֹהָר.





וּלְרַגְלֵי הָרוֹעָה כּוֹרֵעַ

הָרוֹעֶה תּוֹהֶה וּמַחֲרִישׁ – – –





אַגָּדַת רַעְיָה וָרֵעַ,

אַגָּדַת אִשָּׁה וָאִישׁ.







שִׁיר רוֹעִים: לשיר חוברה מנגינה ע"י י.  סטוצ'בסקי.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42823