מִקְרֵי הַזְּמָן רְדָפוּנִי



	
	מִקְרֵי הַזְּמָן רְדָפוּנִי
	














מתוך ספר עזר הדת. ראשית הוויכוח בין התורני והפילוסוף.










מִקְרֵי הַזְּמָן רְדָפוּנִי וַהֲדָפוּנִי / וְכַמַּטָּרָה



לַחִצִּים תּוֹלְדוֹת הַיָּמִים שָׂמוּנִי. / וְהוֹצִיאוּנִי מִמְּקוֹמִי



וְהִרְחִיקוּנִי / מֵאַנְשֵׁי עַמִּי / וּנְוֵה הֲדוֹמִי, / וַתִּשָּׂאֵנִי



רוּחַ עַל כְּנָפַיִם / וַתַּשְׁלִיכֵנִי עִיר יְרוּשָׁלַיִם. / וּבְעוֹדִי



מְהַלֵּךְ בִּדְרָכֶיהָ / וּמְסוֹבֵב אֶת מַעְגָּלֶיהָ / לְבַקֵּשׁ סִפְקִי



וַאֲרֻחָתִי / אוֹ נָדִיב מֵסִיר אַנְחָתִי, / וּבָבַת עֵינִי תִנְהַר /



כְּעוֹף הַמְשׁוֹטֵט סְבִיבוֹת הַנָּהָר – / נָשָׂאתִי אֶת עֵינַי וָאֵרֶא



וְהִנֵּה לַהֲקַת אֲנָשִׁים יוֹשְׁבִים / וּבִרְחוֹב הָעִיר נִצָּבִים, /



כָּעֲגֻלָּה הַמְסוֹבֶבֶת סְבִיב הַיָּרֵחַ / אוֹ כִקְלִפַּת הַפְּרִי



הַפּוֹרֵחַ, / וּבְתוֹכָם נִשְׁמַע קוֹל הֲבָרָה / קוֹל הֲמֻלָּה



נֶעְכָּרָה, / קוֹל עֲנוֹת גְּבוּרָה.

וָאֶקְרַב לְהִתְיַצֵּב עֲלֵיהֶם / לִרְאוֹת מַה



מַּעֲשֵׂיהֶם, / וְהִנֵּה בְתוֹכָם שְׁנֵי אֲנָשִׁים נִצִּים, /



מִתְקוֹטֲטִים וּמִתְלַחֲצִים, / שָׁבִים וְרָצִים, / כָּל אֶחָד לְנַצֵּחַ



לָאַחֵר אָצִים. / הָאֶחָד זָקֵן וּנְשׂוּא פָּנִים / בַּעַל שֵׂיבָה וּבָא



בַשָּׁנִים, / עַד אֲשֶׁר סָרוּ מִמֶּנּוּ שְׁנֵי הַמַּעֲדַנִּים. /



מַרְאֵהוּ נֶהְדָּר וּמְתֻקָּן, / בַּעַל כָּרֵס וְזָקָן, / גְּבֹהָה מְאֹד



קוֹמָתוֹ, / מְעֻטָּף בְּטַלִּיתוֹ, / בְּכֹבֶד רֹאשׁ כָּפוּף /



כְּאַגְמוֹן יָכֹף. / וְהַשֵּׁנִי נַעַר נָאֶה / יְפֵה תֹאַר וִיפֵה



מַרְאֶה, / כָּל רוֹאֶה עָלָיו יִשְׁתָּאֶה, / עֵינָיו כְּיוֹנִים /



לְחָיָיו שׁוֹשַׁנִּים / וְשִׂפְתּוֹתָיו שְׂשׂוֹנִים.

וַיִּשָּׂא הַזָּקֵן אֶת קוֹלוֹ וַיֹּאמַר ״שִׁמְעוּ



אֵלַי, עַמִּים, / וְהַטּוּ אָזְנְכֶם, לְאֻמִּים! / אַשְׁמִיעֲכֶם מַה



שֶּׁנִּסִּיתִי בִימֵי חָרְפִּי / הַאֲזִינוּ, הַשָּׁמַיִם, וַאֲדַבֵּרָה,



וְתִשְׁמַע הָאָרֶץ אִמְרֵי פִי. / שִׁמְעוּ אֵלַי, כָּל אַנְשֵׁי



הַקְּהִלָּה, / כִּי לֹא תְדַבֵּרְנָה שְׂפָתַי עַוְלָה / הֶן כָּל אֵלֶּה



שָׁמְעָה אָזְנִי וַתָּבֶן לָהּ. / הָאֵל אֲשֶׁר מִבֵּין הָאֻמּוֹת



בְּחָרָנוּ / וּבְרַחֲמָיו גְּאָלָנוּ / מֵחֹשֶׁךְ הוֹצִיאָנוּ / וּבְרֹב



חֲסָדָיו עַל צָרֵינוּ הִמְשִׁילָנוּ – / תּוֹרָה תְמִימָה נָתַן לָנוּ /



וְחֻקִּים יְשָׁרִים הֶעֱנִיקָנוּ / לְהַדְרִיכֵנוּ לְהַיְשִׁירֵנוּ /



בְּכָל מַעֲשֵׂה יָדֵינוּ, / וְגַם לִהְיוֹתָהּ סִבָּה / לִקְנוֹת בָּהּ



חַיֵּי עוֹלָם הַבָּא. / וּבִרְצוֹתוֹ לְזַכּוֹתֵנוּ / הִרְבָּה



בְחֻקּוֹתֵינוּ וּבְמִצְווֹתֵינוּ / לְהֵיטִיב אוֹתָנוּ בְּאַחֲרִיתֵנוּ. /



וְעַתָּה הִנֵּה עַם יָצָא מִמִּצְרַיִם / עַרְלֵי שְׂפָתַיִם, /



מְבַקְּשִׁים לִפְרֹשׂ רִשְׁתָּם עָלֵינוּ / לְבַטֵּל אֶת אֱמוּנָתֵנוּ /



וּלְהָפֵר עֲצָתֵנוּ / לְבָשְׁתֵּנוּ וּלְחֶרְפָּתֵנוּ, / לְהַבְאִישׁ אֶת



רֵיחֵנוּ / בֵּין מְבַקְשֵׁי רָעָתֵנוּ, / לְהַאֲרִיךְ אֶת גָּלוּתֵנוּ /



וּלְהַכְבִּיד אֶת עֻלֵּנוּ. / בְּחֻקּוֹתֵינוּ הַיְשָׁרִים שׁוֹגִים /



וּבַחֲכָמֵינוּ מַלְעִיגִים, / לְשׁוֹנָם נָכְרִית / מוֹאָבִית וְהַגְרִית,



/ דֵּעוֹתֵיהֶם מְשֻׁנִּים / וְסִפְרֵיהֶם חִיצוֹנִים, / מְחֻבָּרִים



וּלְקוּטִים מֵהַיְדִיעָה הַזָּרָה הַחִיצוֹנִית / הִיא הַחָכְמָה



הַיְּוָנִית / אֲשֶׁר הָאַפִּיקוֹרְסִין חִבְּרוּהָ / וְהַמִּינִין



יִלְמְדוּהָ / וְהַכּוֹפְרִים יֵדָעוּהָ, / וְהָיוּ לָנוּ לְשִׂטְנָה /



לַעֲקֹר וְלִסְתֹּר יְסוֹדוֹת הָאֱמוּנָה. / כָּל הַיּוֹם עָלֵינוּ צָרִים



וְצוֹרֲרִים / מְבִישִׁים וּמַחְפִּירִים, / גּוֹבְרִים עָלֵינוּ



וּמִשְׂתָּרֲרִים / דּוֹלְקִים אַחֲרֵינוּ וְרוֹדְפִים – / הֵם



הַנִּקְרָאִים פִּילוֹסוֹפִים. / וְכָל אִישׁ חָסִיד אֲלֵיהֶם לֹא



יִתְרוֹעָע, / חֲכָמִים הֵמָּה לְהָרַע. / וְהִנֵּה הַנַּעַר הַזֶּה עֲצַת



זְקֵנִים פָּרַע, / כִּי בָא אַחֲרֵיהֶם / וְהוֹלֵךְ בְּעִקְבוֹתֵיהֶם /



וּמִתְעַסֵּק לִקְרֹא בְסִפְרֵיהֶם / וּמְמַלֵּא אֶת דִּבְרֵיהֶם /



וְשׁוֹאֵב בִּכְלִי מֵימֵיהֶם / וְנוֹהֵג בְּמִנְהֲגֵי שִׁגְעוֹנֵיהֶם, /



יַסִּית וְיַדִּיחַ / יָרִיעַ אַף יַצְרִיחַ / יַבְאִישׁ יַסְרִיחַ, /



גַּלֵּי שְׁאוֹן דָּתֵנוּ יַשְׁבִּיחַ / וְכֹל אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה לֹא



יַצְלִיחַ. / וְעַתָּה לְכוּ וְנַהַרְגֵהוּ / וּבָאֲבָנִים נִרְגְּמֵהוּ /



אוֹ בָאֵשׁ נִשְרְפֵהוּ. / וַיִּשָּׂא מְשָׁלוֹ וַיֹּאמַר:





רְאוּ נַעַר אֲשֶׁר דַּרְכּוֹ לְהַשְׁחִית / וְכָפַר חֹק אֲשֶׁר שָם אֵל וְהַבְּרִית

וְיַדִּיחַ מְתֵי מוּסָר וְיַסִּית / לְהַאְמִין שָׁוְא בְּבֶן מוֹאָב וְהַגְרִית.

לְזֹאת הִתְרַחֲקוּ מֶנּוּ, אֱמוּנִים, / וְהִזַּכּוּ וְהִתְרַחְצוּ בְּבֹרִית

וְרָגוֹם תִּרְגְּמוּהוּ בָאֲבָנִים / לְבַל יֵרָא וְיִשְׁאַר לוֹ שְׁאֵרִית

וְשָׂרוֹף תִּשְׂרְפוּ תּוֹךְ אֵשׁ וְגָפְרִית / וְיִשָּׁכַח שְׁמוֹ וִיהִי לְהַכְרִית.


מקור: שירמן – השירה העברית בספרד ובפרובאנס; הוצאת מוסד ביאליק ודביר תשי״ז תשכ״א.






את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/44941