ולה מרת̇יה̇̇ פי בנת ראס אלמתיבה̇̇ שמואל הלוי בן אלדסתור זצ"ל



	
	ולה מרת̇יה̇̇ פי בנת ראס אלמתיבה̇̇ שמואל הלוי בן אלדסתור זצ"ל
	



1

ו.

∪ - - - / ∪ - - - / ∪ - - // ∪ - - - / ∪ - - - / ∪ - -





לְחָיַי מבכי בכיי2 אדומים כמו שמלה מגוללה בדמים

ושוחות נעשו מרוב דמעי אשר נדבו כהתנדב גשמים

כאלו הדמעות כפנינים עלי לחיי ובֵינותם לְשָׁמִים

הלא הן שִׂמְּחוּ אותי בכַבות שביב לב עם יקוד גחלי רתמים

5 תמה איך ישמחה בהן לבבי ומעֹצם כאבי הן זרומים

בכל יום יֶהֱרֶה לבי ויוליד חלי וכאב היות כשני תאומים

וְהַיָּמִים שטפוני כְיַמִּים ברעותם בלילותי וימים3

והורידו דמעותי בפני אבל על לחיי עֻלָּם מרימים4

הביאוני במסורת בריתם ואינם עומדים בברית וקמים

10 חרבות שלפו וברק חניתות ועמדו לי במשעול הכרמים

ויתודו עלי חטאם בכל עת וישובו ועל כן הם אשמים

יפתונו בנֹעם מדבריהם והמה פורשים לנו חרמים

פני ימים כמו שלג לבנים וחטאיהם כמו דמים אדומים

הלא רופאי אליל המה ויַראו לילדי איש כאלו מחלימים

15 זמן כאב ונחנו לו כבנים5 ומי יתן והיינו יתומים

והן יצחק עלי אישים כמו על בני עולה שחוק צדיק ותמים

הלא גִלַּח בתער הַשְּׂכִירָה זְקַן כל איש וְשַׂעַר הפעמים6

ואיך יבוא במסורת בריתי היתכן אֱסוֹר ילדי ראמים

ואיכה יעמוד בברית נעורים אשר לא החזיק בברית קדומים7

20 וטובו יהיה פעם וילך ורעותיו יבואונו פעמים

ותמיד הזמן זועם בני איש וּמַרְעִים על בני אדם רעמים

הלא הזנה זמן עמים באפוד אשר עשה ולא שָׁאַל נזמים8

האוחיל מזמן בֹּגֵד9 בדודיו כמו נחל להפיק לי זממים

ומה יועיל למרבים הון ועשֶׁר ויוּבָלוּ אלי קבר עֲרוּמִים

25 עדי אן בן אנוש תהבל בתבל דעה כי מרכבות מות רתומים

נְפִילִים נפלו כנפול נְפָלִים מְתִים מתו ותַמּו התמימים10

התשא את פני אדם תמותה ולו מלא בכל יום לה אסמים

ואם ינוס ויברח קל ברגליו וְיִמָּלְטוּ בחכמתם ערומים

חכמים תהרֹג עם הכסילים ותמית הזקנים עם עלמים

30 בעינה נחשבו כלם שְׁוָרִים וחרשה בם אבל היו חסומים

באדיר כרתה ארזי לבנון וְהִנֶּנָּה מְאַלֶּמֶת אלֻמים

התחשוב כי יְכֻפַּר לה עונה בעת תקריב לאל שדי שלמים

הלא שָׂמָה יפי תאר וקומה ביד רִמָה ורקב בעצמים

ואנה ילכו אחר ימותון תנועותם והם הם הצלמים11

35 תמותה נחשבה לנו ככהן והיינו אנחנו כחרמים12

מְגִנָּה נתנה בלב וככה אנחה שברה לב כל יקומים

למיתת הגבירה היקרה מקור חכמה ותפארת לאמים

וְהַדְָּלִית13 אשר חסו בצלה בני אדם וכל ילדי רְחָמִים

הלא היתה כעינים לְעִוֵּר וְכַלָּשׁוֹן14 לאישים נאלמים15

40 ועיני היקום אורו באורה והיו מֵרְֽאות ברע עצומים

הלא ריחה ככל קצוי אדמות כקנמון וכל ראשי בשמים

והוציאה לאורה תעלומות וְשָׂמָה הגלוים נעלמים

ואשרי איש תהי לו אם והיא בת לציץ הדור מפענח עלומים

אדוננו שמואל ראש ישיבת גאון יעקב צבי צבאות חכמים

45 אשר גלה עמוקות מאפלה וסודותיו סתומים וחתומים

וְשָׂם עדות בישראל ועל כן יקר לו כל בני עבר משימים

והמתיר אשר הקשו חכמים בדור ודור והפריד בין עצומים

וראש ראשים והמעשיר לרשים בחכמה יָקְרָה מיהלומים

הלא הגיד קדומות ועתידות ולא שאל בעד אורים ותֻמים

50 חכם לב מבני מחול שניהם16 ומשבעה משיבי הטעמים17

והוא הראש וכל ראש לו לזנב ויחיד לא עממוהו עממים18

בחלדו נעלה מִכֹּל ובנה בעדן מעלתו אֵל כרמים19

נהר דינור אשר נפרד ויצא לארבעת נהרות העצומים20

הלא הן סתמה מיתה גדולם אשר היה רחב ידות כיַמים

55 תנה חלקה בעדן גן אלהים בקרב החכמות וחכמים

עדי כי תענה אותי ותאמר חבלים נפלו לי בנעימים

נטה אֵל אֶל גדולי דור כנהר למגדול ועד קטן שלומים

ודבר על לבב כל הקרובים כְּרַב כַּשָּׂר בנחומים שלמים

והשקיפה אלהים ממעונך עלי כל שֹׁכני תבל ברחמים

60 קרא לטל ויוטל על רפאים ולגשמים וירדו על גשמים21










ולו קינה על בת ראש הישיבה שמואל הלוי בן אלדסתור.  זצ“ל [עיין XII.J.Q.R ע' 115–א.] הבתים  ט”ו–י“ט ול”ה עד סוף השיר נדפסו אצל פ. ע' 62 והלאה.  ↩



כ“ה בכ”י, וקרוב היה להגיה: מדמי בכיי, לולא ראינו  למשוררנו שהשתמש במבטא שלפנינו גם בשאר מקומות.  ↩



ימים, הראשון ילדי זמן ומאורעות תבל, והשני ימים  ממש.  ↩



שיר ט' חרוז 10. – דמעותי, נגד הדקדוק.  ↩



ראה במה"ע Isr. Monatschrift שנת 1896 גליון 2 עמוד 6 הערה 2.  ↩



ראה ישעי‘ ז’ כ'.  ↩



גם לבני האדם שקדמו לנו שקרו בבריתם.  ↩



שפטים ח' כ“ד–כ”ז.  ↩



בכ“י המלה מנקדת אבל שלא כהלכתה (בַגָּד); איוב ו'  ט”ו.  ↩



ראה שיר ד‘ בית ח’, והערתי שם.  ↩



והם הם הצלמים, ר“ל כל אלה הגופות שנבראי בצלם. מלת  תנועותם קשה לפרשה, ואולי צ”ל תמונותם.  ↩



במדבר י“ח י”ד; ראה שיר ט‘ בית ט’.  ↩



יחזקאל י“ז כ”ג.  ↩



בכ"י: ובלשון.  ↩



פ. נעלמים (טה"ד).  ↩



מלכים א‘ ה’ י“א; ואולי צ”ל שלשתם; ולדעת פ. הכונה  לר' שמואל ובתו.  ↩



משלי כ“ו י”ז.  ↩



כ“ה בכ”י, ור“ל עמים (בני אדם) רבים, ובשיר ז' חרוז  י”ג: ויחיד לא עממוהו סתומים, והוא נכון עפ“י יחזקאל כ”ח ג'.  ↩



= כמו רמים, תהלים ע“ח ס”ט.  ↩



רמז לארבעת ילדיו של ר“ש, והדמיון עדה”כ בראשית ב‘
י’. ולדעת פ. ר"ל, כי תורתו וגדולתו של ר' שמואל יצאו לכל קצוי
ארץ.  ↩



גשמים, הראשון כמשמעו והשני ענינו גופות.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42272