יבול מיני הציטרוסים בתבל



	
	יבול מיני הציטרוסים בתבל
	



הקדמה.





קשה הוא המשבר הנוכחי לכל החקלאים, וקשה מלכלם הוא
לפּרדסנים. אותם המאֻשרים שרגילים אכרינו לקנא בהם, ביבוליהם המביאים ברכה
ושפע, נואשים כעת מפרדסיהם. רואים הם יבול ברכה תולה ומכביד על עציהם,
ונראה להם כמעט כודאי שאי-אפשר יהיה למכור אף חלק קטן מן היבול הטוב הזה
במחיר שישוה.

ובשעת צרה כזו דואג כל אחד לאיזה מוצא מן הצד; וכמספר
הדואגים, מספר ההצעות והתכניות המוזרות שצומחות בכל יום. רֻבּן באות מחֹסֶר
ידיעה לא רק בנוגע למצב השוק בשנה זו – שאין איש יָכֹל לנבא עליו כעת – אלא
מפני הידיעות המוטעות או הקלושות השכיחות בחוגי הפרדסנים בנוגע ליבול
העולמי של הצטרוסים בכלל, חשיבותו, ערכו, הארצות המוציאות והארצות המכניסות
פרי צטרוסים, וכו' וכו'.

ההצעה הכי חדישה ואשר עליה סומכים, לכאורה, רֹב המצַפּים
לתשועה על פי נס, הלא היא ההצעה לשלח את תפוחי-הזהב לארצות הברית של אמריקה
הצפונית. ואולם, מה ששמענו בנידן זה אינו מביא בטחון בלבנו שאמנם חקרו
ולמדו היטב את מצב השוק ודרישותיו בארצות ההן, ואינו מתאים עם מה שכותב
הטורים האלה יכל להעיד על אותו השוק בתור עד ראיה.

הלכך, חושבים אנו לנכון לתת סקירה כללית מיבול הצטרוסים
בעולם כלו, ולראות מה חלקנו אנו ביבול הזה, איזה הוא מספר התיבות של פרי
הצטרוסים, שמוציאות רב הארצות שאתן עלינו להתחרות, ומה הן ההגבלות
והמעצורים שנמצא למכירת יבולנו אנו ברב הארצות שאליהן תלויות
עינינו.

למעלה הוא מכל ספק שידיעות כאלה צריכות לכל הפחות לענין,
ויכולות גם להועיל לכל פרדסן בתור פרט, ואולי לא למותר הן גם להסתדרויות
הפרדסנים בתור כלל. ואם אין בידינו להוציא תועלת מוחשית מידיעות כאלה בשנת
צרה זו, הנה תועלתן המוחלטת של הידיעות הסְטַטִיסְטִיוֹת קימת היא לא רק
לשנה. ואולי נלמד מן המספרים המחכימים לא רק דברים מוחשיים בנוגע לכמות
היבול בארצות שונות ובנוגע לשוקים השונים, אלא גם בנוגע למינים השונים שיש
להם מהלכים ושאנו צריכים אולי להכניס ולהרבות, או, לכל הפחות, לנסות גם אנו
בפרדסינו1.





* *





פרק א: עצי צטרוס בא"י.





זמן הופעתם.





קשה הוא להחליט באיזה זמן התחילה נטיעת עצי הצטרוס בא"י.





עץ האתרוג





ידוע מזמן קדום. לפי המסורה ההיסטורית למדו אבותינו להכיר
אותו בפרס ומדי (שמו הפרסי: תרונג' יוכיח). מפרס עבר עץ זה לבבל
ולארץ-ישראל. בימי אלכסנדר מוקדון למדו היונים להכיר את העץ ופריו גם כן
בפרס ומדי, אבל נטיעתו לא נפרזה בין היונים והרומאים אלא הרבה זמן אחרי כן,
כאשר בא להם האתרוג מארץ ישראל.





עץ הלימון המתוק.





יודעים אנו שעץ זה צומח מאליו בהודו מעבר לנהר גַנְגֶס.
העץ הזה התפשט על ידי הסוחרים הערבים מאסיה הדרומית עד רגלי הרי הפירנאים.
נושאי הצלב מצאו אותו בארץ ישראל ובסוריה באחרית המאה האחת עשרה למספרם
ונראה לודאי שהם לקחו אתם עץ זה לסיציליה ולאיטליה.





עץ החֻשְחָש





לא הובא לחפי ים התיכון אלא בזמן מאוחר, ואולם החשחש היה
ידוע הרבה לפני עץ תפוח הזהב המתוק. מוצאים את החשחש צומח פרא לרגלי הרי
הִימַלַיַה, וכמעט שלמעלה הוא מכל ספק שהעץ הזה מוצאו מדרום אסיה, ממורדיהם
הדרומיים של הרי הימליה. לפי דברי הגיאוגרפים הערבים מסעודי ומקריזי הובא
החשחש בפעם הראשונה מהודו הצפונית לעומן-מסקט על ידי הערבים בראשית המאה
הרביעית אחרי ההגירה, לאמר ב-930 בקירוב לספירת הנוצרים. משם התפשט העץ
הזה, שהיה משמש הרבה לרפואה בין הרופאים הערבים, לארץ ישראל וסוריה דרך
בצרה ואירק והגיע עד אפריקה הצפונית. במשֹׁל הערבים על אי סיציליה בשנת
1002 נטעו גם שם את העץ הזה. על ידי נושאי הצלב נגרר העץ יותר ויותר מערבה,
עד כי בשנת 1336 היה משמש כבר לא רק לקשוט אלא גם למסחר בניצה, וב1340
בוֶנציה. ואולם, עץ תפוח הזהב שפריו מתוק טרם נודע אז על חפי ים
התיכון.





עץ תפוח הזהב.





מוצאו של העץ הזה, שפריו מתוק, בלתי ידוע, וגם את זמן
ומקום הופעתו על חֻפֵּי הים התיכון אי אפשר להגיד בדיוק. נראה שבראשית המאה
הארבע-עשרה לספירתם היה העץ הזה ידוע באיספמיה ובפורטוגל. משנת 1523 ו1525
יש לנו כבר ידיעות ברורות על אדות העץ הזה. משערים שעץ תפוח הזהב גם הוא בא
בראשית המאה הי"ד למספרם, על ידי הערבים, מהודו או מסין, דרך סוריה וארץ
ישראל, למצרים ולאפריקה הדרומית ומשם לארופה. בימים ההם היו הערבים הולכים
בתמידות לסחר את ארץ סין. סחורות סין היו מגיעות למפרץ הפרסי וים סוף,
והיות שקרוב לודאי שמוצאו של עץ תפוח הזהב הוא מדרום סין, משערים שהערבים
הביאוהו משם למפרץ הפרסי ולים סוף ומשם התפשט לכל ארצות ים התיכון. בשנת
1498, ולפי דעת אחרים בשנת 1548, הביאו הנוסעים הפורטוגליים מדרום סין עצי
תפוחי זהב יותר משובחים מאלה שהיו נמצאים כבר אז בארצם, והעצים האלה
שהתפשטו מהר בכל ארצות הים התיכון נקראו על שם מוצאם או בשם
Apfelsine לאמר Apfel von China – תפוח סין או בשם פורטוגל שהשתבש בפי הערבים לבוּרְדוּגַן.

הננו רואים איפוא, שהפירות המשובחים לא היו ידועים לעמי
המערב עד אמצע המאה השש עשרה. מתי הגיעו לארצנו – אין אנו יכולים
להחליט.

בין הנוסעים הקדמונים שתרו את ארץ ישראל, הראשון, לפי ידיעתי, שהזכיר את עצי הצטרוס בכלל הלא הוא:Jaques de Vitri
(Bongars, Gesta Dei per Francos. Hannoviae 1611. f. 1099) שבקר את ארצנו בשנת 1225 בערך. הוא מודיע אדות לימונים, אתרוגים
ויתר פרי הצטרוסים הנקראים בפי אנשי המקום אורנגים (Limones, Citri
et alia pome citrine… quae poma orenges ab indigenis nuncupatur). אחריו מזכיר את הצטרוסים הנוסע Pierre Belon du Mans
בספרו המעניין: “Les observations de plusieurs
singularitez &amp; choses mémorables trouvées en Grèce, Asie, Judée, Egypte,
Arabie &amp; autres pays estranges, rédigées en trois livres” שנדפס בפריז בשנת 1554.

ואולם, הנוסע הזה שספר ומנה את שמות כל הצמחים המענינים
שראה בנסיעותיו אינו מדיק בדבריו בענין הצטרוסים. קשה להחליט אם ראה אותם
באי כרית, בארץ-ישראל או ביון. על כל פנים, דוקא חוסר הדיקנות הזו, יכולה
לשמש ראיה שלא היו כבר העצים האלה באותו זמן דבר כל כך חדש שכדאי היה לצין
בדיוק את המקום ששם ראוהו.

H. Maundrell, שעלה לירושלים מארם צובה בשנת 1697, מספר בספרו:“A journey from Aleppo to Jerusalem at Easter A.D.
1697”, שנדפס באוקספורד בשנת 1749, שבקר בבירוט את ארמונו
הנטוש של האלוף הדרוזי פַכְר-אִ-דִין ומצא בגן את המשעולים נטועים לשני
צדדיהם בעצי “orange” שהתפתחו יפה, עד שאי-אפשר לו
לתאר בדמיונו דבר יותר יפה ומושלם מהעצים האלה. הם היו כל כך מטופלים
בפירות מוזהבים עד שהוא מעיד שבימיו לא ראה באנגליה עץ תפוח פשוט נושא כמות
כזו של פירות. ואולם, אין הוא אומר דבר בנוגע לטעם הפירות, ואין אנו יכולים
להחליט איפוא אם היו מתוקים או מרים, כי בימים ההם היו קוראים
orange גם לחשחש שפירותיו מרים כידוע.

F. Hasselquist, חוקר הטבע משוֵדיה, תלמידו של
Linnaeus המפורסם, החוקר הראשון שבא, כפי הודאתו התמימה,
לא להתפלל בארץ-ישראל אלא, בתור בעל מקצוע, לחקר את החי והצומח בה, בלָה
בארצנו הרבה זמן, בשלשת שנות חקירותיו, בין 1749 ו1752. בהגיעו ליפו בשנת
1751 הוא מתפלא על עצי התאנה היפים שהוא רואה בגנים סביב לעיר, “עצי התאנה
הכי יפים שראה במזרח”; הוא מרבה לספר אדות השִקְמָה; הוא מזכיר את עץ
הרמון, ואף מלה אין בפיו בנוגע לעצי תפוחי הזהב. סימן שלא היו העצים אז
חשובים, שמספרם היה בלי שום ספק מועט ולא משכו עליהם את עיני הבוטני השודי,
שבתור בן אדם הבא מארצות הצפוניות לא היה יכל לעבר בשתיקה על עצי צטרוס, לו
היו מרובים. מוצאים אמנם שברשימת הצמחים שביפו הוא מונה דרך אגב:
“Cytrus Aurantia florens copiose”, “עץ תפוח זהב
המרבה בפרחים”, אבל מזה שהמחבר בספרו יוצא ידי חובתו לאילן זה בארבע מלים
יכולים אנו להחליט, כמעט בהחלט גמור, שבשנת 1751 לא היה עדין עץ תפוח הזהב
נפרץ ביפו.

אבל, אם יש לשער שבימי Hasselquist הבוטני לא היו עדין עצי הצטרוס מרובים ביחס ביפו וסביבותיה, הנה
לא אחרה התפתחותם להתבלט. כעשרים שנה אחרי כן כבר היו הצטרוסים שבגני יפו
נזכרים לשבח בפי הנוסעים של אחרית המאה השמונה-עשרה. התיר C.F.
Volney, שכתב את הספר הכי-מצוין בזמנו אדות ארץ-ישראל
וסוריה (הוא התמהמה פה שלש שנים, משנת 1783 עד 1785) משבח את אקלים
ארץ-ישראל וסוריה ומזכיר “שלמרות התלאות שעברו על יפו זה מחדש (מרמז הוא על
המצור סביב יפו בשנות 1773 ו1775), לא אבדה יפו לא את הלימונים הטובים שלה
ולא את אתרוגיה הגדולים (שמשקל האחד, שהוא מעיד שראה בעצמו, עולה עד ל18
לטראות), ולא את אבטיחיה העולים בטיבם אפילו על אלה של בּרוּלוּס”
(במצרים). אבל אין הוא מזכיר את עץ תפוח הזהב בשעה שהוא מתרגש מן “היופי של
הנגוד” בטרבלוס: “עצי תפוח זהב עמוסים פרחים ופירות בינואר, בה בשעה שאתה
רואה לפניך את ראשי הלבנון מכוסים בשלג”. אין זאת אומרת שלא היו תפוחי זהב
בנמצא ביפו באותו זמן, אבל ראיה היא שלא עלו בטיבם על אלה של טרבלוס שהוא
משוה לאלה של מלטה, ולכן לא נזכרו לשבח מיוחד.

W. G. Browne, שהגיע ליפו באחרית ינואר 1797, מספר שהבריאות בעיר הוטבה על ידי זה שזוקקו2 מימיהן
של הבִצות המעופשות שבה, אבל מצטער הוא על הפרדסים של תפוחי-זהב ולמונים
המרובים שנחרבו כליל בימי המצור הראשון על ידי צבאות עלי בֶּק [1773]
ובפרט בימי המצור השני [1775] ע"י צבאות מחמד אבו דּ’הב; מאשים
Browne את הממלוקִים של זה שהיו משתמשים בעצי הצטרוס להסקה.

נטיעות הצטרוסים התפתחו כנראה אחרי זאת ונחרבו שוב כעבֹר
צבא בּוֹנַפַּרט בשנת 1799. שונאיו של בּוֹנַפרט שטפלו עליו עונות עוד יותר
כבדים בנוגע למעשיו ביפו, רננו אחריו שהחריב ללא צרך את פרדסי הצטרוסים של
העיר. והד קול האשמה הזאת נשמעת מדברי Seetzen שעבר דרך יפו בשנת 1806 ומספר שהפרדסים שנחרבו שבים לאט לאט לקדמותם.

ונראה, שמראשית המאה התשע-עשרה לא קם בארץ-ישראל מפריע
להתפתחות גדולם של הצטרוסים בכלל ותפוח הזהב בפרט. ונראה גם כן שחיש מהר
התחיל תפוח הזהב לכבוש לו מקום חשוב בגני השלחים של יפו. ב1832 היתה כבר
יפו מהוללת בפרדסיה, ויש לנו על זה עדותו של הסופר והמשורר הגדול
Lamartine. בהגיעו ליפו דרך היבשה מצפון, הוא מתאר איך הוא
נכנס אל העיר “דרך יער של דקלים, של רמונים מטופלים בכוכביהם האדומים, של
ארזי הים (Tamarix?), שעליהם הדקים נראים כתחרים,
של עצי אתרוג ועצי תפוח זהב, של עצי תאנה ועצי לימון מתוק, שגדלם מגיע
לגודל עצי האגוז בארופה, וענפיהם עמוסים פירות ופרחים. האויר אינו אלא
בֹשֶם שרוח הים מעלה ומנדף לכל רוח, הקרקע כלו לבן מציצי תפוח הזהב והרוח
מפזר אותם לכל עבר, ממש כעלים הנושרים והנדחים לכל צד אצלנו (לאמר בארופה)
בימי הסתו”. וכל זאת הוא רואה באחרית אוקטובר! שומעים אנו, אמנם, קצת גוזמא
בדבריו, אבל הלא משורר הוא, ופטור הוא איפוא מדיקנות מדעית, אלמלא הרושם
הכביר שעשו עליו פרדסי יפו הלא לא היה בא לידי גוזמא בפרט שהוא בִלָה שנים
רבות באיטליה, ואין זאת לו הפעם הראשונה שהוא רואה עצי צטרוס. גם אחרי כן,
באפריל 1833, הוא שב ליפו, ובדברו על פרדסיה, הוא מזכיר מה שכבר אמר ומוסיף
על דבריו: “הפרדסים האלה הם יערות מֵצל של עצי תפוח זהב ועצי אתרוג וכו'
וכו'”.

בשנת 1835 כותב John L. Stephens ש“פרדסי תפוח-הזהב של יפו הם הכי נעלים בכל חֻפי ים התיכון”.
ובאפריל 1839 כותב John G. Kinnear ש“יוצאים מיפו
תפוחי-זהב ואבטיחים בכמות מרובה”. אמנם, באותו זמן לא היו תפוחי-הזהב של
ארצנו הולכים לשוקי אנגליה. היו מסתפקים לצרור אותם בתיבות גדולות ולשלחם
בסירות למצרים ולחופי טורקיה. אבל לא אֵחר, כנראה, ה“שַמוּטי” להתפרסם, כי
הלא אנו מוצאים ברשימותיו של C. W. Van de Velde שחקר את הארץ בשנות 1851 ו1852 וערך את מַפָּתה: “הייתי רוצה
להזכיר את תפוחי הזהב אלמלי היו להם כבר מהלכים בחצרות מלכים באירופה
המערבית”.

תולדות ה“שמוטי”.

השתדלנו למצא את מקור עץ תפוח הזהב המצוי אצלנו והתפתחות
נטיעתו, מפני שהשאלה הזאת מענינת לא רק מן הצד ההיסטורי אלא גם מן הצד
המדעי. “שמוטי” זה עומד כבת-מין מיוחדת, שאין אנו יודעים לא זמן הופעתה ולא
את הקשר המקשר אותה ליתר בנות-המין המצויות בפרדסי הארצות שעל ים התיכון.
אחרי חקרי הרבה בנידן זה עודני מחזיק את ה“שמוטי” לתוצאת הפראה הדדית של
שתי בנות-מין (hybride). ואולם, יש לסבֹר שהשמוטי
הופיע פתאום בפרדסי יפו על עץ תפוח זהב “מַלְטָה” ואולי עוד יותר נכון על
“מלטה בְלוּד” (Malta Blood), לאמר על עץ תפוח זהב
מַלטה שציפת פירותיו אדומה. יען כי למרות שאין סימן של אודם בציפתו של תפוח
הזהב שלנו, אופיו הבוטני מראה על קרבה גדולה אל הפירות האדומים. הופעת
בנות-מינים חדשות כאלו אינה מן הנמנע אצל כל מיני פירות ובפרט בין פרי
הצטרוסים. בשנים האחרונות התחבטו החוקרים הרבה בהופעות כאלה שקוראים
להם Mutation.

ואולם, נפלא הוא שבת-מין זו ירשה כל כך מהר את מקום כל יתר
בנות-המין שהיו בטח בנמצא בסביבות יפו באותה הכמות שאנו רואים אותן עד היום
בסביבות צידון. מפליא הוא הדבר ביותר, בדעתנו כמה נרפים הם אנשי הארץ בנידן
זה וכמה עלולים הם להתיחס בקלות ראש בנוגע להתרבות מין פרי משובח. הן לא
ראינו אותם קופצים על בת-המין הכי טובה של איזה פרי אחר ומרכיבים את כל
העצים בגניהם רק בה, כמו שנראה כזאת בנוגע לשמוטי בפרדסי יפו.

כדאי היה שהמתענינים בדבר יחקרו מפי בני הארץ את המסורה
שלהם בנוגע לשמוטי והופעתו. מה שלמדנו עד כה הוא שהשמוטי נראה בפעם הראשונה
ביפו בשנים שבין 1856 ובין 1859 בפרדס של אנטון אַיוּב. והיות שבימים ההם
והשמוש בנפט עודנו בלתי נפרץ בארץ והיו משתמשים למאור בשמן-זית ששמו
בעששיות שצורתם וגדלן כביצת בנות היענה, והיו קוראים בערבית לעששיות אלו
“שַמוּטי”, הלכך נתקבל השם “שמוטי” גם לפרי שלנו שצורתו היא ביצית. אין
אנכי ערב בעד המסורה הזאת ומוסר אני דברים כמו שקבלתים. לדידי אין הדבר
נכון מצד התאריך. קרוב לודאי הוא לי שהשמוטי נודע כבר לכל הפחות כעשר שנים
לפני 1859 ואפילו לפני 1856, כי לולא זאת מדוע עמלו להביא את פרי פרדסינו
בעמל רב לחצרות מלכים עוד לפני 1850 כמו שלמדנו מדברי Van de
Velde? אלמלא היה מצוי ביפו עץ תפוח זהב שאינו קוצי
ופירותיו מחוסרי גרעינים וקלפתו עבה ואינה מתעפשת בנקל, לא היה מתפרסם הפרי
שלנו ולא היו מוניטין יוצאים בשוק העולמי. ולמקצת ראיה, שלא היה מצב הדברים
כך מראשית נטיעת עצי תפוח הזהב בארצנו, נביא את דברי הרב יהוסף שווארץ
בספרו “תבואות הארץ”, שנדפס בשנת תר"ה, 1844 בערך ובו הוא אומר, בנוגע לפרי
הצטרוסים: “מכל מינים אלה נמצאים הרבה בארץ אבל לא יעמדו זמן הרבה כי ירקבו
ויתעפשו”.

על כל פנים כאשר התחיל ישובנו החדש בשנת 1882 היה כבר
השמוטי כמעט תפוח הזהב היחידי שנראה בשוקי יפו. היציאה לחוץ לארץ לא היתה
גדולה עד מאד אבל בשנת 1885 היו כבר הקונסולים ברשימותיהם מעריכים אותה
ל667.800 פרנק.





עץ המנדרין:





מוצאו מארץ סין. בין עצי פרי הצטרוסים הוא האחרון שבא לארצנו ולארצות ים התיכון בכלל. Risso, אשר כתב את ספרו המהודר: “Histoire naturelle des orangers”
בשנת 1818, לא ידע את המנדרין אלא על פי השמועה בלבד. השם “יוסף אפנדי” בפי
עם הארץ מעיד שהוא בא לנו ממצרים שגם שם קוראים לו ככה, על שם האיש שהכניסו
לארץ ההיא. מספרים שבימי מחמד עלי (בשנת 1830 בקירוב) היה הדבר. רגיל היה
השליט הזה לשלח הרבה צעירים מבני ארצו להתחנך באירופה. פעם אחת שבו תלמידים
אחדים יחד מאירופה והתעכבו במלטה לימים אחדים עד בוא אניתם. אחד מהצעירים
האלה – יוסף – התעניין מאד בפרי המנדרין שראה בשוקי מלטה. הוא לקח אתו תיבה
של פירות שהביא במתנה למחמד עלי. הלה אהב את הפרי, צוה לזרע את הגרעינים
בפרדסיו וכאשר עלו יפה והביאו פירות קרא להם מחמד עלי: “יוסף אפנדי”. וככה
התפשט הפרי הזה במצרים וקוראים לו עד היום בשם האיש שהכניס אותו. ואולם,
לפי דעתי, המנדרין הגדול שבארצנו, הנופל בטעמו מן היוסף אפנדי הקטן, לא בא
לנו ממצרים כי אם מצפון, מסואדיה, נמל בסוריה, ויכול להיות שהגיע הנה שנים
אחדות לפני ה“יוסף אפנדי” האמתי. ואלה הם הנמוקים שעליהם אני מבסס את
השערתי:

לפני כמאה שנים חי בארם צובה (חַלֵב) קונסול אנגלי בשם Barker שהיה אוהב גנים ועצים והכניס בגִנָתו
בסואידיה הרבה פירות וירקות שעדין לא היו ידועים שם. הוא הכניס לסוריה את
תפוחי האדמה, את העגבניות3, את הפרי שקוראים לו בערבית, או יותר נכון בתורכית, אַסְקִידוּנְיַה Néflier du Japon
(Eryobotrya Japonica Lindl.) בצרפתית, והוא גם הכניס
לסוריה את המנדרין, והרבה מיני צטרוס אחרים. במכתבו לאחותו, בחדש מרץ 1824,
הוא הולך ומתאר את כל יפיה והדרה של גִנָתוֹ, את הצלחת המינים החדשים
שהכניס הן בעצי פרי והן בצמחים לנוי. ויש באמת להתפלא על מרצו של האיש הזה.
שאין הוא מתפאר לשוא – את זאת אנו לומדים מן המכתב ששלח המפקד הגדול
אִבּרהים פּשה לבַּרְקֶר, שהיה אז קונסול במצרים. בדרכו עם חילו המנצֵחַ
מאנטיוכא לְבֵילַן סר אִבּרהים פּשה לגנו של האנגלי בסואידיה. ובמכתבו של
12 לחדש אוגוסט 1832 הוא מביע את התפלאותו על המינים המרובים של פירות
אירופה ופירות ארצות המזרח הנמצאים שם יחד ושרֻבָּם בשלו כבר בזמן
בקורו.

משער אני שהמנדרין הגדול בא לנו מסואידיה, ואולי גם מיני
צטרוס אחרים, היות שהיה הקונסול בַּרְקֶר עומד בקשר תמידי עם מַלְטַה וגם
עם הודו.





* * * * * *





פרק ב: היבול העולמי

קשה הוא לאסוף את החמר הסטטיסטי בנוגע ליבול פרי הצטרוסים
מפני שאין שיטה מסֻימת נוהגת בארצות המגדלות צטרוסים. באחדות מהן נוהגים
להעריך את היבול על פי מדה ומשקל ובאחרות על פי מספר הפירות וכו'. אבל בזה
נשתדל לחַשֵב את היבולים השונים או על פי מספר התיבות, לפי התיבה הרגילה
ביפו עבור שוקי אנגליה, או על פי המשקל בקילוגרם. צריך רק לזכֹר שהתיבה
היפואית דומה כמעט בגודלה לתיבה הרגילה בקליפורניה. תיבה כזו משקלה, כשהיא
מלאה תפוחי זהב, כחמישה ושלושים קילוגרם בדרך ממוצע (שלשים תיבות לכל
טוֹן = 1000 קילוגרם). המספרים שיבואו להלן ילמדונו
שיבול פרי הצטרוסים מתרבה במהרה בשנים האחרונות. כעת שמים את היבול
העולמי של פרי הצטרוסים השנתי מתשעים על מאה מיליון תיבות יפו.

חמש הארצות העיקריות בהוצאת יבול זה הלא הן, לפי ערכן: ארצות הברית, ספרד, איטליה, יפן וארץ ישראל.

אם נניח, שמספר התיבות שאנו מוציאים לשוקי חוץ מדי שנה
בשנה אינו אלא מחצית היבול כֻלו של כל ארץ ישראל, לרבות גם את עכו ואת
צידון (ואת השאר אוכלים בארץ ישראל וסוריה עצמן), אז נוכל להחליט שיבולנו
אנו הוא חמישה אחוזים היבול העולמי, ומצאנו שביבול העולמי
משתתפים:

רשימה א'









	          
	        





	 הארצות  
	 האחוזים 


	 ארצות הברית 
	 30%  


	 אספמיה  
	 30%  


	 איטליה  
	 25%  


	 יפן   
	 5%  


	 ארץ ישראל 
	 5%  


	 כל יתר הארצ' 
	 5%  


	    סה"כ      
	 100% 




מן המספרים שרשמנו למעלה אנו לומדים להכיר את חלקן של
איטליה, ספרד וארצות הברית ביבול פרי הצטרוסים. ומאליו מובן שמעניין אותן
להכיר לא רק את כמות יבולן אלא גם מה הן עושות בו, איזה הם השוקים השונים
ששם הן מוכרות את פֵרותיהן. והנה, בנדון זה, אם יספיק לצרכינו היום להתחקות
אל מסחר איטליה ואספמה בפרי הצטרוסים, בתור ארצות המגדלות אותם למעלה
מצרכיהן העצמיים ושהן איפוא רק מוכרות, הנה בנוגע לארצות הברית יהיה עלינו
להביט עליהן הן בתור מוכרות והן בתור קונות, ואולם בנוגע לגדול תפוחי-זהב
ולימונים והמסחר בהם, הרבה יש לנו ללמֹד גם מאותן הארצות הקרובות פחות או
יותר לנו, אשר בנוגע ליבול העולמי אינן באות כמעט בחשבון וכללנו אותן בין
“יתר הארצות”, אבל בתור מתחרים הם מענינים אותנו כבר היום ויכולים להיות
פחות או יותר מסוכנים לנו בעתיד.





תשלומי מכס על תפוחי זהב

רֹב הארצות המגדלות תפוחי-זהב ולימונים לא רק שהן מספיקות
לצרכיהן בפירות האלה, אלא שהן מוציאות חלק פחות או יותר הגון מיבולן לשוקי
חוץ. היוצא מן הכלל היחידי בנידן זה הלא הן ארצות הברית האמיריקניות, שאינן
מספיקות עדין תפוחי זהב ובפרט לימונים למלאות את כל צרכי שוקיהן, והמדינות
האלה – שאצלן השטח המסֻגל לגדול הצטרוסים הוא מצומצם בערך – תלויות עדין
במדה ידועה ביבולי חוץ. אולם בכדי שלא ישָטפו שוקיהן על ידי יבולי חוץ אלה,
מצאו לנחוץ להקים סיָגים לכניסתם בתור תשלומי מכס גבוהים. ולא רק העמים
המספיקים בעצמם פרי צטרוסים והמתיראים מפני ההתחרות מן החוץ הנהיגו תשלומים
גבוהים לכניסת תפוחי-זהב ולִמונים בארצם, אלא גם אחדים מהעמים שאינם מגדלים
תפוחי-זהב כלל וכלל מצאו שכניסת הפירות האלה יכולה להיות לממשלה מקור של
הכנסה הגון, והטילו על הפירות הבאים מן החוץ מסים כאלה שעל ידיהם כמעט
שננעלו בפנינו הרבה שוקים. מאליו מובן שבארצות כאלה מביטים על תפוחי הזהב
כעל דבר של לוּקסוס, ואין לפרי מהלכים על שלחנותיהם של המון העם. אי לזאת
טוב לדעת מה הם המסים שהטילו על תפוחי זהב ולִמונים אותן הארצות שאליהן אנו
שולחים כבר או חפצים לשלח את פירותנו אנו.

רשימה ב': תשלומי מכס על תפוחי-זהב ולִמונים בארצות שונות:











	 הארצות   
	 המדה או המשקל שעל פיהן מעריכים    
	 הסכום לפי מטבעת הארץ 
	 הסכום על כל מאה קילוגרם בפרנקים 









	 אוסטריה ואונגריה 
	 הכניסה חפשית        
	 -     
	 חפשי       


	 אוסטרליה   
	 על כל פונט         
	 חצי פֶּנִי   
	 11.35       


	 אלגריה   
	 על כל 100 קילוגרם       
	 5 פרנקים    
	 5.00       


	 אנגליה   
	 הכניסה חפשית        
	 -     
	 חפשי       


	 אפריקה הדרומית 
	 3% מהמחיר ע"פ הערכה       
	 3     
	 3%        


	 ארצות הברית4 
	 על כל תיבה (מידת יפו)      
	 35 סֶנט    
	 1.75 (על כל תיבה)    


	 גרמניה   
	 על כל 100 קילוגרם תפ"ז (לימונים חפשים ממכס) 
	 3.25     
	 4.05       


	 יון    
	 על כל 100 אוֹקֵה       
	 5 דרַכְמוֹת   
	 4.00       


	 פרנציה   
	 על כל 100 קילוגרם       
	 5 פרנק    
	 5.00       


	 קנדה    
	 הכניסה חפשית        
	 -     
	 חפשי       


	 רומניה   
	 על כל 100 קילוגרם       
	 50 סֶנטים   
	 0.50       


	 רוסיה   
	 על כל פּוּד         
	 1 רוּבל    
	 16.50       




הארצות שעל חוף הים התיכון, המגדלות תפוחי-זהב ולימונים במדה מועטה

(ושנכללו ברשימה א' ב“יתר הארצות”)





א. אלג’ריה

עפ"י מצבה על חוף הים התיכון מן ההכרח הוא שאקלימה ידמה
הרבה לאקלים ארצנו. אולם, הרי האַטלַס הגבוהים, שכפותיהם מכוסים שלג,
בהיותם קרובים אל החוף, מקררים את האויר, בפרט בחֹרף; וזאת היא אחת הסבּות
הראשיות הגודרת בעד נטיעות במדה מפריזה של פרדסי צטרוסים באלגריה, על חוף
הים, באותם החלקים המקבילים לעמק השרון אצלנו. ולכן אנו רואים שלמרות
השתדלות הצרפתים זה יותר מיובל שנים לפתֵחַ בה את כל ענפי החקלאות, ולמרות
קרבת המקום לשוָקים הכי-חשובים למכירת פירות לחים – פחות משני ימים של
נסיעה למרסיליה וארבעה ימים לאנגליה – לא הצליחו עדין לתת לעצי הצטרוסים
מקום בראש נטיעותיהם.

אולם, הממשלה משתדלת מצדה והתחנה לנסיונות על ידה, לפתֵח עד כמה שאפשר את הנטיעות האלה. הנה כמו כן המכס של 5 פרנק על כל 100 קילוגרם תפוחי זהב
הנכנסים לפרנציה לא הוטל בעיקרו אלא כמין תריס כנגד תפוחי-זהב של חוץ –
בפרט של אספמיה, השולחת את פירותיה ביבשה ואינה זקוקה איפוא לחבישה מעולה –
ולהרמת הענף הזה באלגריה, שאינה משלמת מכס זה, בהיותה מושבה צרפתית.

ובכל זאת אין אנו מוצאים באלגריה, ששטחה עולה פי שש-עשרה על שטחה של ארצנו, אלא:

רשימה ג': מספר עצי הצטרוס באלגריה (1908):









	          
	           





	 עצי תפוח-זהב 
	 665,000    


	 " מנדרין  
	 397,000    


	 " לימון ואתרוג 
	 143,000    


	 ס"ה   
	 1,205,000 עצי צטרוס 




המכסים שטח של 2500 הקטר (27,550 דונם).

מעריכים את יבול עצי הצטרוסים באלג’ריה ל 25,000,000 קילוגרם; רוב היבול נאכל בארץ ורק כ
3,500,000 קילוגרם נשלחים מחוץ לארץ. אופיי הוא שבארץ הזאת
מפנים מקום כל כך חשוב לעצי המנדרינים (יוסף אפנדי) שמספרם עולה עד לשליש
ממספר כל עצי הצטרוס, ויבולם עולה קרוב לפי שתים מיבול תפוחי הזהב (ראה
רשימה ד'). וזוהי תוצאת קרבת השוקים הגדולים: פריז וכו'. לו נצטרכו לנסוע
למרחקים כי אז לא היו הפירות מתקימים.

רשימה ד': יציאת פרי הצטרוסים מאלג’ריה














	 המין 
	 1905 
	 1906 
	 1907 
	  
	  
	  





	                       
	 הכמות בקילוגרם 
	 הסכום בפרנקים 
	 הכמות בקילוגרם 
	 הסכום בפרנקים 
	 הכמות בקילוגרם 
	 הסכום בפרנקים 


	 תפוחי זהב ולימונים             
	 3,903,000  
	 624,000  
	 3,019,500  
	 483,000  
	 2,128,100  
	 340,000  


	 מַנְדַרִינִים (יוסף אפנדי ו- “סינים” (Chinois) 
	 2,293,500  
	 599,000  
	 5,038,000  
	 1,007,000  
	 3,788,600  
	 758,000  




המספרים האלה הם אמנם נושנים קצת, אבל המצב כמעט שלא נשתנה במשך השנים האחרונות, היות שבשנת 1912 רשמו במרסיליה כניסת 3,211,000 ק"ג של תפוחי-זהב מאלג’ריה, מעט פחות ממה שנכנס דרך שם בשנת 1905.

תפוחי הזהב הנשלחים למרסיליה נצררים בחביות המכילות או 500 או 1000 פירות כל
אחת. החביות הריקות מובאות בחזרה חנם על ידי האניות המוליכות את הפרי
ומשמשות ככה לזמן ארוך. היות שהדרך היא קצרה, אין מקפידים הרבה על טיב
העטיפה, ממש כמו בארצנו ביחס לתפוחי-זהב המיועדים למצרים. מחיר ההובלה
מאלג’ריה למרסליה באניה ומשם לפריז ברכבת עולה בערך ל 7.45 פר' על כל 100 קילוגרם (3 תיבות יפו בערך), או 2.40 פרנקים על כל תיבה מאלג’ריה לפריז (לעומת 1.50 פרנק לערך מיפו לליברפול).

במרסיליה הפירות נמכרים על ידי סרסורים המקבלים מ 5% עד 6% ונוסף על זה מחשבים 0.40 פר' על כל חבית הוצאות טלטולה ממקום למקום.





ב. טוניס ומרוקו

בטוניס כמעט שאין חשיבות כלל לגדול מיני הצטרוס. לפי הדברים שמסר לי חברי, הבוֹטַני המפרסם, ד"ר Trabut, מנהל התחנה לנסיונות באלג’ריה, שמו – בשנת 1908 את מספר עצי הצטרוס בטוניס למאת אלף, מהם 30,000 עצי אתרוג ו- 30,000 עצי לימון.

במרוקו גם כן התנאים האקלימיים נאותים לגדול עצי הצטרוס, אולם המצב המדיני איננו די בטוח עדין להתפתחות ענף זה.





ג. פרנציה.

פרנציה עצמה, בתור מגדלת פרי צטרוסים, כמעט שאינה באה
בחשבון. לפנים, קדם שהתרבו והתפתחו אמצעי ההובלה במסלות הברזל ואניות הקטור
המהירות, היו מגדלים תפוחי-זהב בדרום צרפת, במֵנטוֹן (Menton), במקומות אחרים בסביבה, בחבל הארץ שקוראים לו
Riviera. אולם, לרגלי עלית מחיר הקרקע באותם המקומות,
ירידת מחיר תפוחי הזהב ע"י הכניסה המופרזה מארצות חוץ, וגם לרגלי המחלות
הרבות, בפרט הקֶרמֶסים (כנימות) השונים, שהתנפלו על העצים ושלא ידעו ללחם
כנגדם, לרגלי כל זה מסתפקים כעת בצרפת בגדול מיני צטרוס רק לנוי או לשם
הפרחים בלבד, עבור תעשיות שמן ריחני Néroli. כידוע, משמשים פרחי החֻשחש (Bigaradier) לתעשית הנֶרוֹלי. מעריכים את היבול השנתי בפרחי חשחש ל 2,225,000 קילוגרם. שלשת רבעי היבול הזה נעבדים בעיר Grasse המוציאה את השמנים הריחניים הכי מהוללים. הרבע הנותר הולך
לערי Cannes, Nice וכו'.

הטפול בעצי החשחש אינו שונה מזה של רב עצי הצטרוס. העצים עומדים שם במרחק של 6 או 8 מטר זה מזה (כ 150 עץ לכל הקטר). היבול,
השונה לפי מספר שנותיהם של העצים, נערך לאלפים וחמש מאות עד ארבעת אלפים
קילוגרם לכל הקטר. הפרחים נאספים באפריל ומאי, פועל (או יותר נכון פועלת)
יכול לאסף כ 10 קילוגרם פרחים ליום ומקבל עבור זה
פרנק וחצי. בראשית העונה, כשהפרחים עדין לא התפתחו כל צרכם, מוציאים משלשה
רבעי גרם עד גרם אחד מכל קילוגרם. אבל לאט לאט מתרבה כמות השמן הריחני עד
לידי שני גרמים מכל קילוגרם. מחיר הנֶרוֹלי מגיע מ 300 פרנק עד אלף פרנק הקילוגרם. בשנים האחרונות התחברו עושי הנֶרוֹלי
לכנופיה שדרך ידה עוברים כשני שלישים של הנֶרוֹלי הנעשה בפרנציה. בראשית
שנת 1912 נמצאו במחסני הכנופיה כ 4000 קילוגרם שמן ריחני והיו מבקשים במחירו 400 פרנק הקילוגרם. ואולם מעטים הקופצים, היות שאפשר להשתמש בשמן
מלאכותי יותר זול. הנֶרוֹלי משמש לעשיית מֵי-קֵלֵן (Eau de
Cologne). בתור שירֵים מתעשיה זו נאספים מי-פרחי-החשחש (הידוע במסחר בשם: Eau de fleurs d’orangers). מעלי העץ וענפיו הדקים מוציאים שמן ריחני פחות טוב הידוע בשם Petit
grain; מעריכים למליון וחצי קילוגרם את החמר הנעבד לתכלית
זו. ובאחרונה נציין שמשתמשים בקליפת הפירות המיובשים לעשית מין שלישי של
שמן ריחני: מי-פורטוגל. 2,500,000 קילוגרם פירות חשחש, שמחירם 6–5 פרנק כל מאה קילוגרם, המשאירים 120,000 קילוגרם קליפות, משמשים בכל שנה לתכלית זו.

תעשית השמנים הריחניים מספיקה עבודה – ולו גם במחיר נמוך – לאלפי פועלים ופועלות.





האיים מַלְטַה וקַפְרִיסִין.

תפוחי-הזהב של מַלְטַה הם מהוללים מפני טעמם הטוב
והרבה קופצים עליהם, באנגליה בפרט. גם באלג’ריה וגם בטוניס מבכרים את המין
של מלטה. היבול איננו חשוב בכמותו. שמים אותו ל 26,000 פרנק בערך בשנת 1911 ול 21,000 פרנק לערך בשנת 1912.

באי קפריסין תופס עץ תפוח הזהב מקום חשוב. בשנת
1911 הוציאו מהאי, על הרוב למצרים, תפוחי-זהב ולימונים ב 133,000 פרנק בערך. היבול של שנת 1912 עלה ל 15,000.00 פירות של תפוחי-זהב ולימונים, לאמר כמאת אלף תיבה.





יָוָן

באלג’ריה מפנים את המקום הכי חשוב בין הצטרוסים למנדרינים,
וביָוָן מרבים לגדל בפרט את הלִמוֹן, האתרוג והלימון המתוק
(limettier). היונים רגילים לבלי לפרסם את
ידיעותיהם אודות מסחר הצטרוסים אצלם לבל יודעו הדברים בחוץ למתחרים, ואולי
גם מפני טעם יותר פשוט: התרשלות וחסר סדר להספקת חמר סטטיסטי עשיר. על כל
פנים, חסרים לנו עד כה מספרים מספיקים כדי לדעת מה שמענין אותנו ביותר:
המסחר באתרוגים, שנחלק לשתים – האתרוגים הקטנים המשמשים לאחינו בחג הסכות,
והאתרוגים הגדולים המשמשים להכנת רִבָּה וכו'.

לפי רשימת הקונסולים השונים משערים שיבול הצטרוסים היונים הנשלחים חוץ, והמשתנה הרבה משנה לשנה, הוא:

רשימה ה': היציאה של פרי הצטרוסים מיון:











	             
	 1909       
	 1910       
	 1900


	    
	 פרנקים 
	 פרנקים
	פרנקים





	 ביָוָן כֻלה    
	 205,500 
	 426,300 
	 361,400 


	 מזה לִמוֹנֵי פֵּטְרֵס לבד 
	 205,500 
	 419,700 
	 147,000 




רשימה ו': מאי כרית (Crète) נשלחו בשנת 1909 אתרוגים לארצות האלה:









	 מדינה   
	 פרנקים 





	 גרמניה   
	 103,717      


	 אוסטריה-אונגריה 
	 98,380      


	 יָוָן (בטרנסיט?) 
	 96,959      


	 אנגליה   
	 65,443      


	 ארצות הברית  
	 33,901      


	 איטליה   
	 29,251      


	 פרנציה   
	 17,098      


	 יתר הארצות  
	 22,569      


	ס"ה
	 467,318 פר'




המנדרינים של אי כרית נמכרים בארצות שעל חוף הים השחור, תפוחי הזהב שלה – בתורכיה. בשנת 1910 יצאו שלשה מיליון קילוגרם פירות.

בזה תמה רשימת הארצות הקרובות לנו או הנפגשות אתנו באותם
השוקים שאנו רגילים להוציא לשם את תפוחי הזהב שלנו ושכדאי היה להזכיר אותן,
למרות אי-חשיבותן היחסית בשוק העולמי. כעת עלינו לגשת ולהתבונן אל שתי
הארצות שעל חוף הים התיכון המספקות יותר מחצי יבול הצטרוסים בעולם, הלא הן
אספמיה (ולה נספח גם את פורטוגל) ואיטליה.





אספמיה

השטח הנטוע עצי צטרוס באספמיה כלה עלה, בשנת 1910 ל- 50,100 הקטר (550,000 דונם בערך), מהם היו 47,534 הקטר (552,000 דונם) נטועים עצי תפוח זהב; 39,115, לאמור קרוב ל- 83 אחוזים
בגליל וַלֶנציה לבד, שבו מתרכז כמעט כל המסחר בתפוחי-זהב, אף כי תופסים עצי
הצטרוס מקומות חשובים גם בגלילות מוּרציה ושיביליה. אולם, מחֹסר
אמצעי-הובלה טובים אין יבול המקומות האלה מגיע עד החוף בכמות חשובה, ורובו
נאכל בתוך הארץ. הנה כי כן מעריכים שבשנת 1912 יצאו מוַלֶנציה 5,700.00 תיבות (14,000,000 תיבות יפו בערך), בו בזמן שלא יצא משיביליה אלא
10,749,800 קילוגרם, שבהם בערך 335,000 תיבות יפו.

מעריכים את כל היבול השנתי (1910) של אספמיה בפירות הצטרוסים ל- 856,241,700 קילוגרם, מהם צריך לזקוף 794,700,000 קילוגרם על חשבון תפוחי הזהב. היבול בפרי צטרוסים שיצא מאספמיה (1912) הביא 62,815,000 פר'.

נסתפק, ראשונה, כדי לתת תמונה ממסחר תפוחי הזהב באספמיה, לתת רשימה ממספר התיבות היוצאות מוַלֶנציה מדי שנה בשנה, משנת 1907
עד שנת 1911, ונשלחות לכל מדינה
ומדינה (ראה רשימה ז'). אולם, קדם כל כדאי להעיר דברים אחדים על המינים של
תפוחי זהב ואפן העטיפה הרגיל בוַלֶנציה.

בוַלֶנציה מגדלים תפוחי זהב בפרט מבנות-המין הידועות בשם וַלֶנציה (Valencia), אֶמפֶּרְיַל (Imperial) ומנדרינים, בשנים האחרונות הרבו לגדל ת"ז אדומים (Blut-Orangen), הדרושים מאד בשוקי גרמניה.

התיבות המשמשות בולנציה גדולות ושונות הן מתיבות ארצנו. התיבות האלה עשויות להכיל:

או 420 פירות גדולים ואז מידותיה של התיבה הן: 1 מתר ארכה, 39 סנתימתר רחבה, 31 סנתימתר גבהה;

או 714 פירות קטנים ואז מדותיה של התיבה הן: 1.08 מטר ארכה, 41 סנתימתר רחבה, 36 סנתימתר גבהה.

עוד מין תיבה שלישית משמשת בולנציה לפירות הקטנים, התיבה המכילה מאלף עד 1064 פירות.

על ידי שתי כתלות מחצים את התיבה לשלושה תאים. על כל מאה תיבות היוצאות ישנן:

60 בְנוֹת 420 פירות

40 בְנוֹת 714 פירות

מחיר תיבה כזו הוא 1.24 פרנק בערך, וכדאי לסמן שבמשך עשרים השנה האחרונות לא עלה המחיר אלא ב 15 סנתים על כל תיבה. כארבעים שנה היו היערות שבסביבת גליל ולנציה
מספיקות תיבות, אבל כעת כלו היערות באזור של 240 קילומתר מסביב, ומביאים את הקרשים מאי קורסיקה וממקומות
אחרים.

קטיפת תפוחי הזהב מתחילה ב 25 לחדש
אוקטובר בערך, כשהפירות טרם נבשלו ועודם ירקרקים. במשך הימים האחרים
שהפירות צבורים במחסנים ובמשך שמונת או עשרת הימים של הנסיעה בים מאספמיה
לחופי אנגליה הפירות מזהיבים דים.

הפירות נקנים בפרדסים על ידי הסוחרים במשקל או במספר, לפי המנהג המקומי. במשקל שכיח ה “אַרוֹבַּה” (Arobe) של וַלֶנציה שהוא 12.700 קילוגרם. ובמספר: בכך וכך האלף פירות. הקניה “דַמַן” השכיחה בארצנו נוהגת גם שם.

משקל כל תיבה משני הטיפוסים שהזכרנו לעיל מגיע ל 75
קילוגרם בערך. סדור הפירות ועטיפתם בניר נעשים ע“י נשים שמשכרתן היא 0.80 עד 0.90 פר' ליום. לפנים היו מביאים את הניר לעטיפת הפירות מפרנציה. 
כעת הוא נעשה בארץ גופא, באַלקוי (Alcoy), גליל וַלֶנציה. המחיר הממוצע של חבילת ניר (15,000 עלה) הוא 65 פרנק בערך. חבילת כזו מספיקה ל- 250
תיבות בערך. בשנים האחרונות התפשט המנהג
להשתמש בנירות-משי שעליהם נדפסים באותיות מזהבות שם הסוחר וסמנו. ע”י זאת
עלה מחיר העטיפה בהרבה מאד, מפני שלא רק שיש לשלם מ 30 פרנק עד 70 פרנק עבור הדפסת כל חבילה
וחבילה, אלא גם שבשעת העטיפה צריך כבר להשגיח שהפירות יסודרו באופן
סימֶטְרי.

אנו מביאים כאן את חשבון ההוצאות הרגילות בוַלֶנציה לעטיפת מאה תיבות ביום
והובלתן עד החוף (מחיר הפירות לא הובא בחשבון):









	 קרשים עבור 100 תיבות 
	 135 פר' 







	 4 נגרים          
	 12 " 


	 25 קוטפים         
	 35 " 


	 8 נשים לבירור הפירות      
	 8 "  


	 16 עוטפים (בניר)       
	 16 " 


	 8 צוררים (בתיבות)       
	 11 " 


	 4 ילדות להושטת התיבות לצוררים    
	 0.75 " 


	 2 " להובלת הפירות העטופים לצוררים   
	 0.75 " 


	 ניר מודפס ומוזהב       
	 42 " 


	 מסמרים          
	 8 "  


	 חבלים לאריזת קצות התיבות     
	 5 "  


	 
	 273,50 פר'
















	             
	        





	 חבלים לאריזת התיבות  
	 8 “ 


	 הובלת הפירות למחסן העטיפה 
	 25 “ 


	 הובלת התיבות אל הנמל  
	 50 " 


	 הוצאות המשלוח    
	 32 " 


	 388.50 פר' על 100 תיבות




אף כי קטיפת היבול אינה נגמרת כי אם ביוני ונמשכת גם עד יולי, בכל זאת נשלח החוצה החלק הכי גדול מראשית נובמבר עד חצי דצמבר. המשלוח נעשה על הרוב ע“י
ספינות קטור קטנות, וההתחרות ביניהן היא כ”כ גדולה עד שאין משלמים
עבור המשלוח לחופי אנגליה ולרוב חופי ארפה הצפונית אלא מ 90 סנתים עד 1.25 פרנק עבור כל תיבה (של 75 קילוגרם). משלוח תיבה אחת מולנציה למדריד עולה פי חמש על הוצאות ההובלה מולנציה לניו-יורק.

רשימה ז': יציאת תפוחי זהב מוַלֶנציה (בתיבות ולנציה) משנת 1907 עד 1911













	 המדינות 
	 1907  
	 1908  
	 1909  
	 1910  
	 1911  


	        
	 תיבות  
	 תיבות  
	 תיבות  
	 תיבות  
	 תיבות  







	 אנגליה 
	 3,114,436 
	 3,087,115 
	 3,362,693 
	 3,060,050 
	 2,815,985 


	 גרמניה 
	 743,536 
	 891,963 
	 920,037 
	 1,070,267 
	 1,009,320 


	 הולנדיה 
	 342,118 
	 357,817 
	 406,143 
	 390,792 
	 400,056 


	 בלגיה 
	 257,662 
	 235,656 
	 268,073 
	 311,613 
	 269,215 


	 שוֶדיה 
	 36,121 
	 42,319 
	 23,647 
	 53,904 
	 67,496 


	 דניה 
	 13,051 
	 1,230  
	 18,953 
	 -   
	 11,695 


	 פרנציה 
	 8,514  
	 10,102 
	 8,049  
	 12,528 
	 8,227  


	 אוסטריה 
	 -   
	 -   
	 5,515  
	 -   
	 -   


	 קנדה 
	 -   
	 2,575  
	 -   
	 1,500  
	 -   


	 ס"ה  
	 4,516,438 
	 4,627,877 
	 5,013,110 
	 4,900,654 
	 4,581,994 




על הסכומים האלה יש להוסיף כ 1,200,000 תיבות ולנציה, פירות הנשלחים שנה שנה לפרנציה בעגלות הרכבות מבלי שום עטיפה וצרור כלל וכלל ו 320,000 תיבות בערך הנשלחות החוצה מגליל ולנציה דרך הנמל הדרומי: קרטנינה.

וכמו שבארצנו רגילים לשלוח כמעט את כל הפירות החוצה ורק הגרועים נאכלים בארץ, כן גם בולנציה, לרגלי חוסר אמצעי הובלה מהירים וזולים לפנים הארץ ולרגלי מעוט הכסף בארץ, אין אוכלים באספמיה גופא כי אם מ 8% עד 12% מיבול ת"ז ולנציה.

כבר העירנו על השפעת קרבת השוקים הגדולים על התפתחות גדול המנדרינים באלגיריה. והנה גם בולנציה אנו מוצאים כזאת. הבינו האיספמיים איך לקשט את סחורתם
כדי למשך עליה את עין הקונים. באנגליה ובארצות ארופה המרכזית מתרבה הדרישה למנדריני אספמיה, שבאים 25 פירות בכל קופסא. כל פרי עטוף ברקוע בדיל (Staniol, feuille
d’étain) והקופסא עצמה מרובדה בנירות מגוָנים ומצוירים יפה. מעריכים שלפרנציה לבד, דרך היבשה, נכנסות בכל שנה כ 1,200,000 קופסאות כאלה. הדרישה גדולה בפרט באחרי דצמבר לפני הניטל וראש שנתם.

ההוצאות על המנדרינים מרובות ב 50% בערך מאשר על תפוחי זהב. כל 20 קופסאות נצררות יחד בתיבה אחת גדולה, ובעבור שלוש תיבות גדולות כאלה משלמים מחיר הובלה באניה, ממש כמו עבור שתי תיבות ת"ז.

הקופסאות עבור מנדרינים מרובעות הן. ארכן ורחבן של הקופסאות הוא מ 25 עד 30 סנתימתר, גבהן מ 4 עד ½4 סנתימתר. קרקעיתה של הקופסא והמכסה
שלה נעשים מקרשים שעבין הוא 4 מילימתר. מהצלעות הנצבות, שתים עבין מ 11 עד 12 מילימתר, ושתים עבין 5 מילימתר. הקרשים של תורניתא מובאים מאוסטריה או רוסיה. מאלף קרשים (עבים 76 מילימתר, רחבם 229 מילימתר וארכם 4
מתר) יכולים לעשות 40,000 לוחות קטנים לקופסאות מנדרינים. נגר חרוץ עושה ביום עבודה של עשר שעות 1300 תיבות ומקבל בעד עבודתו 2,85 פר' ליום.

מעטיפת המנדרינים ההוצאות הכי מכבידות הן על רקועי הבדיל; מביאים אותם מהולנדיה, ומחירם בולנציה 5.60 פרנק הקילוגרם שמספיק לעטיפת 2000 מנדרינים שקטרן
50 מילימתר. בשנת 1911 הכניסו לולנציה 15,000 קילוגרם רקועי בדיל,ברקועים מרובעים של 10 עד 12 סנתימתר מכל צד, שהספיקו לעטיפת 30,000,000 פירות.

כדי לעטף 3000 קופסאות צריך 70 נשים שמשכרתן מ 70 סנתים עד 1.15 פר' ליום. התיבה הגדולה, שבה שמים 20 הקופסאות הקטנות, מחירה כ 75 סנתים. ההוצאה על החמר וכל העבודה של תיבה בת 20 קופסאות מנדירים (מחיר הפירות לא הובא בחשבון) עולה ל 9 פרנק עם ההובלה עד הנמל.

מרכז שני באספמיה שבו מגדלים צטרוסים במדה הגונה, זוהי שיביליה. שם נטועים 2675 הקטר עצי צטרוס. אולם 2185 הקטר נטועי “תפוחי סביליה”, כלומר: חשחש, שפרים מר, כידוע, ומשמש רק לתעשית רִבָּה. היבול עולה על הדרישה
ולכן מסתפקים לקלף את הפירות, לזרוק את צִפֶתם ולשמר וליבש בחם השמש את קליפתם. רוב היבול של שיביליה יוצא לאנגליה.

בשנת 1912 יצאו משיביליה

13400 קילוגרם קליפות מיובשות

32600 קילוגרם ציפה (לרִבה)

60500 ליטר מי-פרחי-חשחש

כדאי לציֵן שלארצות הברית של אמריקה נכנסו פירות חשחש מאיספמיה.











	        
	         
	         
	         





	 בשנות: 
	 1910  
	 1911  
	 1912  


	 עבור: 
	 5700 פרנק 
	 1910 פרנק 
	 2130 פרנק 




 אולם, אף ליטר אחד של מי פרחי
החשחש לא נִתַּן להכנס לארצות הברית. לפי דברים אחד הסוחרים הכי-חשובים
של מי פרחי החשחש בשיביליה אסרו את הכניסה לסחורתו באמתלא שבניו-יורק מצא בה הכימאי
האמריקני עקבות של חומרים מינרליים. הסוחר מצדו הודיע בהחלט שבבית החרשת
 שלו לא נוספו חמרים כאלה. מצד שני, מי הפרחים היו נמצאים בכלי זכוכית מבלי
שום מגע עם מתכת. מלבד זה, בחן והפריד הכימאי של בית החרשת כמה פעמים את
המים ולא עלה בידו למצוא עקבות חמרים מינרליים, ונוסף לזה בחן אחד הכימאים
הכי מפורסמים שבשיביליה גם הוא את המים ולא הצליח למצוא שום עקבות חמרים
מינרליים שנראו, כמו להכעיס, דוקא בניו יורק.

טרם עברנו לבחֹן את מסחר הלימונים באספמיה הננו נותנים
רשימה מיציאת תפוחי הזהב מכל ארץ אספמיה לכל מדינה ומדינה בכל שנה ושנה
משנת 1898 ועד שנת 1910. 





רשימה ה': יציאת תפוחי-זהב מאספמיה:












	 המדינות   
	 1898  
	 1899  
	         
	         





	          
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 אלג’ריה   
	 39.585  
	 2.574  
	 178.713  
	 21.606  


	 אוסטריה-אונגריה 
	         
	         
	 133.649  
	 16.156  


	 בלגיה   
	 3.051.970 
	 198.380 
	 8.474.004 
	 1.024.524 


	 דניה   
	 60.079  
	 3.905  
	 44.233  
	 5.345  


	 פרנציה   
	 51.373.723 
	 3.339.341 
	 78.335.729 
	 9.470.936 


	 גרמניה   
	 1.587.178 
	 103.168 
	 8.590.535 
	 1.038.611 


	 איטליה   
	 36.574  
	 2.374  
	 177.857  
	 21.502  


	 הולנדיה   
	 2.164.058 
	 140.665 
	 5.902.772 
	 713.658 


	 נורבגיה   
	 390.998  
	 25.412  
	 1.218.101 
	 147.269 


	 שודיה   
	         
	         
	 31.824  
	 3.848  


	 אנגליה   
	 178.551.923 
	 11.606.056 
	 207.736.247 
	 25.115.703 


	 ארצות הברית  
	 450.124  
	 29.260  
	 17.999  
	 2.173  


	 ארצות אחרות  
	 12.217  
	 795  
	 55.131  
	 6.666  


	 ס"ה    
	 237.718.429 
	 15.451.930 
	 310.896.794 
	 37.587.997 








רשימה ה': יציאת תפוחי-זהב מאספמיה:












	 המדינות   
	 1900  
	 1901  
	         
	         





	          
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 אלג’ריה   
	 154.352  
	 17.940  
	 116.968  
	 12.771  


	 אוסטריה-אונגריה 
	         
	         
	         
	         


	 בלגיה   
	 5.860.203 
	 681.085 
	 7.684.860 
	 839.202 


	 דניה   
	 156.297  
	 18.163  
	 547.811  
	 59.820  


	 פרנציה   
	 46.664.455 
	 5.423.428 
	 50.967.806 
	 5.565.768 


	 גרמניה   
	 14.938.197 
	 1.736.144 
	 21.297.796 
	 2.325.757 


	 איטליה   
	 41.889  
	 4.867  
	 179.172  
	 19.567  


	 הולנדיה   
	 5.046.101 
	 586.466 
	 3.838.492 
	 419.172 


	 נורבגיה   
	 728.890  
	 84.713  
	 787.633  
	 86.008  


	 שודיה   
	 374.154  
	 43.482  
	         
	         


	 אנגליה   
	 186.244.851 
	 21.645.712 
	 199.868.504 
	 21.825.980 


	 ארצות הברית  
	 11.999  
	 1.393  
	 18.000  
	 1.965  


	 ארצות אחרות  
	 290   
	 36   
	 26.195  
	 2.860  


	 ס"ה    
	 260.221.678 
	 30.243.429 
	 285.333.237 
	 31.158.870 








רשימה ה': יציאת תפוחי-זהב מאספמיה:












	 המדינות   
	 1902  
	 1903  
	         
	         





	          
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 אלג’ריה   
	 431.420  
	 47.788  
	 384.865  
	 42.931  


	 אוסטריה-אונגריה 
	         
	         
	         
	         


	 בלגיה   
	 12.869.349 
	 1.425.429 
	 13.714.033 
	 1.529.689 


	 דניה   
	 881.653  
	 97.656  
	 510.626  
	 56.956  


	 פרנציה   
	 68.948.010 
	 7.636.798 
	 81.856.630 
	 9.130.430 


	 גרמניה   
	 32.945.436 
	 3.649.095 
	 41.793.102 
	 4.661.675 


	 איטליה   
	 1.153.624 
	 127.780 
	 880.641  
	 98.228  


	 הולנדיה   
	 8.018.010 
	 888.087 
	 9.445.314 
	 1.053.546 


	 נורבגיה   
	 1.653.454 
	 183.139 
	 2.680.021 
	 298.932 


	 שודיה   
	 125.871  
	 13.941  
	 115.995  
	 12.938  


	 אנגליה   
	 241.773.597 
	 26.779.257 
	 243.784.868 
	 27.192.183 


	 ארצות הברית  
	 14.980  
	 1.658  
	 3.325  
	 369  


	 ארצות אחרות  
	 378.530  
	 41.927  
	 396.110  
	 44.184  


	 ס"ה    
	 369.193.934 
	 40.892.555 
	 395.565.530 
	 44.122.061 








רשימה ה': יציאת תפוחי-זהב מאספמיה:












	 המדינות   
	 1904  
	 1905  
	         
	         





	          
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 אלג’ריה   
	 137.464  
	 15.761  
	 140.961  
	 16.161  


	 אוסטריה-אונגריה 
	 2.520  
	 286  
	         
	         


	 בלגיה   
	 18.843.829 
	 2.160.668 
	 12.820.665 
	 1.470.040 


	 דניה   
	 164.023  
	 18.808  
	 597.481  
	 68.510  


	 פרנציה   
	 74.929.885 
	 8.591.596 
	 56.685.218 
	 6.499.625 


	 גרמניה   
	 52.247.911 
	 5.990.837 
	 30.260.832 
	 3.469.762 


	 איטליה   
	 888.634  
	 101.894 
	 854.095  
	 97.931  


	 הולנדיה   
	 13.953.616 
	 1.599.946 
	 8.525.484 
	 977.548 


	 נורבגיה   
	 3.424.017 
	 392.605 
	 1.848.841 
	 211.994 


	 שודיה   
	 129.883  
	 14.893  
	         
	         


	 אנגליה   
	 242.607.374 
	 27.817.790 
	 201.834.559 
	 23.142.709 


	 ארצות הברית  
	 2.450  
	 281  
	 16.045  
	 1.840  


	 ארצות אחרות  
	 1.693.525 
	 194.184 
	 18.469  
	 2.116  


	 ס"ה    
	 409.025.131 
	 46.893.549 
	 313.602.650 
	 35.958.236 












רשימה ה': יציאת תפוחי-זהב מאספמיה:












	 המדינות   
	 1906  
	 1907  
	         
	         





	          
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 אלג’ריה   
	 60.498  
	 8.070  
	 147.831  
	 33.441  


	 אוסטריה-אונגריה 
	         
	         
	 18   
	         


	 בלגיה   
	 19.682.499 
	 2.625.293 
	 22.027.270 
	 2.972.403 


	 דניה   
	 1.556.696 
	 207.636 
	 1.126.370 
	 151.996 


	 פרנציה   
	 76.763.318 
	 10.238.852 
	 87.217.607 
	 11.769.326 


	 גרמניה   
	 52.713.592 
	 7.031.044 
	 66.076.262 
	 8.916.471 


	 איטליה   
	 765.913  
	 102.159 
	 323.677  
	 43.675  


	 הולנדיה   
	 17.585.003 
	 2.345.522 
	 29.666.311 
	 4.003.236 


	 נורבגיה   
	 2.144.397 
	 286.026 
	 2.890.575 
	 390.062 


	 שודיה   
	 342.800  
	 45.724  
	 211.778  
	 28.579  


	 אנגליה   
	 220.994.745 
	 29.476.736 
	 259.093.005 
	 34.962.554 


	 ארצות הברית  
	 2.000  
	 265  
	 35.611  
	 4.805  


	 ארצות אחרות  
	 89.369  
	 11.918  
	 373.924  
	 50.456  


	 ס"ה    
	 392.700.830 
	 52.379.245 
	 469.290.239 
	 63.327.004 








רשימה ה': יציאת תפוחי-זהב מאספמיה:












	 המדינות   
	 1908  
	 1909  
	         
	         





	          
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 אלג’ריה   
	 54.367  
	 5.803  
	 92.854  
	 10.140  


	 אוסטריה-אונגריה 
	 331.064  
	 35.324  
	 208.395  
	 22.755  


	 בלגיה   
	 17.484.624 
	 1.865.708 
	 19.303.551 
	 2.107.981 


	 דניה   
	 1.284.624 
	 137.114 
	 1.190.092 
	 129.958 


	 פרנציה   
	 88.180.780 
	 9.409.390 
	 84.883.230 
	 9.269.390 


	 גרמניה   
	 75.611.073 
	 8.068.128 
	 71.367.199 
	 7.793.417 


	 איטליה   
	 279.141  
	 29.785  
	 94.031  
	 10.270  


	 הולנדיה   
	 33.795.679 
	 3.606.190 
	 28.636.269 
	 3.127.129 


	 נורבגיה   
	 1.814.137 
	 193.580 
	 1.160.772 
	 126.760 


	 שודיה   
	 190.453  
	 20.322  
	 667.259  
	 72.868  


	 אנגליה   
	 244.605.975 
	 26.100.838 
	 259.155.946 
	 28.300.267 


	 ארצות הברית  
	 2.003.513 
	 213.788 
	 25.756  
	 2.813  


	 ארצות אחרות  
	 596.436  
	 63.643  
	 1.258.576 
	 137.436 


	 ס"ה    
	 466.232.192 
	 49.749.613 
	 468.043.930 
	 51.111.184 












רשימה ה': יציאת תפוחי-זהב מאספמיה:










	 המדינות   
	 1910    
	 קילוגרם  







	 אלג’ריה   
	 76.543  
	 8.596  


	 אוסטריה-אונגריה 
	 700   
	 78   


	 בלגיה   
	 42.694.470 
	 4.795.518 


	 דניה   
	 786.181  
	 88.306  


	 פרנציה   
	 101.777.375 
	 11.431.810 


	 גרמניה   
	 86.528.136 
	 9.718.992 


	 איטליה   
	 110.605  
	 12.432  


	 הולנדיה   
	 29.093.846 
	 3.267.872 


	 נורבגיה   
	 2.723.023 
	 305.854 


	 שודיה   
	   
	      


	אנגליה   
	 231.148.517 
	 26.075.327 


	 ארצות הברית  
	 94.974  
	 10.665  


	 ארצות אחרות  
	 1.164.904 
	 130.848 


	 ס"ה    
	 497.199.274 
	 55.846.289 








מרשימה זו אנו לומדים שבמשך עשר השנים שבין 1900 ו 1910
עבר יבול תפוחי הזהב באיספמיה מ- 237.719.000 קילוגרם ל 497.200.000, לומר
שהתרבה ב 109%. במשך אותו הזמן, התרבתה כניסת תפוחי זהב בחמש המדינות
העומדות בראש הרשימה, באנגליה: 24,7%, בפרנציה: 118%, בגרמניה: 479%,
בבלגיה: 628%, בהולנידה: 477%.

לפי המספרים הרשמיים יצאו מאספמיה בשנת 1882–116.667.000 קילוגרם תפוחי זהב בשעה שבשנת 1910 יצאו 497.199.274. מהם נשלחו:

ב– 1882 ב–1910

לאנגליה: ק“ג 87.131.500 ק”ג 232.148.500 לאמר נתרבה המשלוח ב 166%

לגרמניה: " 81.750 " 86.528.000 " " " " 105.809%

לבלגיה: " 817.900 " 426.944.00 " " " " 5.120%

להולנדיה: " 203.800 " 29.093.800 " " " " 14.173%

לפרנציה: " 19.448.500 " 101.777.300 " " " " 423%

לארצות הברית: " 8.843.200 " 94.974 נתמעט "98.93%

של אמריקה

רואים אנו איפוא רבוי מוחלט של 326%. הרבוי הזה היה מהיר
מאד. ב 1882 לא הגיע יבול הצטרוסים לשליש היבול הנוכחי. אולם יש סימנים
שהגיע הרבוי הזה קרוב לגבול העליון. מהיום והלאה לא תתרבה היציאה אלא
בסכומים קטנים ואטיים.





גדול הלימונים באספמיה איננו חשוב ביותר, בנוגע ליציאת
היבול לשוקי חוץ. כל השטח הנטוע עצמי לימונים הלא הוא (בשנת 1910): 2575
הקטר, מהם נמצאים כ 1517 הקטר, 58,91%, בגליל ולֶנציה לבד. היבול של
לימונים עולה (1910) ל–63.166.450 קילוגרם. 90% מהלימונים היוצאים מן הארץ
נקטפים מגליל ולנציה לבד. אולם הלימונים של ולנציה אין עליהם קופצים,
ויציאת הלימונים מאספמיה בכלל הולכת ומתמעטת. ככה ירדה מ–3.947.300 קילוגרם
בשנת 1900 ל 3.239.100 קילוגרם בשנת 1910, לאמר שהתמעטה היציאה ב–17,9 במשך
עשר שנים. אנגליה ופרנציה הן הקונות הכי-חשובות. בשנת 1910 קנו: אנגליה
28,80% ופרנציה 47,4% מכל היבול. מ 1900 עד 1910 נתרבתה הכניסה לפרנציה ב
43,8% ונפחתה באנגליה ב 39,4%. משנת 1902 ואילך חדל באספמיה כמעט לגמרי
המשלוח של לימונים לארצות הברית של אמריקה.

טרם גמרנו כדאי הוא אולי לתת סקירה קצה ממיני הקרקעות שבולנציה, מזמן קטיפת היבול והריוח שיש מן הפרדסים בולנציה.

בקסטיליה נטועים עצי תפוח הזהב באדמה כבדה; לא כן בסביבות
וַלֶנציה: שם נוטעים באדמה קלה ועמוקה. בתחילה הרבו לנטע באדמת חול
והתחרטו.

קטיפת הפירות מתחילה בנובמבר, ואף כי-כאמור-הכמות הכי
גדולה נשלחת עד חצי דצמבר, הפירות היות רמשובחים–עיקר השוק–נקטפים בינואר
ופברואר. הקטיפה נמשכת עד אחרית אפריל. בשם Renaviva קוראים ליבול הקל שקוטפים באחרית החורף לפני הפריחה.

חושבים בולנציה מ 130 עד 250 עץ לכל ההקטר. חושבים יבול
ממוצע של עץ: 80 קילוגרם, ו 20.000 קילוגרם לכל הקטר במיטב שנות
הפרדס.

מה היא הברכה שרואים הפרדסנים בנטיעתם? הוצאות השנה, אם מביאים בחשבון את הפחתת ערכו (amortissement) של
הפרדס (ואת ההוצאות עד היבול הראשון), עולה בולנציה ל 905,570 פר' על כל
הקטר לשנה. אם נניח שהרבע של היבול נושר או נאכל בסביבה במחיר 4 פרנק כל
100 קילוגרם, והפירות הנשלחים החוצה מביאים 12,12 פר' כל מאת קילוגרם–המחיר
הזה מקובל כרשמי–אז יוצא לנו יבול הקטר:

15.000 קילוגרם במחיר 12,12 פר' כל 100 קילוגרם–,1818 פרנקים

5.000 " " –,4 " " " " –,200 "

ס"ה 2018 "

בנכיון ההוצאות 905,79 "

נשאר ריווח 1112,21 " לכל הקטר





החשבון הזה מראה עד כמה גדול עדין הרֶוַח בגדול עצי צטרוס
באספמיה. ואולם, יש להעיר כי בהתרבות הנטיעות התרבו גם המגֵפוֹת ובהרבה
מקומות התפשטו באופן מבהיל. בגליל גרֶנַדַה הולכות הנטיעות וכלות לרגלי
השרפת5. הרבה עצים כבר מתו ואחרים לא נוטעו למלא את מקומם.

מכבר היו הפרדסים באספמיה מטופלים במחלות ורמשים, אבל בשנים האחרונות התרבתה הכנימה Chrysomphalus Dictyospermum, כנימה קרובה ודומה למה שקוראים אצלנו “טִיפוּס” בפרדסים.
קְרִיזוֹמְפַלוּס זה עושה שמות בפרדסי אספמיה, והאמריקנים השתמשו באמתלא זו
להכביד את הבקוֹרֶת על פירות ארץ זו שנכנסים לארצם.





ז. פורטוגליה

משלוח תפוחי הזהב מפורטוגליה הולך ומתמעט מדי שנה בשנה. מ
408.850 פר' בשנת 1908, נתמעטה היציאה עד לידי 32.340 פר' בשנת 1909, לאמר
92,90%.

מ 319.570 תיבות (150 פירות לתיבה) בשנת 1908ירדה היציאה
עד ל–24.950 בשנת 1909. רוב היבול נמכר לאנגליה 96% ממנו בשנת 1898, ו 76%
ממנו בשנת 1909.

גם בנוגע ליבול הלימונים ויציאתם אנו מוצאים הפחתה בפורטוגליה. הנה כי כן יצאו 1.095.000 לימונים בשנת 1898,
ובשנת 1910 לא יצאו אלא 158.000 לימונים, לאמר התמעטות של 85,6%, גם את רוב
הלימונים מוכרת פורטוגליה לאנגליה. 90,8% מן הסכום שיצא בשנת 1891, 53,6%
בשנת 1910.





איטליה

גדול עצי הפרי בככל תופס באיטליה אחד המקומות הכי חשובים בחלקות הארץ הזאת. מעריכי את יבול שנת 1911:

בפירות שונים 300.000.000 פרנק בערך

בתפוחי-זהב ולימונים לבד 61.500.000 " "

ס"ה 361.500.000 פרנק בערך





בארבעת השנים שבין 1907/1911 היה היבול הממוצע שלפרי הצטרוסים באיטליה: 767.000.000 ק"ג

היבול של פרי הצטרוסים בשנת 1912 היה: 667.700.000 "

" " " " בשנת 1913 " 876.000.000 "

ביבול הזה השתתפו בשנת 1913:

האי סיציליה ב–529.000.000 ק“ג. קלבריה ב–91.000.000 ק”ג. קמניה ב– 91.000.000 ק"ג.

זאת אומרת ששלשת רבעי היבול האיטלקי גדל בסיצליה. באי הזה
נמצאים כשבע מליון עצי לימון בו בזמן שמספר כל העצים ממין זה באיטליה עולה
ל' 1/2 8 מיליון.

ואולם, אופיי הוא שמעטים הם, ביחס, הגנים והפרדסים המכסים
באיטליה שטחים רחבים במין עץ אחד. אוהבים האיטלקים לנטע מינים שונים של
עצים יחד. הנה כי כן אנו מוצאים באיטליה 114.400 הקטר נטועים עצי צטרוס,
אבל לא כלם נטועים בגנים מיוחדים להם.

ותחת אשר באספמיה מצאנו שיבול תפוח הזהב תופס מקום ראשי,
ויבול הלימונים הולך ויורד, נראה פה, באיטליה, שהלימונים והתעשיה של שמנים
ריחניים ויתר החמרים האינדוסטריַליים שאפשר להוציא מפרי הצטרוסים תופסים
המקום הכי חשוב, ויבול תפוחי-הזהב נכנס רק בשליש לערך של כל היבול,
כזאת אנו לומדים מרשימה ט' שבה נרשם היבול של השנה העברה (1913) בחמשת המחוזים האיטלקיים הכי חשובים בנוגע לגדול הצטרוסים:





רשימה ט'












	מדינה
	 תפוחי–זהב 
	 לימונים 
	 מנדרינים 
	  ===        





	 ===     
	 בקילוגרם 
	 בתיבות יפו 
	 בק"ג  
	 בק"ג  


	 סיציליה 
	 250.700.000 
	 10.954.000 
	 361.500.000 
	 17.000.000 


	 קלבריה 
	 79.500.000 
	 2.409.000 
	 27.500.000 
	 2.200.000 


	 קמפניה 
	 59.200.000 
	 1.794.000 
	 2.200.000 
	 9.600.000 


	 אפוליה 
	 13.200.000 
	 400.000 
	 8.200.000 
	 9.600.000 


	 ליגוריה 
	 1.900.000 
	 57.500  
	 9.700.000 
	 2.100.000 








תפוחי הזהב מובאים אל השוק באיטליה מדצמבר עד מאַי, מנדרינים מדצמבר עד מרץ.

עיקר קטיפת הלימונים בסתָו. המשלוח נעשה בתיבות מעץ אלון מיוחד הבא מאמריקה. בדרך הכלל צוררים בכל תיבה 300 עד 360 לימונים.

עץ לימון שמטפלים בו יפה נושא מ 650 עד 800 פירות ולפעמים
גם 1200. פרדסי הלימונים בסיציליה משתרעים מחוף הים עד הגבעות, עד לערך 450
מטר מעל לים.

ברשימה י' אנו נותנים יציאת כל יבול תפוחי הזהב באיטליה
משנת 1898 עד 1911 למדינות השונות. מן הרשימה הזאת אנו לומדים שבמשך עשר
השנים שבין 1901 ל 1911 התרבה משלוח תפוחי-הזהב מאיטליה 69.7% במשך השנים
האלה:















	 התרבה 
	 המשלוח 
	 לאוסטריה   
	 ב 83.2% 





	 "  
	 "  
	 לגרמניה   
	 " 106.7% 


	 "  
	 "  
	 לרוסיה   
	 " 21% 


	 "  
	 "  
	 לאנגליה   
	 " 89.8% 


	 "  
	 "  
	 לשוציה   
	 " 87.8% 


	 "  
	 "  
	 לתורכיה האירופית 
	 " 755% 








נפתחה היציאה לארצות הברית של אמריקה ביותר מ90% בין שנת 1904 ו 1911.

בנוגע ליבול הלימונים אנו מוצאים שבמשך עשר השנים שבין
1901 ו 1911 עבר היבול מ 67.285.000 קילוגרם ל 258.685.800 קילוגרם, לאמר
התרבה ב 54.7%.

במשך עשר השנים האלה:











	 התרבה 
	 המשלוח 
	 למצרים   
	 ב 972% 





	 "  
	 "  
	 לדניה   
	 " 650% 


	 "  
	 "  
	 לנורבגיה-שוֵדיה. 
	 " 585% 


	 "  
	 "  
	 לתורכיה האירופית 
	 " 328% 


	 "  
	 "  
	 לבלגיה   
	 " 257% 


	 "  
	 "  
	 לגרמניה   
	 " 251,5% 




נמעט המשלוח לרוסיה " 1.2%









תַּעֲשִׂיַת שמנים ריחניים וכו' באיטליה.

אין לך לע"ע ארץ שבה התפתחה התעשיה הזו כמו באיטליה.
התעשיה הזו משפיעה באופן הכי נוח על כל המסחר האיטלקי בפירות צטרוס לחים.
אם טובים המחירים בשוקי חוץ, אם מרובה הדרישה או אם דל הוא היבול אז ממעטים
בתעשיה, ולהפך, אם–כמו בשנת משבר זו–ננעלו שוקים חשובים, אז רב הוא היבול
ונמוכים המחירים, אז מבכרים לעַבֵד את הלימונים וכו' במקומם ולקמץ בהוצאות
העטיפה, המשלח וכו'. למשל: יבול הלימונים ב 1912 לא הגיע עד לרבע היבול של
השנה הקודמת 1911, ולמרות זאת לא נתמעטה בשנת 1912 היציאה לחוץ כי אם ב
5,2% בהשואה לשנת 1911.

התעשיה הזאת מתחלקת לשלשה ראשים:

א)שמנים ריחניים.

ב) מיץ פרי הצטרוסים והיוצא מהבן, כמו: לימונת-שידן
Citrate de chaux

ג) שמורים של פירות, קלִפות וכו'.





שמנים ריחניים:

א) שמן תפוחי-זהב: היציאה של שמן זה הולכת ופוחתת לרגלי ההתחרות עם קליפורניה וימאיקה (Jamaica).
משנת 1906 עד שנת 1911 ירדה היציאה מ 136.750 קילוגרם במחיר 3.156.300 פרנק
עד 49.350 קילוגרם במחיר 907.000 פרנק, לאמר התמעטות של 43,1%. היציאה
לארצות הברית נתמעטה בחמש השנים האלה ב 60,9%, והיציאה לאנגליה נתמעטה ב
13,7%.

ב) שמן ברגמוט6: כל השמן הריחני של ברגמוט הנמכר בעולם נעשה בפנה אחת בקַלַבְּרִיַה, בקצה דרומה של איטליה. מוזר הוא לראות עד כמה התרכזה התעשיה
במקום אחד. אין מגדלים עצי ברגַמוט בסיציליה מעבר למַעֲבָּר מֶסינה, במרחק
של עשרה קילומתר. בחמש השנים שבין 1906 ו1910 התרבה
המשלח רק ב2%, אבל המחיר עלה ב33,7%. במשך אותן השנים התרבה המשלח לארצות
הברית ב13,4% במשקל ו48,2% במחיר.

היציאה של שמן בֶרגַמוט היתה:

בשנת 1906­­­­­­­­­­­­­­­­­­- 63.500 קילוגרם במחיר 1.848.400 פרנק

ובשנת 1910- 64.790 " " 2.470.800 "

ג) שמן לימונים: היציאה של שמן לימונים מאיטליה ליתר הארצות נתרבתה:

מ 337.000 קילוגרם בשנת 1900

ל 524.000 " " 1911 השוים 5.784.500 פרנק.

היציאה לארצות-הברית נתרבתה ב33,6% בו בזמן שהיציאה לאנגליה נתרבתה רק ב14,9%.

ד) שמן מנדרינים ומיני צטרוס אחרים: היציאה של השמנים האלה עולה לכל היותר לתשעים אלף פרנק לשנה לערך.





לימונת-שידן (Citrate de chaux).

5/6 של כל לימונת-השידן הדרוש בתבל נעשה באיטליה. כשליש
יבול הלימונים של איטליה משמש לתעשיה זו. ממאת אלף לימונים מוציאים חביתה
(306 קילוגרם) לימונת-שידן ומשערים ש־ 2.661.400.000 פירות מיבול 1911 שמשו
לתעשיה זו. לימונת-השידן הרגיל משמש לצובעים את מיני הבד של כתנה הידועים
בשם קליקוט (calico). לימונת-השידן המזוכך משמש למעשה לימונד ומשקים דומים.

היציאה של לימנות-שידן מאיטליה עברה:

מ 1.425.300 קילוגרם במחיר 786.740 פרנק בשנת 1899

ל 8.148.700 " " 13.003.230 " " 1912

זאת אומרת, נתרבתה היציאה במשך השנים האלה ב 472%

המשלֹחַ לארצות-הברית נתרבה " 578%

" לאנגליה " " 183%









רשימה י': יציאת תפוחי זהב מאיטליה למדינות השונות:
















	 המדינות       
	 8 9 8 1 
	 9 9 8 1 
	         
	         





	               
	 קילוגרם 
	 פרנקים 
	 קילוגרם 
	 פרנקים 


	 ארגנטינה………..  
	 52.298  
	 6.822  
	 65.680  
	 6.594  


	 אוסטרליה……….  
	 490.602 
	 64.006 
	 758.791 
	 76.164 


	 אוסטריה-אונגריה…..   
	 21.104.091 
	 2.753.446 
	 28.967.346 
	 2.907.206 


	 בלגיה………….. 
	 331.801 
	 43.290 
	 25.401  
	 2.548  


	 קנדה………….. 
	 383.102 
	 49.982 
	 116.981 
	 11.742 


	 דניה…………… 
	 461.074 
	 60.154 
	 843.496 
	 84.656 


	 פרנציה…………. 
	 102.691 
	 13.400 
	 275.193 
	 27.617 


	 גרמניה…………. 
	 9.893.841 
	 1.290.848 
	 13.230.313 
	 1.327.815 


	 מלטה………….. 
	 523.987 
	 68.364 
	 2.811.578 
	 282.173 


	 הולנד………….. 
	 892.665 
	 116.470 
	 2.480.275 
	 248.924 


	 שודיה-נורבגיה…….  
	 549.705 
	 71.718 
	 1.188.360 
	 119.267 


	 רומניה…………. 
	 28.304  
	 3.692  
	 497.679 
	 49.951 


	 רוסיה………….. 
	 2.967.250 
	 387.140 
	 7.072.466 
	 709.805 


	 שוציה………….. 
	 1.465.595 
	 191.214 
	 1.011.778 
	 101.546 


	 טורכיה הארופית…..   
	 779.676 
	 101.728 
	 1.432.392 
	 143.754 


	 אנגליה…………. 
	 6.873.476 
	 896.787 
	 4.867.021 
	 488.462 


	 ארצות הברית באמריקה    
	 1.600.175 
	 208.775 
	 4.078.046 
	 409.276 


	 ארצות אחרות……..  
	 86.907  
	 11.341 
	 230.197 
	 23.104 


	 סך הכל.       
	 48.587.240 
	 6.339.177 
	 69.952.993 
	 4.020.604 












רשימה י': יציאת תפוחי זהב מאיטליה למדינות השונות:
















	 המדינות       
	 0 0 9 1 
	 1 0 9 1 
	         
	         





	               
	 קילוגרם 
	 פרנקים 
	 קילוגרם 
	 פרנקים 


	 ארגנטינה………..  
	 55.610  
	 6.136  
	 38.918  
	 3.905  


	 אוסטרליה……….  
	 862.910 
	 95.264 
	 498.404 
	 50.019 


	 אוסטריה-אונגריה…..   
	 22.066.065 
	 2.436.044 
	 36.439.243 
	 3.657.098 


	 בלגיה………….. 
	 17.100  
	 1.888  
	 90.990  
	 9.131  


	 קנדה………….. 
	 635.979 
	 70.210 
	 1.169.990 
	 117.421 


	 דניה…………… 
	 721.299 
	 79.628 
	 816.689 
	 81.962 


	 פרנציה…………. 
	 561.817 
	 62.020 
	 481.304 
	 48.303 


	 גרמניה…………. 
	 11.007.314 
	 1.215.183 
	 11.424.027 
	 1.146.532 


	 מלטה………….. 
	 1.648.165 
	 181.953 
	 2.206.352 
	 221.437 


	 הולנדיה………… 
	 2.550.945 
	 281.622 
	 2.512.254 
	 252.132 


	 שודיה-נורבגיה…….  
	 1.618.863 
	 178.719 
	 1.009.374 
	 101.306 


	 רומניה…………. 
	 205.794 
	 22.719 
	 232.102 
	 23.296 


	 רוסיה………….. 
	 5.627.011 
	 621.208 
	 9.104.458 
	 913.739 


	 שוציה………….. 
	 1.718.698 
	 189.737 
	 2.085.244 
	 209.279 


	 טורכיה הארופית…..   
	 786.298 
	 86.804 
	 455.314 
	 45.692 


	 אנגליה…………. 
	 5.947.699 
	 656.614 
	 4.560.530 
	 457.699 


	 ארצות הברית באמריקה    
	 1.506.372 
	 166.301 
	 2.315.758 
	 232.414 


	 ארצות אחרות……..  
	 110.177 
	 12.168 
	 135.487 
	 13.598 


	 סך הכל.       
	 57.648.116 
	 6.364.218 
	 75.576.438 
	 7.584.963 












רשימה י': יציאת תפוחי זהב מאיטליה למדינות השונות:
















	 המדינות       
	 2 0 9 1 
	 3 0 9 1 
	         
	         





	               
	 קילוגרם 
	 פרנקים 
	 קילוגרם 
	 פרנקים 


	 ארגנטינה………..  
	 14.379  
	 1.300  
	 13.698  
	 1.228  


	 אוסטרליה……….  
	 1.140.688 
	 103.033 
	 928.499 
	 83.866 


	 אוסטריה-אונגריה…..   
	 40.004.869 
	 3.613.459 
	 36.827.426 
	 3.326.450 


	 בלגיה………….. 
	 187.877 
	 16.973 
	 574.188 
	 51.865 


	 קנדה………….. 
	 15.694  
	 1.420  
	 722.478 
	 65.260 


	 דניה…………… 
	 1.614.780 
	 145.855 
	 1.271.277 
	 114.832 


	 פרנציה…………. 
	 275.873 
	 24.918 
	 371.173 
	 33.530 


	 גרמניה…………. 
	 19.976.104 
	 1.804.348 
	 18.374.931 
	 1.659.720 


	 מלטה………….. 
	 1.396.195 
	 126.110 
	 1.270.959 
	 114.800 


	 הולנדיה………… 
	 3.198.943 
	 288.948 
	 4.081.448 
	 368.659 


	 שודיה-נורבגיה…….  
	 1.755.484 
	 158.563 
	 1.192.760 
	 107.739 


	 רומניה…………. 
	 983.156 
	 88.806 
	 1.078.183 
	 97.386 


	 רוסיה………….. 
	 9.515.048 
	 859.451 
	 10.102.220 
	 912.491 


	 שוציה………….. 
	 1.900.587 
	 171.668 
	 2.660.260 
	 240.287 


	 טורכיה הארופית…..   
	 451.005 
	 40.736 
	 803.988 
	 72.618 


	 אנגליה…………. 
	 7.310.102 
	 660.286 
	 12.872.521 
	 1.162.715 


	 ארצות הברית באמריקה    
	 5.888.324 
	 531.866 
	 5.269.128 
	 475.935 


	 ארצות אחרות……..  
	 361.194 
	 32.625 
	 264.715 
	 23.910 


	 סך הכל.       
	 95.990.302 
	 8.670.365 
	 98.679.852 
	 8.913.291 














רשימה י': יציאת תפוחי זהב מאיטליה למדינות השונות:
















	 המדינות       
	 4 0 9 1  
	 5 0 9 1 
	         
	         





	               
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים 


	 ארגנטינה………..  
	 50.983  
	 4.607  
	 53.297  
	 4.815  


	 אוסטרליה……….  
	 6.634.616 
	 599.274 
	 793.601  
	 71.682 


	 אוסטריה-אונגריה…..   
	 31.297.801 
	 2.826.985 
	 42.616.822 
	 3.849.383 


	 בלגיה………….. 
	 655.301  
	 59.192  
	 788.702  
	 71.240 


	 קנדה………….. 
	 425.603  
	 38.444  
	 286.487  
	 25.880 


	 דניה…………… 
	 1.012.776 
	 91.478  
	 2.365.472 
	 213.663 


	 פרנציה…………. 
	 1.841.666 
	 166.348 
	 5.578.613 
	 503.890 


	 גרמניה…………. 
	 19.021.705 
	 1.718.142 
	 21.180.975 
	 1.913.179 


	 מלטה………….. 
	 1.991.986 
	 179.925 
	 1.599.494 
	 144.472 


	 הולנדיה………… 
	 4.988.946 
	 450.627 
	 2.396.271 
	 216.445 


	 שודיה-נורבגיה…….  
	 916.978  
	 82.826  
	 2.356.173 
	 212.820 


	 רומניה…………. 
	 501.671  
	 45.318  
	 504.483  
	 45.568 


	 רוסיה………….. 
	 7.100.679 
	 641.373 
	 8.170.381 
	 737.994 


	 שוציה………….. 
	 3.471.234 
	 313.539 
	 3.454.133 
	 311.995 


	 טורכיה הארופית…..   
	 1.003.704 
	 90.657  
	 533.104  
	 48.152 


	 אנגליה…………. 
	 21.525.658 
	 1.944.316 
	 8.544.547 
	 771.789 


	 ארצות הברית באמריקה    
	 10.555.039 
	 953.389 
	 1.945.856 
	 175.760 


	 ארצות אחרות……..  
	 505.980  
	 45.702  
	 170.595  
	 15.408 


	 סך הכל.       
	 113.502.326 
	 10.252.142 
	 103.339.006 
	 9.334.135 












רשימה י': יציאת תפוחי זהב מאיטליה למדינות השונות:








המדינות 6 0 9 1
7 0 9 1







קילוגרם פרנקים
קילוגרם פרנקים


ארגנטינה........... 86.318
8.658 124.192
12.464


אוסטרליה.......... 1.161.190
116.537 390,903
39.229


אוסטריה-אונגריה..... 46.815.659
4.698.496 51.813.994
5.200.135


בלגיה.............. 1.709.581
171.574 627.905
63.018


קנדה.............. 12.020
1.206 1.639.955
164.590


דניה............... 1.914.649
192.160 2.402.258
241,093


פרנציה............. 2.664.569
267.420 960.885
96.434


גרמניה............. 17.017.744
1.707.924 16.351.421
1.641.058


מלטה.............. 1.421.869
142.704 1.693.251
169.941


הולנדיה............ 1.244.379
124.888 1.527.056
153.260


שודיה.............. נורבגיה.............
1.088.661 109.262
695.308 69.779





1.697.470 170.362


רומיניה............ 389.906
39.130 2.841.378
285.163


רוסיה.............. 8.437.545
846.810 10.802.836
1.084.190


שוציה.............. 3.277.460
328.931 1.892.287
189.909


טורקיה הארופית..... 1.164.955
116.917 393.217
39.463


אנגליה............. 4.289.964
430.544 24.157.931
2.424.526


ארצות הברית באמריקה 3.105.958
311.719 4.611.015
462.769


ארצות אחרות........ 659.474
66.186 1.833.864
184.049


סך הכל. 96.461.901
9.681.066 126.457.126
12.691.432














רשימה י': יציאת תפוחי זהב מאיטליה למדינות השונות:
















	 המדינות       
	 8 0 9 1  
	 9 0 9 1 
	         
	         





	               
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 ארגנטינה………..  
	 178.397  
	 17.903  
	 147.298  
	 14.784  


	 אוסטרליה……….  
	 629.764  
	 63.206  
	 229.596  
	 23.041  


	 אוסטריה-אונגריה…..   
	 54.889.652 
	 5.508.812 
	 53.259.175 
	 5.345.174 


	 בלגיה………….. 
	 674.080  
	 67.652  
	 212.497  
	 21.325  


	 קנדה………….. 
	 2.279.970 
	 228.821 
	 1.113.383 
	 111.743 


	 דניה…………… 
	 2.426.661 
	 243.542 
	 2.233.065 
	 224.115 


	 פרנציה…………. 
	 984.699  
	 98.826  
	 900.586  
	 90.381  


	 גרמניה…………. 
	 25.139.500 
	 2.523.040 
	 21.206.271 
	 2.128.292 


	 מלטה………….. 
	 946.098  
	 94.952  
	 1.981.369 
	 198.853 


	 הולנדיה………… 
	 315.971  
	 31.751  
	 1.920.570 
	 192.754 


	 נורבגיה…………. 
	 681.973  
	 68.448  
	 1.003.984 
	 100.760 


	 רומניה…………. 
	 2.007.589 
	 201.484 
	 825.987  
	 82.898  


	 רוסיה………….. 
	 11.730.926 
	 1.177.332 
	 9.754.149 
	 978.941 


	 שודיה        
	 984.092  
	 88.782  
	 1.543.176 
	 154.877 


	 שוציה………….. 
	 3.975.353 
	 398.970 
	 2.869.956 
	 288.033 


	 טורכיה הארופית…..   
	 600.099  
	 60.226  
	 1.121.783 
	 112.585 


	 אנגליה…………. 
	 6.399.112 
	 642.221 
	 8.289.772 
	 831.974 


	 ארצות הברית באמריקה    
	 5.879.615 
	 590.086 
	 1.394.879 
	 139.994 


	 ארצות אחרות……..  
	 411.588  
	 41.309  
	 890.086  
	 89.326  


	 סך הכל.       
	 121.035.139 
	 12.147.273 
	 110.897.582 
	 11.129.850 












רשימה י': יציאת תפוחי זהב מאיטליה למדינות השונות:
















	 המדינות       
	 0 1 9 1  
	 1 1 9 1 
	         
	         





	               
	 קילוגרם  
	 פרנקים  
	 קילוגרם  
	 פרנקים  


	 ארגנטינה………..  
	 32.899  
	 3.962  
	 14.900  
	 2.694  


	 אוסטלריה……….  
	 321.394  
	 38.709  
	 265.196  
	 47.908  


	 אוסטריה-אונגריה…..   
	 58.744.890 
	 7.074.876 
	 66.702.367 
	 12.049.835 


	 בלגיה………….. 
	 135.498  
	 16.318  
	 116.798  
	 21.102  


	 קנדה………….. 
	 723.989  
	 87.194  
	 615.191  
	 111.134 


	 דניה…………… 
	 462.493  
	 55.702  
	 1.640.375 
	 296.332 


	 פרנציה…………. 
	 767.488  
	 92.430  
	 798.288  
	 144.212 


	 גרמניה…………. 
	 26.892.683 
	 3.238.789 
	 23.597.035 
	 4.262.825 


	 מלטה………….. 
	 1.400.678 
	 168.688 
	 795.188  
	 143.650 


	 הולנדיה………… 
	 213.097  
	 25.662  
	 251.896  
	 45.505  


	 נורבגיה…………. 
	 900.886  
	 108.498 
	 366.195  
	 66.154  


	 שודיה………….. 
	 240.696  
	 28.990  
	 732.688  
	 132.361 


	 רומניה…………. 
	 2.339.064 
	 281.705 
	 2.513.561 
	 454.074 


	 רוסיה………….. 
	 15.481.860 
	 1.864.538 
	 11.365.824 
	 2.053.246 


	 שוציה………….. 
	 3.354.048 
	 403.941 
	 3.915.439 
	 707.325 


	 טורכיה הארופית…..   
	 1.629.975 
	 196.305 
	 3.892.839 
	 703.243 


	 אנגליה…………. 
	 4.943.023 
	 595.306 
	 8.658.766 
	 1.564.212 


	 ארצות הברית באמריקה    
	 1.316.778 
	 158.584 
	 1.101.582 
	 199.004 


	 ארצות אחרות……..  
	 525.993  
	 63.346  
	 997.284  
	 180.164 


	 סך הכל.       
	 120.427.435 
	 14.503.543 
	 128.341.413 
	 23.184.980 












מיץ פרי הציטרוסים:





התעשיה של מיץ פירות הצטרוסים פוחתת באותה מדה שמתרבה
תעשית לימנת-השידן שהיא יותר נוחה ויותר אקונומית. מבחינים בין המיץ הרגיל
והמיץ המרוכז (Concentrè). משנת 1898 עד שנת 1911 נתמעטה תעשית המיץ הרגיל ב5,9% ותעשית המיץ המרוכז ב 19,3%.

היציאה של מיץ-פירות הרגיל היתה:

בשנת 1899 – 782.600 קילוגרם במחיר 94.250 פרנק

ולעומתה 1911 – 736.750 " " 73.950 "

שלשת הקונים העקרים של סחורה זו הם: פרנציה, אנגליה וארצות
הברית. אולם בזמן שהמשלוח לאנגליה מתרבה במשך השנים שבין 1899 עד 1911 ב
47,4% ולארצות-הברית ב 29,8%, נתמעט משלח זה לפרנציה ב 67%.

היציאה של מיץ מרוכז נתמעטה במדה עוד יותר גדולה. יצאו מאיטליה:

בשנת 1899 – 2.361.100 קילוגרם בעד 1.421.750 פרנק

ולעומת זה " 1911 – 431.500 " " 355.100 "

הקונים הם: אנגליה וארצות-הברית, ולשתי הארצות האלה נתמעטה היציאה ב 66,8% לראשון ו 90,4% לשני.





קליפת פרי הצטרוסים:

קליפה זו, בין לחה ובין יבשה, משמשת לעשות שמנים המשמשים
בתעשית תמרוקים וגם מיני משקה שונים. היציאה התרבתה ב 239% בין שנת 1899 עד
שנת 1911. החלק הכי גדול – 73% – מן הכמות היוצאת הולך לאנגליה.

המשלח לארץ זו התרבה בין 1899 ו 1911 ב 723%.

יצאה מאיטליה קליפת פרי הצטרוסים:

בשנת 1899 – 725.000 קילוגרם במחיר 180.900 פרנק

" 1911 – 2.458.500 " " 493.500 "

ברשימה י"א אנו מביאים את היציאה בפרנקים של תפוחי זהב,
לימונים וכיוצא בהם בשנת 1911, ובשתי שורות מקבילות אנו מביעים לכל אחד מן
הפרודוקטים בפני עצמו את הסכום שנתקבל בכל אחת משתי המדינות העומדות בראש
הרשימה.

רשימה י"א: היציאה מאיטליה של תפוחי-זהב, לימונים, מנדרינים ויתר בני מיניהם ותוצאות תעשיותיהם השונות








המין ס"ה של
1911 שני הקונים העיקריים לאותו מין









המדינה בסך
המדינה בסך



פרנקים

פרנקים

פרנקים


לימונים 28558265
ארצות הברית 10346773
אנגליה 7388966


תפוחי-זהב 23184980
אוסטריה-אונגרי' 12049835
גרמניה 4262825


שמן תפוחי-זהב 891498
ארצות הברית 344136
פרנציה 160378


שמן ברגמוט (1910) 2470806
פרנציה 1029877
ארצות הברית 511222


שמן לימונים 5784516
ארצות הברית 2387845
אנגליה 1594746


שמן מנדרינים 11840
פרנציה 6073
אוסטריה-אונגרי' 2309


שמני' ריחני' אחרי' 70954
פרנציה 3058
שויציה 1456


מלח לימון 13003234
ארצות הברית 5062273
אנגליה 3019749


מיץ לימונים 73954
אנגליה 17794
פרנציה 16588


מיץ לימונים מרוכז 355103
אנגליה 316592
ארצות הברית 14154


לימונת-שידן 493490
אנגליה 309171
אוסטריה-אונגרי' 48095



74,898,640












מכל המספרים המובאים ברשימה אנו לומדים שאם כי – כמו שנראה
להלן – יבול אמריקה, למשל, שוה בכסף יותר מיבול איטליה, בכל זאת המסחר
האיטלקי בפרי הצטרוס הוא הכי מצוין והכי חשוב. הסבות לזה הן רבות. ראשית,
נשתרש כבר הענף הזה באיטליה זה מאות בשנים; שנית, יודעים הם האיטלקים לברא
ולהוציא מפרי הצטרוסים פרודוקטים רבים ושונים שיש להם חשיבות מסחרית
ואינדוסטריאלית במרכזי המסחר העולמי; שלישית, עבוד הצטרוסים במקומם
לפרודוקטים שונים נותן האפשרות לשלח החוצה רק את הפירות הכי משבחים, דבר
שמקנה להם שם טוב בשוקים. כפי שאנו רואים מן הרשימות המובאות לעיל נמצא
שב-1910 ו-1911 הכניסו הפרודוקטים השונים המעבדים מפני הצטרוסים 31,9%
מהסכום שהכניס היבול כולו. זהו מה שנותן למסחר בפרי הצטרוסים באיטליה בסיס
בטוח, אפשרות לא רק לעבר שנות משבר מבלי לההרס, אלא גם להתפתח על אשיות
מוצקים.

זה רק שנים מועטות שהבינו באיטליה כמה חשוב הוא לברא איזה
הסתדרות שתדאג לאינטרסי הפרדסנים. גדול תפוחי הזהב והלימונים והתעשיות
המסתעפות מסודרים כעת בסיציליה ע"י ה Camera Agrumaria שנוסדה ב 1908 בעזרת הממשלה. ביולי 1910 קבלו לחק בין יתר התקנות
גם את התקנות האלה:

1.  על כל מאה קילוגרם ועבור כל פרוצנט בגרמים של
חמצת-למון חפשי, על כל לימונת-שידן, מיץ מרוכז של לימונים, שלא נמסרו
למכירה לה Camera Agrumaria שמים מס של פרנק  אחד לטובתה של Camera.

2. 3% מכל המכירות שנעשו על ידה נשארים ל- Camera  בתור סרסרות.

3.  ה Camera משגיחה על התעשיה של  חמצת-לימון באי כולו.

4.  הועידה המלכית מקציבה את המחיר למכירת  לימונת-השידן.

5.  קביעת ועידה מצד הממשלה שתציע אמצעים שעל פיהם יהיה
אפשר לקבע, בכל הזהירות הדרושה, מחיר מינימלי להערכת תוצאות התעשיה,
שנתמשכנו בבנקים במשך העונה 1910–1911, למשל, ואשר עליהם יוכלו בתי
הבנק להקדים כסף לבעלי התעשיה עד 3/4 שוין. רק לבעלי התעשיה הקטנה
ולחברות קואופרטיביות יוכלו להקדים את כל הסכום לפי ההערכה.

6.  הממשלה נותנת 1.000.000 פרנק במתנה, בתשלומים שנתיים  במשך עשר שנים, ומתירה להלוות עוד מיליון פרנק לעומתו מקפת ה
Cassa Depositi e Prestiti.

כל קורא יבין כמה חשובה הסתדרות כזו לסדור כל המסחר בפרי הצטרוסים ותעשיותיהם.

היציאה מאיטליה בתפוחי זהב, לימונים וכיוצא בהם ותוצאות התעשיות המסתעפות, עלתה:

בשנת 1901 ל-34.160.000 פרנק

" 1911 " 75.436.300 " התרבות של 121%

היציאה של תפוחי זהב ולימונים לבד עלתה:

בשנת 1901 ל-24.373.700 פרנק

" 1911 " 51.743.250 " " " 112%

היציאה של תוצאות התעשיה השונים מפרי הצטרוסים עלתה:

בשנת 1901 ל-9.786.000 פרנק

" 1911 " 23.693.000 " התרבות של 142%

בשנת 1901 עלתה היציאה של פירות הצטרוסים ל 71% של כל היבול ממיני הצטרוסים

" 1911 " " " " " " 68,1% " " " " "

אמרנו לעיל שהאיטלקים אוהבים לערב את מיני העצים בכל
נטיעותיהם. אבל עובדה אחת תהיה מוזרה לנו, והיא שבגליל סלרנה, למשל, פרדס
של תפוחי זהב או לימונים נטוע 600 עץ לכל הקטר, ונוסף אליהם מ 80 עד 100
עצי אגוז! בסביבת נוצרה (Nocera) מוצאים בפרדסים
שורות של עצי תפוחי זהב ושורות של עצי מנדרינים בסירוגין ונוסף אליהם עוד
עצים שונים אחרים. ובכל זאת נחשב גליל סלרנה בין המצוינים שבנושאי פרי
הצטרוסים. מוצאים שם 1853 הקטר פרדסים, חוץ מעצי הצטרוסים שבין יתר
הנטיעות. היבול השנתי בגליל זה עולה ל 25.000.000 קילוגרם, המתחלק:

תפוחי-זהב 14.000.000 ק"ג

לימונים 8.000.000 " 5.000.000 פרנק

מנדרינים 3.000.000 "

קטיפת היבול נמשכת מדצמבר עד אוגוסט. הלימונים הולכים כולם
לניו-יורק ולאנגליה, תפוחי הזהב והמנדרינים נאכלים הרבה בארץ; רק שליש מהם
נשלח החוצה, בפרט לאוסטריה. מחיר המנדרינים עולה מ 15 עד 30 פר' כל 100
קילוגרם. תפוחי-זהב נמכרים מ 7 עד 10 פר' כל 100 קילוגרם, מדצמבר עד מרץ: מ
18 עד 20 פר' ולפעמים גם 40 ו 50 פר' כל 100 קילוגרם בחודשי הקיץ. הכנת
הקרקע לנטיעת הפרדס, המחסות השונים לעצים כנגד הקר, וכו' מעלים את מחיר
הפרדס עד לעשרים ולפעמים 50 אלף פרנק כל הקטר. על הרב חוכרים את הפרדסים
באלפים פרנק ההקטר לשנה.





ט. ארצות הברית.

בפועל אין ארץ בתבל שתשוה לארצות-הברית בחשיבות יבול
הצטרוסים בהן. מעריכים כיום שהקפיטל שהשקיעו בפרדסים בקליפורניה לבד עולה
משלשת רבעי מילירד עד מילירד פרנק. כעשרת אלפים פרדסנים מתעסקים בעסק זה; כ
150.000 איש מתפרנסים ממקצוע זה, הן ע"י עבודה בגדול היבול והן במכירת
היבול וכו'. ובכל-זאת השטח הנטוע עצי צטרוסים עודנו הולך ומתרחב הן
בקליפורניה והן בפלורידה, שתי המדינות שבהן מתרכזת כל התעשיה של עצי
הצטרוסים. קראנו לזה בשם תעשיה מפני שהצליחו האמריקאים לסדר את משק הפרדסים
ובפרט את הממכר באפן כזה שכל המשק הוא כעין תעשיה.

בקליפורניה בלבד מונים כעת קרוב ל 80.940 הקטר (870.300
דונם בערך) הנטועים עצי תפוחי-זהב ולימונים. שני שלישי השטח הזה, בקירוב,
כבר מביאים פרי, והשליש האחרון יתחיל גם הוא לשאת פרי בקרוב.

כאשר כל עצי הלימונים הנטועים בקליפורניה ישאו פרי, אז, לא
רק שהיבול יספיק לכל צרכי ארצות-הברית כיום, אלא שיעלה עליהם. אמנם יש לזכר
באיזו מהירות מתרבה גם מספר האזרחים במדינות האלה.

בשנת 1910 כבר נמצאו בארצות-הברית:

עצי תפוח-זהב 9.738.000 נושאי פרי ו 4.327.000 שטרם נשאו פרי.

" לימונים 957.000 " " " 396.000 " " "

" גרפ-פרוט 710.000 " " " 641.000 " " "

בשנת 1909 עלה כבר יבול פרי הצטרוסים בארצות-הברית ל
23.502.000 תיבות (לעומת 7.098.000 תיבות בשנת 1899). היבול הזה
התחלק:

לתפוחי-זהב 19.487.000 תיבות במחיר 91.343.200 פרנק

לימונים 2.770.000 " " 15.568.800 "

גרפ-פרוט 1.189.000 " " 10.717.200 "

יתר מיני הצטרוסים 56.000 " __________ ס"ה 117.629.200





יכולים אנו לשפט על מהירות וגודל ההתפתחות של גדול מיני הצטרוסים בארצות-הברית עפ"י המספרים האלה:

יבול כל מיני הצטרוסים בארצות-הברית עלה:





בשנת 1899 בשנת 1909 במשך של עשר שנים

התרבות של

ל 7.098.000 תיבות לעומת 23.502.000 תיבות 231.1%

מהם:

תפוחי-זהב " 6.167.891 " " 19.487.481 " 215%

לימונים " 877.000 " " 2.770.000 " 259%

גרפ-פרוט " 30.790 " " 1.189.000 " 3761%

כבר אמרנו שגדול הצירוסים מרכז בקליפורניה ובפלורידה. את חלקה של כל אחת מארצות אלו ביבול הכללי הננו רואים מרשימה זו:












יבול 1901
קליפורניה פלורידה







תיבות פרנקים
תיבות פרנקים


תפוחי זהב 14.436.180
67.348.000 4.853.000
22.385.900


לימונים 2.756.221
15.478.200 12.367
71.515


גרפ-פרוט 122.515
744.500 1.061.537
5.708.600


מנדרינים 3.581
21.800 34.871
333.200



&gt; 

&gt; 





פלורידה.

אקלים פלורידה אינו דומה כלל לאקלים ארצנו; הגשמים מרובים
שם בימי הקיץ כשהחם עז וקשה מנשא; בחרף, להפך, הקר מזיק לפעמים קרובות, כמו
למשל, בשנות 1894 ו 1895 שאז נקפאו רב עצי הצטרוסים בפלורידה ולכן אין לנו
ללמד הרבה מארץ זו ונסתפק רק בסקירה קצרה על התפתחות גדול מיני הצטרוסים
בה.

מספר עצי מיני הצטרוסים בפלורידה עלה:












	 מינים  
	 בשנת 1900       
	 בשנת 1910  
	 התרבות של     
	        





	          
	 נושאים פרי ושאינם נושאים עדין פרי 
	 עצים נושאים פרי 
	 עצים שעדין אינם נושאים פרי 
	        


	 תפוחי זהב  
	 2.552.542        
	 2.766.618   
	 1.097.896      
	 51.5% 


	 לימונים   
	 22.691        
	 11.740    
	 7.329       
	        


	 גרפ-פרוט  
	 117.336        
	 656.213    
	 600.049      
	 971% 


	 מנדרין וטנג’רין 
	                
	 23.235    
	 3.839       
	        








יבול מיני הצטרוסים בפלורידה התפתח לפי המספרים האלה:




מינים בשנת 1900
תיבות בשנת 1910
תיבות התרבות של




תפוח זהב 273.295
4.852.967 1676%


לימונים 2.359
12.367 538%


גרפ-פרוט 12.306
1.061.537 8520%








זאת אומרת שמספר עצי הצטרוסים בפלורידה התרבה במשך עשר
השנים האחרונות ב 98%. עצי תפוחי-הזהב התרבו ב 51.5% בעת שהיבול של מין זה
התרבה ב 1676%, סימן לטפול רציונלי מצוין. מספר עצי הגרפ-פרוט התרבה באפן
מבהיל: 971%! והתרבות היבול ממין זה הוא של 8520%. ולדבר הזה כדאי לשים לב
ביותר (ראה להלן עמוד 67).





קליפורניה.

אקלים ארץ ישראל דומה כל-כך, אפילו בפרטים קטנים, לאקלימה
של דרום קליפורניה עד כי, בנוגע לחקלאות, יכולים להגיד, כמעט בהחלט: מה שהם
עושים שם יכולים אנו לעשות פה. הלואי שנוכל להגיד כזאת גם בנוגע לרוח
האנשים. כי אין לך מקום בתבל שבו ידעו עובדי-האדמה ובפרט הפרדסנים להסתדר
באופן כל-כך חזק ונפלא כמו בקליפורניה.

בנוהג שבעולם, בעל תעשיה עושה חשבונו בכמה עולה לו הוצאת
העבוד והוא קוצב את המחיר של הסחורה שהוא מוציא אל השוק: ההוצאה ונוסף עליה
רוח. הרוח הזה הוא קטן או גדול, הכל לפי הדרישה וההצעה. אם הדרישה מתגברת,
אז המחיר עולה והרוח גדול, ואם ההצעה מתרבה המחירים יורדים יכולים אז להגיע
גם עד לידי הפסד והתעשיה מתבטלת. אבל במדה ידועה יכל בעל התעשיה לקצב את
המחיר עבור סחורתו.

לא כן, כידוע, בחקלאות. בענף-התעשיה הזה, היות שרב החמרים
המוצאים עלולים להתקלקל מוכרח בעל התעשיה, לומר: החקלאי, לקבל כל מחיר
שיתנו לו. ורק הסרסור הוא הוא שיכל להפקיע את השער. קליפורניה, זהו המקום
היחידי בעולם החקלאות שאין הדבר נוהג שם ככה ביחס ליבול הצטרוסים.

מה שמפליא ביותר בגדול הצטרוסים בקליפורניה, זהו לא גודל
השטח של הנטיעות, אלה עשרות אלפי הדונמים הנטועים פרדסים מרהיבי-עין זה בצד
זה; באמריקה מתרגלים לראות הכל נעשה במדה מפרזת. גם הטכניקה המפותחה לא
מתמיהה אותנו ביותר, כי למרות כל הטכניקה שלהם הרבה מגרעות אפשר עוד למצא
בעבודתם, ונקל לחקות את הקליפורנאים במה שהצליחו ולעלות עליהם במה שלא
הנהיגו. אבל מה שמבהיל באמת אפילו את העומד מן הצד, זוהי הסתדרות בעלי
הפרדסים הידועה בשם: California Fruit Growers` Exchange

והסניף שלהם: Citrus Protective League of
California

ואולם, אחרי כל התהלות והתשבחות ששומעים ע"א המוסדים האלה,
רק מי שנתנה לו האפשרות להתבונן אל כל פרטי חייהם, אל הקשר האורגני הפנימי
שלהם כמו שראה כותב הטורים האלה, יהיה מוכרח להודות כי אפילו חצי שבהם לא
נאמר עדין.

לא פה המקום לתת, אפילו בשרטוטים קלים, את כל אופן התהוותו, התפתחותו ועבודתו של ה California Fruit Growers`
Exchange וה Citrus Protective League of
California7. יספיק לנו הפעם להגיד שעלה בידי
ההסתדרויות האלה לאגד ולסדר יחד בנוגע להבאת הפירות מן הפרדס ישר אל השוק,
אל הקונה, בהרחקת הסרסור, כששים אחוזים מכל האינטרסים בגדול הצטרוסים
בקליפורניה (6500 פרדסנים) וכי 90 אחוזים מכל האינטרסים בגדול הצטרוסים
בקליפורניה נכנסו כבר אל ה C.P.L. הדואגת לא רק
לשאלת מכירת היבול, כי אם לכל האינטרסים האקונומיים, הטכניים והמדעיים של
הענף הזה. אי-אפשר לחק חקים, לסול מסלות, להטיל מסים, להתיר הכניסה לפירות
חוץ, מבלי שההסתדרות הזאת תחוה דעתה, ותתוה, על הרוב, את הדרך.

והודות לפעולת ההסתדרויות האלה, ולמרות ההוצאות המרובות:
ההגנה כנגד הקר, יוקר העבודה, רחוק המקום וכו', אפשר להם לפרדסני קליפורניה
לא רק להתחרות עם פרדסני חוץ, אלא גם להוריש אותם ולפעמים גם
להשמידם.

הננו נותנים בזה רשימה בדבר:





רשימה י"ב: התפתחות גדול עצי הצטרוסים בקליפורניה.








מינים בשנת 1899
בשנת 1910 התרבות
ב התמעטות
ב






מספר עצי צטרוס בין נושאים פרי ובין לא נושאים פרי מספר עצי צטרוס נושאי פרי
עצי צטרוס שטרם נשאו פרי




עצי תפוח-זהב 5.648.714
6.615.805 2.093.410
54.2%



" לימון 1.493.113
941.293 379.676

11.5%


" גרפ-פרוט 80.918
25.589 43.424

14.7%








הרשימה הזו מראה שאף כי בהחלט נתרבו הנטיעות בצטרוסים במשך
עשר השנים (1899–1910) ב 39.8%, הנה נתמעט מספר עצי הלימונים ב 11,5%,
ומספר עצי הגרפ-פרוט ב 14,7% ורק מספר עצי תפוחי הזהב נתרבה ב 54,2%. אולם,
מי שחושב שזה מראה נסיגה לאחור בהתפתחות הענף של הצטרוסים, אינו אלא טועה,
כי הלא אנו רואים מרשימת “יבול הצטרוסים בקליפורניה” שלהלן, שבאמת התרבה
היבול בכל המקצועות: ההתרבות בהחלט היא של 155,6%, והיא מתחלקת באפן כזה:
התרבות של 145% במספר תיבות תפוחי הזהב, של 215% – ביבול עצי הלימונים, של
599,5% – ביבול הגרפ-פרוט. התמעטות מספר העצים והתרבות מספר התיבות, הלא
זאת היא לנו הראיה הכי ברורה שהעבודה והטפול נעשו במשך עשר השנים האחרונות
יותר אינטנסיביים ויותר רציונליים.





רשימה י"ג: יבול הצטרוסים בקליפורניה.








המין בשנת 1899
תיבות בשנת 1910
תיבות התרבות של




תפוחי-זהב 5.882.193
14.436.180 145.4%


למונים 874.05
2.756.221 215%


גרפ-פרוט 17.581
122.515 599%








העצים נטועים בקליפורניה במרחק רב: ברוח של 7,5 מטר מעץ לעץ, 165 עץ לכל הקטר.

כל השטח הנטוע בעצי תפוחי זהב ולימונים בקליפורניה הלא הוא:

77.440 הקטר (832.688 דונם).

83% מהשטח הזה נטוע תפוחי זהב ו 17% לימונים.

64% מהשטח נושא פרי ו 36% טרם נשא פרי.

85% מהשטח הנושא פרי נטוע תפוחי זהב ו 15% נטועים לימונים.

79% מהשטח שטרם נשא פרי " " " ו 21% " "

בעשר השנים האחרונות, משנת 1903 עד שנת 1913, התרחב
בקליפורניה השטח הנטוע עצי צטרוס ב 128.9%: 35.069 הקטר (377.086 דונם) ב
1903; 77.440 הקטר (832.688 דונם) ב 1913; השטח הנטוע תפוחי-זהב התרבה ב
38% והנטוע לימונים ב 82%. בחמש השנים האחרונות עבר השטח הנטוע מ-59.947
הקטר (644.591 דונם) ל-77.440 הקטר (832.688 דונם), לאחר התרבות של 29,1%,
התרבות של השטח הנטוע תפוחי-זהב היא ב 23,3% והנטוע לימונים 67,6%.





יבול תפוחי זהב בקליפורניה.

כמו שפרי בת-המין “שמוטי” מצין את פרדסי יפו וארץ ישראל, כך מצין את יבול קליפורניה, בפרט קליפורניה הדרומית, בת-המין:
“Navel”, ‘תפוח הזהב בעל הטבור’. בת-המין הזו הובאה
לושינגתון בשנת 1870 ולקליפורניה בשנת 1873. מזמן הכנסת בת-המין הזה
בנטיעות קליפורניה מתחילה התפתחותן המזהירה. אם מחשבים אנו את התרבות
התוצאות של יבול עצי הצטרוס מחמש שנים עד חמש שנים אנו מוצאים את ההתקדמות
הזאת:

משנת 1887 עד שנת 1892 התרבה היבול ב-101%

" 1892 " " 1897 " " " 65%

" 1897 " " 1902 " " " 177%

" 1902 " " 1907 " " " 35%

" 1907 " " 1912 " " " 32%

מזאת רואים אנו שלכאורה עמדה התפתחות היבול או נתמעטה בעשר
השנים האחרונות. אולם, זה בא לרגלי ההפסד הגדול שהיה להם לפרדסני קליפורניה
על ידי הקר של 25–26 דצמבר שנת 1911 ושל השבוע הראשון של ינואר 1913.
מעריכים את ההפסד הזה ל 3,500,000 תיבות בשנת 1911 ול 10,880,000 בשנת
1913.

מרשימה זו לומדים אנו שההתרבות המוחלטת בתוצאות תיבות ת’ז
ולימונים מקליפורניה היתה בין 1903 עד 1908 38,2%. תפוחי הזהב התרבו ב
32,7%, לימונים ב 91,8%; בחמשת השנים מ 1906 עד 1911 היתה ההתרבות ביבול
76,8%, בת’ז 74,4%, בלימונים 95,8%. לרגל ההפסד שבא ע"י הקר בשנים האחרונות
אי אפשר להביא בחשבון את היבול האי-נורמלי של השנים האלו.

מחזה בלתי רגיל (ושאנו מוצאים ביחוד רק במסחר פרי הצטרוסים
בקליפורניה) הוא שהמסחר הזה כמעט שאינו פוסק במשך כל השנה. דבר זה הוא
אפשרי רק ע"י רבוי בנות-המין. כל בת-מין פירותיה בשלים בעונה שאין פירות
בנות מין אחרות של ת’ז מרובים בשוק. הנה כי כן מעריכים בקליפורניה בשנים
כסדרן, את היבול וזמן המשלוח לשוק כזאת:

ושינגתון נבל (Washington Navel) 9.180.000 תיבות. מוציאים אל השוק ע"פ רב

בחדשי נובמבר דצמבר: מקליפורניה הצפונית והמרכזית.

" דצמבר עד יוני: מדרום קליפורניה.

ולנסיה אפיל (Valencia late) 2.900.000 תיבות. מוציאים אל השוק ע"פ רב יוני-אוקטובר

סידלינג (Seedlings) 340.000 תיבות. מוציאים אל השוק ע"פ רב מרץ-יולי

מדיטרנן סויט (Mediterranean sweet) 680.000 תיבות. מוציאים אל השוק ע"פ רב מרץ-יולי

סן-מיכאלס (St. Michaels)

טומפסונס אימפרובד נבל (Thompson`s Improved
Navel)

רובי בלוד (Ruby Blood) 510.000 תיבות.

מלטה בלוד (Malta Blood)

יפו (Jaffa)





מיבול תפוחי הזהב של קליפורניה, מוציאים אל השוק, חדש בחדש, לפי האחוזים האלה:

ת"ז. ינואר. פברואר. מרץ. אפריל. מאי. יוני. יולי. אוגוסט. ספטמבר. אוקטובר. נובמבר. דצמבר

1912: 7.9%. 12.2%. 10.7%. 16.4%. 13.3%. 11.1%. 5.9%. 2.5%. 3.2%. 3.1%. 4.8%. 8.9%.

1913: 15.1%. 4.3%. 10.6%. 10.1%. 9.7%. 7.9% 4%. 2.2%. 3%. 1.7%. 11.1%. 20.3%.

מיבול הלימונים של קליפורניה, מוציאים אל השוק, חדש בחדש, לפי האחוזים האלה:

לימונים. ינואר. פברואר. מרץ. אפריל. מאי. יוני. יולי. אוגוסט. ספטמבר. אוקטובר. נובמבר. דצמבר

1912: 4.1%. 7.5%. 7.8%. 11.2%. 14.5%. 15.4%. 12.5%. 5.7%. 6%. 4.9%. 5.5%. 4.9%.

1913: 9.3%. 4.4%. 9.6%. 8.8%. 14.1%. 17.1% 7.6%. 8.2%. 5.5%. 1.9%. 4.7%. 8.8%.

כבר אמרנו בראשית דברינו על קליפורניה שמה שעושה את כל
המסחר בפרי הצטרוסים לאפשרי בארץ הזאת היא ההסתדרות הנפלאה של הפרדסנים.
לפני כעשרים שנה בא כל המסחר הזה עד משבר מפני שהמכירה היתה מתנהגת כמו
בארצות אירופה או בארצנו. בין הפרדסן ובין הקונה היו עומדים שורה של
סרסורים ומתוכים וכל אחד צריך היה להרויח מעט או הרבה. השוקים לא היו
מקבלים את כל צרכם דוקא בשעת הדרישה, ולפעמים היו להפך מתמלאים פירות
וההצעה היתה עולה כמה פעמים על הדרישה, המחירים היו יורדים, סוחרים היו
נהרסים והפרדסנים היו סובלים.

הדבר הראשון שהבינה הסתדרות הפרדסנים הוא: הצרך לסדר את
המשלח. אבל גם זאת הבינו שהעטיפה חשובה מאד. התחבטו הרבה בשאלה זו, חקרו
אותה מן הצד המדעי והגיעו לתוצאות מפליאות.

אם נתבונן אל סחר פרי הצטרוסים בתבל כולו נראה שבכל
המקומות הידועים בטיב פירותיהם, הפרדסים נמצאים על חוף הים או קרוב מאד אל
החוף. הדבר הוא כל כך רגיל וכללי עד שהרבה סופרים מדעיים חשבו שאין עץ
הצטרוס צומח יפה אלא קרוב לחוף הים. הרבה התפלספו על ההשפעה הטובה והנצרכה
של רוח הים על עצי הצטרוס, והנה באו הקליפורנאים ויוכיחו שכל זה בשוא
יסודו. אמנם, האירופאים לא הבינו איך לסדר את משלוח פרי הצטרוסים, ולכן לא
התפתח גידולם אלא קרוב לחופי הים שמשם אפשר להוציאם אל השוק בספינות בזול.
אבל הקליפורנאים בהסתדרותם החזקה הבינו להתגבר על המכשולים, ובלב המדבר,
ריורסיד (Riverside) למשל, הצליחו לפתח את גידול הצטרוסים, במשך שלשים שנה, עד לידי יותר משני מיליון תיבות לשנה.

לולא ההסתדרות המפליאה של הקליפורנאים אי-אפשר היה להם
להתחרות עם פרדסי הארצות האחרות, מפני שתיבה של תפוחי זהב עולה לפרדסן
בקליפורניה במחיר גבוה עד לבלי לשער.

כבר אמרנו שנוטעים את העצים במרחקים גדולים, 165 אילנות
לכל הקטר. חושבים בקליפורניה שהקטר עצי תפוח-זהב עולה לפרדסן באחד עשר אלף
פרנק. העבודה והטפול במשך השנה בפרדס עולה 605 פרנק להקטר. (אל נא נשכח את
המחירים הגבוהים של העבודה, מ 15 עד 25 פרנק לפועל ביום). ההוצאות בזבל,
מים, מלחמה כנגד הטפילים והמזיקים, תקונים וכו' עולות עד 955 פרנק לכל הקטר
בשנה, הרי לך ביחד הוצאה של 1560 פר' לשנה.

היבול השנתי הוא 285 תיבות להקטר מינימום עד 420 תיבות
מקסימום. המספר הממוצע של תיבות בנות 150 פירות להקטר הוא: 350, זאת אומרת
שהתיבה עולה לפרדסן בגן עצמו במחובר במחיר 4,50 פרנק (4,57 = 1560/350).
ההוצאות על קטיפת הפירות, ההובלה עד למקום העטיפה והעטיפה יחד עם החמר
לעטיפה, עולות לכל תיבה, באופן ממוצע, ל 2,25 פרנק שמתחלקים ככה:

קטיפת הפירות 0,40 פרנק

הובלה עד למקום העטיפה 0,15 "

עטיפה וצירור (עם מחיר הקרשים, הניר וכו') 1,70 "

על כל תיבה ס"ה 2,25 פרנק

ההובלה מקליפורניה לשוקי המדינות שבמזרח ארצות הברית,
ניו-יורק, למשל, עולה, בחשבון ממוצע, ל 4,30 פרנק על כל תיבה. ההוצאה
הממוצעת על קרור הפירות (כידוע נוסעים הפירות ברכבות מקרות שכתלי עגלותיהן
כפולות ומלאות קרח) עלתה, בשנת 1910–11 לסך 0,41 פרנק על כל תיבה. ההוצאה
על המכירה, סרסרות, וכו' עולה ל 0,36 פר' על כל תיבה.

היוצא לנו הוא שעל התיבה של 150 תפוחי זהב, המונחת לפני
הקונה בניו-יורק, הוציא הפרדסן, השולח על חשבונו הפרטי, ע"י הסתדרות
הפרדסנים:

על העבודה, הטפול, וכו' בפרדס עצמו 4,50 פרנק

" קטפת הפירות, הובלתם, עטיפתם וכו' 2,25 "

" ההובלה דרך כל ארצות הברית, ממערב למזרח ברכבת מקרה 4,30 "

" הוצאות עבור קרור הפירות 0,41 "

" " המכירה 0,36 "

ס"ה 11,82 פר'

במחיר כזה עולה לפרדסן תיבת הפירות מבלי לחשב רוח על הקפיטל שהשקיעו, הפחתת הפרדס והמכשירים וכו'.

אמנם, אפשר להעיר שהחשבונות האלה נעשו אולי במחשבה תחלה
כדי להראות למחוקקים מה גדול הוא ההבדל בהוצאה בין הפרדסן האירופאי והפרדסן
האמריקני, וכי אם לא יתמכו בזה האחרון ע“י חקים ומסים האוסרים או, לכל
הפחות, המכבידים את הכניסה לפירות חוץ, אז לא יוכל להתקים. איך שהוא,,
וההוצאה על גדול הצטרוסים בקליפורניה היא גדולה מאד, וע”י המכס שמטילים על
פירות חוץ משתדלים להיטיב את מצב הפרדסן האמריקני בהתחרותו לכבש את שוקי
ארצו.

לפי הסעיף 227 של ה“תעריף” שנתקבל בבית הנבחרים ב 5 אוגוסט
1909 היו מטילים מכס של ½1 סנט על כל פונט לימונים, לאמר 0,17 פר' על כל
קילוגרם, ומכס של סנט אחד על כל פונט ת"ז לאמר ½11 סנטים על כל
קילוגרם.

אולם, בשלישי לחדש אוקטובר 1913 נתקבל חק חדש שעל פי הסעיף
220 שלו מטילים על פירות חוץ מכס שונה לפי העטיפה. בין לימונים, בין ת"ז
משלמים 18 סנט (93,6 סנתים) על כל תיבה שחללה מגיע עד רגל ורבע מעקב (55
סנט'). פירות הנכנסים בתיבות שחללן רגל ורבע מעקב לכל הפחות אבל יותר
מרגלים וחצי משלמים 35 סנט (שהם 1,82 פרנק). (תיבות יפו נכנסות בגדר זה).
פירות הנצברים בתיבות שגדלן עולה על ½2 רגלים מעקבות אבל אינן עולות ליותר
מחמש רגל משלמים 70 סנט, לאמר 3,65 פרנק על כל תיבה. עבור הפירות הבאים
בתיבות יותר גדולות או בלי עטיפה כלל, משלמים ½ סנט עבור כל פונט, לאמר ¾5
סנתים עבור כל קילוגרם.

מהי השפעת יבול הצטרוסים של קליפורניה ופלורידה על הכניסה של פרי הצטרוסים מארצות חוץ, בפרט בנוגע לתפוחי-זהב?

הכניסה של תפוחי-זהב לארצות הברית הולכת ופוחתת זה שלשים שנה.

מ 15.653.462 פר' בש' 1883 ירדה הכניסה ל 6.292.416 פר' בש' 1892 לאמר התמעטות של 50.8%.

מ 6.292.416 " " 1892 " " " 4.092.135 " " 1902 " " " 34.9%.

מ 4.092.135 " " 1902 " " " 560.659 " " 1912 " " " 85%.

מוצאים אנו, אמנם שהכניסה עלתה בשנת 1913 ל 1.184.700
פרנק, אבל אין זו כי אם התרבות זמנית הבאה אחרי שנלקה יבול תפוחי הזהב
בקליפורניה על ידי הקר של השבוע הראשון לחדש ינואר בשנה ההיא. כבר אמרנו
לעיל שמעריכים את ההפסד ל 10.888.000 תיבות. מהרשימה הקודמת למדנו, איפוא,
עד כמה הולכות ארצות הברית ונסגרות בפני פרי הצטרוסים הבאים מן החוץ. ראינו
שבמשך עשר השנים האחרונות התמעטה הכניסה של ת“ז ב 85%. ואולם, המספר הזה
אינו מראה את ההתמעטות המחלטת. כדי להעריך את ההתמעטות המחלטת עלינו לזכר,
שבשנת 1902 היה מספר תושבי ארצות הברית רק 80.000.000 נפש, כיום נמצאים
בארצות הברית כ 95 מליון נפש, זאת אומרת שהספיקו ארצות הברית להספיק לצרכי
15 מליון נפש יותר מבשנת 1902 ולהמעיט את הכניסה בכל זאת ב 85%. קשה להאמין
שהמתחשב עם מספרים כאלה ימצא עוד די אמון בלבו להתברך שאפשר לפתח שוק חדש
לת”ז בארצות הברית.





רשימה י"ד: כניסת תפוחי זהב לארצות הברית של אמריקה










	 שנה 
	 קילוגרם 
	 פרנק 





	 1900 
	 31.124.864 
	 5.652.613 


	 1901 
	 22.830.506 
	 3.725.576 


	 1902 
	 23.923.459 
	 4.080.128 


	 1903 
	 25.796.602 
	 4.257.656 


	 1904 
	 16.280.823 
	 2.733.433 


	 1905 
	 13.099.940 
	 1.945.257 


	 1906 
	 14.122.225 
	 2.374.975 


	 1907 
	 9.646.655 
	 1.843.374 


	 1908 
	 8.344.889 
	 1.430.312 


	 1909 
	 3.826.427 
	 712.712 


	 1910 
	 2.121.040 
	 428.776 


	 1911 
	 3.480.026 
	 606.621 


	 1912 
	 3.460.284 
	 566.176 




בנוגע ללימונים אין הירידה נכרת לעת עתה, אבל היודע מרגיש
שאין עתידה של כניסת הלימונים מזהירה יותר מזו של כניסת תפוחי הזהב.
והמספרים יוכיחו:

הכניסה של לימונים לארצות הברית עברה:

מ 13.290.092 פרנק ב 1883 ל 23.713.357 בשנת 1892 לאמר התרבות של 78.4%

מ 23.713.357 " " 1892 " 17.258.321 " 1902 " התמעטות " 27,2%

מ 17.258.321 " " 1902 " 17.516.142 " 1912 " התרבות " 1.4%

זאת אומרת שלמרות התרבות הדרישה לרגלי התרבות האוכלוסין,
לא התקדמה הכניסה של לימונים במשך עשר השנים האחרונות, שזאת היא כבר נסיגה
לאחור.





רשימה ט"ו: כניסת לימונים לארצות הברית של אמריקה














	 שנה 
	 קילוגרם 
	 פרנק  





	 1900 
	 72.664.236 
	 19.067.781 


	 1901 
	 67.364.743 
	 18.287.651 


	 1902 
	 74.422.919 
	 17.265.866 


	 1903 
	 68.947.590 
	 16.011.949 


	 1904 
	 77.982.653 
	 19.029.909 


	 1905 
	 63.087.257 
	 15.106.426 


	 1906 
	 62.920.758 
	 15.256.748 


	 1907 
	 71.603.674 
	 22.117.139 


	 1908 
	 80.961.280 
	 22.820.356 


	 1909 
	 61.317.906 
	 13.641.674 


	 1910 
	 72.671.824 
	 16.312.051 


	 1911 
	 51.220.554 
	 15.524.917 


	 1912 
	 66.060.573 
	 17.518.087 








גם בנוגע ללימונים אנו מוצאים קדמה בשנת 1913. הכניסה
באותה שנה היתה אמנם 22.253.057 פרנק, לאמר התרבות של 21,2% כנגד השנה
הקודמת. אבל יודעים אנו שאין זו אלא התרבות זמנית שבאה רק לרגלי הקר.
(99,5% מכל הלימונים הנכנסים לארצות הברית באים מאיטליה).

מתמעטת היא אמנם הכניסה של תפוחי זהב לארצות הברית, אבל בכל זאת מענין לראות באיזה דרך ובאיזה חדשי השנה הם נכנסים.

החלק הכי גדול של תפוחי הזהב המובאים לארצות הברית נכנסים
בחדשי אוקטובר, נובמבר ודצמבר. בשלש השנים 1910, 1911, 1912 נכנסו באותם
החדשים מ 64,4% עד 81,1% מכל הכניסה השנתית.

הנמל שדרך בו נכנס החלק הכי גדול של תפוחי הזהב מחוץ לארץ
הלא הוא – ניו-יורק. מ 3.168.750 קילוגרם ת"ז שהם 96.000 תיבות יפו בערך,
שנכנסו לארצות הברית בשנת 1912 באו דרך ניו-יורק 951.470 קילוגרם שהם
28.800 תיבות בערך, לאמר 30%.





היציאה של ת"ז מארצות הברית:





האמריקנים הצליחו להוריש את המתחרים משוקיהם במדה כזו
שבשנת 1912 לא הכניסה אספמיה לארצם ת“ז אלא עבור 1060 פרנק, ואיטליה
שהכניסה בשנות 1906–10 ת”ז בסך 343.800 פרנק בשנה לא הכניסה בשנת 1912 אלא
48.460 פרנק. ועוד יתרה עשו האמריקנים: התחילו להוציא ת“ז לשוקי חוץ. יציאה
זו מתרבה באופן נִכָּר. מ 1.764.391 פרנק ב 1898 עברה יציאת תפוחי-זהב של
ארצות הברית ל 15.718.867 פרנק בשנת 1912, לאמר התרבות של 790%. מספר
התיבות המוצאות התרבה מ 654.250 תיבות בשנת 1908 ל 1.197.363 תיבות בשנת
1912, לאמר התרבות של 83% בחמש שנים למרות מה שהיבול נפחת ע”י הקר!

הקונה העיקרי, זוהי קנדה; היא קנתה ביותר מחמשה עשר מיליון פר' תפוחי זהב, לומר: 96% מכל היציאה של 1912.

מזאת יראה הקורא כמה מועט הוא מספר התיבות הנשלח לארופה.

הרבה שנים תעברנה טרם שנתחשב עם האמריקנים בתור מתחרים
בשוקי ארופה; השטח המצומצם ביחס שעליו יכולים הצטרוסים להצליח, הקר המזיק
פחות או יותר המבקר את הפרדסים לפעמים רבות ומגדיל את הוצאות ההגנה באופן
חשוב, המחסור בידים עובדות, ועל כלם התרבות אוכלוסי ארצות הברית באופן כ"כ
מהיר – כל אלה הגורמים לא ירשו לפרדסני ארצות הברית לשטף את שוקי ארופה. מה
תהי השפעת הדרך החדשה – תעלת פַּנַמַה – על התפתחות גדול הצטרוסים והובלת
פרותיהם בזול על פני המים? על זאת אי-אפשר לענות לעת עתה באופן ברור
ובטוח.





אפריקה הדרומית ואוסטרליה.





אפריקה הדרומית:

בין הארצות שגדול עצי הצטרוסים הוא בהן ענף חדש ההולך
ומתפתח, צריך למנות את אוסטרליה ואת המדינות המאוחדות של אפריקה הדרומית.
בשתי הארצות האלה חולמים לפתח את יבול הצטרוסים לא רק עד כדי הספקת צרכי
שוקיהם המקומיים, אלא גם עד כדי לכבש שוקים זרים, – ולכן הן מענינות אותנו.
עוד ענין יש לנו בהן, בתור ארצות שאליהן אנו יכולים אולי לשלח את פירותינו.
ואולם, מרחק המקום, ההובלה באניות שאינן בנויות לכתחלה לתכנית זו, המעבר
דרך האזור החם, הבדיקה החמורה בנוגע לטפילים וכו', כל אלה המעצורים לא יתנו
לפירותינו לצאת לארצות ההן בכמות כזו שתוכל להשפיע על מסחרנו בתפוחי
זהב.

ובנוגע ליציאת פרי צטרוסים מהארצות ההן לשוקי ארופה אין לה
שום ערך, ראשונה מפני שיבולן מצער, ושנית מפני שפירותיהן יגיעו באותם חדשי
השנה שאין תפוחי זהב שלנו יוצאים אל השוק.

עד עתה לא הוציאו המדינות המאוחדות של אפריקה הדרומית כי
אם כששת או שבעת אלפים תיבות תפוחי זהב לשנה, בעיקר לאנגליה, ומעט גם
להולנדיה.

ברשימה שלקמן אנו נותנים את יבול פרי הצטרוסים בשנת 1910–1911 במדינות המאוחדות של אפריקה הדרומית.





רשימה ט"ז.













תפוחי-זהב פירות
לימונים פירות
מנדרינים פירות
גרפּ-פרוט פירות
אתרוגים פירות




קולוניה קַפּ 70.508.714
7.719.052 20.184.064
583.420 109.037


טרַנסוַל 32.473.773
2.354.078 6.884.533
131.298 105.837


נַטַל 15.915.371
3.530.646 12.039.496
93.646 65.657


מדינת אורנג' 997.426
248.424 284.913
19.658 43.743


ס"ה פירות 119.895.284
13.852.200 39.393.006
828.022 324.274



שהם 800.000 תיבות יפו בערך שהם 42.000 תי' של 330 לי' כ"א















אוסטרליה:

בשנת 1910 היו נטועים באוסטרליה 10.160 הקטר עצי תפוחי-זהב
ולימונים (109.247 דונם), מהם 8035 (863.978 דונם) בגליל ניוּ-סויטה-וֶלס,
והמותר שהם: 1555 הקטר עצי תפוחי-זהב (16.720 דונם) ו 570 הקטר עצי לימונים
(6129 דונם) באוסטרליה הדרומית, באוסטרליה המערבית וקוינסלנד. היבול עלה ל
1.235.000 תיבות יפו בערך.

בשנת 1878 כבר היו בניו-סויטה-וֶלס 1735 הקטר (18.655 דונם) נטועים עצי תפוח זהב ולימון.

בשנת 1909 נמצאו בארץ ההיא 8035 הקטר (863.978 דונם)
נטועים עצי תפוח-זהב ולימון. מהם 6965 הקטר (71.090 דונם) נושאי פרי ו 1070
הקטר (11.505 דונם) שעדין לא נשאו פרי. חוץ מזה יש כ 1900 הקטר (20.430
דונם) נטועים עצי מנדרין.





היבול של אותה שנה עלה ל 12.501.072 תריסר פירות, שהם 41.756 תיבות יפו. בשנת 1910–1911 היה היבול שוה 5.036.700 פרנק.





היבול לכל הקטר הרי הוא 1794 תריסר פירות, שהם 150 תיבות
יפו. היבול הממוצע של עשר השנים האחרונות היה 1423 תריסר פירות שהם כ 119
תיבות יפו להקטר (11 תיבות לדונם).





בויקטוריה היו בשנת (חסרה שנה) 40.190 עצי תפוח-זהב
נושאי פרי ו 47.880 שעדין לא נשאו פרי 1910–11; 47.880 עצי לימון נושאי
פרי, ו 27.070 שעדין לא נשאו פרי; מעריכים ל 60.000 את מספר עצי הצטרוס
שנתוספו בשנת 1912 בויקטוריה הצפונית. תחת אשר בניו-סויטה-וֶלס מעריכים את
היבול הממוצע מכל עץ ת"ז ל 22,2 קילוגרם פירות, הנה בויקטוריה מעריכים את
היבול הממוצע ל 30 קילוגרם, או קרוב לתיבה אחת מכל עץ.





אוסטרליה הדרומית. בארץ זו גדֵלים תפוחי הזהב הכי
טובים של אוסטרליה כלה. העצים נטועים במרחק לא רב בין עץ ועץ מ 250 עד 350
על כל הקטר. היבול הוא טוב כפי שיכולים לשפט מרשימה זו:





רשימה י"ז: מספר עצי תפוחי-זהב וכמות היבול באוסטרליה הדרומית:








השנה מספר עצי ת"ז
נושאי פרי מספר עצי ת"ז שעדין
לא נשאו פרי היבול בתיבות




1907 106.276
61.661 137.143


1908 113.353
65.506 176.732


1909 120.173
74.142 152.416


1910 127.606
80.576 153.464








באוסטרליה הדרומית מעריכים ל 52.000 בערך מספר עצי הלימון ויבולם ל 45.000 תיבות בערך.





אוסטרליה המערבית כמעט שאינה באה בחשבון. כ 415 הקטר
(4473 דונם) עצי ת“ז ו 90 הקטר (968 דונם) עצי לימון נטועים בארץ הזאת.
היבול ב 1910–11 עלה ל 37.600 ת”ז בערך ול 9000 תיבות לימון בערך.

בקוינסלנד השטח הנטוע עצי ת"ז הוא כ 140 הקטרים בערך
(505 דונם) ורק כ 20 הקטרים (215 דונם) עצי לימון. בארץ הזאת מעריכים את
היבול למעט יותר מתיבה לכל עץ.









כדי לתת מושג שלם ממסחר תפוחי הזהב בעולם כולו הננו מביאים פה את הרשימה שחבר פרופסור Savastano:

רשימה י"ח: היציאה התכופה של תפוחי-זהב ממקומות שונים.

10 מסמנים היציאה המקסימלית. 1 – היציאה המינימלית.
























	 הארצות   
	 יולי 
	 אוגוסט 
	 ספטמבר 
	 אוקטובר 
	 נובמבר 
	 דצמבר 
	 יאנואר 
	 פברואר 
	 מרץ 
	 אפריל 
	 מאי 
	 יוני 





	 ברזיליה   
	 4 
	 10  
	 10  
	 7  
	 5  
	 2  
	 "  
	 "  
	 " 
	 "  
	 " 
	 3 


	 איי-אצורAÇores 
	 " 
	 "  
	 "  
	 "  
	 5  
	 10 
	 10  
	 9  
	 7 
	 3  
	 1 
	 " 


	 ולנציה   
	 1 
	 "  
	 "  
	 4  
	 8  
	 10 
	 10  
	 10  
	 9 
	 9  
	 8 
	 4 


	 מלגה    
	 " 
	 "  
	 "  
	 8  
	 10  
	 10 
	 9  
	 4  
	 " 
	 5  
	 4 
	 " 


	 שביליה   
	 " 
	 "  
	 "  
	 "  
	 8  
	 10 
	 9  
	 2  
	 " 
	 "  
	 " 
	 " 


	 פורטוגל   
	 " 
	 "  
	 "  
	 "  
	 9  
	 10 
	 8  
	 8  
	 7 
	 4  
	 3 
	 1 


	 סיציליה   
	 10 
	 8  
	 6  
	 2  
	 "  
	 "  
	 "  
	 "  
	 1 
	 2  
	 5 
	 9 


	 יפו    
	 " 
	 "  
	 "  
	 2  
	 7  
	 8  
	 9  
	 10  
	 6 
	 4  
	 2 
	 " 


	 טוֹרֶנטֶה (איטל') 
	 10 
	 8  
	 6  
	 2  
	 "  
	 "  
	 "  
	 "  
	 1 
	 2  
	 5 
	 9 


	 אלג’ריה   
	 " 
	 "  
	 "  
	 2  
	 "  
	 10 
	 10  
	 9  
	 5 
	 4  
	 " 
	 " 












* * * * * *





פרק ג: השואות ומסקנות.

היוצא לנו מכל המספרים האלה הוא, שהמסחר בפרי הצטרוסים התפתח במשך שלשים השנה האחרונות בכל העולם באופן מפליא.

לרגלי המחירים הטובים, לרגלי דרישות השוק העולמי אחרי פרי
יותר ויותר מהודר ולרגלי התחרות העזה הוכרחו הפרדסנים בעל כרחם להשביח את
יבולם וליַפות את הפירות שהם מביאים אל השוק. ומפני זאת אנו רואים שהשטח
הנטוע עצי צטרוס התרבה אמנם, אבל לא תמיד באותו היחס שהתפתח היבול. גם
ראינו שבארצות אחרות, באותם המקומות שטרם יש לנו סַפרוֹת מדויקת-כמו מארצות
הברית האמריקניות-השטח הנטוע לא רק שלא התרבה, אלא שעוד נצטמצם ביחס, ובכל
זאת, לרגלי ההשגחה המעולה והטפול המצוין, התרבה היבול.





גם יבול הלימונים גדל, אבל ההתפתחות הכי-כללית, הכי מפליאה אנו רואים בנוגע לתפוח הזהב.

ובמהירות התפתחותו של ענף החקלאות הזה בהשואה לארצות
השונות לוקחת ארצנו חלק בראש הרשימה. עלינו להעיר ולחזור ולהעיר, מה שידוע
לכל בן הארץ, כי לדאבוננו אי-אפשר לנו להשיג ספרות מדויקות בנוגע לארצנו.
ואולם, בהשתמשנו, בנוגע למספרים, רק במקור אחד, למשל המספרים שמפרסמים
הקונסולים האנגלים בהרצאות שלהם שנה שנה, ושבהן הטעות אמנם נשנית תמיד אבל
אינה מכפלת, אפשר לנו להתקרב קצת אל האמת. ובדרך זו אנו מוצאים שבמשך שלשים
השנה האחרונות, משנת 1882 עד שנת 1910, התרבה יציאת תפוחי הזהב:

מא"י מ’50.000 תיבות יפו (לכל היותר)-ל853.700 תיבות יפו,
בערך, שהוא ריבוי של 1605%, בו בזמן שהיציאה היתה מאספמיה מ13.888.900
תיבות יפו ל' 16.573.309 תיבות יפו, בערך, שהוא ריבוי של 326%).8

ואולם הריבוי הזה נִכָר הוא בפרט עד שנת 1900 בערך. בעשר
השנים האחרונות הרבוי הוא יותר אטי, אבל אינו פוסק בשום מקום, ורק בפלורידה
עודנו עולה בדליגות ענקיות.

התרבות יבול תפוחי הזהב במשך עשר השנים האחרונות בארצות המענינות אותנו בפרט:





רשימה י"ט.



















	          
	 מתיבות יפו 
	 בשנת 
	 בסך   
	 לתיבות יפו 
	 בשנת 
	 בסך   
	 התרבות 





	 בא"י עבר היבול 
	 251.000 
	 1900 
	 1.878.000 פר' 
	 853.750 
	 1910 
	 5.962300 פר' 
	 366% 


	 באספמיה " " 
	 7.203.600 
	 1900 
	 30.243.400 " 
	 15.066.500 
	 1910 
	 55.846.300 " 
	 109% 


	 באיטליה " " 
	 2.290.000 
	 1901 
	 7.584.900 " 
	 3.889.000 
	 1911 
	 23.184.900 " 
	 69% 


	 קליפורני' " " 
	 5.882.200 
	 1889 
	 ———- 
	 14.436.200 
	 1910 
	 67.347.800 " 
	 145% 


	 פלורידה " " 
	 273.300 
	 1889 
	 ———- 
	 4.853.000 
	 1910 
	 22.385.900 " 
	 6676% 












יבול תפוחי הזהב מתרבה, איפוא, בכל שנה בארצות שבהן כבר
התאזרח ענף החקלאות הזה והוא משתרש בהצלחה פחות או יותר גדולה, במהירות
פחות או יותר מפליאה בארצות חדשות. ואולם, רואים אנו שבעשר השנים האחרונות
אין מהירת ההתרבות שוה לזו שהיתה לפני עשרים שנה. זאת אומרת, שאם אין להגיד
שכבר עברו את המדה בנטיעות עצי תפוחי-זהב, אם אין להגיד שכבר נפתחו כל
השוקים ולשוקים חדשים אין לקוות, בכל זאת יכולים וצריכים אנו להגיד
שמתקרבים אל אותו הגבול שממנו והלאה יש חזקת סכנה בהגדלת היבול, פן לא
ימָצאו ליבולים שוקים טובים.

עד עתה לא היתה ההתחרות כל כך מרה עד שצריכה היתה הארץ
האחת המגדלת עצי תפוחי-זהב ללחם עד מות בחברתה. אבל מהיום והלאה בטח
שהבחירה הטבעית תראה את כחה, וישארו מגדלי תפוחי זהב רק באותם המקומות שכל
התנאים, לאמר גם התנאים האקלימיים, גם התנאים הגיאוגרפיים, גם התנאים
האקונומיים והחברותיים, כלם יחד עוזרים להתפתחות ענף החקלאות הזה. ואם אין
בידי בני האדם לשנות אלא במדה מועטה את התנאים הטבעיים, הלא יכולים אנו
לקוות לשנות את יתר התנאים לטובתנו אם רק נחקר במה הם מתנגדים לנו, ואיך
יכולים אנו להסירם, או לכל הפחות, להחלישם.





תנאים אקלימיים.





בנוגע לתנאים האקלימיים אין אף ארץ אחת מגדלת צטרוסים, בין
אלה שמנינו לעיל, שתדמה לארצנו בתנאים האקלימיים הנוחים לגדול עצי הסוג
הזה. מצא מצאנו שבקליפורניה השטח שתנאיו האקלימיים נוחים לעצי צטרוס הוא
מצומצם בערך, וגם הקור שב ומזיק שם לפעמים קרובות יותר מדי. אמנם, למדו
הקליפורניום ללחֹם כנגד הקור על ידי הסקת הפרדסים בשעת סכנה. אבל באיזה
עמל, ובאיזה סכומים? וכך המצב בקרוב גם בפלורידה.





ראה ראינו שבאיטליה ישנם מקומות שהקטר עצי ת"ז עולה לעשרים
אלף ואפילו לחמשים אלף פרנק, מפני שהכשרת הקרקע עולה ביוקר ובפרט מפני
הסכום הנורא, שצריכים להשקיע במכשירים שונים, גגות מטולטלים וכו' כדי להגן
על העצים בפני הקֹר.





וגם באספמיה התנאים האקלימיים אינם כל כך נוחים כמו שהם
בארצנו. נמצא, שמן הטבע, מן השמים עוזרים לנו לפַתֵחַ את נטיעותנו בכלל,
ונטיעות תפוחי-זהב בפרט.





מחיר הקרקע והכשרתה.





בנוגע למחיר הקרקע והכשרתה יש להעיר שבקליפורניה ובפרט בפלורידה מחיר הקרקע נמוך מאשר אצלנו; באספמיה
ובפרט באיטליה עולה הוא הרבה פעמים על מה שעלינו לשלם עבור הקרקע בארצנו.
אבל, היות שמחיר הקרקע נכנס בחשבון ההוצאות שמשקיעים רק פעם אחת ושוב אינן
חוזרות, אין המחיר הזה עיקר חשוב. לא כן הכשרת הקרקע והעבודה בכלל.





בנידון זה אנו נמצאים, בלי שום ספק, בתנאים פחות נוחים
מרֹב יתר הארצות. נכון, שבקליפורניה שכר הפועל הוא גבוה עד מאד. אבל היות
ששם רגילים לעבֵד שטחים רחבים, למדו כבר האמריקנים לסדר את עבודתם באופן כה
מוצלח, עד שלמרות שכירותו הגבוהה של הפועל, אפשר לו להספיק באמת כמות עבודה
כזו, שלסוף מוצאים שהכשרת הקרקע אינה עולה שם הרבה על מה שהיא עולה לנו.
כפי שאמרנו כבר, הקטר פרדס עולה לבעליו בקליפורניה באחד עשר אלף פרנק בערך,
סכום שאיננו מתרחק יותר מדי ממה שרגילים לחשב בארצנו.





ואולם, בהגיענו לעבודות השנתיות, עבודות הטפול, ראינו כמה
הן עולות בקליפורניה. במחֻבר עולה תיבת תפוחי-זהב לפרדסן הקליפורנאי ב 4,50
פר', וזאת מראה די שכאשר יהין הפרדסן הקליפורנאי לצאת מאחורי גדרי המכס ששם
סביבו ובא להתחרות בשוקים האירופאים, אז נקל יהיה לגרשו משם כמו שגרש הוא
מארצו את הפרדסן של ארצות הים התיכון.





לא כן באספמיה. הכשרת הקרקע עולה להם בהרבה פחות מאשר
אצלנו. וזאת מפני שני טעמים. ראשונה: שאלת ההשקאה. סדור ההשקאה בגליל
ולֶנציה זוהי אחת הפליאות המעוררות יראת הכבוד בלב כל חוקר שאלות טכניות
ושאלות סוֹצְיוֹלוֹגְיוֹת גם יחד. אין שם השקאה פרטית על ידי בארות
ומכונות. כל המים באים ממעינות ונחלקים, על פי חֻקים וזכיות קדומים, בין כל
אלה שעברה להם מדורות החזקה להנות מהן. סדר ומשמעת כאלה שאנו מוצאים בנידן
זה בוַלֶנציה, אין להם דוגמה בתבל. ושנית: שאלת העבודה. מן המספרים האחרים
שנתנו לעיל יכולים אנו לשפט שאי-אפשר לנו להתחרות עם האספמיים לא במחיר
העבודה ולא בכמות העבודה של הפועל. השוה את עבודת הפועלים ובפרט הנשים
בלקיטה, עטיפה וצרירה של הפירות באספמיה ובארצנו; השוה עבודת הנגר, וכו'. שכיר יום מקבל באספמיה משני פרנק עד שני
פרנק וחצי ליום, ומעטים הם האנשים שמשכרתם עולה ליותר משני פרנק ורבע
ליום; ופועלת מקבלת מ¾ עד ½1 פרנק ליום, ורק
לפועלים מומחים ובעבודות מיוחדות משלמים לפעמים מ 4 עד 5 פרנק ליום. אם
חפצים אנו –ואין אנו בני חורין בנידן זה-להתחרות עם האספמיים, בעל כרחנו
עלינו לקרא לעזרתנו את המדע והטכניקה, לסדר את עבודתנו באופן מדעי,
רציונלי, כמו שנעשה הדבר בקליפורניה, למשל, ואז נתחרה באחרים ונוכל
להם.





באיטליה המצב דומה במקצת לזה שבאספמיה. הפועל מקבל משני
פרנק ורבע עד שלשה פרנק וחצי ליום. בסיציליה שליש העובדים המתפרנסים מעבודת
עצי הצטרוס והתעשיות המסתעפות מהם הן נשים. העבודה היא בזול והתעשיות
השונות המסתעפות מגדול הצטרוסים מעסיקות הרבה אנשים, נשים וטף ומוזילות את
מחיר היבול.





התנאים הגיאוגרפיים:





להלן נבדק את שוקי הארצות השונות שעלינו, בעל כרחנו, להשען
עליהן. אבל, כבר עכשו יודעים אנו על ידי הנסיון שרחוקים הם השוקים ורב הוא
הדרך בין הפרדס ובין מקום מכירת פירותינו. רָחוּק המקום הוא אמנם מכשול
גיאוגרפי חשוב, אבל אין לפחד מפניו יותר מדי. דוקא כאשר מתרבה היבול ונכבש
שוק אחר חשוב, אז חדל רָחוּק המקום לשקֹל הרבה במאזנים. ולראיה נזכיר
התפתחות יבול המוז ביַמַיקַה, קוסטה-ריקה וכו'. בעשר השנים האחרונות נבנו
לעשרות אניות מיוחדות להובלת פירות אלה מארצות גִדוּלם לאנגליה, אניות
מזוינות בכל ההמצאות הטכניות הכי-חדישות להבטיח את הובלת הפירות מבלי חשש
של קלקול.





עוד יותר מסדור העבודה תלויה הסרת שני המכשולים של רחוק
המקום וכבישת שוקים חדשים דוקא בידי הפרדסנים. נחוצה לזה הסתדרות. היחיד
אינו ולא כלום בענינים כאלה ורק ההסתדרות יכולה להרים מכשולים ממין זה.
ובנידן זה בטח שלא עשינו עוד כל מה שצריכים היינו לעשות.





ראה ראינו שהודות להסתדרות ורק הודות לה – אפשר היה
לקליפורנאים להפוך אצלם גדול הצטרוסים מעסק ביש לעסק שרווחיו מרובים. וגם
בגליל ולֶנציה כבר הבינו כי לא רק בנוגע להשקאה כי אם גם בנוגע לשוק יכולה
ההסתדרות להושיע להם, והאנשים האלה שההשקאה המשותפת הרגילה אותם מכבר
לעבודה קואופרטיבית, בראו להם תיכף את ההסתדרות הנחוצה (1909) ובשנים
מועטות כבר עלה בידי הסתדרות זו (Federacion Naranjera) להביא תחת רשותה יותר מ 20% מכל יבול הצטרוסים של גליל
ולנציה.





באיטליה עוד לא הבין קהל הפרדסנים או לא יכֹל עדין לברא
לעצמו הסתדרות כזו בכחו הוא, ונצטרכו איפוא לעזר מן החוץ.והנה גם בזה, כמו
ברוב השאלות הקואופרטיביות, הכינה הממשלה האיטלקית את הקרקע, ועל ידי
החֻקים הטובים והסכומים הגדולים שנתנה במתנה, ושהתירה להלוות ל
Camera Agrumaria, שמה בידי פרדסני סיציליה אמצעים כבירים לכבוש שוקים ולהתגבר על מתחרים.





ואולם, מה יועילו לנו גם התנאים האלימיים הנאותים, גם
התנאים הגאוגרפיים שאפשר להשביחם, גם התנאים הכלכליים, והחברותיים שבמדה
ידועה יכולים אנו להתאימם לצרכינו, אם הפרי המוּצא אין בכחו לרכוש לו
אוהבים? והנה גם מצד זה יכולים אנו להשען בבטחון גמור על בת-המין שלנו, על
תפוח הזהב,שַׁמוּטִי', את טיב פרי ארצנו זה ואת יפיו כבר הכירו רבים.
המספרים השונים שהבאנו מכמות היבול להקטר בארצות אחרות מראים בהחלט, שגם
בנידן זה עולה כבר העץ שלנו על בנות המין שמגדלים בארצות אחרות. ומה יהיה
כאשר תתן הבחירה (Sélection) המדעית את תוצאותיה!





ראה ראינו שבקליפורניה היבול הממוצע הוא רק 350 תיבות
להקטר. והפירות האלה אינם כולם משפרא דשפרא. לכן, התחילה וזרת החקלאות
בארצות הברית לחקר באופן מדעי את הבחירה של עצים המרבים להביא פרי משובח,
והגיע כבר הדבר לידי כך שכמה פרדסנים הנהיגו בפרדסיהם הנהלת-חשבונות
אינדיוידואלית לכל עץ ועץ. כל עץ מסמן על גזעו במספר ובאות, פירותיו נלקטים
בפני עצמם, משקלם, מספרם וטיבם נרשמים בספר שנים אחדות רצופות, והעץ שאינו
מתמיד להביא פרי ישוה גם בכמות וגם באיכות, כורתים אותו ומרכיבים עליו ענף
מן העצים הכי משֻבּחים. כזאת עושים ומוצאים חשבון במעשה בקליפורניה. זה
מראה לנו מה רב הוא עוד הדרך שעלינו לעבר עדי הביאנו את פרדסינו למדרגת
השכלול השגיעו אליו שם.





* * * * * *

יש איפוא מקום לחשב שבשנים כסדרן אין מורא של משבר
לתפוחי-זהב של ארצנו. אבל נניח שכבר הגענו למדרגה שאין גבוהה הימנה, נניח
שנטענו כל השטח שכדאי היה לנטע, שהרבינו את היבול עד הדיוטא העליונה,
שהשוקים נמלאו כבר תפוחי-זהב של ארצנו. האם בזה נסתפק?

נדמה לנו שתורה אחת חשובה ורבת התוצאות יכולים אנו וצריכים
אנו ללמד מקליפורניה. אמר אמרנו כי כמו שפרי ארצנו-השמוטי-ניכר בכל השוקים,
וקשה ובמדה ידועה אי-אפשר היה עד עתה לחקות אותו, כן הדבר בקליפורניה גם
בנוגע ל Navel שלהם. ואולם, אין הם מסתפקים רק במין
המשבח היחידי שלהם. ראה ראינו שהשכילו להקציב מקום בפרדסיהם גם למינים
אחרים הגומלים את פירותיהם בעונה אחרת מזו של ה Navel ועל ידי זה אין המסחר בת"ז פוסק כמעט כל השנה כולה, ועל ידי זאת
אפשר להם לחַנֵך קבוצות של קוטפים, עוטפים וצוררים מנוסים, מומחים אמתים,
שמשכרתם שלמה כל השנה ועל ידי זאת גם הפרדסן וגם העובד המומחה שניהם
נהנים.

הלא צריך להודות כי כעת תפוח הזהב אינו בארצנו פרי בעתו.
דוקא בימי החרף הוא גומל וכשמתחילים הימים החמים והצמאון מתגבר, דוקא אז
אין פירות אלה בנמצא. גם מבלי לחשב אדות שוקים רחוקים של ארצות חוץ, רק
להספקת צרכי ארצנו ותורכיה כולה, מצרים וצרכי הספינות המרובות שעוברות דרך
מימיה, לא היה מספיק שטח נטוע עצי תפוחי זהב קַיְטָנים כאותו השטח המספיק
היום את הפירות ליציאת חוץ. זאת אומרת שיש מקום בארצנו לכפול לכל לכל הפחות
את השטח המיועד לפרדסים.

אמנם, לא נקל הוא הדבר לעשות. נסיונות צריכים להעשות מראש,
ומפני מכשולים אחדים צריך להזהר. אולם, לא פה המקום להאריך בנידן
זה.





* * * * * *

והיוצא עוד מן המספרים שהבאנו הוא שאין לקוות למצא שוקים
חשובים ללימונים, וכי צריכים אנו בכל זאת לנטע את העץ הזה, אבל לע"ע רק
בכמות מועטה, כדי הספקת צרכינו בארץ פה ובתורכיה בכלל, והספקת צרכי השוקים
הקרובים, כמו מצרים. אמרנו שבמשך עשר השנים שבין 1901 עד 1910 התרבה משלח
הלימונים מאיטליה למצרים ב972%. את השוק הזה יכולים וצריכים אנו לכבש בנקל.
ואולי יבא יום שבו נוכל גם להתחרות עם לימוני איטליה בשוקי רוסיה. אבל לא
פה המקום להאריך גם בנידן זה.





* * * * * *

מן המספרים שהבאנו אפשר לשפט כמה חשוב יוכל להיות המסחר
במנדרינים אם רק נמצא שוק גדול בקירוב מקום. והנה שוק כזה יש לנו במצרים.
לוּ הכנסנו לפרדסינו מין מנדרין טוב, כמו שיש כבר במצרים עצמה, ולו היינו
מפנים לעץ ולפרי את המקום שהם ראויים לו, כי אז היינו יכולים למצא ברכה גם
בענף הזה. אל נא נשכח שבשנים כסדרן נמצאים במצרים למאות ולאלפים סירים
מאירופה ומאמריקה שהיו קופצים על הסחורה הזו, לו היו מכינים אותה להם באותו
הטעם הטוב, שהשכילו האיסכמיים להביא בהכנת המנדרינים שלהם עבור
השוק.





* * * * * *





ועוד על פרי צטרוס אחד חשוב מאד אנו חפצים להעיר פה, אחרי
שזה לו כחמש שנים לכותב הטורים האלה שהוא משתדל להכניסו ולתת לו מהלכים
בארצנו. הפרי הוא הגרפּ-פּרוּט או פּוֹמֶלוֹ (Grape-fruit'
Pomelo).









גרֵפּ ־פּרוּט.





הגרפּ־פרוט או פּוֹמֶלוֹ הוא פריו של (Citrus
aurantium Sinensis, var. decumana). הפרי הוא גדול עד
מאוד. ישנן פה בארץ בנות-מין פשוטות, שאינן ראויות לאכילה, והידועות
בצרפתית בשם Pamplemousse או ˵בּוֹרְדְגַן הגדי" (תפוח הודו) בפי עם הארץ.





אין ארץ בתבל שבה מרבים לאכֹל את הפירות המשובחים של
הגְרֵפּ-פרוט כמו בארצות הברית של אמריקה. וצריך להודות כי הטועם פרי
גְרֵפּ-פרוט טוב מפלורידה, מביט אחרי כן על תפוח-זהב באותו חסר התלהבות
שמרגיש האיש, הרגיל לאכול ˵שמוטי̏, למשל, לפרי הלימון המתוק. הגרפ-פרוט כמעט
שאינו ידוע עדין בארופה, חוץ אולי מיחידים באנגליה, ואין לך פרי המעורר את
געגועיו לארצו של האמריקני הנודד כמו הגרפ-פרוט, שהוא רגיל לאכול בארצו עם
פת-שחרית ושאינו יכל למצוא באירופה ובארצות המזרח הקרוב.

ראינו לעיל שבארצות הברית עלה יבול הגרפ-פרוט:

מ30.790 תיבות בשנת 1899

ל1.189.250,,,, 1909 שהיו שוים 10.717.200 פרנק.





היבול הזה גדל כמעט לגמרי בפלורידה (1.062.000
תיבות==9.920.700 פרנק ורק 123.000 תיבות באו מקליפורניה) ואולם
הגְרֵפּ-פּרוּט הקליפורני בא אל השוק בחדשי הקיץ, והגרפ-פרוט של פלורידה
מצטין ביחוד בחדשי החֹרף.





רבו הקופצים על פרי הגרפ-פרוט מפני שהקנה לו שם טוב לא רק בטעמו אלא גם בתכונותיו הטובות לבריאות.





עץ הגרפ-פרוט עלול להזֹק מן הקֹר הרבה יותר מרֹב יתר עצי
הצטרוסים. אין הוא מתפתח יפה אלא במקומות שהאויר חם ולח ואין הקֹר שולט.
קֹר בחרף, חֹם וחֹרב בקיץ מזיקים הרבה לעץ הגרפ-פרוט ולפריו. מפני זאת
מצומצם עד למאד השטח שעליו יכולים לגדלו בארצות הברית ומצד שני מתרבה
הדרישה לפרי זה באופן מהיר מאד. רגילים לשלם בשוקי אמריקה מחצי פרנק עד
שלשה רבעי פרנק

בעד כל פרי גרפ-פרוט משובח ויש פרדסים אחדים בפלורידה שפירותיהם נמכרים במחיר עוד יותר גבוה.





מעלותיו של הגרפ-פרוט הן:

1.  היבול מכל עץ או מכל הקטר מרובה על יבול עץ תפוח הזהב  או הלימון;

2.  הפירות אינם מתקלקלים בנקל על העץ ויכולים לקטף אותם  רק לפי הצרך במשך הרבה חדשים;

3. הפירות מתקימים הרבה שבועות אחרי שנקטפו ואינם  נעפשים;

4.  אין הכנימות ורב מחלות עצי הצטרוס מתדבקות בנקל בעצי  הגרפ-פרוט.





היות שעל חופי ים התיכון מעטים עד מאד המקומות שבהם יצליח הגרֵפּ-פרוּט; היות שלפי דעת כותב הטורים האלה אין מקום לגרֵפּ-פרוּט אלא במצרים ובארץ ישראל; היות
שהמצב הכלכלתי ואופן נצול האחוזות השורר במצרים אינו נותן אפשרות להתפתחות
נטיעות,-לא נשאר לנו כמעט מתחרה בנוגע לגרֵפ-פרוט כל ים התיכון. והיות
שמרובים הם הנוסעים האמֶריקנים והאנגלים במצרים ובארצנו בימי החֹרֶף אשר
ישמחו למצא גרֵפ-פרוּט בחצי המחיר הרגיל בארצם, נמצא שיש מקום רב לגדול
הגרֵפּ-פרּט.





רבות הן בנות-המין של העץ הזה, קשה הוא עדין פתרון השאלה:
על איזה שׁרֶשׁ של צטרוס יותר טוב להרכיבו בארצנו. הנסיונות שעשינו עד היום
אינם נותנים לנו עדין האפשרות להורות בהחלט: בחרו במין זה, הרכיבו על מין
זה, אבל יכלים אנו להגיד שבמשך חמש השנים האחרונות התגבר בטחוננו בהצלחת
הגְרֵפּ-פרוּט בארצנו, אותו הפרי שהדרישה עליו מרובה והתחרות כמעט בלתי
אפשרית.





* * * * * *





בטח שכל פרדסן ישמח לראות שעוד ימים טובים נשקפים לפרי הצטרוסים; בטח שישמח לראות כח לא רק שאפשר להשען
בבטחון על מה שכבר נעשה במקצוע זה, אלא שעוד שדה רחב פתוח לפנינו להגדיל
ולעשות. אבל הלא אין זאת אלא ˵שירת-העתיד̏, והלא במוחו של הפרדסן מנקרת כעת
השאלה: יבול שנה זו מה יהיה עליו? איזהו השוק לפירותינו השתא? רבים חושבים
שתפוחי-הזהב הם דבר רק של לוקסוס ואם יש רוַח בדבר של לוקסוס בשנים כסדרן,
הנה בשנת משבר שכזה דוקא המסחר בדברים של לוקסוס הוא הנלקה ראשונה.





הנחה אחרונה זו, אין איש מהרהר עליה. אבל נראה לנו שאלה
שמחליטים, בהחלט גמור, שתפוחי זהב הנם רק דבר של לוקסוס אינם אלא
טועים.





נכון הוא הדבר בנוגע לארצות אחרות שבהן אנו משתדלים להכניס
את פירותינו, כמו ברוסיה, וגם במדה ידועה בגרמניה, אבל מעט הוא ביחס מה
שאנו שולחים לשם מפרי פרדסינו, ורק הארצות האלה סגורות הן בפנינו בשנה
זו.





במצרים אין השוק לתפוחי זהב חשוב כלל לע"ע כפי שמראים לנו המספרים האלה:





רשימה כ': כניסת תפוחי זהב, לימונים ויתר מיני הצטרוסים למצרים.





מוצאם:

















	 שנה 
	 מושבות אנגליות שבים התיכון (איי קפריסין ומלטה) 
	 יון 
	 איטליה 
	 תורכיה 
	 ס"ה 







	 1903 
	 69527           
	 2307 
	 34193 
	 435256 
	 541283 


	 1904 
	 97965           
	 959 
	 41141 
	 569850 
	 709915 


	 1905 
	 79844           
	 5470 
	 74893 
	 456824 
	 617031 


	 1906 
	 80700           
	 1244 
	 100765 
	 631704 
	 814413 


	 1907 
	 79015           
	 3603 
	 162281 
	 594996 
	 839895 


	 1909 
	 57887           
	 518 
	 118703 
	 592896 
	 770004 


	 1910 
	 97913           
	 700 
	 140986 
	 621412 
	 869111 








אפילו התרבות הכניסה של פרי הצטרוסים למצרים בשנים
האחרונות לא להנאתנו נעשתה, אלא היא נזקפת כמעט כולה על חשבונה של איטליה.
לפנות לאמריקה כדי לפַנות לנו שוקים שם? לדבר הזה אין שום יסוד במעשה
בשבועון Gardener’s Chronicle של 3 יולי שנת 1886
אפשר כבר לקרא את תלונותיהם של הפרדסנים האספמיים, שיבול תפוחי הזהב
בוַלֶנציה קשה לו להתחרות עם זה של פלורידה וקליפורניה ושהשוקים בארצות
הברית ננעלים בפניהם. ומאז ועד היום הלך המצב ורע. היציאה לארצות ההן
מאספמיא הולכת ופוחתת כמו שראינו ברשימות; בו בזמן
שהיציאה מאספמיה לגרמניה, למשל, עלתה 105.800%, נתמעטה היציאה לארצות
הברית ב98.93%. וכמו כן בזמן שהיציאה מאיטליה לתורכיה, למשל,
התרבתה משנת 1901 עד שנת 1911 ב755%, נ ת מ ע ט ה היציאה מאיטליה לארצות
הברית בין 1904 ו1911 ב-90%! ראינו שבשנת 1912 הכניסו כל ארצות הברית יחד
רק כ96,000 תיבות, ודרך הנמל הכי-גדול, דרך ניו-יורק, לא נכנסו אלא 28000
בערך! למה נחשב שוק כזה לנו, אפילו אם לא היה המחסור באניות=מסחר לאמריקה
נרגש?





אמנם, בקנדה אין המסים וההגבלות מכבידים על כניסת תפוחי
הזהב, אבל הכניסה לשם לכמה היא עולה? ל2575 תיבות ולנציה בשנת 1908,
ול1500 תיבות ב1910!





נמצא איפוא שמלבד תורכיה ומצרים הקרובות אין לפנינו כי אם
אותו השוק שאנו נשענים עליו תמיד: אנגליה. ואולם, האם יקנו את פרי הלוקסוס
הזה באנגליה, בשנה זו שלרגלי המלחמה בטח נתמעט מספר הקופצים על סחורה
זו?





אם יש אמת בפי המספרים, אז אנו שומעים מהם שדוקא בשנה זו
לא יריביות השוק באנגליה עבור תפוחי־הזהב, מפני שאין פרי זה לוקסוס
באנגליה9). שלשה מיני פירות המוניים ישנם
באנגליה: התפוח, המוז ותפוח-הזהב. שני שלישי הכסף המוצא על פירות באנגליה
הולך לקנית שלשת הפירות שמנינו.





14.200.000 פ“ר היו מוציאים על מוז באנגליה בשנת 1900
(בכניסתו, אין אנו מביאים בחשבון מה שנוסף על המחיר הזה על ידי הסרסורים
והסוחרים בארץ}, ובשנת 1912 הוציאו כבר סך של 49.680.000 פ”ר; 37.000.000 פ“ר היו מוציאים על תפוחי זהב באנגליה בשנת 1881,
ובשנת 1908 הוציאו כבר 65.500.000 פ”ר. בשנים האחרונות עלה הסכום הזה הרבה
מאד.

וליתר באור נתן בזה פרטים אחדים על מסחר הפירות המענינים אותנו בשוקי אנגליה.





* * * * * *

אנגליה בתור שוק לפירות בכלל ולתפוחי זהב בפרט.





אין מדינה שתרמה לאנגליה בנוגע לכניסת פירות לחים. התפתחות
המסחר הזה היא מיוחדת במינה. לפני חמשים שנה היו יכולים למצוא בכל הפרור
של West End בלונדון לכל היותר שלש חנויות לפירות,
וגם הן היו סגורות תשעה חדשים בשנה. כעת מוצאים שם חנויות לפירות עד לאין
מספר.

וגם לפני שלשים שנה לא היה עוד המסחר בפירות חשוב כלל. בשנת 1908 הגיע כבר מסחר הפירות בחופי אנגליה:

ל757.975.000 קילוגרם פירות ולסכום של 222.026.000 פרנק. בזה לא נכללו עדין 6.385.449 אשכולות מוז שהם 44.231.225 פרנק..

הכניסה ב1908 היתה בס"ה 266.287.225 פרנק.

מן הסכום העצום הזה המוצא על פירות באנגליה 60% הולכים על שלשת הפירות האלה: מוז, תפוחים ותפוחי-זהב.

כדי לקבל מושג נכון מן ההתפתחות המהירה של כל מסחר הפירות נביא עובדה זו:

לפני 1884 היה המוז יקר המציאות באנגליה. האשכול היה נמכר ב50 פרנק. כל פרי בפרנק וחצי.

משהורד מחירו על ידי ריבוי נטיעות המוז ביַמַיְקָה
וקוסטה-ריקה ואפשר היה להשיג פרי מוז ב-5 או ב10 סנתים קפצו עליו הקונים
ואנו רואים אותו נהפך לפרי פופולרי הנאכל בין המון העם, והכניסה עולה
במהירות עד שלא יאומן.





רשימה כ"א: כניסת אשכלות מוז לאנגליה.














	 השנה 
	 מספר האשכלות 
	 סכום הכסף      







	 1900 
	 1.287 442  
	 שמחירן עלה לסך 14.200.000 פר. 


	 1903 
	 3087.516  
	   


	 1904 
	 3.910.511 
	   


	 1906 
	 6.425.704 
	  


	 1908 
	 6.385449  
	   


	 1912 
	 6.978.867 
	 " " " 49.684.628 "   




אנגליה מוציאה, איפוא, כחמישים מליון פרנק לשנה על מוז.
ובכל זאת אנגליה היא רק השניה בין הארצות האוכלות מוז למכביר. ארצות הברית
של אמריקה מכניסות מוז פי שלש במספר האשכולות ופי אחד במחיר מכל אירופה
כולה. זאת אומרת שמחיר המוז בארצות הברית אינו אלא השליש של אותו המחיר
באירופה. בשנה שעברה (1913) הכניסו לארצות הברית עד 148.513.340 פר' פירות
בכלל, יותר מחצי הסכום הזה הוצא על המוז, בדיוק:

42.357.109 אשכולות בסך 75.059.845 פרנק

גרמניה מכניסה 35.226.000 ק"ג מוז " 13.086.000 "

פרנציה " 21.749.000 " " " 6.317.000 "





הארכנו מעט בנוגע למוז לא רק מפני שבדרך אגב זה יכול ואולי
צריך לענין את הנוטע הישראלי, אלא גם מפני שחפצנו להראות איך משפיעים
לפעמים דוקא המחירים הנמוכים על הרמת ענף החקלאות שכל זמן שלא עלו תוצאותיו
על שלחנותיו של המון העם לא יכל לתפש מקום חשוב בשוק העולמי.

אבל, כמה שלא תהיה גדולה הכניסה של המוז באנגליה, אין
כניסה זו דוחקת את מקומם של יתר הפירות ההמוניים, הלא הם התפוחים ותפוחי
הזהב, כאשר יוכיחו המספרים האלו:





לונדון: כניסת פירות ללונדון בשנת 1908:

המין הכמות הסך

תפוחים 42.134.000 ק"ג 14.873.000 פר'

תפוחי-זהב 90.323.000 " 16.522.000

מוז….. 875.267 אשכלות 8.131.000 "

-————-

ס"ה 39.526.000 פר'.





כל כניסת הפירות ללונדון באותה שנה עלתה ל82.576.000 פר‘,
קרוב לחצי מן הסכום הזה הוצא על שלשת המינים שמנינו, החלק החמשי ממנו הוא
על תפוחי זהב (3.010.700 תיבות יפו בערך). יש להוסיף שבלעדי זאת הכניסו
ללונדון באותה שנה עבור 6.202.000 פר’ לימונים ויתר פרי הצטרוסים.





ליוֶרפּוּל:

אולם, ישנם מקומות באנגליה שבהם תופס תפוח הזהב מקום עוד
יותר חשוב מאשר בלונדון. מספר תושבי לונדון ב 1908 היה 4.795.789 נפש, והם
אכלו עבור 16.522.000 פר' תפוחי-זהב, לומר 3.50 פר' בקירוב, לגלגולת. לעמת
זאת, הכניסו באותה שנה לליורפול עבור 75 מיליון פרנק פירות חוץ, מהם הוציאו
על:

תפוחים 72.631.300 ק"ג 19.884.000 פרנק

תפוחי-זהב ולימונים 100.900.000 " 22.431.000 "

מוז……….. 1.130.718 אשכולות 9.812.000 "

-————

ס"ה 52.127.000 פרנק





זאת אומרת שבליורפול הוציאו יותר מ 50 מליון פרנק, או יותר
משני שלישי הסכום שהוצא על פירות חוץ הוצא רק על שלשת המינים שמנינו.
ובהיות שמספר תושבי לירפול היה באותה שנה רק 730.000 נפש ויחד עם כל
המחוזות השייכים לעיר זאת לא עלו ליותר מחצי מספר תושבי לונדון, יוצא איפוא
שבליורפול והסביבה מוציאים על תפוחי-זהב לכל הפחות פי שנים ביחס מאשר
בלונדון. והטעם העיקרי הוא שבאנגליה תפוחי הזהב כמו המוז הם פירות הנאכלים
בין ההמון, ומספר הפועלים והפועלות בגליל ליורפול הוא הרבה יותר גדול ביחס
מאשר בלונדון ובסביבה שלה; ולראיה נביא את העובדה
הזו: השביתה של חוצבי הפחם באביב 1912 השפיעה לרעה על כניסת תפוחי-הזהב
יותר מאשר על כל יתר הפירות. מאספמיה בלבד נתמעטה הכניסה באותם החדשים ב 50
אלף תיבות ולנציה בערך בכל שבוע-200.000 במשך השביתה- מפני שהחוצבים בפחם
רגילים להרבות באכילת תפוחי הזהב, הפרי היחיד שבכחו להשתיק את צמאונם של
הפועלים האלה שבכלי בליעתם נגרר הרבה אבק דק של פחם.





מנשסטר:

וכמו כן נמצא במנשסתר שרֹב תושביה מתעסקים במחצבי הפחם
ובתעשית צמר הגפן, שתי תעשיות המכריחות את הפועלים לעבוד באויר מלא אבק דק,
שהדרישה לת"ז היא גדולה עד מאד.





הכניסו למנשסתר בשנת 1908 דרך הים:

תפוחים.. 4.922.500 ק"ג

תפוחי-זהב 34.600.000 " {שהם 1.250.000 תיבות יפו בערך)

מוז…. 2.367.000 אשכלות.





גלסנוי:

די לנו להביא עוד דוגמה מהעיר האינדוסטריאלית הזאת, העיר
הכי חשובה של שוטלנדיה. כדי להראות מה חשוב המקום שתופס באנגליה כולה המסחר
בתפוחי-הזהב, אף כי בעיר הצפונית הזאת תופס כבר התפוח מקום בראש.

בשנת 1908 הכניסו לגלסנוי:

תפוחים: 27.091.000 ק"ג בסך של 7.604.000 פרנק

תפוחי-זהב: 15.760.000 " " " 3.380.000 "

(שהם 525.000 תיבות יפו)





* * * * * *





מסקנות:

1.  התפוחים שרגיל להם המון העם באנגליה לא באו אל השוק
במלואם בשנה זו לרגלי הגיוס בקנדה וחסר אניות-מסחר
בארצות-הברית.

2.  המוז שהתרגל לו ההמון האנגלי במשך 15 השנים האחרונות
לא יבא בשנה זו לשוקי אנגליה כי אם בכמות מועטה מאד יען כי רחוקה,
ארוכה ומסוכנת היא הדרך בין הודו המערבית, יַמַיקַה וכו'
ואנגליה.

3.  השוקים האנגלים נתרוקנו איפוא מפירותיהם.

4.  תפוחי-הזהב, שהפועלים והפועלות במחצבי-הפחם ובתעשית  צמר-הגפן זקוקים להם, קרוב לודאי שהם ימלאו את החסר.

אין אנו באים להגיד שיבחרו דוקא בפרי ארצנו. אספמיה ובמדה
ידועה גם איטליה יתנפלו על שוקי אנגליה בפרט בשנה זו. אבל הלא להתחרותם אנו
רגילים מקדמת דנא.

נשאר לנו רק לקוות שהמצב לא יורע, שהיחס הקים כעת לא
ישונה, כי דרכי הים ישארו פתוחים לאניות אנגליה ולאניות ההולכות
לאנגליה.ואם רק תבאנה אניות להעמיס את פירותינו, אז אפשר לקוות שאפילו בשנת
משבר זו יראו פרדסני א"י ברכה כל שהיא בעמלם.











תקציר באנגלית






The Bulletins of the Jewish Agricultural Experiment Station

============ are sent free of charge ==============





The Jewish Agricultural Experiment Station Bulletin No. I

Near Haifa, Palestine.



Aaron Aaronsohn, Director.











The World’s Production in Citrus Fruits

From the Viewpoint of the Palestinian Orange-Grower.

BY

AARON AARONSOHN

Issued October 27, 1914







The Jewish Agricultural Experiment Station.





Board of Trustees.





Hon. Julius Rosenwald, President. Chicago III.

" Louis Marshall, Vice President. New-York City.

" Samson Lachman, Treasurer " " "

" Henrietta Szold, Honorary Secretary " " "

" Cyrus Adler Philadelphia, Pa.

" Samuel S. Fels " "

" Julian W. Mack Chicago, III.

" Milton J. Rosenau Cambridge, Mass

" Nathan Straus New-York City.





Associate Trustees.





" J.L. Magnes New-York City.

" David Lubin Rome.

" S. Soskin Hamburg.

" O. Warburg Berlin.





Scientific Staff.





Managing Director Aaron Aaronsohn.

Secretary Absalom Feinberg.

Agricultural Dept. Chief A. Aaronsohn.

Assistants L. Hermann, Agronomist.

B. Bassine, "

Botanical Dept. Chief A. Aaronsohn.

Assistants Rifka Aaronsohn, Custodian

Of the Herbarium

Chemical Dept. Chief O. Tridel, Ph.D.

Experiment Farm: in Charge Sam. Aaronsohn.

Assistant I. Weizmann, Agronomist.

Substation Hadera I. Zeldin, Foreman.









S U M M A R Y.






History of the Citrus in Palestine.


It stands clear that of al the species of Citrus cultivated in
Palestine, the Citron is the most anciently known as the Jews were using
it for their religious purposes since numerous centuries.

The “Bitter Orange” was probably cultivated in this country soon after
its discovery through the Arabs in Northern India, viz: since the
Xth century. Jaques de Vitri, who visited Palestine towards
1225 already mentions many varieties of Citrus.

The orange must have come to us from the Iberic peninsula. This fruit is
to this very day called in Arabic “Bordugan” which is a corruption of
"Portugal.

However, the orange culture on a large scale at Jaffa is of recent date
only. The botanist F. Hasselquist, a disciple of Linnaeus, visited Jaffa
in 1751, and while praising the gardens of fig and pomegranate-trees of
that city, he does not mention the orange-trees. Volney, sojourning in
Egypt, Palestine and Syria from 1783 to 1785, does mention the limes and
large citrons of Jaffa, “les poncires ènormes, j`em ai vu qui pesaient
dix huit livers”, but fails to mention its oranges, although when
speaking of Tripoli he says: “Tripoli produit des oranges comme Malthe”.

W.G. Browne, who visited Jaffa in January 1797, reports that “the
extensive groves of orange and lemon trees which adorned the vicinity
[of Jaffa] have been destroyed in the sieges [of 1773 and 1775]; the
Mameluks having used the trees for firing”.

The enemies of Bonaparte accuse him also, Among other hideous crimes, of
having unnecessarily destroyed the orange-groves of Jaffa in 1779.

Anyhow, it is from the beginning of the 19-th century that the culture
of the orange tree at Jaffa seems to develop in ever increasing
proportions.

The great Lamartine, arriving at Jaffa in October 1832, gives a
brilliant and poetical description of the orange-groves of Jaffa. His
description may lack in scientific accuracy, but its enthusiasm could,
certainly, not be aroused by a few petty orange groves.

In 1835, John L. Stephens states that “the orange gardens [of Jaffa]
are the finest on the shores of the Mediterranean”, and in April 1839,
another traveler, John G. Kinnear, tells us that “fruit, particularly
oranges and watermelons are exported [from Jaffa] in great
quantities”. Van de Velde, who explored Palestine in 1851 and 1852 and
drew its map, states: “I would speak of their oranges, did they not
already appear on the tables of the royal courts of Western Europe”.

Writer is inclined to believe that the variety of the Jaffa orange is a
hybrid of Malta (-blood?) rather than a mutation.

According to the orange-lore of Jaffa, this variety appeared all of a
sudden in a Jaffa orange grove. Petroleum was as yet unknown, and oboval
earth-ware oil lamps were then in use, these were called “Shamoutee” in
Arabic, hence the name for our oblong Jaffa fruit.

Whatever its origin be, this orange variety has supplanted all the
others. This fact is the more curious to those who know the little
attention Arab horticulturists pay to the selection of buds and scions.
In 1882 the “Shamoutee” was already the almost exclusively cultivated
variety in Jaffa.






Citrus culture on large scale:


It is only since more intelligent attention was given the question of
packing the fruit, thus enabling it to successfully reach the English
markets, that the culture of this variety began to take an important
development.

Writer shows through diagrams10 and statistical tables the increasing
development of the orange-culture of Jaffa and its environment, as
compared to the development of the same culture in Spain, Italy and the
United Stated of America.

It is only from the moment that the Jewish agricultural settlers took to
the culture of the orange-tree, that this branch developed such new and
unexpected proportions.

From about 300.000 boxes in 1898 the output of Jaffa has risen to about
1.600.000 boxes in 1913.

The Jews were the first and the only ones who understood to organize
themselves into Syndicates of growers, the influence of which has
already been felt in the reduction of transport fees and the exclusion
of middlemen at the most important markets.

Writer is reviewing the citrus production of the principal Mediterranean
countries, which are interesting from the Palestinian view-point either
as actual or as prospective competitors. He points out the importance of
the Tangerine culture in Algeria and Spain, which are able to profit by
their proximity to the most important European markets; and a valuable
hint for the goods that are neatly offered.

In the Citrus By-products, Italy has a valuable safety-valve against her
overproduction of Citrus. Almost the whole of the Bergamot essential
oil, as well as 5/6 of the Citrate of lime, utilized by the World’s
industry, are produced in Italy.

To illustrate the wholesome and regulating effect which those industries
of By-products exercise upon the Citrus commerce in Italy, Writer
reminds that though the lemon crop of 1912 was only a fourth of the 1911
yield, yet, the export of lemons from Italy was reduced only by 5.2%.

Reviewing the prodigious development of the Citrus production in the
United-States, Writer points out that this country is closing more and
more its markets for the foreign oranges and lemons. At the outbreak of
the Cuban war, the Import of Valencia oranges came to a sudden stop and
is of no importance ever since – except in the very cold years when, the
frosts in Florida or California have seriously damaged the crops. The
import of oranges from Italy to the United States is also continually
decreasing.

The United States have imported in 1912 only about 96.000 boxes of
oranges. This clearly speaks for itself, and demonstrates what foolish
dream it is to believe for a single moment, that the Unites States could
afford a market, however unimportant, for the Jaffa oranges.

Trough diagrams and statistic tables, Writer shows the rapid development
of the consumption of oranges in certain countries, especially so in
Germany. From 1882 to 1910 the import of oranges from Spain to Germany
has increased by 105.800%, but England still remains the most valuable
customer for the Mediterranean orange producers.

In order to prove this, Writer shows that three fruits are sharing the
popular favor of English customers: the apple, the orange and the
banana. In England the orange is not a fancy or luxury fruit, but to the
contrary almost a staple fruit, thus its sale is always ensured in
England.

Looking into the conditions of production in different countries, Writer
shows that from the climatic point of view, Palestine is more favored
than anyone of its rivals, while from the point of view of cost of
labor, Spain and Italy are far better situated.

Writer draws the following conclusions:


There is no fear, as yet, for the overproduction of Jaffa oranges in
Palestine; however, new outlets are to be sought for, and the
producers must organize themselves into a strong corporation modeled
after the California Fruit Growers` Exchange.
To profit from the analogies in climate which exist between
California and Palestine11 in order to adopt for Palestine the
varieties which enable California to have an orange season of 9 to
10 months, while Palestine, with her single orange variety has an
orange season that lasts from November to March only.
Planting lemon trees now, with a view of exporting their fruits, is
rather hazardous. One should always bear in mind that before long
the United States' markets will be practically shut for the Italian
lemons and that Italy will have to fall back upon the Old World,
thus becoming a very dangerous competitor. However, Turkey and Egypt
may still afford a ready market for the Palestinian lemon
production.
The Tangerine may become a somewhat limited, but by no means, an
unsignificant product, finding a market in Egypt, if only, pains
will be taken to present the fruit in such a dainty packing as the
one adopted by the Spanish producers.
Writer strongly believes in the success of the Grapefruit culture,
to promote which he has been endeavouring for the last 4–5 years.


It is Writer’s belief, that the favourable climate of Palestine, makes
this country suitable, more than any other country of the
Mediterranean basin, for the successful production of a fairly good
grape-fruit, and that the numerous tourists of Anglo-Saxon race, the
only race that seems to justly appreciate this fruit, so far, will be
the ready customers and supporters of this new culture.

The advantages of the grape-fruit from the producers' point of view
are:


Abundant bearing,
Good keeping and shipping qualities,
and market resistance to some of the numerous parasites of other



Citrus species.













חושבים אנו לנו לחוב נעים להביע פה את תודתנו
לידידנו הסופר העברי א. ליודויפול שהואיל לעזר לנו בעריכת החוברת
הזאת.  ↩



זקוק – drainage, לפי מה
שמסר הד“ר א. מזיא בע”פ להא' א. ליודויפול (ראה “האוצר” של רש“י פין
ערך ”זקק").  ↩



בנוגע לעגבניות קדמהו אנגלי אחר, כפי מה שאנו קוראים  בספר: Naturgeschichte von Aleppo, von A. Russel,

zwote Ausgabe von P. Russel, übersezt (מאנגלית) von J. F. Gmelin, Göttingen 1797. “Die
Liebsäpfel oder Tomato, die man sonst, wie andere Blumen, nur in
Töpfe zog, hat man neuerlich im Grossen gebaut, und bringt sie in
die Bazars; ihr Gebrauch wurde durch einen Engländer, der sich lange
in Spanien und Portugal aufgehalten hatte, unter den Franken
eingefürt, die Frucht heisst bei den Eingeborenen Frank Badinjan”.
P. 113

השם הערבי המקובל כעת: “בנדורה” הוא שבוש של השם  האיטלקי Pomo d’oro – תפוח–זהב.  ↩



בנוגע למכס ארצות הברית ראה הפרטים שיבואו (עמוד 54  במקור המודפס)  ↩



מציעים אנו שם זה למחלת הgommose הנקראת כן על שם השרף (gomme) הנוזל  מתחת קלפת העץ החולה.  ↩



הברגמוט הוא אחד מיני הצטרוסים שנודע הרבה מאות שנה
אחרי תפוחי הזהב במאה השבע–עשרה. בספר שנדפס בעיר ליאון בצרפת, שנת
1693, Le parfumeur Francois par le Sieur Barbe מדבר כבר אדות שמן ריחני של ברגמוט ולפי דברי המחבר בא השם
הזה מתוכית: בֶק–ארמודי–אלוף האגסים.  ↩



בכדי לתת לקורא מושג קל מעצמה של ההסתדרות הזאת נגיד
שבשנת 1911 הוציאה כחצי מיליון פרנק על רקלמה בלבד: א) בתור פרסים; ב)
בתור קונטרסים מחכימים.

בפרסים כיצד? – הפירות הכי משובחים נעטפים ונצררים  בנירות עם הסימן: “Sunkist”. כל מי שמשיב למשרד  ההסתדרות תריסר עטיפות של Sunkist מקבל פרס: כף  של כסף. בשנת 1910 נמצאתי בלוס–אנג'לס (Los Angeles) במשרד ההסתדרות כאשר חלקו בתור פרסים 75.000 כפות של כסף
בשבוע אחד!

בקונטרסים כיצד? – הוציאה ההסתדרות קונטרס המורה איך
להשתמש בפרי תפוח–הזהב הן למאכל, לבשול, לשמורים וכו‘; הן לצרכי הגוף,
כגון תמרוקים וכו’. 2 מיליון קונטרסים כאלה נחלקו בשנת 1911!  ↩



) כידוע יצאו מארצנו ת"ז בשנת 1913 קרוב ל1600.000  תיבות, לומר, שכמעט הוכפלה היציאה במשך שלש השנים האחרונות.  ↩



הדברים האלה נכתבו ונמסרו לדפוס לפני הכרזת המלחמה
בין מדינתנו ומדינות ההסכמה המשולשת שאנגליה בתוכן. מובן הדבר שמלחמה
זו סגרה לפנינו את השוק האנגלי. אבל אין זה שייך לדברים שנאמרו פה
בנוגע לאופי ההמוני של השוק האנגלי ביחס לפירות בכלל ולת"ז בפרט. דבר
שאנו צריכים להרגישו כדי שנדע להשתמש בו כעבור המשבר הנכחי.  ↩



Owing to the outbreak of the Turkish war,
the printing of the present Bulletin became a rather difficult task
and the diagrams a technical impossibility.  ↩



Writer has pointed out this analogy of
Climates at different occasions, especially so in: Agricultural and
Botanical Explorations in Palestine. Dept. of Agriculture, Bulletin
no. 180. Washington D.C. 1910.  ↩










את הטקסט לעיל הפיקו מתנדבי פרויקט בן־יהודה באינטרנט.  הוא זמין תמיד בכתובת הבאה:https://benyehuda.org/read/35188