Installation guide (Magyar)

Fordítás állapota:
Ez az oldal az angol
Installation guide
című oldal magyar nyelvre lefordított változata. Utolsó fordítás dátuma: 2026.04.21. Amennyiben a lefordítás időpontja óta az angol nyelvű oldalon történtek újabb
módosítások
, akkor Ön segíthet hozzászinkronizálni az angolhoz ezt a magyar nyelvű fordítást.
Ez a dokumentum útmutató az
Arch Linux
operációs rendszer telepítéséhez. A telepítési folyamat egy hivatalos telepítőképfájlból elkészített telepítő adathordozóról történik meg. Tehát az operációs rendszer számítógépre történő feltelepítésének folyamata a telepítő adathordozóról elindított, úgynevezett "élő" (live) operációs rendszer felhasználásával megy végbe, és maga az operációs rendszer feltelepülése egy másik adathordozón történik meg. A telepítő adathordozón (mondhatnánk, a telepítő operációs rendszeren) akadálymentesítési funkciók találhatók, amely funkciókat az
Arch Linux telepítése akadálymentesítési beállításokkal
című cikkben ismertetünk. Alternatív feltelepítési módokért tekintse meg a
Category:Installation process
kategóriát.
A feltelepítés megkezdése előtt ajánlott elolvasni a
Gyakran ismételt kérdések
című cikket. A dokumentációban használt konvenciókat megtekintheti a
Help:Reading
című cikkben. A például szolgáló programkódok tartalmazhatnak helyőrzőket (
dőlt betűvel
formázva), amely helyközöket manuális úton, kézzel kell lecserélni.
Ez az útmutató tömören van megírva, és Önnek azt javasoljuk, hogy szakaszonkénti sorrendben kövesse az utasításokat. Részletesebb utasításokért tekintse meg a megfelelő
ArchWiki
cikkeket, illetve a különböző programok
man súgóoldalait
tekintse meg, amelyekre ez az útmutató hivatkozik. Elérhetők az
IRC csatornák
és a
fórum
is az interaktív segítségkérés érdekében.
Az Arch Linux operációs rendszernek legkevesebb 512 MiB RAM memóriamennyiséggel már bármilyen
x86-64
architektúrával kompatibilis számítógépen futnia kell, habár a telepítő (live) operációs rendszernek több memóriára van szüksége amikor azt elindítjuk a feltelepítés érdekében.
[1]
Egy alaptelepítés kevesebb, mint 2 GiB területet igényel az adathordozón. Mivel a telepítési folyamatnak egy távoli szoftvercsomag-tárolóból kell letöltenie a szoftvercsomagokat, ezért ez az útmutató feltételezi, hogy Ön rendelkezik működő internetkapcsolattal.
Telepítés megkezdése előtt
Töltsön le egy telepítőképfájlt
Látogassa meg a
Download
weboldalt, és a bootolási módtól függően töltse le az ISO képfájlt vagy egy netboot képfájlt, valamint töltse le a képfájlhoz tartozó PGP aláírásfájlt is.
Ellenőrizze le a letöltött telepítőképfájl digitális aláírásának a hitelességét
A letöltött telepítőképfájl használata előtt ajánlott ellenőrizni a telepítőképfájl digitális aláírásának hitelességét, különösen amikor a letöltés
HTTP tükörszerverről
történik, ahol általában a letöltések könnyebben lehallgathatóak, manipulálhatóak, ezzel
rosszindulatú képfájlokat terjesztve
.
Töltse le az
ISO telepítőképfájlhoz tartozó PGP aláírásfájlt
a
https://archlinux.org/download/#checksums
weboldalról a korábban letöltött ISO telepítőképfájl könyvtárába. Majd kövesse az utasításokat az ISO telepítőképfájl ellenőrzéséhez úgy, hogy közben Ön abban a könyvtárban tartózkodik éppen ahova letöltötte korábban az ISO telepítőképfájl és a hozzá tartozó PGP aláírásfájlt.
Alternatívaként, egy már feltelepített Arch Linux operációs rendszeren futtathatja a következő parancsot:
$ pacman-key -v archlinux-
verzió
-x86_64.iso.sig
Megjegyzés
Maga az aláírásfájl manipulálható, amennyiben azt egy tükörweboldalról töltjük le, ahelyett, hogy azt az
archlinux.org
weboldalról töltenénk le. Ebben az esetben győződjünk meg arról, hogy az aláírás dekódolásához használt nyilvános kulcs egy másik, megbízható kulccsal van aláírva. A
gpg
parancs a nyilvános kulcs ujjlenyomatát adja ki.
Az aláírás-hitelesség ellenőrzésének egy másik módszere annak a biztosítása, hogy a nyilvános kulcs ujjlenyomata megegyezzen az ISO-képfájlt aláíró
Arch Linux fejlesztő
kulcsujjlenyomatával. A kulcsok hitelesítésére szolgáló nyilvános kulcsú folyamattal kapcsolatos további információkért tekintse meg a
Nyilvános kulcsú rejtjelezés
című Wikipédia cikket.
Készítse elő a telepítő adathordozót
Az ISO telepítőképfájl
USB flash adathordozón
,
optikai lemezen
vagy
PXE
lehetőséggel ellátott hálózaton keresztül is elérhetővé tehető a célszámítógép számára: Kövesse a megfelelő cikket annak érdekében, hogy előkészítse a telepítő adathordozót az ISO képfájlból.
A netboot típusú operációsrendszer-képfájl esetén kövesse a
Netboot#Bootolás USB flash adathordozóról
útmutatót annak érdekében, hogy előkészítsen egy USB flash adathordozót a(z) UEFI bootolás számára.
Bootoljon be a live telepítőkörnyezetbe
Megjegyzés
Az Arch Linux telepítőkészletei nem támogatják a Secure Boot funkciót. A telepítő adathordozó bootolásakor Önnek
le kell tiltania a Secure Boot funkciót
a számítógépen. Szükség esetén a
Secure Boot
a telepítés befejezése után visszaállítható.
A számítógépen irányítsa rá az aktuális boot adathordozót arra az adathordozóra amelyiken az Arch Linux telepítője található. Ez jellemzően egy billentyűgomb lenyomásával érhető el a
POST
fázisa alatt, a kezdőképernyőn jelzett módon. Részletekért tekintse meg az számítógép alaplapjának a kézikönyvét.
Amikor megjelenik a telepítő adathordozó bootloader menüje,
Amennyiben Ön ISO képfájlt használt, akkor válassza az
Arch Linux install medium
lehetőséget, és nyomja meg az
Enter
billentyűgombot a telepítési környezetbe való belépéshez.
Amennyiben Ön a Netboot képfájlt használta, akkor válasszon egy földrajzilag közeli tükörszervert a
Mirror
menüből, majd válassza a
Boot Arch Linux
lehetőséget, és nyomja meg az
Enter
billentyűgombot.
Tipp
Az ISO a
systemd-boot
parancsot használja az UEFI, a
syslinux
parancsot pedig a BIOS indításához. Az
e
vagy a
Tab
billentyűgomb segítségével adhatja meg a
bootolási paramétereket
. A Netboot rendszerkép az iPXE-t használja, és a rendszerindítási paraméterek a
Boot options
menüben adhatóak meg. A listát megtekintheti a
/usr/share/doc/mkinitcpio-archiso/README.bootparams
fájlban.
A manuális úton meghatározott boot paraméter egyik gyakori példája a betűméret. A HiDPI képernyőkön – amennyiben az operációs rendszer még nem ismeri fel őket automatikusan – a jobb olvashatóság érdekében segíthet az
fbcon=font:TER16x32
használata. Részletes magyarázatért tekintse meg a
HiDPI#Linux konzol (tty)
című leírást.
Ön root felhasználóként fog bejelentkezni az első
virtuális konzolra
, és egy
Zsh
shell prompt jelenik meg.
Egy másik konzolablakra történő átváltás érdekében — például azért, hogy a
Lynx böngésző
telepítését követően ez az útmutató is megjeleníthető legyen — használja az
Alt +
nyíl
billentyűgomb-kombinációt
. A beállításfájlok
szerkesztéséhez
az
mcedit(1)
, a
nano
és a
vim
szövegszerkesztő érhető el. A telepítő adathordozón található szoftvercsomagok listáját megtekintheti a
pkglist.x86_64.txt
fájlban.
Állítsa be a parancssor billentyűzetkiosztását és betűtípusát
Az alapértelmezett
konzol-billentyűzetkiosztás
az
US
. A további elérhető billentyűzetkiosztás a következőképpen listázható ki a képernyőre:
# localectl list-keymaps
Például egy
magyar
billentyűzetkiosztás beállításához Önnek a következő parancsot kell futtatnia:
# loadkeys hu101
A
Parancssor-betűtípusok
a
/usr/share/kbd/consolefonts/
könyvtárban találhatóak, és a
setfont(8)
paranccsal állíthatóak be az elérési út és a fájlkiterjesztés elhagyásával. Például a
HiDPI képernyők
számára alkalmas legnagyobb betűtípusok egyikének használatához futtassa a következő parancsot:
# setfont ter-132b
Ellenőrizze le a bootolási módot
A bootolási mód ellenőrzéséhez ellenőrizze le az
UEFI bitszámot
:
# cat /sys/firmware/efi/fw_platform_size
Ha a parancs futtatása
64
értéket ad vissza, akkor az operációs rendszer UEFI módban lett bootolva, és 64 bites x64 UEFI móddal rendelkezik.
Ha a parancs futtatása
32
értéket ad vissza, akkor az operációs rendszer UEFI módban lett bootolva, és 32 bites IA32 UEFI móddal rendelkezik. Bár ez a mód támogatott, a boot loader választási lehetőségeit azokra a lehetőségekre korlátozza, amelyek támogatják a vegyes módú bootolást.
Ha a parancs futtatása a
Nincs ilyen fájl vagy könyvtár
értéket adja vissza, akkor az operációs rendszer
BIOS
(vagy
CSM
) módban bootolhatott be.
Ha az operációs rendszer nem a kívánt módban (UEFI vs. BIOS) bootolt be, akkor tekintse meg a számítógép alaplapjához tartozó kézikönyvet.
Kapcsolódjon az internethez
A telepítő live környezetében a hálózati kapcsolat beállítása érdekében kövesse az alábbi lépéseket:
Győződjön meg arról, hogy a
hálózati interfész
szerepel a listában és engedélyezve van. Például az
ip-link(8)
nevű szoftver használata esetén futtassa a következő parancsot:
# ip link
A vezeték nélküli hálózati kártya és a WWAN hálózati kártya esetén győződjön meg arról, hogy a hálózati kártya nincs blokkolva az
rfkill
parancs által.
Kapcsolódjon a hálózathoz:
Ethernet használata esetében — Csatlakoztassa az Ethernet kábelt a helyére.
Wi-Fi használata esetében — Hitelesítse magát a vezeték nélküli hálózaton az
iwctl
használatával.
Mobil széles sávú modem használata esetén — Kapcsolódjon a mobilhálózathoz az
mmcli
segédszoftver segítségével.
Állítsa be az Ön hálózati kapcsolatát:
DHCP
: A dinamikus IP-cím és a DNS-szerver hozzárendelésnek (amelyet a
systemd-networkd
és a
systemd-resolved
szolgáltatások biztosítanak) alapértelmezés szerint működnie kell Ethernet, WLAN és WWAN hálózati interfészek esetén.
Statikus IP-cím: Kövesse a
Hálózat beállítása#Statikus IP-cím
részt.
A hálózati kapcsolat létrejötte a
ping
parancs segítségével ellenőrizhető le:
# ping ping.archlinux.org
Megjegyzés
A telepítőképfájlban a
systemd-networkd
, a
systemd-resolved
, az
iwd
és a
ModemManager
alapértelmezés szerint előre be van állítva és előre engedélyezve van. A számítógépre feltelepített operációs rendszer esetében azonban ez nem így fog lenni.
Frissítse a rendszerórát
A feltelepítési folyamatot végző operációs rendszernek pontos időre van szüksége azért, hogy megelőzze a szoftvercsomag-aláírás ellenőrzési hibákat és a TLS tanúsítvány hibákat. A
systemd-timesyncd
szolgáltatás alapértelmezetten engedélyezve van az telepítőkörnyezetben, és amint létrejön az internetkapcsolat, az idő automatikusan szinkronizálódni fog.
Ön a
timedatectl(1)
segédszoftver használatával biztosíthatja a rendszeróra szinkronizálását:
# timedatectl
Particionálja az adathordozókat
Amikor a feltelepítő live operációs rendszer felismeri az adathordozókat, akkor azok egy
blokkadathordozóhoz
(például a
/dev/sda
,
/dev/nvme0n1
vagy a
/dev/mmcblk0
adathordozóhoz) vannak hozzárendelve. Ezen adathordozók beazonosítása érdekében Ön használja az
lsblk
vagy az
fdisk
parancsot.
# fdisk -l
A
rom
,
loop
vagy
airootfs
végződésű eredményeket figyelmen kívül lehet hagyni. Az
rpmb
,
boot0
és
boot1
végződésű
mmcblk*
adathordozókat figyelmen kívül lehet hagyni.
Megjegyzés
Ha az adathordozó nem jelenik meg,
ellenőrizze le, hogy az adathordozó vezérlője nincs-e RAID módban
.
Tipp
Particionálás előtt ellenőrizze, hogy az NVMe típusú adathordozók és az Advanced Format adathordozók
optimális logikai szektorméretet
használnak-e.
A kiválasztott adathordozón
szükség van
a következő
partíciók
meglétére:
Egy partíció a
root könyvtár
számára (
/
) .
Egy
EFI rendszerpartíció
a(z)
UEFI
módban történő bootolás számára.
Használjon egy
particionáló segédszoftvert
, például az
fdisk
nevű segédszoftvert a partíciós táblázatok módosítása számára. Például:
# fdisk
/dev/a_particionálandó_adathordozó
Megjegyzés
Szánjon időt egy hosszútávú particionálási terv létrehozására annak érdekében, hogy elkerülje a kockázatos és bonyolult átalakítási vagy újraparticionálási eljárásokat a jövőben.
Ha bármilyen egymásra rakott blokkadathordozó-tömböt szeretne létrehozni, például az
LVM
,
operációs rendszer eltitkosítása
vagy
RAID
érdekében, akkor tegye azt meg most.
Ha az adathordozón, amelyről bootolni szeretné az operációs rendszert
már van EFI rendszerpartíció
, akkor ne hozzon létre egy újat, hanem használja a már meglévő rendszerpartíciót.
A
swap
területet be lehet állítani egy
swap fájlon
az azt támogató fájlrendszerek esetében. Alternatív megoldásként az adathordozón alapuló swap teljesen elkerülhető azáltal, hogy az operációs rendszer telepítése után beállítjuk a
swap területet a zram számára
.
Példaelrendezések
UEFI
GPT
használatával
Csatolási pont a telepített rendszeren
Partíció
Partíció típusa
Javasolt méret
/boot
1
/dev/
efi_system_partition
EFI rendszerpartíció
1 GiB
[SWAP]
/dev/
swap_partition
Linux swap
Legkevesebb 4 GiB
/
/dev/
root_partition
Linux x86-64 root (/)
Az adathordozó többi része. Legkevesebb 23-32 GiB.
Más csatolási pontok
, például az
/efi
is lehetségesek, feltéve, hogy a használt boot loader képes betölteni a kernelképfájlt és az initramfs kernelképfájlt a root kötetről. További részletekért tekintse meg a figyelmeztetést az
Arch boot process#Rendszerbetöltő
leírásban.
BIOS
MBR
használatával
Csatolási pont a telepített rendszeren
Partíció
Partíció típusa
Javasolt méret
[SWAP]
/dev/
swap_partition
Linux swap
Legkevesebb 4 GiB
/
/dev/
root_partition
Linux
Az adathordozó többi része. Legkevesebb 23-32 GiB.
További részletekért tekintse meg a
Partitioning#Példaelrendezések
leírást.
Formázza a partíciókat
Miután a partíciók létrejöttek, minden újonnan létrehozott partíciót megfelelő
fájlrendszerrel
kell formázni. A részletekért tekintse meg a
Fájlrendszer létrehozása
című leírást.
Például futtassa a következő parancsot egy
Ext4
fájlrendszer létrehozása érdekében a
/dev/
root_partíció
esetében:
# mkfs.ext4 /dev/
root_partíció
Amennyiben Ön létrehozott egy partíciót a
swap
számára, akkor inicializálja azt az
mkswap(8)
paranccsal:
# mkswap /dev/
swap_partíció
Megjegyzés
Halmozott blokkadathordozó esetén a
/dev/
*_partíció
részt cserélje le a megfelelő blokkadathordozó elérési útjára.
Ha EFI rendszerpartíciót hozott létre, akkor
formázza
FAT32 típusú fájlrendszerre az
mkfs.fat(8)
parancs segítségével.
Figyelmeztetés
Kizárólag akkor formázza az EFI rendszerpartíciót, amennyiben Ön azt a particionálási lépés során hozta létre. Ha korábban már volt egy EFI rendszerpartíció az adathordozón, akkor az adathordozó újraformázása tönkreteheti a többi telepített operációs rendszer rendszerbetöltőjét. (Tehát a többi operációs rendszer boot loader szoftverét így tönkre lehet tenni).
# mkfs.fat -F 32 /dev/
efi_rendszerpartíció
Csatolja fel a fájlrendszereket
Csatolja
fel a root kötetet a
/mnt
könyvtárba. Ha például a root kötet a
/dev/
root_partíció
helyen található, akkor Önnek a következő parancsot kell futtatnia:
# mount /dev/
root_partíció
/mnt
Hozza létre a fennmaradó csatolási pontokat a
/mnt
könyvtár alatt (például
/mnt/boot
a
/boot
könyvtárban), és csatolja fel a köteteket a megfelelő hierarchikus sorrendben.
Tipp
Futtassa a
mount(8)
parancsot a
--mkdir
kapcsolóval a megadott csatolási pont létrehozása érdekében. Alternatív megoldásként Ön létrehozhatja azt előzőleg az
mkdir(1)
parancs használatával.
UEFI rendszerek esetén csatolja fel az EFI rendszerpartíciót. Például:
# mount --mkdir /dev/
efi_rendszerpartíció
/mnt/boot
Ha Ön létrehozott egy
swap
kötetet, akkor engedélyezze azt a
swapon(8)
paranccsal:
# swapon /dev/
swap_partíció
A
genfstab(8)
később fel fogja ismerni a felcsatolt fájlrendszereket és a swap területet is.
Telepítés
Válassza ki a tükörszervereket
A telepítendő szoftvercsomagokat
tükörszerverekről
kell letölteni, amely tükörszerverek a
/etc/pacman.d/mirrorlist
fájlban vannak definiálva. Minél feljebb van egy tükörszerver (mirror) a listán, annál nagyobb prioritást kap egy szoftvercsomag letöltésekor.
Az telepítő (live) operációs rendszeren az összes HTTPS tükörszerver engedélyezve van (azaz, nincsen megjegyzésbe rakva). A legfelül lévő, világszintű tükörszerver a legtöbb felhasználó számára elegendően gyorsnak kell lennie, de érdemes lehet ellenőrizni a fájlt, hogy megfelelő-e. Ha nem megfelelő, akkor
szerkessze
a fájlt ennek megfelelően, és mozgassa a földrajzilag Önhöz legközelebbi tükörszervereket a lista elejére, bár más szempontokat is figyelembe kell venni. Alternatív megoldásként használhatja a
reflector
segédszoftvert egy tükörszerverlista (mirrorlist) létrehozására, különböző kritériumok alapján.
Ezt a fájlt később a
pacstrap
fogja átmásolni az új operációs rendszerre, ezért érdemes jól csinálni.
Telepítse az alapvető szoftvercsomagokat
Semmilyen beállítás (kivéve a
/etc/pacman.d/mirrorlist
fájlt) nem kerül átvitelre az élő környezet operációs rendszeréből a feltelepített operációs rendszerbe. Az egyetlen kötelezően telepítendő szoftvercsomag a
base
, amely
nem
tartalmazza az élő telepítésben elérhető összes szoftvert, így a további szoftvercsomagok telepítése gyakran szükséges.
Különösen a következő szoftvercsomagokat tekintse át, és telepítse mindazt, amire szüksége van:
CPU
mikrokód
frissítések —
amd-ucode
vagy
intel-ucode
— hardverhibák és biztonsági javítások érdekében.
Felhasználói térben majd működtetett segédprogramok a fájlrendszerek számára
amelyek az operációs rendszeren lesznek használva — például fájlrendszer létrehozására és
fsck
céljából.
Segédprogramok a
RAID
vagy
LVM
eléréséhez és kezeléséhez, amennyiben azokat az operációs rendszeren használni fogják.
A
linux-firmware
szoftvercsomagban nem szereplő, egyéb eszközökhöz tartozó specifikus
firmware
(pl.
sof-firmware
az
alaplapi audio számára
,
linux-firmware-marvell
a Marvell vezeték nélküli eszközhöz és a
Broadcom vezeték nélküli eszközhöz
tartozó többféle firmware-szoftvercsomag bármelyike).
Hálózatépítéshez
szükséges szoftverek (pl.
hálózatkezelő vagy önálló DHCP-kliens
,
hitelesítő szoftver
a Wi-Fi számára,
ModemManager
mobil széles sávú kapcsolatokhoz).
Egy
parancssorban működő szövegszerkesztő
(pl.
nano
), amely lehetővé teszi a beállításfájlok szerkesztését a parancssorban.
Szoftvercsomagok a
man
és
info
oldalakon található dokumentációk eléréséhez:
man-db
,
man-pages
és
texinfo
.
Összehasonlításképpen, az élő telepítőrendszerben elérhető szoftvercsomagok a
pkglist.x86_64.txt
fájlban találhatóak.
További szoftvercsomagok vagy szoftvercsomagcsoportok telepítése érdekében, adja hozzá azok nevét az alábbi
pacstrap(8)
parancshoz (szóközzel elválasztva), vagy használja a
pacman
szoftvert azok
telepítése
érdekében, miközben Ön
chrootolt állapotban van az új operációs rendszerben
.
Például egy alapvető telepítés a Linux
kernel
és az általános hardverekhez szükséges firmware-ekkel:
# pacstrap -K /mnt base linux linux-firmware
Tipp
Amennyiben Ön
konténerbe
telepít, akkor a
linux
szoftvercsomagot lecserélheti egy tetszőlegesen választott
kernel
szoftvercsomagra, vagy akár teljesen el is hagyhatja azt.
Ha virtuális számítógépbe vagy konténerbe történik a telepítés, akkor a firmware szoftvercsomag telepítése elhagyható.
A pacstrap parancsban megadott kezdeti szoftvercsomag-választásnak csak az operációs rendszer indulásához szükséges elemeket kell tartalmaznia. Minden egyéb szoftver utólag telepíthető vagy cserélhető le.
Állítsa be az operációs rendszert
Fstab
Bootoláskor a szükséges fájlrendszerek felcsatolása érdekében (például a
/boot
könyvtárhoz történő felcsatolás érdekében) hozzon létre egy
fstab
fájlt a
persistent block device naming
használatával a
genfstab(8)
segítségével. Például a
-U
kapcsolóval hivatkozzon a fájlrendszerekre azok
UUID
azonosítóit felhasználva:
# genfstab -U /mnt >> /mnt/etc/fstab
Ellenőrizze le a létrejött
/mnt/etc/fstab
fájl tartalmát, és hibák esetén
javítsa ki azokat
.
Chroot
A következő lépések érdekében, Ön közvetlenül kapcsolatba kell, hogy lépjen az új operációs rendszer környezetével, szoftvereivel, és beállításaival, mintha az már el lenne indítva. A
Change root
parancs segítségével lépjen be az új operációs rendszerbe:
# arch-chroot /mnt
Megjegyzés
Néhány
systemd
segédprogram, mint például a
hostnamectl(1)
,
localectl(1)
és
timedatectl(1)
nem használható a
chroot(1)
környezetben, mivel aktív
dbus
kapcsolatot igényelnek.
[2]
Idő
Az emberi kényelem érdekében (például a pontos helyi idő megjelenítése vagy a nyári időszámítás kezelése céljából) állítsa be az
időzónát
:
# ln -sf /usr/share/zoneinfo/
Terület
/
Elhelyezkedés
/etc/localtime
Futtassa a
hwclock(8)
parancsot annak érdekében, hogy létre legyen hozva a
/etc/adjtime
fájl:
# hwclock --systohc
Ez a parancs feltételezi, hogy a hardveróra az
UTC
időszámításra van állítva. A részletekért tekintse meg a
System time#Standard idő
leírást.
Az órajel-eltolódás elkerülése és a pontos idő biztosítása érdekében állítsa be az
időszinkronizálást
egy
Network Time Protocol
(NTP) kliensszoftver, például a
systemd-timesyncd
használatával.
Nyelvterület beállítása
A megfelelő földrajzrégió-specifikus és nyelvterület-specifikus formázás (például dátumok, pénznemek, tizedeselválasztók) használata érdekében
szerkessze
a
/etc/locale.gen
fájlt, és vegye ki a megjegyzésjelet az Ön által használt UTF-8
nyelvterület-beállítások
sorai elől. A nyelvterület-beállítások legenerálása érdekében futtassa az alábbi parancsot:
# locale-gen
Hozza létre
a
locale.conf(5)
fájlt, és ennek megfelelően
állítsa be a LANG változót
:
/etc/locale.conf
LANG=
hu_HU.UTF-8
Amennyiben Ön
beállítja a parancssor billentyűzetkiosztását
, akkor a változtatásokat rögzítse a
vconsole.conf(5)
fájlban:
/etc/vconsole.conf
KEYMAP=
hu101
Hálózat beállítása
Annak érdekében, hogy az Ön operációs rendszerének következetes, jól beazonosítható nevet adjon (ami különösen hasznos hálózati környezetben),
hozza létre
a
hostname
fájlt:
/etc/hostname
Az_Ön_számítógépének_a_neve_ide_kerül
Tipp
A számítógép nevének a kiválasztásával kapcsolatos tanácsért tekintse meg az
RFC 1178
dokumentumot. Amint azt a
hostname(7)
dokumentáció is kifejti, a névnek 1 és 63 karakter közé kell esnie, kizárólag
a
-tól
z
-ig terjedő kisbetűt,
0
-tól
9
-ig terjedő számot és
-
karaktereket tartalmazhat, valamint nem kezdődhet
-
jellel.
Fejezze be az újonnan feltelepített környezet
hálózatbeállítását
. Ez magába foglalhatja a megfelelő
hálózatkezelési
szoftver feltelepítését, szükség esetén annak beállítását és a systemd unit engedélyezését annak érdekében, hogy a hálózatkezelő a bootoláskor automatikusan elinduljon.
Initramfs
Új binárisan futtatható
initramfs
képfájl létrehozása általában nem szükséges, mivel az
mkinitcpio
már lefutott amikor a
pacstrap
segítségével a
kernelszoftvercsomag
telepítve lett.
LVM
esetén, az
operációs rendszer titkosítása
esetén vagy a
RAID
esetén módosítsa az
mkinitcpio.conf(5)
fájlt, és hozza létre újra a binárisan futtatható initramfs képfájlt. Amennyiben Ön
megváltoztatta a parancssor alapértelmezett billentyűzetkiosztását
, akkor szintén szükséges az initramfs újbóli legenerálása:
# mkinitcpio -P
Root jelszó
Állítson be egy biztonságos
jelszót
a
root felhasználó
számára, hogy lehetővé tegye az adminisztratív műveletek végrehajtását:
# passwd
Rendszerbetöltő
Válasszon egy operációs rendszer betöltőt (boot loader), amely megfelel az Ön partíciós sémájának, majd telepítse. Tekintse meg a magyarázatokat és az összehasonlító táblázatot az
Arch boot process#Rendszerbetöltő
oldalon, hogy kiválaszthassa az Önnek megfelelőt, majd kövesse a telepítési utasításokat a kiválasztott rendszerbetöltő dedikált oldalán.
Indítsa újra a számítógépet
A lépjen ki a chroot környezetből az
exit
paranccsal vagy a
Ctrl + d
billentyűgomb-kombinációval.
Opcionálisan manuálisan is lecsatolhatja az összes partíciót az
umount -R /mnt
parancs segítségével: Ez az eljárás lehetővé teszi a "foglalt" partíciók észlelését, és az ok megtalálását a
fuser(1)
segítségével.
Végül indítsd újra a számítógépet a
reboot
parancs parancssorba történő beírásával: A még mindig csatlakoztatott partíciókat a
systemd
automatikusan leválasztja. Ne feledje el eltávolítani a telepítő adathordozót a számítógépből, majd az újraindítást követően jelentkezzen be az újonnan feltelepített operációs rendszerbe a root felhasználói fiókkal.
Telepítés után
A rendszerfelügyeleti utasításokkal és a feltelepítés utáni oktatóanyagokkal (például az emelt jogkörrel nem rendelkező felhasználói fiókok létrehozásával, grafikus felhasználói felület, hang vagy érintőpad beállításával) kapcsolatban tekintse meg az
Általános ajánlások
című leírást.
A talán érdekesebb alkalmazásokat megtekintheti
ebben
a listában.