הֲלָךְ־נָפֶשׁ



	
	הֲלָךְ־נָפֶשׁ
	







א.


פֶּרַח צָץ בְּגִנַּת בִּיתָן,

צָמַח שָׁם בְּרֹאשׁ חֹדֶשׁ נִיסָן,

תַּחַת צֶאֱלֵי שִׂיחַ צָמַח,

שִׂיחַ קָט וְנָמוּךְ.





שֵׁם הַפֶּרַח הֲלָךְ־נָפֶשׁ,

בַּיָּדַיִם לֹא יִתָּפֵשׂ,

וְלֹא תִרְאֶה אוֹתוֹ עַיִן,

יֵשׁ — וְהוּא כְאַיִן.





הוּא אִם פָּרַח — לְחֹדֶשׁ פָּרַח —

יֵשׁ בַּגַּן, יֵשׁ עַל אֵם דָּרֶךְ,

יֵשׁ בִּמְקוֹמוֹת נַעֲלָמִים,

רַק לְחֹדֶשׁ יָמִים.





הוּא אִם פָּרַח — לְאֶחָד פָּרַח —

אֶחָד רַק אֶת רֵיחוֹ יָרַח.

בּוֹ רַק תִּדְבַּק צַהֲלַת קֹדֶשׁ

כָּל יְמֵי הַחֹדֶשׁ.





מִסּוֹף עוֹלָם וְעַד סוֹפוֹ

פֶּרַח זֶה אֶת בְּעָלָיו צוֹפֶה,

מוֹצֵא אוֹתוֹ בִקְצֵה תֵבֵל —

קוֹרֵעַ מַעֲטֵה אֵבֶל.






ב.


פֶּרַח צָץ בְּגִנַּת בִּיתָן,

צָמַח שָׁם בְּרֹאשׁ חֹדֶשׁ נִיסָן,

תַּחַת צֶאֱלֵי שִׂיחַ צָמַח,

שִׂיחַ קָט וְנָמוּךְ.





אִישׁ לֹא יָדַע, אִישׁ לֹא רָאָה,

גַּם הַמַּלְכָּה לֹא יָדָעָה,

יָצְאָה לָהּ לְגִנַּת בִּיתָן

בְּרֹאשׁ חֹדֶשׁ נִיסָן.





אִישׁ לֹא רָאָה, אִישׁ לֹא שָׁמָע,

הִיא גַם הִיא לֹא תֵדַע לָמָּה

רָחֲבָהּ עֵינָהּ, רָחַב לִבָּהּ —

רָחֲבוּ בְלִי כָל סִבָּה.





בַּיוֹם הַשֵּׁנִי וּבַשְּׁלִישִׁי

וְלַחַשׁ עָבַר קַל וַחֲרִישִׁי,

דֹּם יִתְלַחֲשׁוּ הַסָּרִיסִים:

נִסִּים! מַעֲשֵׂה־נִסִּים!





וְאֵין מַגִּיד וְאֵין פּוֹתֵר —

יוֹם־יוֹם תִּיף הַמַּלְכָּה יוֹתֵר,

עָלְתָה, גָּבְהָה לְאֵין עֶרֶךְ,

גַּם שְׂעָרָהּ הֶאֱרִיךְ.




ג.


יוֹם־יוֹם תִּיף וְיוֹם־יוֹם תִּנְעָם,

וּבְנוֹת צְחוֹק תְּפַזֵּר חִנָּם

לְכָל זָקֵן וּלְכָל סָרִיס —

אוֹר יְפַךְ עַל קְבָרוֹת.





אֶל כָּל פַּרְתֵּם וַאֲחַשְׁדַרְפָּן,

אִם אֶל פְּנֵיהֶם וְאִם אֶל עָרְפָּם,

גַּם לַשׁוֹמְרִים, שׁוֹמְרֵי סִפָּהּ

תִּצְחַק בְּטוּב לִבָּהּ.





מֶלֶךְ רָקוּם עַל הַמַּרְבָד —

בְּעָבְרָהּ יוֹשִׁיט לָהּ הַשַּׁרְבִיט,

גַּם הַלֵּץ מִטְּוִי מַרְבַדָּה

נוֹשֵׁק חֶרֶשׁ צַעֲדָהּ.





אֶת הַצֵּל, אֶת צִלָּהּ חָמְדָה,

זָע, זָע צִלָּהּ גַם בְּעָמְדָהּ;

שֶׁמֶשׁ בְּרִדְתּוֹ, כְּפוּת חִשְּׁקָהּ —

כָּל הַלֵּיל לֹא יִשְׁקָע.





יוֹם־יוֹם יוֹתֵר תִּיף הַמַּלְכָּה,

הִיא לֹא הוֹלְכָה רַק מְדַלְּגָה,

לֹא דוֹבֶרֶת אֶלָא שָׁרָה —

מַה לַמַּלְכָּה קָרָה?




ד.


פּוֹנֶה יוֹם, יוֹם שֵׁנִי יוֹפַע,

חֹדֶשׁ נִיסָן כְּבָר בְּסוֹפוֹ,

חֹדֶשׁ נִיסָן תַּם וְעָבָר —

וְאֵין יוֹדֵעַ דָּבָר.





וּבַגִּנָּה — אוֹר שָׁם, גִּיל שָׁם

וְהַמַּלְכָּה כִתְמוֹל שִׁלְשׁוֹם,

יָצְאָה אֶל הַגַּן לְתֻמָּהּ,

וְאֵין יוֹדֵעַ מְאוּמָה.





מְטַר מַנְגִינוֹת בַּעֲלֵי כָנָף

נִתָּק מִכָּל עֵץ וְעָנָף,

כִּתְמוֹל שִׁלְשׁוֹם יִזְרַח שָׁמֶשׁ —

מַה הַיּוֹם מֵאָמֶשׁ?





כִּתְמוֹל שִׁלְשׁוֹם תַּבְרִיק שְׂמֵחָה,

רוֹמְזָה קוֹרְצָה לָהּ הַבְּרֵכָה,

עוֹלִים, פּוֹעֲרִים פֶּה דְגֵי זָהָב,

שְׂבֵעִים וּמְזֵי רָעָב.





רוּחַ בְּאָזְנָהּ סָח כְּאָדָם,

לָחַשׁ נַחַשׁ וּפִתְאֹם נָדַם,

נָדַם וְהִתְחִיל שׁוּב לְדוֹבֵב —

כִּתְמוֹל שִׁלְשׁוֹם שׁוֹבָב.




ה.


פְּנֵי הַמַּלְכָּה כְמוֹ בַצָּעִיף,

וּמֶבָּטָהּ יָעֵף, יָעֵף,

אָבְדָה לָהּ הַיּוֹם אֲבֵדָה —

תָּחוּשׁ וְטֶרֶם תֵּדַע.





כָּל הָעוֹלָם חִנּוֹ אָבַד,

הָיָה קַל וּפִתְאֹם כָּבַד,

הָיָה מָלֵא וְנִתְרוֹקֵן,

רַךְ — וְדַךְ מִזֹּקֶן.





זְקֵנִים אָבְלוּ, סָרִיסִים אָנוּ,

שׁוֹמְרֵי סַף לֹא עוֹד נֵחָנוּ…

מֶלֶךְ לְתוֹךְ מַרְבַדוֹ נִכְנָס,

לֵץ בּוֹ שָׁקַע נִכְנָע…





פֶּרַח צָץ בְּגִנַּת בִּיתָן.

צָץ שָׁם בְּרֹאשׁ חֹדֶשׁ נִיסָן.

בְּסוֹף הַחֹדֶשׁ הַכֹּל עָבָר —

וְאֵין יוֹדֵעַ דָּבָר.





צַהֲלַת חַיִּים כִּי נִסְתַּלְקָה —

מַה־זֶּה הָיָה לָהּ, לַמַּלְכָּה?

דֹּם יִתְלַחֲשׁוּ הַסָּרִיסִים

בְּסוֹף חֹדֶשׁ נִיסָן.











את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/46175