שִׁיר וָזֶמֶר



	
	שִׁיר וָזֶמֶר
	



1






אוֹר הַיּוֹם כָּבָה, כָּבָה,



הַצְּלָלִים הִשְׁחִירוּ.



לְמַלְכַּת־לִבִּי נָאוָה



מִזְמוֹרִים אָשִׁירָה.





יַעֲלַת־חֵן אֲהוּבָתִי,



שְׁחוֹר עֵינֵךְ יוֹקֶדֶת.



לָךְ אָשִׁיר, שׁוּלַמִּיתִי,



מִנִּי אָז, מִקֶּדֶם.





עוֹד הַשֶּמֶש מְצִיצָה



וְאֵינָה שׁוֹקַעַת.



וְאִמִּי כֹּה חָרוּצָה,



וְאִמִּי עֵרָה עוֹד.





אַל תָּשִׁיר לִי, אֲהוּבִי,



גַּם לַכֹּתֶל אֹזֶן.



מִזְמוֹרֶיךָ, חֲבִיבִי,



אַל־נָא אלַ תַּחְרֹזָה.





הַיָּרֵחַ כְּבָר עָלָה



בִּמְרוֹמֵי שָׁמַיִם.



בֹּאִי עִמָּדִי, כַּלָּה,



אֶל מַעְיַן הַמַּיִם.





לַמַּעְיָן נֵרֵד בַּלָּאט,



נַשְׁתְּ מִמֵּי הָעַיִן.



בַּבָּנוֹת יָפִית, הַבַּת,



וּשְׁנִיָּה לָךְ אָיִן.





אִילָנוֹת נָמִים מִזְּמָן,



גַּם אִמִּי נִרְדָּמָה.



אֵיפֹה הוּא הַמַּעְיָן,



אֵי הַדֶּרֶךְ שָׁמָּה?





אֵין שׁוֹמֵעַ, אֵין רוֹאֶה,



בּוֹא וְהוֹלִיכֵנִי.



הָעוֹלָם הָדוּר, נָאֶה,



הָעוֹלָם לִשְׁנֵינוּ.





לָנוּ אוֹר הַכּוֹכָבִים,



זֹהַר צָהֳרַיִם.



לָנוּ זֶמֶר אוֹהֲבִים,



אֶרֶץ וְשָׁמַיִם.





בִּמְצִלְתַּיִם וְּבתֹף



לָנוּ שִׁיר הַנְעִימוּ.



וְיֹאמְרוּ לַדֶּבֶק טוֹב



אַבָּא וְגַם אִמָּא.







זֶמֶר: לא כוּנס. נדפס ב“דבר הפועלת” פברואר  1950.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42780