אֲהָהּ מָוֶת



	
	אֲהָהּ מָוֶת
	



על מות שמואל






אֲהָהּ מָוֶת אַכְזָרִי מַה לֹא חָמַלְתָּ

וּפֶרַח נָעִים כִּשְׁמוּאֵל קָטַפְתָּ

מַה מְּאֹד עַז לִבְּךָ מַה יִּקְשֶׁה מִסֶּלַע

כִּי אֶל מְעוֹנוֹ שָׁלַחְתָּ גְדוּדֵי בֶלַע

וַיָּבֹאוּ פִתְאֹם אָסוֹן וָפֶגַע

כְּסוּפָה וּסְעָרָה אֶל חַדְרוֹ כְרֶגַע.





הִכּוּ הַכַּפְתּוֹר וְהַסִּפִּים רָעָשׁוּ

גַּם אַבְנֵי קִיר מִמְּקוֹמָם הִתְגָּעָשׁוּ

הוֹ הוֹ יִקְרְאוּ יִשְׂאוּ קוֹל בְּכִי וּנְהִי

כִּי מְקוֹם שֶׁמֶשׁ עֲלָטַת אֹפֶל יְהִי

גָּרֵשׁ יְגֹרַשׁ גִּיל, תַּחְתָּיו יִשְׁלֹט אֵבֶל

קִבְּצוּ פָארוּר פְּנֵי כָל כִּנּוֹר וָנֵבֶל.





אֵיךְ מָוֶת לֹא חַסְתָּ לְהָבִיא אֶל קֶבֶר

הוֹגֶה בִיפִי תוֹרָה שְׁמוּאֵל הַגֶּבֶר

אֶל גַּן חָכְמָה שָׁקַד יוֹמָם וָלַיִל

גַּם לֹא שָׁקַט עֲדֵי הִגְבִּיר בָּהּ חַיִל

לָהּ קָרָא בְחִירָתִי חֶמְדָּה וַעֵזֶר

אַיֶּלֶת אֲהָבִים גַּם אֶל רֹאשׁ נֵזֶר.





אֵיךְ אֶל אֲבִיב נְעוּרָיו הִקְשִׁיתָ מֵצַח

וּבְשַׁחַר יוֹמוֹ לוֹ הֵבֵאתָ רֶצַח

בְּמִבְחַר שְׁנוֹתָיו, הֵן עוּל יָמִים עוֹדֶנּוּ

מִכָּל עֵבֶר נִשְׁמַע – שְׁמוּאֵל אֵינֶנּוּ

שְׁמוּאֵל אֵינֶנּוּ, הָהּ, חָשְׁכוּ עֵינַיִם

וְזֶרֶם דִּמְעָה שָׁטַף עַל כָּל לְחָיַיִם.





הַבְּעֵרָה שִׁלַּחְתָּ קָדְחָה קָדוֹחַ

וַתִּגְדַּל הַמְּבוּכָה עַד אִי מָנוֹחַ

וַיַּעַל הַלַּהַב וַיְלַהֵט בְּזַעַם

וּמֵאֵם רַחֲמָנִיָּה סָר טוּב טַעַם

כִּי אֶל לְבָבָהּ עָמֹק הַיְּקוֹד יֵגִּיעַ

וְכָל שְׂכִיּוֹת חֶמְדָּתָהּ מָוֶת הִכְרִיעַ.





עָמֹק עָמֹק אֵשׁ הַחַמָּה נָגְעָה

לְלִבָּהּ עָמֹק, עַל כֵּן אוֹתוֹ קָרָעָה

וַתְּיַלֵּל אֵם וְדִמְעוֹתֶיהָ פָּרָצוּ

וּלְקוֹלָהּ גַּם הַרֲרֵי עַד הִתְפּוֹצָצוּ

אֲהָהּ בְּנִי, בְּנִי, תִּקְרָא בְמַר וְתִתְיַפֵּחַ

הָהּ בְּכוֹרִי וּמְאוֹרִי, אֲהָהּ יָרֵחַ.





אוֹיָה מַחְמַל נַפְשִׁי, הוֹי מַחְמַד עָיִן

אֵיךְ שֻׁדָּד רִבְצְךָ וְזִיו יִפְעָתְךָ אָיִן

הַאִם אֶל שַׁחַת בְּלִי אוֹתְךָ טִפַּחְתִּי

וְשָׁנִים עֶשְׂרִים וּשְׁתַּיִם בְּךָ יָגַעְתִּי

לִמְקוֹר נֶחָמָה לִי, אָמַרְתִּי תְהִי

וְאֵיךְ הָיוּ אֲפִיקֶיךָ לְדֶמַע נְהִי.





הוֹי בְנִי, בְּנִיב תִּקְרָא וְתִתְפַּלֵּשׁ בָּאֵפֶר

וְנַפְשָׁהּ כִּי מָרָה לֹא יָכִיל כָּל סֵפֶר

לוּ מְגִלּוֹת יְהוּ מֶרְחַב יְרִיעוֹת שָׁמַיִם

אִם אֶל דְּיוֹ יֵהָפְכוּ כָל נַחְלֵי מַיִם

אֶל עֵט חֶרֶט עֲצֵי יַעַר יוֹעִילוּ

גַּם הֵמָּה אֶנְקַת שִׁבְרָהּ לֹא יָכִילוּ.





הָהּ לְמִגְדַּל עֹפֶל כִּי יְסוֹדָיו נֻתָּצוּ

וְחֹשֶׁךְ וְאֹפֶל שְׁעָרָיו פָּרָצוּ

וְתַחַת אַלְמְנוֹתָיו אַלְמְנוֹתָיו תִּבְכֶּינָה

וּבִמְרוֹמֵי קֶרֶת קוֹל קִינִים תִּשֶּׂאנָה

עֲדֵי אֵשֶׁת נְעוּרִים בִּבְכִי הִגְדִּילָה

וַתַּחַל וַתִּזְעַק וְשֶׁבֶת הִשְׁפִּילָה.





שִׁבְרָה גָּדַל כִּי נִשְׁבַּר מָעֻזְנֶיהָ,

וְדוֹדָהּ נָדַד וַיִּסַּע מִפָּנֶיהָ

וַתִּקְרָא אֲהָהּ דּוֹדִי אֵיךְ נְטַשְׁתַּנִי

לִמְאֹד אֲהַבְתַּנִי וְאֵיךְ עֲזַבְתַּנִי

עָוֶל מַה מָּצָאתָ כִי הִתְחַמַּקְתָּ

פִּי פַחַת בָּאתָ וְלִבְרֹחַ מִהַרְתָּ.





בֵּין נוּגִים אֵלֶּה בִיגוֹנָם נִזְעָכוּ

אַנְחוֹת הָאָח כֶּעָשָׁן הִתְאַבָּכוּ

וַיַּעַן אַלְלַי לִי וְאֵיד מַה יַעַל

שָׁתִיתִי מָצִיתִי תַמְרוּרִים וָרַעַל

חַיַּי נִגְזַר, מָוֶת הֲמָמַנִי

וּבְאִבְחַת חַרְבּוֹ מָוֶת הִרְגִּיזַנִי.





גַּם כָּל בְּנֵי צִיּוֹן חֲרָדָה לָבָשׁוּ

וְאֶל מִסְפֵּד מַר יַחַד כֻּלָּם נִגָּשׁוּ

בְּצוֹם בְּכִי בָּעֲשִׂירִי בְּעֶשֶׂר לַחֹדֶשׁ

יוֹם שָׁאוֹן קָרְאוּ אֲהָהּ סָחוּף כָּל קֹדֶשׁ

יוֹם חָנָה צֶפַע סְבִיב מִקְדָּשֵׁנוּ

אֵיךְ מָוֶת לָקַח מִבְחַר בָּחוּרֵינוּ.





גַּם אָנֹכִי מִפֹּה עֵינַי נִגָּרוּ

מֵעַי רֻתְּחוּ, גַּם שַׂעֲרוֹתַי סָמָרוּ

יְצוּרַי נָמְסוּ, עֲצָמַי נָפֹצוּ

דָּמַי יִדְלְחוּ, וִיגוֹנַי חֻצָּצוּ

עוֹרְקַי לֹא שָׁכְכוּ, שְׂעִפַּי נָשַׁמּוּ

רַעְיוֹנַי נִבְהֲלוּ, שְׂפָתַי נֶאֱלָמוּ.





הָהּ מָוֶת אַכְזָר עַד מָתַי תָּרַע

תְּשַׁכֵּל אֵם מִבֵּן, וְאוֹהֵב – מֵרֵעַ

עַד מָתַי תָּשִׂים שְׁמָמָה אֶרֶץ עֵדֶן

קוֹל שַׁדַּי שְׁמַע וְהָשֵׁב חַרְבְּךָ אֶל נָדָן

וְלִשְׁמֹעַ זִכְרְךָ אַל עוֹד נִבָּהֲלָה

נִקְרָא – הֶאָח, בֻּלַּע הַמָּוֶת סֶלָה.









את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42625