עוֹד בַּיּוֹם אֲנִי חוֹלֶמֶת



	
	עוֹד בַּיּוֹם אֲנִי חוֹלֶמֶת
	




עוֹד בַּיּוֹם אֲנִי חוֹלֶמֶת,

וּבַלַּיְלָה עֵר לִבִּי;

עֵת אָשִׁיר, נַפְשִׁי דּוֹמֶמֶת,

עֶת אֶדֹּם – שִׁיר־פֶלֶא בִּי.





מֵהַיּוֹם שֶׁבּוֹ שָׁמַעְתִּי

קוֹל מֵעֵבֶר לַחַיִּים,

לוֹ נִכְנַעְתִּי, לוֹ נִשְׁבַּעְתִּי,

וְחַיַּי – חֲזוֹן פְּלָאִים.





אִם קָשֶׁה עֲמַל הַדֶּרֶךְ, –

אשֶׁר רַב וּמְרוֹמֵם

לִי נִתַּן: לִכְרֹעַ בֶּרֶךְ

לִפְנֵי אֵל שֶׁאֵין לוֹ שֵׁם.





וְלִבִּי שָׁבוּי לַפֶּלֶא,

וְשִׁירִי – רַק לַדְּמָמָה.

מִי כָּמוֹנִי מִבְּנֵי־חֶלֶד

מְאֻשָּׁר עַל אֲדָמָה?









את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/43378