שׁיר אל התּקוה



	
	שׁיר אל התּקוה
	






מַה נָעַמְתְּ לִי תִקְוָתִי

אֲחוֹתִי רַעֲיָתִי

אַתְּ מְשׂוֹשֹ כָּל לֵב

אַתְּ חַיֵי כָּל גֵו

אַתְּ חַיֵי נִשְמָתִי





לְאוֹרֵךְ אֵלֵכָה

בְּמִדְבָּר מְלֵחָה

בָּעֲרָבָה וְצִיָה

אֵין עָנָף פּוֹרִיָה

בְּנֶפֶשׁ שְׂמֵחָה…





כַּשַׁחַר בַּהֲדָרוֹ –

יָפִיץ זִיו אוֹרוֹ

עַל פְּנֵי הָאֲדָמָה

עַל כָּל רוּחַ וּנְשָׁמָה





נֶטַע וְשִׂיחַ

יַחֲלִיפוּ כֹחַ

מִמַעַל שְׁחָקִים

וּמִתַּחַת הָעֲמָקִים

יִזְלוּ בְרָכָה

עַל כָּל נֶפֶש נֶאֱנָחָה:





כֵּן אַתְּ תִּקְוָתִי

אֲחוֹתִי רַעֲיָתִי

תָּנִיסִי יְגוֹנִי

הַוָתִי וְאוֹנִי





אִם בִּכְנָפַיִךְ תְּרַחֲפִי

עָלַי, וְתַעֲרִיפִי

אֶגְלֵי נֶחָמָה

בְּנַפְשִׁי הָעֲגוּמָה! –





כְּעַרְעָר בָּעֲרָבָה

בַּמִדְבָּר לֹא רָוָה

מִגִשְׁמֵי שָׁמַיִם

מִטַלְלֵי הַחַיִים

יוֹנְקוֹתָיו צְמֵאִים

סְעַפוֹתָיו כְּמֵהִים

בְּאֶרֶץ עֲיֵפָה

מְקוֹם צַר וְעֵיפָה





כֵּן הִנְנִי עוֹבֵר

אֲנִי אֲנִי הַגֶבֶר

בְּרוּחַ שׁוֹחֵחָה

בְּלִי שֶקֶט וּרְוָחָה

בְּעֵמֶק הַבָּכָא!





אֲהָהּ מַקֶּבֶת בּוֹרִי

הִיא שִׁמְשִׁי וְאוֹרִי

אֻסְפָה אֶל עַמָהּ

זַכָּה וְתַמָה

בִּדְמִי יָמֶיהָ

בְּעֶצֶם נְעֻרֶיהָ

הוֹי! וַאֲנִי לֹא רְאִיתִיהָ

מִשָׁדֶיהָ לֹא יָנַקְתִּי

עַל בִּרְכֶּיהָ לֹא שָׁעֳשָעְתִּי,

וְכִמְעַט שֶׁיָצָאתִי

מֵרַחֲמֵךְ הוֹרָתִי!

מֶנִי אָבַדְתְּ

וּמֵאָז כֹּל חָסָרְתִּי! –





וְלוּלֵא אַתְּ תִּקְוָתִי

אֲחוֹתִי רַעֲיָתִי

הָיִיתְ מָנוּסִי

מַחֲסִי וּמָעוּזִי

אָז אָבַדְתִּי בְרָעָתִי





יוֹרְדֵי הַיַמִים

בֵּין פְּחָדִים וְאֵימִים



לֹא יָגוּרוּ אֳנִיוֹת1



אִם גַלִּים וּמִשְׁבָּרִים

יִתְיַצְבוּ כְמוֹ הָרִים

וִיקַּלְעוּ הָאֳנִיוֹת

בִּתְהוֹמוֹת תַּחְתִּיוֹת

יֵרְדוּ אוֹ יָרוֹמוּ

בִּגְדֵיהֶם לֹא יִפְרוֹמוּ

אִם יְיָ הוּא יִרְאָתָם

וְאַתְּ מְצוּדָתָם!





אִם חֳלִייִם נֶאֱמָנִים

יַכְאִיבוּ בְשָׂרֵנוּ

יְשַׁנוּ הַפָּנִים

וְיַשְׁלִיכֻנוּ עַל עַרְשֵׂנוּ

אָז רַעֲיָה נְעִימָה!

תִּשְׁמְרִי עַל ראשֵּׁנוּ

וּמִבְּלִי כָל מְאוּמָה

תַּחְבְשִׁי חָלְיֵנוּ.





וְאַף אִם מָוֶת הַקֶרֶץ

יָנִיף חֶרְמֵשׂוֹ

וְיַגְדִיעֵנוּ לָאָרֶץ

בְּחַרְבּוֹ וְאֵתוֹ

אָז אַתְּ אֲחוֹתֵינוּ,

וְלֹא נָגוּר מִשְׂאֵתוֹ

אַתְּ רוּחַ אַפֵּנוּ

אַתְּ מַבַּט עֵינֵינוּ

וְעַל מוּת תַּנְחֵנוּ.













מלשון תאניה ואניה  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/38604