אַהֲבַת יָם



	
	אַהֲבַת יָם
	








הָעֶרֶב נִגְרַשְׁתִּי לַיָּם.

רוּחַי הָמָה זוֹעֵף. לִבִּי הָרָה סָעַר.

הָאוֹרוֹת מֵאַחֲרַי, הָאוֹרוֹת מִימִינִי,

אַךְ חוֹלוֹת מִשְּׂמֹאלִי, וּלְפָנַי — הַיָּם.





יְרָחִים לֹא רְאִיתִיךָ,

רַק מֵרָחוֹק נָשַׁמְתִּי טְחָבְךָ הַמַּרְגִּיעַ,

וָאֶשְׁכָּחֶךָ — כַּאֲשֶׁר שָׁכַחְתִּי אוֹתִי,

הַנּוֹשֵׁם.

אַךְ הָעֶרֶב קָם בִּי גַל

וַיְסָעַרֵנִי אֵלֶיךָ.





מֵאַפְסֵי הָאֲפֵלָה

יִזְרְמוּ גַלֶּיךָ הָאֲפֹרִים לִקְרָאתִי,

יִשְׁטְפוּ, יַלְחִיתוּ,

יִשְׂאוּ קִצְפָּם קַר לִי,

וּבְזַעַף צוֹחֵק יִגְוָעוּ,

יִסָּפְגוּ חֲלַקְלַקּוֹת בְּמַרְבַד הַחוֹל

הַנּוֹצֵץ לַח לְרַגְלָי.





זְרֹם, מֶרְחַב יָם, מוּל מֶרְחַב לֵב!

גֹּל רִבֲבוֹת כְּלָבֶיךָ הָאֲסוּרִים לָעַד

מוּל רִגְשׁוֹתַי, אַשֶׁר יוֹם-יוֹם

יְנַפְּצוּ רֹאשׁ אֶל חוֹל הַהֲוָיָה!





(לֹא תֵבוֹשׁ נַפְשִׁי דַּמּוֹת לֵב לְיָם,

כַּאֲשֶׁר דִּמּוּ לְפָנַי אֶלֶף מְשׁוֹרְרִים

וְהַלֵּוִי בְּרֹאשָׁם —

כַּאֲשֶׁר לֹא תֵבוֹשׁ אֵם

בְּכוֹת עַל מוֹת בְּנָהּ, כִּבְכוֹת חַוָּה

לְהֶבֶל בְּנָהּ הָרָךְ!).





זְרֹם, מֶרְחַב אֹפֶל, מוּל אֹפֶל לֵב,

אֲשֶׁר יִגְרֹף דֳּכִי עָכֹר

שָׁנִים עַל שָׁנִים,

וְרַק מִזְעָר מִקִּצְפּוֹ יַלְבִּין

מוּל אוֹרוֹת מְפַרְפְּרִים בָּרוּחַ!

אַהֲבַת מַיִם רַבִּים אֲהַבְתִּיךָ בְּשָׁעָה זֹה,

מִשְׁבָּרַי קוֹרְאִים אֶל מִשְׁבָּרֶיךָ,

וְחַיַּי מִתְגּוֹלְלִים בֵּינוֹתָם

כְּשֵׁבֶר אֳנִיָּה נֶאֳנָקָה בִּזְרוֹעוֹת הָאָסוֹן.





אַהֲבַת מַאְפְּלֵי עוֹלָם אֲהֲבְתִּיךָ בְּשָׁעָה זֹה!

תְּהוֹמַי קוֹרְאִים אֶל תְּהוֹמֶיךָ





וֶאֱנוֹשׁוּתִי פּוֹעָה בֵּינוֹתָם

כְּתִינוֹק נִשָּׂא בִּידֵי שׁוֹדֵד מִיָּעַר.





מַה טּוֹב לָחוּשׁ

בַּאֲבֹד הַחַיִּים וְהָאֱנוֹשׁוּת

בְּאַהֲבַת אֵיתָן אֲשֶׁר כָּזֹאת!

לוּ אוּכַל צְעֹד לִקְרָאתְךָ,

בֹּא אֶל לֵב גַּלֶּיךָ —

לָבוּשׁ וְנָעוּל כְּעָמְדִי לְפָנֶיךָ —

וְלֶכֶת כֵּן אֶל תְּהוֹמְךָ

וּתְהוֹמְךָ זוֹרֵם כֵּן אֶל לִבִּי,

אֶל לִבִּי זֶה הֶעָכוּר וְהַסּוֹעֵר.

לוּ אוּכַל…





אַךְ הִנֵּה צָפַר שׁוֹמֵר הַלָּיְלָה.

הָאוֹרוֹת מִימִינִי כָּבִים וּמֵאַחֲרָי.

בְּרוּחַ זוֹעֵף אֲשָׂרֵךְ אֶל רִבְצִי,

אֶשְׁכַּב וְאֶשֹּׁךְ אֶת כָּרִי הַצָּחוֹר,

וְחַיַּי וֶאֱנוֹשׁוּתִי הָעֲלוּבִים

מִתְרַפְּקִים רַכּוֹת עַל צִדַּי —

בְּעוֹד רִבֲבוֹת כְּלָבֶיךָ הָאֲסוּרִים לָעַד

מִשְׂתָּעֲרִים וְנוֹבְחִים עַזּוֹת

אֶל שִׁמְמַת הַחוֹף…




סיון, תרפ"ד










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/39899