אִשָּׁה אַלְמָנָה



	
	אִשָּׁה אַלְמָנָה
	



נדר אלמנה






אִשָּׁה אַלְמָנָה, / שְׁחֹרָה אוֹ לְבָנָה / רָזָה אוֹ
שְׁמֵנָה – / אֵשׁ מִתְלַקַּחַת בְּבִטְנָהּ / וְהַשָּׂטָן עוֹמֵד עַל
יְמִינָהּ לְשִׂטְנָהּ. / כִּסְּתָה פָנֶיהָ כְלִמָּה, אֵת הַחֲסִידָה
לְמִינָהּ, / רֹאשָׁהּ חָפוּי כִּמְעַט בֵּין בִּרְכֶּיהָ, דּוּמָה
שָׁכְנָה, / דִּמְעָתָהּ עַל לֶחֱיָהּ אַחַת לְאַחַת יוֹרֶדֶת, תֵּשֵׁב
לָאָרֶץ עֲגוּנָה. / לוֹבֶשֶׁת שְׁחֹרִים וּמִתְעַטֶּפֶת שְׁחֹרִים עַד
מְלֹאת לָהּ שָׁנָה, / וְיֵשׁ שֶׁמְּמַהֶרֶת אֶת הַקֵּץ מִשּׁוּם שִׂמְחַת
עֲווֹנָהּ, / אַךְ מַאֲכָלָהּ בְּרִיאָה מָסְכָה יֵינָהּ, / חֲבַצֶּלֶת
הַשָּׁרוֹן עַל שֻׁלְחָנָהּ, / פָּנֶיהָ מְאִירוֹת כְּחַמָּה זוֹרַחַת
וּלְבָנָה.

וְהָיָה כִּי שָׁלְמוּ יְמֵי אֶבְלָהּ וְהִגִּיעַ
זְמַנָּהּ / תּוֹצִיא רֹאשָׁהּ בְּעַד חַלּוֹנָהּ / נִשְׁקְפָה וַתְּיַבֵּב
עוֹמֶדֶת בִּתְחִנָּה. / וְכַאֲשֶׁר תֵּלֵךְ בַּחוּץ נְטוּיַת גְּרוֹנָהּ –
/ פְּסִיעוֹתֶיהָ דַקּוֹת מִי מָנָה? – / מַבֶּטֶת בַּכֹּל אִם יַשְׁקִיפוּ
בָהּ, אַחַר אַבֵלוּתָהּ הָיְתָה לָהּ עֶדְנָה, / הִיא יוֹצֵאת יָפָה
כְתִרְצָה, כִּפָּתָהּ רַעֲנָנָה / וּמְשַׂקֶּרֶת בְּעֵינֶיהָ בְּכָל
מָקוֹם שֶׁנּוֹתֶנֶת עֵינָהּ, / לֶהָבָה תְלַהֵט בָּהֶן, וְאַף אָמְנָה /
כִּי תָשׁוּב אֶל בֵּיתָהּ בְּשִׂמְחָה וָגִיל, וְאֶל תּוֹךְ חֲדָרֶיהָ
וּבֵית מְלוֹנָהּ, / יוֹשֶׁבֶת וּמְצַפָּה, מָתַי יָבוֹא אֵלֶיהָ מְבַשֵּׂר
– תַּקְשִׁיב אָזְנָהּ. / וְהָיָה אִם יֵצֵא אִישׁ יָחֵל לְדַבֵּר
בְּעִנְיָנָהּ, / צָעֲקָה הָאִשָּׁה חֵץ שָׁחוּט לְשׁוֹנָהּ / ״הָאִישׁ
כָּמוֹךָ יְדַבֵּר? כְּאַחַת הַנְּבָלוֹת תַּעֲשֶׂה אוֹתִי, הַכְזוֹנָה? /
אִם אֶשְׁכַּח אֶת אִישִׁי הָרִאשׁוֹן – תִּשְׁכַּח יְמִינָהּ? / טוֹב
הֱיוֹת לִי תַחַת אִישִׁי וְשָׁם אֶקָּבֵר בִּמְנוּחָה שַׁאֲנַנָּה / וְלֹא
תוֹסִיף לְעַנּוֹת נַפְשִׁי, כִּי מָרָה אָנֹכִי כַּלַּעֲנָה״.
אָז תִּשָּׁבַע וְאָסְרָה אִסָּר עַל נַפְשָׁהּ וְנֵדֶר
אַלְמָנָה / לְבִלְתִּי הֱיוֹת לְאִישׁ עַד עוֹלָם לֹא בָעִיר וְלֹא
בַמְּדִינָה – / וְאַף גַּם זֹאת לִבָּהּ דּוֹחֵק, מָתַי תִּרְאֶה אֶת
הַשָּׁעָה מְשַׂחֶקֶת לָהּ עַל מְכוֹנָהּ. / עַל כֵּן עָרוּם יַעֲשֶׂה
בְדַעַת וּתְבוּנָה / לְדַבֵּר עַל לִבָּהּ תַּנְחוּמִין מִסָּלְתָּהּ
וּמִשַּׁמְנָה.

פֵּתַח דְּבָרָיו יָאִיר ״עַד מָתַי תֵּשְׁבִי עֲגוּנָה, /
שְׁכוּלָה וְגַלְמוּדָה, בִּפְאַת הַבַּיִת וּבַפִּנָּה? / הֲלֹא אַתְּ
כְּלִילַת יֹפִי, מְקֻטֶּרֶת מֹר וּלְבוֹנָה! / אִמְרִי לִי, אֲחוֹתִי
רַעְיָתִי, הַאַתְּ רִאשׁוֹנָה? כְּבָר קִדְּמוּךְ נָשִׁים שַׁאֲנַנּוֹת
מִמִּשְׁפְּחוֹת רָם כְּבִכּוּרָה בִתְאֵנָה, / אֲשֶׁר הָיוּ לְאִישׁ
שְׁנַיִם וּשְׁלֹשָׁה וְלָהֶן הָיוּ לְמָנָה, / וְהַדּוֹבְרִים עָתָק
שִׂפְתּוֹתֵיהֶם תֵּאָלַמְנָה, / לִבָּא בָּעֵי רַחֲמָנָא! / עֲשִׂי זֹאת
אֵפוֹא עֵצָה נְכוֹנָה: / קְחִי לָךְ בָּחוּר כָּאֲרָזִים, יְקַר רוּחַ
וְאִישׁ תְּבוּנָה, / תָּשׁוּבִי לִימֵי עֲלוּמַיִךְ – בָּעֶרֶב תִּתְּנִי
שִׁיר וּבַבֹּקֶר רִנָּה, / שְׂמֹאלוֹ תַּחַת לְרֹאשֵׁךְ וִימִינוֹ
תְחַבְּקֵךְ וִיהִי יָדָיו אֱמוּנָה, / אָז תִּתְעַנְּגִי בְתַעֲנוּגוֹת
בְּנֵי הָאָדָם כִּימֵי בְחוּרוֹתַיִךְ גַּם לְעֵת זִקְנָה!״



וְהִיא גַם הִיא פָּתְחָה פִיהָ בְעָרְמָה וְכָל הֲמוֹנָהּ
/ רַק שְׂפָתֶיהָ נָעוֹת וְקוֹלָהּ לֹא יִשָּׁמֵעַ, מְנַהֶמֶת כַּיּוֹנָה /
״אוֹי לִי כִּי נִדְמֵיתִי אָחוֹת לִבְנוֹת יַעֲנָה! / אֵיךְ אָבוֹא בֵין
הַנָּשִׁים כִּי יִשְׂטְמוּנִי גְדוֹלָה שִׂטְנָה – / אֲשֶׁר תֹּאמַרְנָה
עָלַי אִשָּׁה רְעוּתָהּ: כַּמָּה אִשָּׁה זֹאת בְּמַעֲשֶׂיהָ מְשֻׁנָּה! /
אֶתְמוֹל כִּסְּתָה פָנֶיהָ בִּכְסוּת שְׁחֹרָה, וְהַיּוֹם – לְבָנָה״. /
וּבְכָל זֹאת שׁוֹאֶלֶת הָאִשָּׁה עַל הָאִישׁ הַדּוֹבֵר אֵלֶיהָ בִבְרֵרָה
וּבִבְחִינָה / ״אֱמָר נָא, בֶּן מִי זֶה הָעֶלֶם – אִם הָגוּן לִי וַאֲנִי
לוֹ הֲגוּנָה? / אִם חָרוּץ בְּמַעֲשָׂיו וְלֹא יֶאֱהַב שֵׁנָה?״ /
וְהָאִישׁ מָהִיר בִּמְלַאכְתּוֹ הָשֵׁב רוּחָהּ לֹא יִתְּנֶנָּה / מָהוֹר
יִמְהָרֶנָּה / וּפָשַׁט אֶת יָדוֹ לְקַיֵּם אֶת כָּל תֹּקֶף הַמַּעֲשֶׂה,
וְשָׁבָה לְאֵיתָנָהּ / תִּתְחַדֵּשׁ כַּנֶּשֶׁר נְעוּרֶיהָ, לְיוֹם מוֹעֵד
בִּימֵי חֲתֻנָּה / כַּכַּלָּה תַּעְדֶּה כֵלֶיהָ, בְּנִשּׂוּאֶיהָ חֻפָּה
קוֹנָה / בַּבֹּקֶר תֹּאמַר: מִי יִתֵּן עֶרֶב נִתְעַלְּסָה בָּאֳהָבִים
וְנָשִׁיר בִּרְנָנָה – / אָנָּא הוֹשִׁיעָה נָא!







מקור: שירמן – השירה העברית בספרד ובפרובאנס







את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/34151