קורספונדנציות



	
	קורספונדנציות
	



א

קיעב. מי מלל לבני ישראל כי העיר קיעב אם כל קריות
רוסיה, אשר אבניה ירצו ועפרה יחננו, ואשר לא נתנה הצג כף רגל איש עברי על
אדמת קדשה, עתה יפרו וירבו בה בני עמנו במאד, וכאם רחמניה תגן גם עליהם,
ותחת כנפיה יחסיו, תמשוך למו חסד ובאהבה תקרבם. אמנם אחינו אשר נתנו למו
מהלכים פה ידעו לכלכל את רוח העם היושב בקרבה, ובעבותות אהבת אדם נקשרו
יחד, כי בסוד כל החברות אשר יתנוססו פה לתפארה יבואו אחינו בשמחה ישאו כל
מחסוריה, ולזאת גם שרי העיר ואציליה ישיבו אהבתם אל חיקם, ובכל החברות
הגדולות אשר נועדו פה לתמוך ידי מטי בני עמינו יפיקו גם המה נפשם אל דל.
ביום אתמול חגגו פה העברים יושבי קיעב חג חנוכת בית “בקור חולים” אשר
יסדוהו אזרחי קיעב ממסד עד הטפחות, כי ימים רבים לבני ישראל בקיעב ללא מחסה
וללא מנוסף ביום צר, ועתה כל מדוכא עוני ימצא מקלט וידוע חולי ימצא מזור
לנפשו. ביום 21 באקטבער יום הולדת כבוד הוד הנסיך היקר באדם הגענעראל
גובערנאטאר וואסיליציאקוו יר"ה, בא הוא בלוית רעיתו הכבודה ובלוית שריו
הנכבדים עם מרבית אצילי העיר, לשחר את פני הבית הזה. האזרחים מבני עמנו אשר
חכו את בואו, שמחו לקראתו, ויברכוהו ביום הולדתו זה, והוא הפיק להם רצון
בענות חן, ויער את רוחם להשכיל אל דל ולהרעיף על פצעי אנושים נטפי תקוה
וישע. גם הבטיח להם כי בכל אשר יהי לאל ידו יהי להם מעיר לעזור, ורעיתו
הנסיכה בענות חן בקרה בכל החדרים, ותבטיח כי תשים על שכמה לבקרהו מדי חדש
בחדשו, ולהשקיף על כל הליכותיו למען יהיה לשם ותפארת. אחרי כן ברכו עוד
הפעם אצילי בני עמינו את הוד הנסיך והנסיכה, והמה גם המה הריקו למו רגשי
גיל ותודה. וכה נפרדה הועדה הכבודה הזאת בנעימים. כל החזיון הנחמד הזה ראו
עיני ואמצא נכון לתת מקום לדברי אלה בראש הכרמל, למען יראו רבים כי גדולי
העם אשר אנחנו חוסים בצלם טובתנו ושלומנו הם דורשים, וידעו כי הזמן שואל
מאתנו לקדם את פני חפצי טובתנו ולהקשיב באזנים פתוחות אל הקול הקורא
באזנינו, כי ממנו לנו תוצאות חיים.





ב.

קיעב. בעלה 16 לכרמל שנה זאת. כבר הודעתי נאמנה, מבית
החולים אשר נוסד פה לתפארה, שם שויתי נגדה נא בני עמי את הכבוד היקר, אשר
נחלה עדת קיעב מהנסיך היקר המנוח ווסילציאקוו נ"ע. ואמנם הבית הזה הלך
וגדול עד הלום, בעזרת ה' ועזרת הרופאים הגדולים (פראפעסארים) אשר ישכילו אל
דלי בני עמנו, איש איש במועדו, ובעזרת המנהלים המפקחים על כל צרכי הבית
הזה. אלפי אנשים לקוחים למות נפדו מרדת שחת, וישובו לאור באור החיים. אך
הפעם לדאבון לב כל איש אשר אהבת עמו תפעם בקרבו, אבואה שנית שערי הכרמל,
לקרא בראשי הומיות כי מוסדות הבית הזה רופפו, ואם בל יחושו נדיבי בני עמינו
לצאת לישעו, כי עתה יפול ולא יוסיף קום.

ואם תשאלוני, מדוע נהרסו אשיותיו פתאום? ואיככה דבר טוב
ומועיל כזה יכלה ויעוף כענן בקר על זאת אשיבכם מלים: הלא מודעת היא זאת, כי
גם טרם נוסד פה הבית הזה נהרו מכל עברים חולי בני עמנו קיעווה, לגהות מזואם
ולדרוש ברואפים הגדולים כמי האוניווערזיטעט. אך רבו המכשלות אשר שכו לפניהם
הדרך, כי לא מצאו מקלט ומחסה להשיב נפשם העיפה בעת חלים, אף לא מצאו אוכל
אשר הוכן כמשפט דתם. אך הפעם בהוסד הבית הזה, כמעט לקחה אזנם שמץ, כי יש פה
מקלט לחולי עברים, אשר יכלכלום שם כדין וכדת, וגם הפראפעסססארים יסעדום על
ערש דוי, והנה נאספו מכל אפסים, לא רק מערים הקטנות אשר בפלך קיעוו וואלין
וכדומה, כי גם מהערים הגדולות, אשר שם יתנוססו גם בתי חולים בשיא חסנם
ועשרם. ועתה התוכל עדת קיעוו קטנה לשאת כל מחסורי האומללים הרבים האלה, בעת
אשר הערים ההנה תעמודנה מרחוק מאנו לעזור אף עזר מעט. ובין כה וכה כמה
אנשים, אשר עזבו מעונותם, אבדו שארית הונם, ויבואו הנה מטים למות, הלא
יגועו באין מאסף, כי אפס מקום למו. ואך לשוא חגרה עדת קיעוו שארית כחה לצאת
לישע הנדכאים האלה, כי אין לאל ידה לבדה לשאת בעול הכבד הזה. לכן למען אשר
לא יעמדו על דם נקי, כמעט גמרו אומר לסגור הבית הזה, גם לפני חולי עדת
קיעוו, למען בל יבואו כנהר מכל עברים.

אולם אם ישימו שועי ואזרחי ערים הקרובים והרחוקים לבם
לזאת, לדעת כמה טוב צפון בבית בקור חולים בקיעוו, כאשר כבר הוכחתי בהשכל
ודעת, וקראו נדבות, ושלחו הנה, כי אז הבית הזה עוד ירום ונשא, והביא תועלת
יתר הרבה מאלפי בתי חולים אשר בכל הערים סביב קיעוו. וראוי ונכון לכל איש
אשר לבו חולה על שבר בני עמו כי יעור לקראת קול הקורא ויחיש לעזרת האומללים
האלה.

ועל ראשימו הלא ברכת האובדים תבא, וכפלים יקחו מאלהי החסד והרחמים.










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/40823