משתה פרידה לכבוד משפחת אגיון



	
	משתה פרידה לכבוד משפחת אגיון
	



ההסתדרות הציונית באלכסנדריה מצאה לנכון לערוך משתה פרידה
לכבוד שנים מחבריה היותר פעילים, האדון אדוארד אגיון ואשתו, לרגלי עזבם את
מצרים ועליתם להשתקע בארץ ישראל.

בליל ג' שבוע זה נערך נשף הפרידה באחד מאולמי ההסתדרות,
שהיה מקושט יפה לכבודו. ליד השולחנות הערוכים היו נוכחים כשמונים מוזמנים
מחשובי הקהלה ונכבדיה עם נשותיהם, ובראשם רבנו הראשי פרופיסור דוד
פראטו.

פרידה לבבית זו היתה הבעת עבודתם הלאומית בכל ענפיה.

דברו האדונים אמליו לוי, משה חזן והרב הראשי. כולם ספרו
בשבחם של האדון והגברת אגיון העובדים בלי הרף לטובת התנועה באחלם להם
אריכות ימים בארץ ישראל.

אחר קמו האדון אדוארד ואשתו נרגשים מהתהלות והתשבוחות שפזרו לכבודם ויודו לנאספים על נשף הפרידה.

משפחת אגיון היא אחת המשפחות האצילות והעתיקות באלכסנדריה
זה יותר ממאה שנה. ידועה בהשתתפותה ביד נדיבה בכל מוסדות החנוך והחסד של
הקהלה.

בשנת 1860 הקדישו האדונים בכור ויצחק אגיון בתים מיוחדים
לטובת מוסדות החנוך של קהלתנו, חלק אחד שמש לבית ספר “תלמוד תורה” והשאר
לקרן קיימת שפירותיו יהיו מוקדשים להחזקתו. זה היה בית הספר היהודי הראשון
של הקהלה בעירנו. מלבד זה הקדיש יצחק אגיון עוד סכום מסוים שמפירותיו
ילבישו את התלמידים העניים שתי פעמים בשנה. גם יוסף ז’אק ואנריקו אגיון
נדבו סכומים גדולים לטובת החנוך לנערים.

לבית הספר לבנות שנוסד בשנת 1866 ע"י ועד הקהלה, נדבה משפחת אגיון סכומים גדולים להחזקתו.

המנוח בכור אגיון היה נשיא ועד הקהלה משנת 1881 עד 1890.

אין מוסד חסד, בית חולים, חנוך של הקהלה, ששמו של
אגיון אינו בולט ברשימת מיסדיו או בין המנדבים הראשונים. בזמן האחרון
יסד האדון יעקב אגיון על חשבונו בית יתומים, והקדיש עשרים אלף לי"מ לתכלית
זו.

גם לטובת הישוב בארץ הקדושה, בני משפחת אגיון הם בין
התומכים הראשונים. כל ה“שליחים” הבאים הנה לאסוף נדבות לטובת עניי הארץ,
מכירים היטב את המשפחה הנדיבה הזאת, ואין “חכם”, אין “שליח” הבא מירושלים
שלא נתמך ממנה ביד נדיבה.

כאשר החל להתפשט הרעיון הציוני באלכסנדריה, נשארה התנועה
זמן רב מצומצמת בתוך רחוב היהודים הדל ולא יצאה מחוץ לגבולותיה, כל המאמצים
שעשו מנהלי ומנהיגי הציונים כדי למשוך את השדרות הגבוהות שלנו — לא הצליחו.
אמנם צריך להגיד את האמת, מעולם לא היו הציונים נרדפים פה כמו בקהלות
אחרות, רק הם עמדו מנגד מבחינת: “יקומו הנערים וישחקו לפנינו”. ויתחשבו אתם
כמו “בטלנים”.

והנה ביום בהיר אחד הופתענו לשמוע כי הגברת אדוארד אגיון
נכנסה לחוג הציונים ולא רק נכנסה בתור חברה, כי אם החלה לעבוד בלב ונפש
להפצת התנועה לטובת המוסדות הלאומיים. זו היתה בשבילנו הפתעה חשובה ונעימה.
עוד אנו זוכרים איך האשה האצילה הזאת סייעה לד"ר יהושע בוכמיל, שליח קרן
היסוד אז במצרים, וכאשה משכילה, עורכת דין במקצועה, חדרה לעמקו של רעיון
הלאומיות, ומאז עמדה לעזרתו של השליח ותעבוד לטובת הציוניות במרץ
רב.

על ציוני אלכסנדריה להזכיר לברכה את הד"ר בוכמיל בעד
עבודתו זאת שנכתרה בהצלחה רבה, ורכש בשביל התנועה את הנפש האצילה הזאת,
ומכיון שהגברת אדוארד אגיון היתה לציונית, כבר הדבר נעשה למודה.

ולה, ואחר כך לבעלה, חייבת במדה גדולה ההסתדרות הציונית בעד התפתחות התנועה הלאומית בעירנו.

והנה היום התבשרנו בשורה טובה כי המשפחה עוברת להשתקע
בירושלים: אם כי מצד אחד אנו מצטערים על הכחות הפעילים שהולכים ועוזבים את
אלכסנדריה, אבל שמחים אנו כי סוף סוף נמלאה שאיפתם של האדון אדוארד אגיון
ואשתו להתישב בארץ ישראל, והננו מברכים אותם בהצלחה בכל מעשיהם ויזכו לראות
גאולה שלמה בבנין ארצנו.










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/40648