לבקר רנה



	
	לבקר רנה
	



ברן יחד כוכבי בקר ויריעו כל בני אלהים

(איוב לח)

1


קוֹל תִּשְׁמַע נַפְשִׁי הֲמוֹן צִבְאוֹת חָיִל,

רִנַּת כּוֹכָבִים וּבְרֹאשָׁם יָרֵחַ;

עַל מִשְׁמֶרֶת אֶרֶץ עָמְדוּ בַלָּיִל,

עַתָּה כִּי בָא שַׁחַר לִבָּם שָׂמֵחַ;



גַּם נָגַע זֶה עַל עֵינַי וַיֵּעוֹרוּ1



וּמְלֹא כָל הָאָרֶץ אֶרְאֶה כִי אוֹרוּ.






2


הָעִיר הוֹמִיָּה הַחוּצוֹת יִקְרָאוּ,

וּבְקוֹל הֲמֻלָּה עָלֵז שׁוּק וָשָׁעַר;

אָדָם וּבְהֵמָה הַשָּׂדֶה יָצָאוּ,

שָׁם נָסִים מִשִּׁמְעָם כָּל חַיְתוֹ יַעַר;

הִשְׁלִיכוּ רָגְזָם וּזְדוֹנָם עָזָבוּ,

חִישׁ וּמְבֹהָלִים לִמְעוֹנוֹתָם שָׁבוּ.




3


אַיּוֹ? אֵיפֹה חשֶׁךְ? מִי בָא וַיְטַאטְאֵהוּ?

לֹא יָכְלוּ לוֹ אֶמֶשׁ כָּל כּוֹכְבֵי זֹהַר;

עַד שֶׁבָּא. שַׁחַר וַיּוֹר בּוֹ חִצֵּהוּ,

אָז רֻדַּף וַיָּעָף נָס בֵּית הַסֹּהַר;



עַתָּה גַּם צִבְאוֹתָם2 לָשׁוּב נָכוֹנוּ,



וּבְעֹז אֵל מוֹשִׁיעָם כֻּלָּם יָרֹנּוּ.




4


הֵן אֵלֶּה לִרְבָבוֹת עַל חוּג שָׁמַיִם,

וּגְבוּרוֹת אֵל אֶחָד יַחַד יָרִיעוּ;

אִם אֵלֶּה מָה רָמוּ! רַחְבֵי יָדַיִם,



וּתְהִלּוֹת חֲסִין יָהּ כֻּלָם יַבִּיעוּ;3



וַאֲנִי אֱנוֹשׁ נִבְזֶה עַד כֹּה דוֹמַמְתִּי,

וּלְנֶגְדִּי אֶת אֵלִי עַד כֹּה לֹא שַׂמְתִּי.




5


מָה רַבָּה מֶה עָצְמָה מִדַּת אַרְצֵנוּ,

וּפְעָמִים עַד אֶלֶף הֵם גָּדְלוּ כָּכָה;

מָה רַב מֶרְחַב-יָהּ בֵּינָם גַּם בֵּינֵינוּ,

וּמִדַּת זֶה עַל זֶה עַד מֶה אָרָכָה!

אִם מַהֲלַךְ שָׁנִים נִסְפּוֹר אַלְפֵי אֶלֶף,

דַּק מֵחוֹל הֵמָּה מִּמֵּי יַמִּים דֶּלֶף.




6


וּכְגֹדֶל קַו4 יָסֹב כֻּלָּמוֹ יַחַד,



תָּמוֹד מֵהֵמָּה אֶל רוּם כּוֹכְבֵי לָיְלָה;

כֵּן גַּם שָׁם בֵּין אִישׁ לָאִישׁ – חִיל וָפַחַד! –

וּמֵהֵמָּה עוֹד כָּכָה מָעְלָה מָּעְלָה,

עֲדֵי אֵין קֵצֶה — הָהּ מִי יַעְצוֹר כֹּחַ!

כַּל הָאָדָם יַחַד הָהּ נִדְכֶּה נָשֹׁחַ!




7


כֹּף רֹאשָׁךְ אֶרֶץ5, אָדָם חֲסַר טָעַם!



פֹּה תִרְאֵה בַּמְעַט אֲשֶׁר בָּרָב שָׁמָּה,



הֵן בִּקְנֵה רֳאִי6 מַגְדִּיל רִבּוֹת פָּעַם,



נַבִּיט עָשׁ קָטֹן עַד עֵינֵנוּ קָמָה7;



וּמָה הוּא בִּלְעָדָיו — וּבוֹ כֹּל בָּנוּ –

וּכְלִי מַגְדִּיל יוֹתֵר מִי יִתֵּן לָנוּ? —




8


מִי זֶה עוֹד עוֹלֶה מִתַּחַת הָאָרֶץ,

מִקּוֹלוֹ נִדְמוּ כָּל מַחְנוֹת הַלָּיְלָה?

בִּגְבוּרוֹת אוֹר אִשּׁוֹ אֵיךְ יִפְרוֹץ פָּרֶץ,

הוּא רַן כִּי יֵשׁ אֵל אֵין מֶנְהוּ וָמָעְלָה?

זֶה מֶלֶךְ הַמְּאוֹרוֹת זֶה הוּא הַשֶּׁמֶשׁ,

וּסְבִיב אֶרֶץ יִרְדּוֹף אֹפֶל וָאֶמֶשׁ.




9


הוּא יַרְאֶה לָנוּ כָּל גִּנְזֵי עוֹשֵׂהוּ,

הַמֶּלֶךְ אֲדֹנָי הָאֵל יוֹצְרֵנוּ;

הוּא כִּמְנוֹרַת אֵשׁ בִּדְבִיר בֵּית קוֹנֵהוּ,

לַהֲמוֹנִים רַבִּים אַלְפֵי רִבּוֹתֵינוּ;

יִשְׁלַח אוֹר כַּנְּהָרִים כַּיָם קַרְנָיִם,



מָהוּל בַּחוֹם צַח זָקוּק שִׁבְעָתָיִם8.




10


בַּלָּאט וּבְנַחַת זֶה הֵעִיר אוֹתָנוּ,

הֵבִיא בִכְנָפָיו מַרְפֵּא אֶל כָּל רוּחַ;

בִּמְאוֹר הוֹד פָּנָיו חַיִּים אֶל כֻּלָּנוּ,

גִּיל אֶל כָּל נֶפֶשׁ בִּשְׁבִיבוֹ יָנוּחַ;

הוּא רָץ וּמְבַשֵּׂר חַסְדֵּי אֱלֹהֵינוּ,



מִצֵּאתוֹ9 עַד בּוֹאוֹ פּלְאוֹת צוּרֵנוּ.




11


גַּם בִּשְׁמֵי שָׁמַיִם גָּבְהֵי אֵין חֵקֶר,

רוֹמְמוֹת אֵל אֱמֶת גּם שָׁמִּה יַשְׁמִיעוּ;

שָׁם אֵלִים שָׁם חַיּוֹת לֹא יַתְעֵם שֶׁקֶר,

גָּדְלוֹ וַאֲמִתּוֹ אַךְ הֵמָּה יוֹדִיעוּ;

וַאֲנִי מָה אָנִי? נִבְעַר וּקְצַר דַּעַת,

מָה אוּכַל הַגֵּד בַּל אֶתֵּן מִגְרַעַת?




12


אַךְ הֵמָּה יוֹדִיעוּ? לֹא! אַף לֹא הֵמָּה,

אַף לֹא שַׂרְפֵי רוֹם אַף לֹא אֵלֵי קֹדֶשׁ:

גַּם שִׁירָתָם נֶגְדּוֹ עוֹד לֹא שָׁלֵמָה,

כַּלְּבָנָה מוּל שֶׁמֶשׁ רֵאשִׁית הַחֹדֶשׁ;

וּכְמוֹ אַךְ הוּא אֵל מֵאֵין בִּלְעָדֵיהוּ,



כֵּן מַכִּיר חִין עֶרְכּוֹ10 אַךְ הוּא הִנֵּהוּ.




13


מַעֲשֶׂיךָ הַצּוּר! רוּחִי כִּי סוֹבֶבֶת,

אָז תּוֹדוֹת וּתְהִלּוֹת נַפְשִׁי מִלֵּאוּ;

אַךְ אֶל רוּם גָּדְלֶךָ עֵת כִּי נִקְרֶבֶת,

אֲזַי תַּחְשׂוֹךְ אוֹתָם בַּל פִּי יֵצֵאוּ;

וּבְאַלְצָם אֶת נַפְשִׁי אָז לָךְ תֵּצֶאנָה,

דִּמְעוֹת בַּת עֵינִי וּתְהִלּוֹתַי הֵנָּה.




14


שׁוּבִי שׁוּבִי נַפְשִׁי אָנָה תִבְרָחִי,

לָמָּה תֵבוֹשִׁי מִקְּדוֹשִׁים הִלֵּלוּ?

הֲלֹא גַם לָהֶם — אַל נָא תִּשְׁתּוֹחָחִי —

גַּם לָהֶם אֵין אֹמֶר כִּי לֹא מִלֵּלוּ;

אַךְ הַנּוֹרָאוֹת הִפְלִיא בָם עוֹשָׂמוֹ,

הֵם הֵמָּה מִלֵּיהֶם גַּם זֶה קוֹלָמו.




15


עַתָּה עוּרִי גַּם אַתְּ בָּךְ הִתְבּוֹנָנִי,

אֶל עַצְמִי וּבְשָׂרִי שִׂימִי עֵינַיִךְ;

בִּינִי מִבְנֵה גֵוִי וּרְאִי אֵיךְ אָנִי,

תּוּרִי חַדְרֵי לִבִּי וּמְעוֹנוֹתַיִךְ;

חֲזִי הֲלָךְ רוּחִי – תִּמְהִי הִשְׁתָּאִי!

בָּרְכִי שֵׁם אֲדֹנָי הַלְלִי וּקְרָאִי!




16


קוֹל תִּשְׁמַע נַפְשִׁי הֲמוֹן צִבְאוֹת חָיִל,

לִבִּי וּקְרָבַי — לָךְ אֵלִי יָשִׁירוּ;

עַל מִשְׁמֶרֶת נַפְשִׁי עָמְדוּ בַלָּיִל,

עַתָּה כִּי חָיְתָה אֶת טוּבָךְ הִכִּירוּ;

גַּם נָגְעָה עַל עֵינַי מַהֵר נֵעוֹרוּ,

וּמְלוֹא כָל רַעְיוֹנַי אֶרְאֶה כִי אוֹרוּ!









גם נגע זה על עיני ויֵעורו – צירוף לפי התמונה בישעיהו ו, ז.  ↩



צבאותם – צבאותיו של האור, הם כוכבי בוקר, על–פי  איוב לח, ז..  ↩



ברוח דברי הרמב“ם במשנה תורה, ספר המדע, הלכות  יסודי התורה, פ”ד, הי"ב.  ↩



קו – מידת אורך, לפי מלכים א, ז, כג.  ↩



ארץ — לארץ.  ↩



קנה ראי — משקפת.  ↩



עיננו קמה — עיננו עמדה וחדלה מראות, לפי שמואל א ד, טו, וכן מלכים א, יד, ד.  ↩



מהול בחום צח זקוק שבעתיים — תמונה מורכבת משני פסוקים: ישעיה יח, ד, וכן תהלים יב, ז.  ↩



מצֵאתו — מצֵאתו עד בואו הוא רץ ומבשר חסדי אלהיו ופלאות דורנו (משפט כולל).  ↩



השווה דברי הרמב“ם שם, פ”ב, ה“ו: 'הקב”ה מכיר אמתו  ויודע אותה כמו שהיא. ואין יודע בדעה שהיא חוץ ממנו'.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/41379