U Ime Naroda OSNOVNI SUD U PROKUPLJU , kao parnični , sudija Ivan Jokić u pravnoj stvari tužioca Marić Gaje iz Prokuplja čiji je punomoćnik advokat Milan Milinković iz Prokuplja i tuženika Jaković Petra iz Prokuplja ul. Niška 2 , čiji je punomoćnik advokat Novica Bokor iz Beograda ul. Prvi bulevar 67/6 , radi povraćaja novca , vrednost spora 240.000,00 dinara i radi naknade štete vrednost spora 90.000,00 dinara , po održanoj usmenoj , javnoj i glavnoj raspravi u prisustvu parničnih stranaka i punomoćnika , doneo je dana 20. 10. 2010. godine sledeću Presudu
I. USVAJA SE tužbeni zahtev tužioca Marić Gaje iz Prokuplja i OBAVEZUJE SE tuženi Jaković Petar iz Prokuplja da tužiocu izvrši povraćaj novca od 3.000 evra u dinarskoj protivvrednosti po najpovoljnijem kursu po kome poslovne banke obračunavaju stranu valutu na dan isplate , sa kamatom u visini eskontne stope koju određuje Evropska centralna banka , počev od 18. 06. 2007. godine pa do konačne isplate a sve u roku od 15 dana od prijema otpravka presude pod pretnjom prinudnog izvršenja .
Tužilac se obavezuje da tuženiku vrati i preda putničko motorno vozilo marke „ Volkswagen-Golf JX “ , reg. oznaka PK.567-68 , sa brojem šasije WVWZZZ1JZ3W386752 i brojem motora 457863 , po izvršenom povraćaju kupoprodajne cene .
II.
USVAJA SE tužbeni zahtev tužioca Marić Gaje i OBAVEZUJE SE tuženi Perić Nikola iz Prokuplja da tužiocu Marić Gaji na ime naknade štete plati : iznos od 25.695,00 dinara sa zakonskom zateznom kamatom počev od 27. 02. 2008. godine pa do konačne isplate a koji se odnosi na tužiočeve troškove u vezi plaćanja prekršajnih carinskih kazni po rešenju Uprave carine – Carinarnica Niš br. P 2697/07 od 14. 02. 2008. godine , iznos od 55.991,00 dinara na ime troškova koje je tužilac imao u vezi plaćanja ležarine , prevoza i utovara vozila „ Volkswagen-Golf JX “ , reg. oznaka PK.567-68 , sa zakonskom kamatom počev od 17. 03. 2008. godine pa do konačne isplate , iznos od 6.080,00 dinara na ime naknade štete za troškove koje je tužilac imao u vezi carinjenja motora navedenog vozila sa zakonskom kamatom počev od 14. 03. 2008. godine pa do konačne isplate , iznos od 3.210,00 dinara na ime naknade štete za troškove koje je tužilac imao za prekucavanje brojeva motora vozila „ AMD “ Prokuplje sa zakonskom kamatom počev od 21. 03. 2008. godine pa do konačne isplate , a sve ovo u roku od 15 dana od prijema otpravka presude pod pretnjom prinudnog izvršenja .
III.
OBAVEZUJE SE tuženi Perić Nikola iz Prokuplja da na ime parničnih troškova plati tužiocu Marić Gaji 147.350,00 dinara u roku od 15 dana od prijema otpravka presude pod pretnjom prinudnog izvršenja .
Obrazloženje
Tužilac je u tužbi i usmenoj reči na raspravi lično i preko punomoćnika izneo da je od tuženika kupio putničko motorno vozilo 16. 01. 2005. godine za kupoprodajnu cenu od 3.000 evra , da se posle izvesnog proteka vremena od strane MUP-a utvrdilo da je na vozilu vršena ispravka broja motora zbog čega je vozilo oduzeto a tuženi obavezan da plati carinske prekršaje čime je isti pretrpeo materijalnu štetu u iznosu od 90.000 dinara , pa je predložio da sud izvede dokaze i presudom nakon raskida ugovora o kupoprodaji obaveže tuženika na povraćaj isplaćene kupoprodajne cene kao i na naknadu prouzrokovanih troškova oduzimanjem vozila od strane tuženika , a tužilac sa svoje strane prihvata da nakon vraćanja kupoprodajne cene predmetno vozilo preda tuženiku kao prodavcu .
Troškove postupka je tražio .
U odgovoru na tužbu i usmenoj reči na raspravi lično i preko punomoćnika tuženi činjenično stanje nije sporio istakavši da je tačno da je vozilo prodao tužiocu 16. januara 2005. godine ali je istakao da je dve i po godine tužilac vozilo koristio , dva puta isto registrovao kod nadležnih državnih organa , da ga je iza toga otuđio i da je tek od trećeg lica Dekić Milana vozilo oduzeto te da on kao prodavac nije odgovoran za eventualne promene brojeva motora , pa je predložio da sud odbije tužbeni zahtev tužioca i u odnosu na povraćaj kupoprodajne cene i u odnosu na naknadu štete proistekle iz ove kupoprodaje koju je tužilac pretrpeo .
Troškove postupka je tražio .
Sud je cenio navode stranaka i izvedene dokaze u smislu čl. 8 ZPP pa je našao da je valjalo rešiti kao u izreci presude a sa dole navedenih razloga .
Činjenično stanje u ovoj pravnoj strani nije sporno , tužilac koji inače veći deo vremena živi i radi u Nemačkoj kupio je na auto-pijaci u Beogradu 16. 01. 2005. godine od tuženika putničko motorno vozilo za kupoprodajnu cenu od 3.000 evra .
Tuženi formalno pravno u momentu prodaje nije bio vlasnik vozila jer ga je i sam prethodno kupio .
Tužilac je u dva navrata vozilo registrovao na PK tablice br. 567-68 , nakon čega je vozilo prodao Janjić Radomiru za cenu od 2.000 evra , iza toga Janjić je prodao auto , nakon čega je od strane SUP-a izvršena provera i vozilo oduzeto 18. 06. 2007. godine što se utvrđuje uvidom u potvrdu o privremeno oduzetim predmetima od 18. 06. 2007. godine izdatu od strane MUP-a R. Srbije – Sekretarijata u Prokuplju .
Vozilo je oduzeto od lica Janjić Radomira .
Kako je vozilo oduzeto , Janjić Radomir koji je kupio isto od tužioca Marić Gaje podneo je tužbu za povraćaj kupoprodajne cene pa je sud presudom na osnovu priznanja obavezao tuženika u tom sporu Marić Gaju na povraćaj kupoprodajne cene zbog raskida ugovora o kupoprodaji ali Marić Gaja , tužilac u ovom sporu , izjavio je da novac još nije vratio Janjić Radomiru jer da i on čeka povraćaj kupoprodajne cene od tuženika .
Saslušan u svojstvu stranke tužilac je izjavio da je imao puno poverenja u tuženika s kojim je postigao pogodbu na auto-pijaci u Beogradu , a posebno zato što mu je tuženik vozilo dovezao kući , te mu je dao i svoju ličnu kartu kako bi tuženik obavio formalnosti i vozilo preneo i registrovao na ime tužioca .
Tako je došlo do zaključenja mešetarskog ugovora o kupoprodaji br. 567/2005 od 16. 01. 2005. godine , a tuženi saslušan u svojstvu stranke je potvrdio da je on potpisao u Agenciji ime kupca Marić Gaje i uneo njegove lične podatke , matični broj i broj lične karte a da je na mesto prodavca ugovor potpisao bivši vlasnik Savić Dejan iz Niša na koga je vozilo i dalje formalno pravno bilo upisano .
Tuženi koji je po zanimanju automehaničar u svojoj izjavi navodi da je on vozilo kupio u sedmom ili osmom mesecu 2004. godine , da je vršio neke popravke na vozilu , da mu se nije dopao zvuk rada motora i da se zbog toga odlučio da vozilo proda .
Osnovno načelo obligacionih odnosa je načelo savesnosti i poštenja .
Prema čl. 12 Zakona o obligacionim odnosima u zasnivanju obligacionih odnosa i ostvarivanju prava i obaveza iz istih učesnici su dužni da se pridržavaju načela savesnosti i poštenja .
Na osnovu izvedenih dokaza i utvrđenog činjeničnog stanja sud zaključuje da je između tužioca i tuženika zaključen ugovor o kupoprodaji i da je tuženi kao prodavac u zakonskoj obavezi da kupcu garantuje pravnu valjanost kupljene robe a primenom odredbe čl. 508 Zakona o obligacionim odnosima .
S obzirom da je izvedenim dokazima utvrđeno da kupljena roba u konkretnom slučaju automobil ima pravne nedostatke izvodi se zaključak da je prodavac dužan da kupcu obezbedi svaku zaštitu i pravnu sigurnost kupljene robe jer je kupac prilikom zaključenja ugovora o kupoprodaji odmah isplatio kupoprodajnu cenu i svoju obavezu u ulozi kupca ispunio u celini .
U konkretnom slučaju prodavac nije obezbedio kupcu pravnu sigurnost kakva mu pripada za kupoprodaju putničkog vozila , pa kako se radi o potpunoj evikciji ( odgovornost za pravne nedostatke ) to po samom zakonu dolazi do raskida ugovora o kupoprodaji a kupac stiče pravo da od prodavca traži povraćaj isplaćene kupoprodajne cene .
Ovo posebno iz razloga što je tužilac u sledećem krugu gde se on javlja kao prodavac istog vozila Janjić Radomiru već u obavezi da istome vrati kupoprodajnu cenu za prodaju istog vozila .
U ovoj pravnoj stvari kupac , ovde tužilac , je odmah nakon saznanja za nedostatak koji postoji kod automobila obavestio prodavca , ovde tuženog , kako bi se regulisao novonastali odnos .
Prema tome , kupac ovde tužilac je preduzeo sve zakonom propisane pravne radnje kako bi se ili otklonili nedostaci ako je moguće ili nakon raskidanja ugovora o kupoprodaji prodavac vratio kupoprodajnu cenu .
Sud je cenio iskaz tuženika dat na raspravi 14. 11. 2008. godine da je auto kupio od izvesnog čoveka iz Požarevca , da auto nije bio u ispravnom stanju , da je zamenio glavu motora i izveo još neke mehaničarske radove , da je doveo auto u ispravno stanje i tada vozilo prodao tužiocu .
Ovakav iskaz tuženika dovodi u sumnju njegovu savesnost jer je kupio vozilo u neispravnom stanju , kao automehaničar vršio popravke na glavi motora i još neke mehaničarske radove i verovatno je upućen u sve druge promene na vozilu koje se nisu ni utvrđivale u tom trenutku .
Tvrdnju da je tuženi vršio popravke na vozilu potvrđuje i izjava da vozilo nije prevodio na svoje ime već da je u saobraćajnoj dozvoli bilo upisano na Savić Dejana od koga on nije kupio vozilo već od trećeg lica čije ime nije saopštio .
Na osnovu ovakvih izjava tuženika dovodi se u sumnju njegova savesnost u odnosu na poreklo vozila jer nema sigurnih i pouzdanih dokaza od koga je tuženik vozilo kupio .
Samo tuženi zna zašto ne navodi ime i prezime prodavca od koga je kupio vozilo jer kaže da je vozilo kupio od izvesnog čoveka iz Požarevca .
Kako tuženi kao prodavac odgovara pred tužiocem za pravne nedostatke prodatog automobila i kako je ugovor o kupoprodaji raskinut , tuženi je u zakonskoj obavezi da tužiocu novčani iznos u visini kupoprodajne cene vrati u dinarskoj protivvrednosti od 3.000 evra koliko je iznosila kupoprodajna cena a po najpovoljnijem kursu po kome poslovne banke obračunavaju stranu valutu na dan isplate , te je sud usvojio tužbeni zahtev tužioca u celosti kao osnovan i dokazan i pored vraćanja kupoprodajne cene obavezao tuženika da tužiocu nadoknadi i kamatu u visini kamate koju određuje Evropska centralna banka počev od 18. 06. 2007. godine kad je vozilo oduzeto pa do isplate a u svemu kao u izreci presude pod jedan .
Vezano na nastalu kupoprodaju putničkog vozila tužioca od tuženika , tužilac je nakon oduzimanja vozila trećem licu pretrpeo veću materijalnu štetu jer je u saobraćajnoj dozvoli formalno-pravno bio upisan kao vlasnik vozila .
Uvidom u parnične spise predmeta 3P.1797/10 između istih stranaka po tužbi tužioca Marić Gaje za naknadu štete , saslušanjem stranaka i uvidom u nastale spise , sud najpre utvrđuje da Ministarstvo finansija - Carinarnica Niš svojim rešenjem 3 br. P.3568/07 od 14. 02. 2008. godine vodila postupak protiv Dekić Milana , Perić Nikole i Savić Dejana protiv kojih je obustavila postupak a obavezala okrivljene Marić Gaju i Janjić Radomira na plaćanje novčane kazne i to Marić Gaju u novčanom iznosu od 10.000 dinara , a Janjić Radomira novčanom kaznom u iznosu od 5.000 dinara .
Takođe je obavezan istim rešenjem Marić Gaja da plati protivvrednost polovnog motora u iznosu od 15.195,73 dinara koja predstavlja carinsku vrednost polovnog motora na oduzetom putničkom vozilu .
Iz priloženih uplatnica utvrđuje se da je Gaja Marić uplatio iznos od 15.195,73 dinara dana 27. 02. 2008. godine i 10.000,00 dinara na račun Carinarnice Niš , a po rešenju P.3568/07 .
Takođe , tužilac je uplatio Auto-moto savezu Srbije 55.991,00 dinara za plaćanje ležarine , prevoza i utovara vozila reg. broj PK.567-78 a na račun Carine na robu motornog vozila tužilac je uplatio 6.080 dinara dana 14. 03. 2008. godine i 500 dinara Carinarnici Niš 27. 02. 2008. godine na ime carinjenja motora a na ime administrativne takse tužilac je uplatio 1.210 dinara 21. 03. 2008. godine što se takođe utvrđuje uvidom u priloženu uplatnicu o izvršenoj uplati administrativne takse .
Izvedenim dokazima na nesumnjiv način se utvrđuje da je tužilac u svojoj imovini pretrpeo štetu nakon oduzimanja vozila koje je kupio od tuženika jer je morao da izvrši kao formalno-pravni vlasnik plaćanje novčane kazne za carinski prekršaj .
Kod odlučivanja o tužbenom zahtevu sud je posebno vodio računa o iskazu tužioca saslušanog u svojstvu stranke da je još prilikom kupovine ovog vozila od tuženika platio i uvećanu cenu od 3.000 evra jer je od prodavca još tada prilikom kupovine prihvatio uvećanu kupoprodajnu cenu uz uslov da vozilo koje kupi bude registrovano na njegovo ime .
Utvrđujući visinu nastale materijalne štete prema čl. 189 Zakona o obligacionim odnosima visina naknade štete se određuje prema cenama u vreme donošenja sudske odluke , međutim pošto su ovo bila plaćanja u vreme vođenja postupka pred Carinarnicom u Nišu i tužilac isplatio troškove prekršajnog postupka , to se visina ne može utvrđivati na dan presuđenja već u momentu nastanka pa je sud obavezao tuženika da na dosuđeni iznos visine nastale materijalne štete tuženiku isplati kamatu od dana plaćanja kazni do dana isplate .
Kako je tužilac ovu štetu zaista pretrpeo a što proizilazi iz kupoprodaje zaključene sa tuženikom i kako je tuženi primenom odredbe čl. 154 Zakona o obligacionim odnosima odgovoran da nastalu štetu nadoknadi , sud je po osnovu krivice obavezao tuženika da tužiocu nadoknadi nastalu štetu sa pripadajućom zakonskom kamatom od dana nastanka štete pa do isplate a u svemu kao u izreci presude pod dva sa napred navedenih razloga .
S obzirom na uspeh tužioca u ovom sporu sud je obavezao tuženika da primenom odredbi čl. 149 i 150 ZPP tužiocu nadoknadi nastale parnične troškove u visini sudske takse za jednu i drugu tužbu kao i odluku , troškove pisanja dve tužbe i zastupanja od strane stručnog lica – advokata a u svemu kao u izreci presude pod tri .
Sudija
PRAVNA POUKA : Rok za žalbu protiv ove presude je 15 dana od dana prijema iste , Apelacionom sudu u Nišu , a preko ovog suda .