מִתּוֹךְ הַמַּחֲזֵה "הַקֹּלוֹת יֶחְדָּלוּן" חֵלֶק שֵׁנִי, דִּבּוּר רִאשׁוֹן



	
	מִתּוֹךְ הַמַּחֲזֵה "הַקֹּלוֹת יֶחְדָּלוּן" חֵלֶק שֵׁנִי, דִּבּוּר רִאשׁוֹן
	






חֵלֶק שֵׁנִי, דִּבּוּר רִאשׁוֹן


אולם שער בית ארמון צדק. תקוה וחסן.


– – – –   – – – –   – – –

– – – –   – – –


תקוה: חֹסֶן, כֵּן הִיא: מִמְּךָ יָדִי גּוֹבָרֶת.



חסן: מִדֶּרֶךְ הַשְׂכֵּל תֵּתַע

תִּקְוָה כִּי בִלְבַב אִישׁ אֵין הִיא נִקְשָׁרֶת.

פֶּתַע תִּוָּלֵד בּוֹ תִּשָּׁבֵר פֶּתַע

הִיא כַלַּהַב כֵּהָה סָבִיב גַּחֶלֶת

בִּזְנַב הָאוּד עָשֵׁן לֹא מִתְלַקָּחַת

יִדְעַךְ מֵרוּחַ פֶּה, רֶגַע פּוֹרָחַת.

אֶל־שֵׂבֶר יִשְׂאוּ עַיִן

אִישִׁים בָּאֵד וָשֶׁבֶר

אַךְ אִם בּוֹשֵׁשׁ הַיֶּשַׁע

אָז יִאֵשׁ אֶת־לִבָּם כּוֹשֵׁל וַיָּעַף

עַל־אֵל אֵלִים יִזְעָפוּ וַיָּסֹבּוּ

תֹּאבַד תִּקְוָה, כִּי נִגְזָרוּ יַחְשֹׁבוּ.

לֹא כֵן אִם בִּי יִדְבָּקוּ

כִּי נֶצַח יִתְאַפָּקוּ:

כָּל־עוֹד מַכְאוֹב יוֹסִיפוּ

יוֹסִיפוּ גַּם־כֵּן אֹמֶץ.

כָּעֵת מִמַּזְמֵרוֹת זַלְזַלֵּי־גָפֶן

כֹּרָתוּ, עוֹד יִרְבֶּה בִשְׂאֵת וָיֶתֶר

תּוֹמֵךְ בִּי כֵן יַזְקִין, כֵּן בָּא עַד־מָוֶת.

סִיר לֹא יַמְאִיר לוֹ, לֹא יַכְאִיב לוֹ חוֹחַ.



תקוה: דַּעַת בִּשְׂפָתֶיךָ בָּרוּר מִלֵּלָה

אַךְ עוֹד רֵעַי יִכּוֹנוּ.



חסן: פִּתְחִי־נָא פִיךְ וּדְבָרַיִךְ יָאִירוּ.



תקוה: כּוֹנַנְתָּ מֵישָׁרִים כִּי תִתֵּן כֹּחַ

לַכֹּל, יָנוּב בּוֹ חָיִל.

אַךְ עַד־בּוֹאִי אֶל־גָּבֶר

אֵיךְ תּוּכַל לָבוֹא אָתָּה.

רִאשׁוֹן אֶל־הָאָדָם יִוָּלֵד שֵׂבֶר

אַחַר חֹסֶן יָבוֹא לוֹ לִישׁוּעָתָה.



חסן: הֵן טוֹב אַחְרִית דָּבָר מֵרֵאשִׁיתֵהוּ.



תקוה: אַף אִם אוֹדֶה עַתָּה כִּי כֵן דִּבַּרְתָּ

אֵיךְ תִּמְצָא סוֹף דָּבָר אִם רֵאשִׁית אָפֶס.

אִם בִּין תָּבִין, אוֹ יוֹלַדְתֶּךָ אָנִי

אוֹ כָמוֹנִי כָמוֹךָ,

אַךְ רִאשׁוֹנָה אֶמְלֹכָה.

קַדְמוֹנִיּוֹת נָא תִּתְבּוֹנָן וַתַּחַז

חִישׁ מִשְׂגַּבִּי לָעִתּוֹת צַר וָחֵבֶל

לָסוּר שִׁכְמוֹ מִסֵּבֶל

אִתּוֹ אֶל־הַתֵּבָה עַד־בִּימֵי נֹחַ

בָּאתִי לִסְגֹּר הַשָּׁעַר.

רוּחַ סוֹעָה מִסַּעַר

וּבְזַלְעָפָה בָאָה סוּפָה מֵחָדֶר

אַחַר הָרוּחַ רַעַשׁ

הַמַּעְתִּיק הֶהָרִים הַמַּרְגִּיז אָרֶץ.

יִתְפַּלָּצוּן מִתַּחַת עַמּוּדֶיהָ

גִּשְׁמֵי גָפְרִית יִשְׁטֹפוּ

וּבְרָקִים כִּפְלָדוֹת סָבִיב לִהֵטוּ

בִּעוּתֵי אֵל יַרְעֵמוּ

וּתְהוֹם לִתְהוֹם קוֹרֵא יַחְדָּו נִבְקָעוּ

וּנְחָלִים מֵעִם־גָּרוּ

לָזֶפֶת נֶהְפָּכִים חוּצָה פָרָצוּ

זַעַם יִצְעַד וּלְפָנָיו יֵלֵךְ דָּבֶר

הַמַּשְׁחִית וּמְכַלֶּה אִישִׁים וָאָרֶץ.

שָׁמָּה הַצִּי חָרֵד יָחֹג יָנוּעַ,

תּוֹכָהּ אַנְשֵׁי הַשֵּׁם לָנֵס נִשָּׂאוּ

בִּרְתֵת רוּחָם וּבְחִתַּת לֵב יָשֹׁמּוּ.

שָׁם אֶל־נַפְשָׁם נִבְהָלֶת

מִי שִׁלַּם נִחוּמִים אִם לֹא תּוֹחָלֶת.

מִי זֶה תֹּאמַר מִי הֶחְזִיק בִּימִין צֶדֶק

עֵת אַמִּיץ לֵב וּבְלִי דִמְעָה עַל־לֶחִי

לִשְׁחֹט בֵּן יַקִּיר לוֹ וִידִיד הַנָּפֶשׁ

שָׁלַח יָדוֹ לָקַח אֶת־הַמַּאְכָלֶת

מִי שָׂם רוּחוֹ כִּכְפִיר אִם לֹא תּוֹחָלֶת.

יוֹם צִיר נֶאְמָן פָּדָה מִצַּר וָלַחַץ

הָעָם בָּחַר לוֹ אֵל לִהְיוֹת לוֹ חֵלֶק

יוֹם תָּעָה בַמִּדְבָּר בִּישִׁימוֹן דָּרֶךְ

מִצְרַיִם מֵאָחוֹר הַיָּם מִקֶּדֶם

יוֹם בָּקַע יָם לַעְבִיר עֵדָה נִבְדָּלֶת

מִי יִלָּוֶה אֵלָיו אִם לֹא תּוֹחָלֶת.







– – – –   – – –

– – – –   – –

עַל־רֹאשׁוֹ תַּךְ הַשֶּׁמֶשׁ

בַּיוֹם, קֶרַח בָּאֶמֶשׁ

אַךְ אִם עִמִּי רָץ אֹרַח

אַיִן נֶגְדּוֹ כָל־טֹרַח,

עוֹבֵד אֶת־אַדְמָתוֹ.





אָסוּר תּוֹךְ בֵּית הַסֹּהַר

דּוֹבֵר עִמִּי סָר חֵבֶל

אַךְ בִּי יָחִיל אֶל־זֹהַר

עָמָל יִשְׁכַּח וָזָעַם

גַּם יִקֶר מִקְרֶה פָּעַם:

אֶל־קוֹל זִקָּיו וָחֶבֶל

יָעִיר קוֹל שִׁירָתוֹ.

(1791)









את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42238