חגיגות הרמב"ם במצרים



	
	חגיגות הרמב"ם במצרים
	



אלכסנדריה כ"ח ניסן.

כמו שהודענו באחד הגליונות הקודמים, נמנתה ועדה לסדר הכנות
חגיגות הרמב“ם. הועדה מורכבת מהאדונים: אלברט ענתבי, מנהל ביה”ס “מוסר
מנשה”, אלברט עזרן, מנהל בית הספר של הקהלה, יצחק שאקי מורה לפילוסופיה.
באספתם האחרונה הוחלט:

א) ליסד ועד־כבוד. מהאדונים הנזכרים להלן: כבוד הרב הראשי
פרופיסור דוד פראטו; הברון פ’ליקס די מנשה, נשיא הכבוד של הקהלה; רוברט
רולו, הוד מעלתך הנסיך טיסום פשה, מושל עיר אלכסנדריה; הנשיא הכללי של
העיריה והקונסול הספרדי.

ב) לפנות אל ועד הקהלה היהודית בקהיר כדי להתאים את התכנית והיום המיועד לחגיגה בכל מצרים.

ג) לפתוח שורת אזכרות באלכסנדריה ולסדר הרצאה רשמית ע"י ראש הרבנים ולהזמין אליה את חשובי העיר, יהודים ולא יהודים.

ד) נאום הרב דוד פראטו יהיה בבית הכנסת “אליהו הנביא” בליל
הראשון של פסח, יום הולדתו של הרמב"ם. בו יקיף את חיי הפילוסוף היהודי
הגדול וערך יצירותיו.

ה) לפנות אל האדון ישראל וולפסון, מורה לעברית באוניברסיטה
הממשלתית בקהיר ולבקשו לבוא לאלכסנדריה להרצות בשפת ערבית על חיי
הרמב"ם.

ו) לסדר הרצאות בצרפתית ע“י האדון אלברט ענתבי, ובאיטלקית
ע”י האדון יצחק שאקי. בשתי ההרצאות האלו יוזמנו כל התלמידים הבוגרים של בתי
הספר יחד עם הוריהם.

ז) לקבוע בכל הכתות הגבוהות בבתי הספר היהודים בעירנו,
שעורים על דברי ימי הרמב"ם ופעולותיו בשדה החכמה והפילוסופיה במשך כל ימי
חדש ניסן.

ח) לערוך טיול ולתת חופש לכל התלמידים ביום י“ד אייר לכבד את זכרונו של הרמב”ם.

ט) לסדר הרצאות בכל בתי הכנסת שבעיר בליל הראשון של פסח אחרי תפלת ערבית ולמחרתו אחרי תפלת שחרית.

י) לבקש מהעיריה לקרוא את אחד מרחובות העיר על שם הרמב"ם.

יא) להפיץ את תמונתו של הרמב"ם.

ביום א' של פסח נערכו הרצאות בכל בתי הכנסת שבעיר:

בביהכנ“ס “אליהו הנביא” — ע”י הרב הראשי ר' דוד פרואטו.
בביהכנ“ס “זרדל” — הרב יעקב טולידאנו, בביכנ”ס “עזוז” — יחיא לחיאני,
בביהכנ“ס “מנשה” — אלברט ענתבי. בביהכנ”ס “גרין” משה חזן. בביהכנ“ס “קמפ
די סיזאר” — פליקס בן זקן. בביהכנ”ס “ספורטין קלוב” אלברט עזרן.
ובביהכנ"ס “נצח ישראל” — ש. גולדמן.

החגיגה הרשמית. ביום א' י"ח ניסן נערכה חגיגה רשמית
נהדרה באולם ההרצאות של הקהלה היהודית בשעה אחת עשרה לפני הצהרים. זו
היתה הפגנה נהדרה שהשתתפו בה יותר מאלפים איש.

בראש ועד הכבוד עמדו: הוד רוממות הנסיך טוסום עומר פשה,
סברי פשה, מושל העיר אלכסנדריה, כבוד קונסול ספרד, דון דניאל די אלארקון,
הרב הראשי פרופיסור דוד פראטו, הברון פ’ליקס די מנשה ורוברט רולו נשיא
הקהלה.

היו נוכחים רבים מפקידי הממשלה, רמדאן מתואלי ביי, כדורי
פשה, זנאנירי פשה, ועוד. ומטעם הקהלה היהודית בקהיר באו: כבוד הרב הגדול
חיים נחום אפנדי, קטאווי פשה נשיא הקהלה, וכן כל גדולי קהלתנו
ונכבדיה.

הבימה היתה מקושטה יפה, התנוססו הדגלים: המצרי, הספרדי
והיהודי. בהופיע הוד הנסיך, נגנה התזמורת את ההימנון המצרי והיהודי.
החגיגה החלה בשירת המהלה בהנהלת ה' א. חמסי. האדון אדוין גוהר, סגן נשיא
הקהלה, פתח את שורת ההרצאות והציג לפני הקהל את כבוד הנואמים: רבי דוד
פראטו, הרב חיים נחום, והאדון ישראל בן זאב (ולפנזון) מורה האוניברסיטה
המצרית בקהיר. (זה האחרון דבר בשפה ערבית צחה) בנאומיהם הבליטו את ערכו
של המורה החוקר והפילוסוף הגדול רבנו משה בן מימון, ששימש מאור ליהדות
ולעולם התרבותי.

באחרונה שרה המקהלה “יגדל אלהים” שיר נוסד על י“ג עיקרי הדת להרמב”ם.

החגיגה עשתה רושם נפלא בלב כל הנאספים. הסדר היה מופתי, למרות הצטופפותו של הקהל.

העתונות המקומית, האירופית והערבית הקדישה מאמרים לכבוד המאורע.

ביום רביעי כ' ניסן התקימה הרצאה בעברית מאת הראב"ד סגן
הרב הראשי ר' יעקב טולידאנו באולם “ישיבת פראטו”. היה נוכח קהל
גדול.

— ביום חמישי בערב תתקיים הרצאה באיטלקית על “פילוסופית
הרמב”ם" באולם ההרצאות ע"י האדון יצחק שאקי, מורה לפילוסופיה בבתי הספר
האיטלקים.

ביום א' כ“ה ניסן תתקיים הרצאה בצרפתית באולם הגדול
בביה”ס “מוסד מנשה” ע“י המנהל האדון א. ענתבי. הנושא: “חיי הרמב”ם
ומפעליו”.

במשך כל החודש ינתנו שעורים על הרמב"ם בכל הכתות הגדולות בבתי הספר היהודים באלכסנדריה.

ביום החמישי 16 מאי, י"ג אייר, תנתן חופשה בכל בתי הספר היהודים לכבד את זכרו של המורה הגדול.

— השתתפותם הרשמית של פקידי הממשלה המצרית בחגיגה יהודית
מצרית זו, הראתה לדעת כי מוקירה הממשלה את אותו אדם הגדול שבלה שלשים
ושבע משנותיו על גדות היאור במצרים, וכתב את רוב חבוריו הנפלאים בשפה
הערבית.

יש להודות, שהיהדות המצרית בקהיר ובאלכסנדריה, ידעה
להעריך את שעת הכושר הזאת ולהשתמש בה כדי לענין את ממשלתנו שתקח חלק פעיל
בחגיגות רבנו משה בן מימון; עצם העובדה כי שר ההשכלה בממשלת מצרים והוד
הנסיך טוסום עומר פשה קבלו עליהם להשתתף בה באופן רשמי — מספיקה כדי
להטעים את חשיבותה וזה מוכיח, כי אפשר לקרב בחגיגות תרבותיות כאלו את שני
העמים השמיים, כי הלא שניהם עבדו במשך תקופות רבות בהבנה הדדית להפצת
התרבות וההשכלה בעולם!

וכמה יש להצטער על זה שבחגיגות הרמב“ם בארץ ישראל לא
השתתפו הערבים ילידי הארץ! ותמוה הדבר, כי היהדות בא”י לא הזמינה באופן
רשמי את ראשי השיכים של האוניברסיטה המצרית לבוא ולקחת חלק בחגיגות! כמה
תועלת היתה יכולה לצאת מזה לטובת תנועתנו! חבל שלא ידעו להבין את ערך
השעה והזניחו הזדמנות כה חשובה!










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/40643