אליעזר בן-יהודה



	
	אליעזר בן-יהודה
	



להערכתוֹ הנכוֹנה של אדם גדוֹל דרוּש ריחוּק-מה. הכּתמים
המצוּיים בּכל אישיוּת, והבּוֹלטים בּיוֹתר מעל שטחה של אישיוּת מזהרת,
מגרים בּנוּ יוֹם-יוֹם את היצר של לימוּד-חוֹבה לקטרג; וכן אנוּ מרגילים את עצמנוּ לאט-לאט להאמין, כּי אָמנם השלילה
מרוּבּה על החיוּב.

עתה מת בּן-יהוּדה והריחוּק נתהוה פּתאוֹם.

המנוֹח היה בּלי-ספק אישיוּת עברית מזהרת וזהרה ילך ויגבּר
בּמידה שמניחי הישוּב והלשוֹן בּארץ יהיוּ לאבוֹת. הפּגימוֹת שהיוּ
מרוּבּוֹת ושהדאיבוּ את עיני נקיי-הדעת שבּדוֹר, תיטשטשנה; הבּנים יהיוּ בּני-עוֹנשין בּפני עצמם; המעשׂים הגדוֹלים יתפּשטוּ את הקליפּוֹת שבּמציאוּת והקטנוּת
שבּהגשמה – ואז ישוּבּץ המאוֹר בּמקוֹם, שהוּא היה רגיל לקרוֹא לוֹ בּשם
“דוֹרִיָה”.

איני יוֹדע בּבירוּר אם היה בּן-יהוּדה מדינאי גדוֹל – אבל
הוּא צפה תמיד על כּל הדרכים המוֹבילוֹת אל גישוּם החלוֹם, שבּלעדיו
אין חיים לאדם העברי; איני יוֹדע אם היה בּן-יהוּדה
עתונאי גדוֹל – אבל הוּא קרקר תמיד את האָזנים, זעזע תמיד את הלב ולא נתן
להרדם, ואם כּי ידע את ערכּוֹ של המזרח וחשיבוּתה של תרבּוּת-לשוֹן קרוֹבה,
קרא תמיד למדע ולהשׂכּלה ולאמוּנה בּאירוֹפּה; איני
יוֹדע גם אם היה בּן-יהוּדה בּלשן גדוֹל – אבל הוּא עשׂה לוֹ את עבוֹדת
הלשוֹן העברית פּוּלחן, ויעבדנה ויבעל בּה בּסער וּבדבקוּת, בּאש זרה
וּברוּח קוֹדש כּאחד כּהני עכו"ם לפנים.

האין בּכל אלה סמני-מה למיתוס חדש?

בּנינוּ יספּרוּ עליו לדוֹר אחרוֹן.

תרפ"ג






את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/35693