בֵּן סוֹרֵר



	
	בֵּן סוֹרֵר
	



א


דְּחוּפִים בָּאוּ בְנֵי־גִבְעָה,

  מִנַּחֲלַת בִּנְיָמִין — שִׁילֹה:

אָב חוֹרֵג וְאֵם בּוֹכִיָּה. —

  אֵפֶר בָּזוּק עַל רֹאשָׁם.

נַעַר בַּחֶבֶל יִסְחָבוּן,

  אַחִים חוֹרְגִים יַעֲזוֹרוּן:

"עוּשָׁה־חוּשָׁה, בֶּן־מֶמֶר

  לָמָּה נַקְהֶה שִׁנֶּיךָ!.."

זְקֵנִים קָמוּ בַּשַּׁעַר,

  קָרְעוּ עֵינַיִם עֲשֵׁשׁוֹת;

בְּהֶמְתּוֹ עָזַב הַחַמָּר

  וּמַרְכֻּלְתּוֹ זָנַח רוֹכֵל.

כֻּלָּם נִדְחָפִים שָׁעְרָה,

  פִּיהֶם מָלֵא שְׁאָלָה:

מַה לָּכֶם, פְּלוֹנִים־אַלְמוֹנִים?

  עַל מֶה נַעַר יִסָּחֵב?




ב


עָנוּ הַבָּאִים וְאָמְרוּ:

  בְּנֵנוּ זֶה סוֹרֵר וּמוֹרֶה!

יָנִיף יָד עַל יוֹלַדְתּוֹ,

  בַּעַל אִמּוֹ יְקַלֵּל.

בָּשָׂר יִזְלֹל עַל דָּמוֹ,

  מֵחָבִית יִסְבָּא שֵׁכָר.

יְלָדוֹת שׁוֹאֲבוֹת־מַיִם

  יֹאחַז, יִשְׁכַּב אוֹתָנָה.

עִנָּה נַעֲרָה בַּשָּׂדֶה, —

  נַעֲרָה מְאֹרָשָׂה, בַּת־כֹּהֵן.

צָעֲקָה הַנַּעֲרָה — לֹא חָמַל,

  אֶגְרוֹף־רֶשַׁע בָּהּ הִרְבִּיץ.

הֵסִיר רְדִידָהּ — זְהַב־כְּהֻנָּה,

  מָכַר בַּיַּיִן וַיִּשְׁתֶּה…

קוּמוּ, קוּמוּ, הַשּׁוֹפְטִים,

  חִרְצוּ דִין, עֲשׂוּ מִשְׁפָּט!

יִגְזְרוּ זְקֵנִים, יָסִירוּ

  חֶרְפָּה מִגִּבְעַת־בִּנְיָמִין.






ג


יָשְׁבוּ זְקֵנִים לַכִּסְאוֹת

  גַּבּוֹת־שֵׂיבָה הִקְדִּירוּ.

צְבוּעוֹת תְּכֵלֶת זִקְנֵיהֶם,

  בְּאָזְנֵיהֶם עֲגִילֵי־כֶסֶף.

שַׁרְשְׁרוֹת־שְׂרָד עַל צַוָּארָם

  וּבִידֵיהֶם — מַקֵּל־חוֹבְלִים.

לְרַגְלֵיהֶם הוּטַל אַסִּיר



  חֲשׂוּף־רֶגֶל, פְּרוּם־בֶּגֶד:





מִקְפָּא־דָם עַל שִׂפְתוֹתָיו,

  עֵינָיו סוֹבְבוֹת אֵימָה.

יַחֲרֹג, יְפַרְפֵּר כִּי צַר לוֹ,

  עֲבוֹתוֹת יָדָיו יֶחֱזָקוּן.

פֶּרַע שְׂעַר־רֹאשׁוֹ מִתְאַבֵּךְ

  כְּעָשָׁן מִשְּׂרֵפַת כֹּפֶר.

בְּעֵינָיו דּוֹלְקָה אֵשׁ זָרָה,

  קַלֵּל וְחָרֵף לֹא יֶחְדָּל.

נִגָּר הָרִיר עִם דַּם שִׁנָּיו,

  יִבְעַט, לֹא יֵדַע מְנוּחָה.






ד


עַל מִדִּין אָז יָנִיד קָרַחְתּוֹ

  רֹאשׁ־הַשׁוֹפְטִים — אִישׁ שְׁמוֹנִים;

יָדוֹ הַבָּלָה עַל תְּכֵלֶת

  זְקָנוֹ הָעֲבֻתָּה יַעֲבִיר —

יִפְתַּח נְעִימוֹת וְיֹאמַר:

  בְּנִי, תֵּן כָּבוֹד לַמִּשְׁפָּט,

וְכָבוֹד לְהוֹרֶיךָ תִּתֵּן!

  הֵן תּוֹדֶה עַל כָּל פְּשָׁעֶיךָ,

בִּפְנֵי תּוֹשָׁבֵי שִׁילֹה בַּשַּׁעַר, —

  יְהָבְךָ הַשְׁלֵךְ עָלֵינוּ!






ה


פָּתַח הַסּוֹרֵר פֶּה לוֹעֵג:

  "לֹא בֵן אֲנִי לְךָ וְלֹא נֶכֶד!



וּלְמַחֲלִיקֵי זָקָן וְלָשׁוֹן,

  הַיּוֹשְׁבִים פֹּה אִתְּךָ, אָבוּזָה.

אָב חוֹרֵג לִי… וְזֹאת אִמִּי

  יָלְדָה לוֹ זֶרַע מְרֵעִים;

כִּיס אֶחָד לְכֻלָּם וּלְהַשְׁחִית

  נַחֲלָתִי כֻּלָּם נוֹעָדוּ.

בּוֹכָה הַזְּקֵנָה בַּסֵּתֶר,

  תִּפְחַד וּתְשַׁקֵּר בַּגָּלוּי.

וְאַתֶּם, הַשּׁוֹפְטִים בַּשַּׁעַר, —

  זִקְנֵיכֶם צְבַעְתֶּם תְּכֵלֶת,

כְּזַנְבוֹת אֲתוֹנוֹת צְחוֹרוֹת —

  עֲלֵיהֶן בַּחוּץ תִּרְכָּבוּן.

אַךְ יְלָדוֹת קָנֹה תִּקְנוּ,

  בָּאָהֳלֵי עֲנִיִּים, בַּכֶּסֶף;

בִּבְשַׂרְכֶם הַנּוֹבֵל תְּעַנּוּן

  וּבְכָל עֲבוֹדָה בַּשָּׂדֶה.

מְנַת בַּחוּרִים כֵּן תִּגְזְלוּ,

  תְּכַרְסְמוּ בְּשִׁנַּיִם מַרְקִיבוֹת;

תִּזְלְלוּ כָּרִים מִמַּרְבֵּק,

  וְלָנוּ תּוֹתִירוּ עֲצָמוֹת.





וּבְדִבְּרוֹת עֲשָׂרָה גְדַרְתֶּם

  אֶת פִּרְזוֹן בֵּיתְכֶם, אֶת גַּנְּכֶם!

בַּעֲבוּר לֹא יָעֵזוּ נוֹעָזִים

  אֶל טוּבָם הַגָּנוּב — לְקַחְתּוֹ.

מִפְלְצוֹת־פַּחַד — חֻקֵּיכֶם,

  גָּלְמֵי־שׁוֹמְרִים — לַפְּתָאִים,







לְהַבְהִיל צִפֳּרִים רְעֵבוֹת,

  לֵב חוֹמֵד וּבֶטֶן חֲסֵרָה.

לְבַל יֵרְדוּ נִשְׁרֵי־הָרִים

  עַל טִבְחֲכֶם וְעַל יֵינְכֶם;

וְעַל כָּל פִּילַגְשֵׁיכֶם הַקְּנוּיוֹת —

  בְּנֵי־חַיִל בַּל יִכְרָעוּן.

כַּעֲשׂוֹתְכֶם לְשָׂדוֹת וּכְרָמִים —

  לִיצוּעֲכֶם כֵּן תַּעֲשׂוֹן.

אַף אֶת חֶלְקִי בְּדִין גְּזַלְתֶּם

  וּבְדִין תְּרַצְּחוּנִי נָפֶשׁ.

כַּכָּתוּב בְּסֵפֶר־חֻקֵּיכֶם

  בְּעֵט סוֹפֵר מָהִיר — עֵט־עֶבֶד.

כְּשַׁלְּמְכֶם מֹהַר הַבְּתוּלוֹת,

  כֵּן תְּשַׁלְּמוּ — לְסוֹפְרִים־עֲבָדִים.

הֵן כֹּהֲנֵי־אֵל לֹא תִירָאוּ, —

  לְפִשְׁעֵיכֶם יִשְׂאוּ עֵינֵיהֶם;

יִזְבְּחוּ חַטָּאת וְאָשָׁם,

  דַּם־אַיִל יְכַפֵּר דַּם־אָדָם.

בַּר־לֵב לֹא יֹאהֲבוּ אָהֹב,

  לְמוֹרַת רוּחָם כָּל חָסִיד; —

לְחָיַיִם וָשׁוֹק לֹא יַגִּישׁוּ

  לְפַטֵּם לְבוּשֵׁי־אֵפוֹד.

וּבְסֹלֶת מֻרְבָּכָה בַּשֶּׁמֶן

  לֹא יְדַשְּׁנוּ כֹּהֲנוֹת בְּרִיאוֹת…"





נִצְּתָה עֵין רֹאשׁ הַשּׁוֹפְטִים,

  נוֹצְצָה כְּגָפְרִית בּוֹעֶרֶת;





הֵנִיף מַטֵּהוּ וַיָּקָם

  וַיְפַשֵּׂק פֶּה רֵיק שִׁנַּיִם:

"בֶּן־מָוֶת אַתָּה, הַמַּמְרֶה,

  סָקֹל תִּסָּקֵל, בֵּן סוֹרֵר!

יַד אָב בְּךָ תִּהְיֶה רִאשׁוֹנָה

  וִידֵי כָל הָעָם — בָּאַחֲרוֹנָה."

צָהֲלוּ פְּנֵי אַחִים חוֹרְגִים

  וּפְנֵי אֵם הַסּוֹרֵר חָוָרוּ;

וְנַעֲרָה, מִתְכַּסָּה בַּצָּעִיף,

  נֶאֶנְקָה וַתִּצְנַח לָאָרֶץ.






ו


אָז אֶל צוּק־הָר יוֹבִילוּהוּ, —

  הַר־מָוֶת לוֹ קֹרָא בְּשִׁילֹה;

כְּגֻלְגֹּלֶת מֵתָה יִתְנַשֵּׂא, —

  בְּעֵינֶיהָ חוֹרִים — אֲפֵלָה.

נִשְׁפַּךְ גִּיר אָדֹם מֵהֵמָּה, —

  דְּמָעוֹת לְנִשְׁמוֹת הָאוֹבְדִים…

שָׁם הֹעַל בֵּן סוֹרֵר וּמוֹרֶה,

  מֵעַל לַנִּקְרָה כֵּן הוּצָב.

אוֹחֲזִים עֵדִים אֲסוּרָיו

  וְעַם רָב הוֹמֶה מִתָּחַת.

תַּחְתִּיּוֹת הֻשְׁלַךְ הַנַּעַר,

  יַד אָבִיו הַחוֹרֵג דְּחָפַתּוּ…

פָּלַח קוֹל צַעֲקַת־פַּלָּצוּת

  מְהוּמַת הָרוֹאִים בַּמַּחֲזֶה,



נֶחֱבַט אֶל שִׁנֵּי הַסְּלָעִים

  בְּקוֹל מַפָּל וְשֶׁבֶר־עֲצָמוֹת.

יִתְגָּעֵשׁ אֲסַפְסוּף, כְּחַיָּה

  טוֹרֶפֶת בְּדָם כִּי תָרִיחַ.

כָּל יָד תָּרִים אֶבֶן וּתְיַדֶּה,

  כָּל פֶּה יַחֲרֹק שֵׁן וִיקַלֵּל.

וְהַגַּל הוֹלֵךְ הָלֹךְ וְגָדוֹל

  עַל גּוּפַת הַנַּעַר הַטְּרוּפָה;

עַד יָגְעוּ יָדַיִם וּגְרוֹנוֹת,

  עַד עֲרֹב יוֹם־דָּמִים בְּשִׁילֹה.



בָּא עֶרֶב. וְאֵימִים יְהַלֵּךְ

  זֶה צוּק הַגֻּלְגֹּלֶת הַבּוֹכָה;

עַל קֶבֶר הַנָּדוֹן נִגָּרוֹת

  דִּמְעוֹת גִּיר אָדֹם מֵחוֹרָיו.

בְּנָקִיק אֵם חוֹלָה יוֹשֶׁבֶת

  וּמְיַלְלָה: "בְּנִי, מַחֲמַל נַפְשִׁי!

אֲנִי יְלִדְתִּיךָ, וְאָנֹכִי

  הֲרַגְתִּיךָ בְּמִצְוַת אָב־חוֹרֵג."

כִּמְטַחֲוֵי קֶשֶׁת מִנֶּגְדָּהּ,

  מוּל גַּל־הָאֲבָנִים הַקֹּודֵר, —

כּוֹרַעַת בַּת־כֹּהֵן, שֶׁחֻלְּלָה

  בַּשָּׂדֶה וְאִישׁ לֹא הִצִּילָהּ.

בִּצְעִיפָה אַף הִיא מְיַבֶּבֶת;

  מַה מְאֹד אֲהַבְתַּנִי, בֶּן־חַיִל!

כְּחֹם לִבְּךָ אֶת בְּתוּלַי לָקַחְתָּ,

  וַאֲנִי — הֵעִידוֹתִי בְךָ שָׁקֶר.











את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/38612