Installation guide (Svenska)

Translation Status:
This article is a localized version of
Installation guide
. Last translation date: 2026-04-18. You can help to synchronize the translation, if there were
changes
in the English version.
Detta dokument är en guide för att installera
Arch Linux
med hjälp utav livesystemet startat från installationsmediet från en officiell installationsavbildning. Installationsmediet tillhandahåller tillgänglighetsfunktioner som beskrivs på sidan
Install Arch Linux with accessibility options
. För alternativa installationsmetoder, se
Category:Installation process
.
Före installationen rekommenderas det att läsa
FAQ
'en. För konventioner i detta dokument, se
Help:Reading
. I synnerhet kan kodexempel innehålla platshållare (formaterade
italics
) som måste bytas ut manuellt.
Denna guide hålls koncis och du rekommenderas att följa instruktionerna i den ordning som presentas per sektion. För mer detaljerade instruktioner, se respektive
ArchWiki
artiklar eller de olika programmens
man pages
, båda länkade från denna guide.
För interaktiv hjälp, är
IRC-kanalen
och
forumet
också tillgängliga.
Arch Linux bör fungera på alla
x86_64
-kompatibla system med minst 512 MiB RAM, men mer minne krävs för att starta livesystemet för installation.
[1]
En grundläggande installation bör ta mindre än 2 GiB diskutrymme. Eftersom installationsprocessen måste hämta paket från ett fjärrarkiv, antar den här guiden att en fungerande internetanslutning är tillgänglig.
Före installationen
Ladda ner en installationsavbildning
Besök
nerladdningssidan
och, beroende på hur du vill starta systemet, ladda ner ISO-filen eller en netboot-avbildning och respektive PGP signatur.
Verifiera signaturer
Det rekommenderas att verifiera avbildningssignaturen före användning, särskilt när du laddar ner från en
HTTP spegel
, där nedladdningar i allmänhet är mer benägna att kapas för att
leverera skadliga avbildningar
.
Ladda ner
ISO PGP signatur
en från
https://archlinux.org/download/#checksums
till ISO-mappen, och följ instruktionerna där för att verifiera den.
Alternativt, från en befintlig Arch Linux-installation:
$ pacman-key -v archlinux-
version
-x86_64.iso.sig
Note
Själva signaturen kan manipuleras om den laddas ner från en spegelsida, istället för från
archlinux.org
som ovan. Se till att den offentliga nyckeln, som används för att avkoda signaturen, är signerad av en annan, pålitlig nyckel. Kommandot
gpg
matar ut den offentliga nyckelns fingeravtryck
En annan metod för att verifiera signaturens äkthet är att säkerställa att den offentliga nyckelns fingeravtryck är identiskt med nyckelfingeravtrycket från
Arch Linux-utvecklaren
som signerade ISO-filen. Se
Wikipedia:sv:Asymmetrisk kryptering
för mer information om processen för offentlig nyckel för att autentisera nycklar.
Förbered ett installationsmedium
ISOn kan överföras till målsystemet via ett
USB-minne
, en
optisk skiva
, eller ett nätverk med
PXE
: följ lämplig artikel för att förbereda dig för ett installationsmedium från ISO-filen.
För netboot-avbildningen, följ
Netboot#Boot from a USB flash drive
för att förbereda ett USB-minne för UEFI-startande.
Starta live-miljön
Note
Arch Linux-installationsavbildningar stödjer inte Secure Boot. Du måste
inaktivera Secure Boot
för att starta installationsmediet. Om så önskas kan
Secure Boot
ställas in efter installationen.
Ställ in den aktuella startenheten till den med Arch Linux-installationsmediet. Normalt uppnås det genom att trycka på en knapp under
POST
-processen. Se moderkortshandboken för mer information.
När installationsmediets bootloader-meny visas,
om du använde ISOn, välj
Arch Linux install medium
och tryck
Enter
för att komma in i installationsmiljön.
om du använde Netboot-avbildningen, välj en geografiskt nära spegel från
Mirror
-menyn, välj sedan
Boot Arch Linux
och tryck
Enter
.
Tip
ISOn använder
systemd-boot
för UEFI och
syslinux
för BIOS-startande. Använd respektive
e
eller
Tab
för att ange
startparametrar
. Netboot-avbildningen använder iPXE och startparametrarna kan anges i
Boot options
-menyn.
Se
/usr/share/doc/mkinitcpio-archiso/README.bootparams
för en lista.
Ett vanligt exempel på en manuellt definerad startparameter är teckenstorleken. För bättre läsbarhet på HiDPI-skärmar—när de inte redan känns igen som sådana—kan det hjälpa att använda
fbcon=font:TER16x32
. Se
HiDPI#Linux console (tty)
för en detaljerad förklaring.
Du kommer vara inloggad på den första
virtuella konsolen
som root och presenteras med en
Zsh
shell prompt.
För att växla till en annan konsol—till exempel för att se den här guiden med
Lynx
tillsammans med installationen—använd
Alt+
piltangent
kortkommandot
. För att
redigera
konfigurationsfiler finns
mcedit(1)
,
nano
och
vim
tillgängliga. Se
pkglist.x86_64.txt
för en lista över paket som ingår i installationsmediet.
Ställ in konsolens tangentbordslayout och teckensnitt
Konsolens standardtangentbordslayout
är
US
. Tillgängliga layouter kan listas med:
# localectl list-keymaps
För att ställa in tangentbordslayouten, lägg till dess namn till
loadkeys(1)
. Till exempel för att ställa in
Svenska
:
# loadkeys sv-latin1
Konsolteckensnitt
finns i
/usr/share/kbd/consolefonts/
och kan också ställas in med
setfont(8)
uteslutande sökvägen och filändelsen. För att till exempel använda de största typsnitten som är lämpliga för
HiDPI-skärmar
, kör:
# setfont ter-132b
Verifiera startläget
För att verifiera startläget, kontrollera
UEFI-bitheten
:
# cat /sys/firmware/efi/fw_platform_size
Om kommandot returnerar
64
, startas systemet i UEFI-läge och har ett 64-bitars x64 UEFI.
Om kommandot returnerar
32
, startas systemet i UEFI-läge och har ett 32-bitars IA32 UEFI. Även om detta stöds, begränsas valet av bootloaders till de som stöder blandat läge.
Om det returnerar
Filen eller katalogen finns inte
, kan systemet startats i
BIOS
(eller
CSM
)-läge. Om systemet inte startade i det läge du önskar (UEFI vs BIOS), se moderkortets manual.
Anslut till internet
För att sätta upp en nätverksanslutning i livemiljön, gå igenom följande steg:
Se till att ditt
nätverksgränssnitt
är listat och aktiverat, till exempel med
ip-link(8)
:
# ip link
För trådlöst och WWAN, se till att det kortet inte är blockerat med
rfkill
.
Anslut till nätverket:
Trådat—anslut kabeln.
Wi-Fi—verifiera det trådlösa nätverket med
iwctl
.
Mobilt bredbandsmodem-anslut till mobilnätverket med
mmcli
-verktyget.
Konfigurera din nätverksanslutning:
DHCP
: dynamisk IP-adress och DNS-servertilldelning (tillhandahålls av
systemd-networkd
och
systemd-resolved
) bör fungera direkt från start för trådade, trådlösa och WWAN-nätverksgränssnitt.
Statisk IP-adress: följ
Network configuration#Static IP address
.
Anslutningen kan verifieras med
ping
:
# ping ping.archlinux.org
Note
I installationsbilden är
systemd-networkd
,
systemd-resolved
,
iwd
och
ModemManager
förkonfigurerade och aktiverade som standard. Så är inte fallet för det installerade systemet.
Uppdatera systemklockan
Livesystemet behöver korrekt tid för att förhindra verifieringsfel vid paketsignaturer och TLS-certikatfel.
systemd-timesyncd
-tjänsten är aktiverad som standard i livemiljön och tiden synkroniseras automatiskt när internetanslutning upprättas.
Använd
timedatectl(1)
för att säkerställa att systemklockan har synkroniserats:
# timedatectl
Partitionera diskarna
När de igenkänns av livesystemet tilldelas diskar till en
blockenhet
som
/dev/sda
,
/dev/nvme0n1
eller
/dev/mmcblk0
. För att identifiera dessa enheter, använd
lsblk
eller
fdisk
.
fdisk -l
Resultat som slutar på
rom
,
loop
eller
airootfs
kan ignoreras.
mmcblk*
-enheter som slutar på
rpmb
,
boot0
och
boot1
kan ignoreras.
Note
Om disken inte dyker upp,
kontrollera att diskkontrollern inte är i RAID-läge.
.
Tip
Kontrollera att dina NVMe-diskar och Advanced Format-hårddiskar använder den
optimala sektorstorleken
innan de partionerar.
Följande
partitioner
är
obligatoriska
för en vald enhet:
En partition för
rotmappen
/
.
För att starta i
UEFI
-läge: en
EFI-systempartition
.
Använd ett
partitioneringsverktyg
som
fdisk
för att ändra partitionstabeller. Till exempel:
# fdisk /dev/
the_disk_to_be_partitioned
Note
Ta dig tid att planera ett långsiktigt partitioneringsschema för att undvika riskabla och komplicerade konverterings- eller ompartitioneringsprocedurer i framtiden.
Om du vill skapa några staplade blockenheter för
LVM
,
systemkryptering
eller
RAID
, gör det nu.
Om disken du vill starta från
redan har en EFI-systempartition
, skapa inte en annan, utan använd den befintliga partitionen istället.
Swaputrymme
kan ställas in till en
swapfil
för filsystem som stödjer det. Alternativt kan diskbaserad swap undvikas helt genom att konfigurera
swap på zram
efter att systemet har installerats.
Exempel på layouter
UEFI med
GPT
Monteringspunkt på det installerade systemet
Partition
Partitionstyp
Föreslagen storlek
/boot
1
/dev/
efi_system_partition
EFI system partition
1 GiB
[SWAP]
/dev/
swap_partition
Linux swap
Minst 4 GiB
/mnt
/dev/
root_partition
Linux x86-64-rot (/)
Resten av enheten. Minst 23-32 GiB.
Andra monteringspunkter
, såsom
/efi
, är möjliga förutsatt att den använda bootloadern kan ladda kärnan och initramfs-bilder från rotvolymen. Se varningen i
Arch boot process#Boot loader
.
BIOS med
MBR
Monteringspunkt på det installerade systemet
Partition
Partitionstyp
Föreslagen storlek
[SWAP]
/dev/
swap_partition
Linux swap
Minst 4 GiB
/mnt
/dev/
root_partition
Linux
Resten av enheten. Minst 23-32 GiB.
Se även
Partitioning#Example layouts
.
Formatera partitionerna
När partitionerna har skapats måste varje nyskapad partition formateras med ett lämpligt
filsystem
. Se
File systems#Create a file system
för detaljer.
För att till exempel skapa ett
Ext4
-filsystem på
/dev/
root_partition
, kör:
# mkfs.ext4 /dev/
root_partition
Om du skapade en partition för
swap
, initialisera den med
mkswap(8)
:
# mkswap /dev/
swap_partition
Note
För staplade blockenheter ersätter du
/dev/
*_partition
med lämplig blockenhetssökväg.
Om du skapade en EFI-systempartition,
formatera den
till FAT32 med
mkfs.fat(8)
.
Warning
Formatera endast EFI-systempartitionen om du skapade den under partitioneringssteget. Om det redan fanns en EFI-systempartition på disken i förväg, kan omformatering av den förstöra bootloaders för andra installerade operativsystem.
# mkfs.fat -F 32 /dev/
efi_system_partition
Montera filsystemen
Montera
rotvolymen till
/mnt
. Till exempel, om rotvolymen är
/dev/
root_partition
:
# mount /dev/
root_partition
/mnt
Skapa eventuella återstående monteringspunkter under
/mnt
(såsom
/mnt/boot
för
/boot
) och montera volymerna i motsvarande hierarkisk ordning.
Tip
Kör
mount(8)
med alternativet
--mkdir
för att skapa den angivna monteringspunkten. Alternativt kan du skapa den med
mkdir(1)
i förväg.
För UEFI-system, montera EFI-partionen. For example:
# mount --mkdir /dev/
efi_system_partition
/mnt/boot
Om du skapade en
swap
-volym, aktivera den med
swapon(8)
:
swapon /dev/
swap_partition
genfstab(8)
kommer senare att upptäcka monterade filsystem och swap-utrymme.
Installation
Välj speglar
Paket som ska installeras måste laddas ner från
spegelservrar
, som definieras i
/etc/pacman.d/mirrorlist
. Ju högre en spegel placeras i listan, desto mer prioritet ges den när du laddar ner ett paket.
På livesystemet är alla HTTPS-speglas aktiverade (dvs. okommenterade). Den översta globala spegeln borde vara tillräckligt snabb för de flesta, men du kanske fortfarande vill granska filen för att se om den tillfredsställande. Om den inte är det,
redigera
filen därefter och flytta de geografiskt närmaste speglarna till toppen av listan, även om andra kriterier bör beaktas.
Alternativt kan du använda
reflector
för att skapa en spegellistfil baserad på diverse kriterier.
Den här filen kommer senare att kopieras till det nya systemet av
pacstrap
, så det är värt att få rätt.
Installera viktiga paket
Ingen konfiguration (förutom
/etc/pacman.d/mirrorlist
) överförs från livemiljön till det installerade systemet. Det enda obligatoriska paketet att installera är
base
, vilket
inte
inkluderar alla verktyg från liveinstallationen, så det är ofta nödvändigt att installera fler paket.
Granska särskilt följande programvaror och installera allt du behöver:
Uppdateringar av CPU-
mikrokod
—
amd-ucode
eller
intel-ucode
—för att korrigera hårdvarufel och säkerhetsåtgärder.
användarutrymmesverktyg för filsystem
som kommer att användas på systemet—för t.ex. skapande av filsystem och
fsck
,
verktyg för att komma åt och hantera
RAID
eller
LVM
om de kommer att användas på systemet,
specifik
firmware
för andra enheter som inte ingår i
linux-firmware
(t.ex.
sof-firmware
för
inbyggt ljud
,
linux-firmware-marvell
för Marvell wireless och något av de flera firmwarepaketen för
Broadcom wireless
),
programvara som krävs för
nätverk
(t.ex.
en nätverkshanterare eller en fristående DHCP-klient
,
autentiseringsprogramvara
för Wi-Fi,
ModemManager
för mobila bredbandsanslutningar),
en
textredigerare i konsolen
(t.ex.
nano
) för att tillåta redigering av konfigurationsfiler från konsolen,
paket för åtkomst till dokumentation i
man
- and
infosidor
:
man-db
,
man-pages
och
texinfo
.
Som jämförelse kan paket som är tillgängliga i live-systemet hittas på
pkglist.x86_64.txt
.
För att installera andra paket eller paketgrupper, lägg till namnen i kommandot
pacstrap(8)
nedan (avgränsat med mellanslag) eller använd
pacman
för att
installera
dem medan du är
chrootad i det nya systemet
.
Till exempel, en grundläggande installation med
Linuxkärnan
och firmware för vanlig hårdvara:
# pacstrap -K /mnt base linux linux-firmware
Tip
Du kan ersätta
linux
med ett
kärnepaket
som du väljer, eller så kan du helt utelämna det när du installerar i en
container
.
Du kan utelämna installationen av firmwarepaketet när du installerar i en virtuell maskin eller container.
Detta initiala paketval i pacstrap behöver bara inkludera det som krävs för att systemet ska starta; all annan programvara kan installeras eller ersättas efter installationen.
Konfigurera systemet
Fstab
För att montera nödvändiga filsystem (som det som används för startkatalogen
/boot
) vid uppstart, generera en
fstab
-fil med [persistent block device naming|permanent namngivning av blockenheter]] med hjälp av
genfstab(8)
. Referera till exempel till filsystem med deras
UUIDs
med
-U
:
# genfstab -U /mnt >> /mnt/etc/fstab
Kontrollera den resulterande
/mnt/etc/fstab
-filen och
redigera
den vid fel.
Chroot
För att direkt interagera med dett nya systemets miljö, verktyg och konfigurationer för nästa steg som om du vore uppstartad i det,
ändra rot
till det nya systemet:
# arch-chroot /mnt
Note
Vissa
systemd
-verktyg som
hostnamectl(1)
,
localectl(1)
och
timedatectl(1)
kan inte användas inuti en
chroot(1)
, eftersom de kräver en aktiv
dbus
-anslutning.
[2]
Tid
För mänsklig bekvämlighet (t.ex. för att visa korrekt lokal tid eller hantera sommartid), ställ in
tidszonen
:
# ln -sf /usr/share/zoneinfo/Europe/Stockholm /etc/localtime
Kör
hwclock(8)
för att generera
/etc/adjtime
:
# hwclock --systohc
Detta kommando förutsätter att hårdvaruklockan är inställd på
UTC
. Se
System time#Time standard
för mer information.
För att förhindra klockförskjutning och säkerställa korrekt tid, konfigurera
tidssynkronisering
med en NTP-klient (
Network Time Protocol
), såsom
systemd-timesyncd
.
Lokalisering
För att använda korrekt region- och språkspecifik formatering (som datum, valuta, decimalavgränsare),
redigera
/etc/locale.gen
och avkommentera de
UTF-8
-språk du kommer att använda. Generera språken genom att köra:
# locale-gen
Skapa
filen
locale.conf(5)
och
ställ in LANG-variabeln
i enlighet med detta:
/etc/locale.conf
LANG=
sv_SE.UTF-8
Om du
ställt in tangentbordslayouten
, gör ändringarna bestående i
vconsole.conf(5)
:
/etc/vconsole.conf
KEYMAP=
sv-latin1
Nätverkskonfiguration
För att tilldela att kosekvent, identifierbart namn till ditt system (särskilt användbart i en nätverskmiljö),
skapa
värdnamnsfilen
:
/etc/hostname
dittvärdnamn
För råd om hur du väljer ett värdnamn, se
RFC 1178
. Som förklaras i
hostname(7)
, måste det innehålla mellan 1 och 63 tecken, endast använda gemener
a
to
z
,
0
till
9
, och
-
, och får inte börja med
-
.}}
Slutför
nätverkskonfiguration
för den nyinstallerade miljön. Det kan inkludera installation av lämplig
nätverkshanteringsprogramvara
, konfigurera den om det behövs och aktivera dess systemd-enhet så att den startar vid uppstart.
Initramfs
Att skapa ett nytt
initramfs
krävs vanligtvis inte, eftersom
mkinitcpio
kördes vid installation av
kärnepaketet
med
pacstrap
.
För
LVM
,
systemkryptering
eller
RAID
, modifiera
mkinitcpio.conf(5)
och återskapa initramfs-avbildningen. Om du har
ändrat konsolens standardtangentbordslayout
behöver du bara återskapa initramfs:
# mkinitcpio -P
Rootlösenord
Ange ett säkert [[password|lösenord] för [[Wikipedia:Superuser|root-användaren] för att tillåta administrativa åtgärder:
# passwd
Bootloader
Välj en bootloader som passar ditt partitioneringsschema och installera den. Se förklaringarna och jämförelsetabellen i
Arch boot process#Boot loader
för att göra ditt val, följ sedan installationsanvisningarna på dess dedikerade sida.
Starta om
Avsluta chroot-miljön genom att skriva
exit
eller trycka på
Ctrl+d
.
Du kan eventuellt avmontera alla partitioner manuellt med
umount -R / mnt
: detta gör det möjligt att upptäcka alla "upptagna" partitioner och hitta orsaken med
fuser(1)
.
Slutligen starta om maskinen genom att skriva
reboot
: alla partitioner som fortfarande är monterade kommer automatiskt att avmonteras av
systemd
. Kom ihåg att ta bort installationsmediet och logga sedan in i det nya systemet med root-kontot.
Efterinstallation
Se
General recommendations
för anvisningar om systemhantering och handledning efter installationen (som att skapa oprivilegerade användarkonton, ställa in ett grafiskt användargränssnitt, ljud eller en pekplatta).
För en lista över applikationer som kan vara av intresse, se
List of applications
.