שבוע הגאולה



	
	שבוע הגאולה
	



ט“ו סיון תר”פ

לפני חג השבועות פרסמה אגודת “צעירי ציון” קול קורא בעברית
וצרפתית שבו דרשה לחוג את חג הצהרת בלפור, ואשורה בחוזה השלום בסן רמו.
ולהשתתף כל אחד לפי יכלתו בנדבותיו לטובת גאולת הארץ.

החגיגות נדחו לאחרי החג. בימי חג השבועות היו בבתי הכנסיות נאומים ונאספו נדבות בעליות לס"ת.

נסדרו החגיגות דלקמן.

א. חגיגת ילדים

ביום ה' ג' סיון בשעה השלישית אחרי הצהרים ערכו ראשי ועדי
ביה“ס לקהלה היהודית שבראשו עומד הא' יוסף די פיג’וטו ביי, חגיגה יפה
וצנועה, מיוחדה בשביל תלמידי ביה”ס. גני הילדים עם שמנה מאות חניכיהם, בית
ספר לבנות עם ארבע מאות תלמידותיו. וביה“ס לבנים עם ארבע מאות התלמידים,
ביה”ס מוסד מנשה, ביה“ס עץ חיים, בנות מכון התפירה והרקמה. כל הגדוד הגדול
הזה, עם הגננות, המורים, המורות, המנהלים והמנהלות, הסתדרו שורות שורות,
ברחבה הגדלה של חצר ביה”ס. הוזמנו כל ראשי הקהלה ונכבדיה. חלקו לכל
התלמידים דגלים קטנים אשר קשטום על חזיהם, גם כלה המורים והמורות היו
ענודים בסרטים האלה.

התלמידים שרו שירים עברים וגם צרפתים. תלמידי ביה“ס “תלמוד
תורה” מלובשים בחולצות תכלת ולבן עשו תרגילי התעמלות עפ”י הנהלת מורה
התעמלות האדון יוסף חסאן. היו גם התחריות במרוץ, שבהם השתתפו גם הבנות
והרבה פרסים ניתנו, סכומי כסף, שעונים ועוד. ולבסוף סודרה הגרלה בין כל
התלמידים; ומאה ועשרים מהם זכו בגורל של עשרים וחמש גרוש כל אחד.

החגיגה הצנועה הזאת השאירה רשם יפה בקרב בני הדור הצעיר
שלנו. נעים היה לראות על פני כל הפעוטים האלה רגשות עליזות שאין לתארים
במלים, כי מעולם לא זכו להרגיש שמחה רוחנית כזאת. זוהי הפעם הראשונה בדברי
ימי היהודים באלכסנדריה של מצרים שבארו לתלמידים בפומבי על עתידו של העם
העברי ותקותו בארץ אבותיו.

בשעה השביעית נגמרה החגיגה בשירת “התקוה” יוצאת מפיותיהם ולבותיהם של אלפי ילדים וילדות.





כ“א סיון תר”פ

בשבוע העבר היו הרבה ישיבות שבהן השתתפו חברי ועד הקהלה
פרו פלישתינה וצעירי ציון. ובהן דנו על עבודת התעמולה לקבוץ כספים לקרן
הגאולה. הראשונים הציעו לחלק את העבודה באופן זה: הציונים יאספו כספים
לטובת קרן הגאולה. וועד פרו פלישתינה לטובת מוסדם. וטעם נתנו לדבר, עוד מעט
תתחיל ההגירה בהמון לא"י, ואז יהיה צורך בכסף רב לבוא לעזרתם של כל העולים
העוברים דרך אלכסנדריה, כמו שעשו עד כה, וקשה יהיה לפנות בכל רגע אל
הקהלה.

נשלח קול קורא ליהודי אלכסנדריה בנוסח זה:

“כדי להיענות לקריאה הגדולה של היהדות העולמית לאסוף כספים
לקרן הגאולה, הועד שלנו יסד משרד בהסכמת ועד הקהלה ובהשתתפותו של ועד צעירי
ציון ויתר האגודות היהודיות באלכסנדריה. אשר חבריו הם האדונים: פליקס טובי,
הברון פ’ליקס די מנשה, יוסף די פיג’וטו ביי, יוסף ריקס, דוד סאכס, גבריאל
שמאע ויעקב וויסטן, לנהל קבוץ נדבות לבני אר”י.

ועשר ועדות נמנו למטרה זו. והננו
בטוחים כי בהכירכם את ערך השעה הגדולה לעמנו תואילו להענות כראוי לקול
קריאתנו זאת, ובסמכנו על רגשותיכם הנעלים, נקוה כי תקבלו בסבר פנים יפות את
חברי הועדה אשר יבקרו אתכם".

והעבודה החלה: ותיכף בישיבה ראשונה נאסף סכום של חמשת
אלפים לירות מצריות. וביניהם נדבת הברונים פליכס די מנשה, הברונית, בנו
הברון ג’וג אחיו הברון אלפרד, אלפים ושש מאות וארבעים ל“מ. הועדות תחלנה את
עבודתן מיום כ”א סיון, ויש לקוות לתוצאות חשובות.

– לרגלי הידיעה שחברי משלחת המצרית זגלול פאשה וחבריו,
שהגיעו ללונדון עפ“י הזמנת לורד מילנר, שלח זגלול פאשה תלגרמים אל ועידת
הלאומים המצריים לערוך תפלות בבתי המסגד ובכנסיות הנוצריות (הקופטים הם
נוצרים אורתודוקסים) שיבואו לידי הסכמה עם ממשלת בריטאניה לטובת מצרים
ושחרורה, גם עדת היהודים מצאה לנכון לערוך תפלה בבתי הכנסת. ובליל השבת י”ט
סיון נערכה תפלה מיוחדה בביהכנ"ס אליהו הנביא בנוכחות רבני הקהלה, ראשיה
ונכבדיה, להצלחת המשלחת המצרית.

– הד“ר א. מזיא מירושלם בעברו דרך עירנו בנסיעתו לאירופא,
הרצה ביום ב' בערב עפ”י בקשת אגודת “צעירי ציון” הרצאה באולם בית העם על
הנושא: “מצב הבריאות בא”י והבראתה“. הנשיא האדון ליאון נחמיאס הציג את
האורח הנכבד בתור זקן הרופאים העברים בא”י. וכאחד החלוצים הראשונים אשר באו
אל הארץ לפני שלשים שנה, הוא שמש בתור רופא המושבות ביהודה ואח"כ כרופא
ראשי בבקור חולים בירושלם. היה גם מורה לשמירת הבריאות בבית מדרש למורים
שם, ויוסיף: מטרת נסיעתו לאירופא כעת היא לבקר בבתי הספרים עברים עתיקים
המדברים בעניני רפואה, כדי להשתמש בהם לחקירותיו בהמצאת שמות בשפת
עברית.

הנואם דבר כשעה על מיני המחלות המצויות בא"י וביחוד על
הקדחת הצהובה (מלריה) על הגרענת, ועל האמצעים שהשתמשו בהם עד כה כדי
להשמידן. הזכיר את הסתדרות “הדסה” לשמירת הבריאות. וכרופא מומחה ומנוסה
במקצועו, דבר על אמצעי הזהירות מהמחלות הנזכרות ואופן השמירה נגדן. ובסוף
הרצאתו סיים בדברים האלה:

לפני שהתחיל בעבודת בנין הארץ, עלינו לעשות את התיקונים הנחוצים להבראתה של הארץ.

ההרצאה החשובה הזאת ענינה את הקהל, ורבים שאלו למרצה הנכבד
שאלות שונות בנושא זה והוא ענה עליהן. ובשעה אחת עשרה עזבו את האולם בשירת
“התקוה”.

וביום השני י"ב סיון נסע עם בני משפחתו לאיטליה למשך שני חדשים.










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/41337