הַקֵּן הַזֶּה...



	
	הַקֵּן הַזֶּה...
	



1


(קְטָעִים)







טִפּוֹת שְׁעוֹת עָמָל, פַּלְגֵי יָמִים יִשְׁטֹפוּ,

נַחֲלֵי שָׁנִים זוֹרְמוֹת, אָצוֹת אֶל פִּי־הַיָּם –

צֹרְפוּ אַחַד אֶחָד, גָּאוּ עֲדֵי הֵקִימוּ

אֶת הַקֵּן הַזֶּה הוֹמֶה, בָּהִיר וָחָם.

גָּדוֹל אֵיתָן הַקֵּן עַל פְּנֵי מְרוֹם הַגֶּבַע,

מַשְׁקִיף לָעֲבָרִים בִּבְרַק חַלּוֹנוֹתָיו,

בְּצַחַר כְּתָלָיו, בִּשְׂדֵרָתוֹ מוֹרֶקֶת

וּבְאֹדֶם שֶׁל גַּגּוֹת צוֹפִים אֶל הַמֶּרְחָב;

אֶל עֵין הַזָּר יִתְגַּל הַקֵּן הַזֶּה לְפֶתַע

עָשִׁיר, בָּהִיר, שׁוֹקֵק, גָּדוֹל וּמְפֹאָר,

יַדְלִיק נִצְנוּץ קִנְאָה בְּתוֹךְ עָמְקֵי הָעַיִן

שֶׁל בֶּן־עֲרָב חוֹלֵף עַל פְּנֵי הַשְּׁבִיל הַצָּר.

יַצִּית בְּרַק הַחִדּוּשׁ וְזִיו שֶׁל תִּמְהוֹן פֶּלֶא

בְּעֵינֵי תַּיָּר מַשְׁקִיף עַל כֹּל תָּאֵב,

כְּרוֹצֶה לַחְשׂף מִכָּל זָוִית מַרְצֶפֶת

וּמִנִּי כָל רַעַף עַל פְּנֵי גַג שָׁלֵו –

אֶת פָּרָשַׁת כָּל הַתְּלָאוֹת וְכָל הַסֵּבֶל

שֶׁנִּלְווּ אֶל חֲלוּצִים עַל פְּנֵי דַּרְכָּם,

וְאוֹמֵר הַבְחֵן בִּקְלַף חָצֵר צוֹהֶלֶת

מֵאוֹתִיּוֹת הַ“יֵּשׁ” הַמִּתְהַוֶּה וָקָם…





הֲשָׁמַע אֵי מִי אֶת קוֹל רִשְׁרוּשׁ הַצֶּמַח

בְּנָבְטוֹ מִדֶּשֶׁן אֲדָמָה מַשְׁחִיר,

אִם צָדָה אֹזֶן מִי מֵהֵד רַחֲשֵׁי הַפֶּלֶא

עֵת סוֹד צְמִיחָה כָמוּס אֶת שִׁירָתוֹ יָשִׁיר?

הַהִקְשִׁיב הָעֵשֶׂב עֵת יִצְמַח עִם לַיְלָה

לְאַנְחַת אִוְשָׁה שֶׁל גִּבְעוֹלוֹ גָדַל,

וְאִם יוּכַל לָמֹד עִם אוֹר עוֹלֶה שֶׁל שַׁחַר

קוֹמָתוֹ הִזְקִיפָה, נִתְמַתְּחָה אֶל עָל?

וּצְבָא שִׁבֳּלֵי גִיל, גְּדֵלוֹת כֻּלָּן בְּקֶצֶב

אֶחָד, אָחִיד, מָלֵא, תָּמִיד בַּחֲבוּרָה –

הַאִם תֵּדַעְנָה מַה גָּדְלָה בָּן כָּל שִׁבֹּלֶת,

הֲתָחשְׁנָה כִּי גָדְלוּ כֻלָּן לְתִפְאָרָה?





וְאֵיךְ אֶפְשָׁר פָּרֵט עַכְשָׁיו הַ“יֵּשׁ” זוֹרֵחַ



לְרִגְעֵי נְדֹד, לִשְׁעוֹת עָמָל וָעֹל;



אֵיךְ אֶפְשָׁר לָבוֹא וּלְגוֹלֵל כָּל כֹּתֶל

כִּירִיעָה שֶׁל כְּתָב הַיֶּגַע הַגָּדוֹל –

בּוֹ יְסֻפַּר עַל כָּל שְׁעַת חַמְסִין צוֹרֶבֶת,

עַל סֻלְּמוֹת פִּגּוּם הוּרְמוּ גֵאִים אֶל עָל,

עַל דְּלִי שָׁלוּחַ חִישׁ עִם אַפְרוּרִית הַטַּעַן

מִיָּד אֶל יָד נִמְתַּחַת בִּתְנוּפַת אֱיָל?

וְאִם תִּפְתַּח חֶלְקַת שֻׁלְחָן זוֹ מְשֻׁיֶּשֶׁת

אֶת פִּיהָ וּתְסַפֵּר עַל תֵּה לְלֹא סֻכָּר,

עַל צְנוֹן אֲשֶׁר תֻּבַּל בִּבְצָלִים וָזַיִת,

עַל מָרָק שֶׁלֹּא יָדַע מֵרֵיחַ שֶׁל בָּשָׂר?

וְטוּר הַחַלּוֹנוֹת בָּהִיר כֵּיצַד יָשִׂיחַ

עַל טֹהַר מִשְׁכָּנָם שֶׁל עַשְׂרוֹת הַטָּף,

עַל גַּגּוֹת צְרִיפִים דּוֹלְפֵי מָטָר בַּחֹרֶף

וְקַרְשֵׁי קִירוֹת צוֹרְבִים בִּימֵי שָׁרָב…

אֵלֶּה הַפָּנִים הַמְקֻמָּטִים מִשֹּׁזֶף,

הָעֵינַיִם הַשְּׁקֵטוֹת הַמַּבִּיטוֹת נִכְחָן –

הַתְּשַׁקֵּפְנָה עוֹד אֶת כָּל גַּלֵּי הָעֶצֶב,

כָּל הִבְהוּבֵי הָאוֹר, הֵצִיפוּ אִישׁוֹנָן?

וְהַשְּׂפָתַיִם הַקְּמוּצוֹת בְּהַחְלָטָה עִקֶּשֶׁת

הַאִם תַּפְטֵרְנָה עוֹד אֶת כָּל עֱזוּז הַשִּׁיר

מֵהֶן שָׁטַף נָטַף עַל הַשְּׁמָמָה דוֹמֶמֶת

וְקֶסֶם פִּרְיוֹנָהּ מִתְּנוּמָתוֹ הֵעִיר?

וְהָרַגְלַיִם שֶׁעָיְפוּ מִמְּסִלַּת הַיֶּגַע –

אֵיכָה תַּכִּיר בָּהֶן אֶת כָּל יְקוֹד הָאֵשׁ

אֲשֶׁר חָצְבוּ עַזּוֹת עַל רֹאשׁ כָּל הַר וָסֶלַע

בְּמַעְגָּל שֶׁל הוֹרָה טָס וּמִתְגָּעֵשׁ?





הַשָׁמְעָה אֵי־אֹזֶן אֶת רִשְׁרוּשׁ הַנֵּבֶט,

הַהִקְשִׁיב גִּבְעוֹל לְרַחַשׁ צְמִיחָתוֹ,

וְאִם יָדַע קְהַל הַשִּׁבֳּלִים אֲשֶׁר הִגְבִּיהַּ

מַה גָּדְלָה פְאֵר, הִזְקִיפָה קוֹמָתוֹ? – – –

כַּךְ הוֹלֵךְ קָהָל עַלִּיז, צָפוּף זוֹרֵחַ

וְהוֹפֵךְ שֵׂיבַת זָהָב בְּשֵׁלָה, בָּרָה,

וּמֵזִין עֵינוֹ, שָׁם, בְּחֶלְקָה נוֹבֶטֶת

שֶׁל שְׁתִילָה עוֹלָה רַכָּה וּצְעִירָה…

כַּךְ הוֹלֵךְ מַבְשִׁיל שְׂדֵה רָאשִׁים בַּשֶּׁמֶשׁ

בְּכֶסֶף שֶׁל שֵׂיבָה נוֹשֵׂאת בִּרְכַּת יְבוּל

וּמַרְכִּין אֶת זֹהַר מְלִילוֹתָיו בְּשֶׁקֶט

לִקְרַאת שְׁעַת קָצִיר תּוֹבִיל אֶל קַו הַגְּבוּל…







הַקֵּן הַזֶּה: לשיר חוּברה מנגינה ע"י אברהם דאוּס.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/42766