Valencià:
La Unitat Mixta en Epidemiologia i Salut Ambiental de la Fundació per al Foment de la Recerca Sanitària i Biomèdica de la Comunitat Valenciana (FISABIO), en la qual participen investigadors de la Universitat Jaume I (UJI) i la Universitat de València (UV), ha estudiat l'impacte de la contaminació atmosfèrica en el creixement fetal durant l'embaràs. Els resultats demostren que l'exposició materna a diòxid de nitrogen (NO2), que està directament relacionada amb la contaminació produïda pel trànsit, s'associa amb un menor creixement del fetus. Aquesta exposició és més perjudicial en les primeres fases de l'embaràs.


	L'estudi, realitzat en el marc del projecte INMA (Infància i Medi Ambient), s'ha desenvolupat a València, Sabadell, Astúries i Guipúscoa. En l'estudi es van realitzar ecografies a 2.478 fetus a les 12, 20 i 34 setmanes de gestació, en les quals es van mesurar el diàmetre biparietal (la distància que existeix entre els dos ossos parietals del crani), la longitud del fèmur, la circumferència abdominal i el pes fetal estimat. Aquestes mesures es van completar amb una antropometria del bebè en nàixer. Per a estimar l'exposició a NO2 de les mares durant l'embaràs, es va realitzar una campanya de mesurament de l'àrea d'estudi. En concret, a València es van situar 93 captadors al costat dels domicilis de les mares per a obtenir la mesura d'exposició.


	Els resultats d'aquesta recerca indiquen que l'exposició a més de 34 μg/m3 de NO2 (amb relació als bebès que estan exposats a dosis menors) s'associa amb una reducció de la grandària fetal d'un 7% pel que fa al diàmetre biparietal; d'un 6% en el pes; i d'un 4% en el perímetre abdominal. L'efecte més consistent s'observa en el diàmetre biparietal entre les setmanes 20 i 34 d'embaràs. L'efecte més feble es produeix respecte a les mesures de longitud de fèmur, i només ocorre al principi de la gestació.


	«Fins al moment el creixement fetal s'ha estudiat sobretot sobre la base del pes en nàixer, i per tant, no és possible saber quan, dins de l'etapa fetal, ha començat l'efecte. No obstant això, nosaltres a través de les ecografies hem pogut examinar en quin moment els efectes comencen a ser visibles», destaca la Dra. Carmen Iñiguez, investigadora de la Unitat Mixta en Epidemiologia i Salut Ambiental de FISABIO, l’UJI i la UV. «En treballar amb mesures repetides del mateix xiquet, podem saber quan ha començat a produir-se un retard en el creixement i veure si aquest efecte és permanent o pot ser compensat. A més comparem amb l'estatus de grandària del xiquet en moments anteriors i no amb dades poblacionals, la qual cosa permet una millor avaluació del creixement», senyala Iñiguez.


	«Saber quan ocorre l'impacte -puntualitza la investigadora- és important des del punt de vista clínic per a conèixer els mecanismes fisiopatològics que dirigeixen l'associació». Així mateix, l'associació negativa d'aquesta exposició amb el diàmetre biparietal i el pes fetal ha sigut significativament major en mares fumadores en comparació de les no fumadores.


	Per a aquest estudi s'ha seguit una rigorosa metodologia de treball que va començar amb el mesurament de la contaminació atmosfèrica i la realització de mapes d'exposició, la recollida d'informació directa durant l'embaràs, atenent a totes les variables que podien influir (com els hàbits dietètics de la mare, la antropometria dels pares, els hàbits respecte al consum de tabac i alcohol, la situació laboral, etc.), la recollida d'informació de les ecografies i la realització de models de creixement personalitzats per a cada xiquet tenint en compte el potencial constitucional de creixement de cadascun d'ells.


	Els resultats d'aquest estudi, arreplegats en l'article «L'exposició prenatal a la contaminació de l'aire s'associa al creixement fetal», s'han publicat en la revista Environmental Health Perspectives. «Som un grup molt ampli d'investigadors que treballem en aquest projecte. Aquest article respon al treball en equip de moltes persones implicades tant de FISABIO com d'altres que també formen part del Projecte INMA. Sense ells, i especialment sense la col·laboració dels pares i les famílies implicades, haguera sigut impossible desenvolupar aquest estudi», puntualitza Carmen Iñiguez. El Projecte INMA compta amb la participació dels investigadors de la Unitat Predepartamental de Medicina de l’UJI Marisa Rebagliato i Juan Bellido. 


	En l'article també han col·laborat investigadors del Consorci de Recerca Biomèdica d'Epidemiologia i Salut Pública (CIBERESP), el Centre de Recerca en Epidemiologia Ambiental (CREAL), l'Institut Hospital del Mar d’Invetigacions Mèdiques, la Universitat Pompeu Fabra, l'Àrea de Salut Pública del Govern Basc, Biodonostia Instituto de Investigación Sanitaria, la Universitat d'Oviedo i la Universitat del País Basc.


	El projecte INMA–Infància i Medi Ambient compta amb una xarxa de recerca de grups espanyols que té com a objectiu l'estudi del paper dels contaminants ambientals més importants en l'aire, en l'aigua i en la dieta durant l'embaràs i inici de la vida, i els seus efectes en el creixement i el desenvolupament infantil.


	 

Referència bibliogràfica:


	Iñiguez, C. et al. "Prenatal Exposure to NO2 and Ultrasound Measures of Fetal Growth in the Spanish INMA Cohort". Environ Health Perspect. 2015 Jun 26.

Español:
La Unidad Mixta en Epidemiología y Salud Ambiental de la Fundación para el Fomento de la Investigación Sanitaria y Biomédica de la Comunitat Valenciana (FISABIO), en la que participan investigadores de la Universitat Jaume I (UJI) y la Universitat de València (UV), ha estudiado el impacto de la contaminación atmosférica en el crecimiento fetal durante el embarazo. Los resultados demuestran que la exposición materna a dióxido de nitrógeno (NO2), que está directamente relacionada con la contaminación producida por el tráfico, se asocia a un menor crecimiento del feto. Dicha exposición es más perjudicial en las primeras fases del embarazo.


	El estudio, realizado en el marco del proyecto INMA (Infancia y Medio Ambiente), se ha desarrollado en Valencia, Sabadell, Asturias y Guipúzcoa. En el estudio se realizaron ecografías a 2.478 fetos a las 12, 20 y 34 semanas de gestación, en las que se midieron el diámetro biparietal (la distancia que existe entre los dos huesos parietales del cráneo), la longitud del fémur, la circunferencia abdominal y el peso fetal estimado. Estas medidas se completaron con una antropometría del bebé al nacer. Para estimar la exposición a NO2 de las madres durante el embarazo, se realizó una campaña de medición del área de estudio. En concreto, en Valencia se ubicaron 93 captadores junto a los domicilios de las madres para obtener la medida de exposición.


	Los resultados de esta investigación indican que la exposición a más de 34 μg/m3 de NO2 (con respecto a los bebés que están expuestos a dosis menores) se asocia con una reducción del tamaño fetal de un 7% en cuanto al diámetro biparietal; de un 6% en el peso; y un de 4% en el perímetro abdominal. El efecto más consistente se observa en el diámetro biparietal entre las semanas 20 y 34 de embarazo. El efecto más débil se produce respecto a las medidas de longitud de fémur, y sólo ocurre al principio de la gestación.


	«Hasta el momento el crecimiento fetal se ha estudiado sobre todo según el peso al nacer, y por lo tanto, no es posible saber cuándo, dentro de la etapa fetal, ha comenzado el efecto. Sin embargo, nosotros a través de las ecografías hemos podido examinar en qué momento los efectos comienzan a ser visibles», destaca la Dra. Carmen Iñiguez, investigadora de la Unidad Mixta en Epidemiología y Salud Ambiental de FISABIO, la UJI y la UV. «Al trabajar con medidas repetidas del mismo niño, podemos saber cuándo ha empezado a producirse un retraso en el crecimiento y ver si este efecto es permanente o puede ser compensado. Además comparamos con el estatus de tamaño del propio niño en momentos anteriores y no con datos poblacionales, lo que permite una mejor evaluación del crecimiento», añade Iñiguez.


	«Saber cuándo ocurre el impacto -puntualiza la investigadora- es importante desde el punto de vista clínico para conocer los mecanismos fisiopatológicos que dirigen la asociación». Asimismo, la asociación negativa de esta exposición con el diámetro biparietal y el peso fetal ha sido significativamente mayor en madres fumadoras en comparación con las no fumadoras.


	Para este estudio se ha seguido una rigurosa metodología de trabajo que comenzó con la medición de la contaminación atmosférica y la realización de mapas de exposición, la recogida de información directa durante el embarazo, atendiendo a todas las variables que podían influir (como los hábitos dietéticos de la madre, la antropometría de los padres, los hábitos respecto al consumo de tabaco y alcohol, la situación laboral, etc.), la recogida de información de las ecografías y la realización de modelos de crecimiento personalizados para cada niño teniendo en cuenta el potencial constitucional de crecimiento de cada uno de ellos.


	Los resultados de este estudio, recogidos en el artículo «La exposición prenatal a la contaminación del aire se asocia al crecimiento fetal», se han publicado en la revista Environmental Health Perspectives. «Somos un grupo muy amplio de investigadores que trabajamos en este proyecto. Este artículo responde al trabajo en equipo de muchas personas implicadas tanto de FISABIO como de otros que también forman parte del Proyecto INMA. Sin ellos, y especialmente sin la colaboración de los padres y las familias implicadas, hubiera sido imposible desarrollar este estudio», puntualiza Carmen Iñiguez. El Proyecto INMA cuenta con la participación de los investigadores de la Unidad Predepartamental de Medicina de la UJI Marisa Rebagliato y Juan Bellido.


	En el artículo también han colaborado investigadores del Consorcio de Investigación Biomédica de Epidemiología y Salud Pública (CIBERESP), el Centro de Investigación en Epidemiología Ambiental (CREAL), el Institut Hospital del Mar d’Invetigación Mèdiques, la Universitat  Pompeu Fabra, el Área de Salud Pública del Gobierno Vasco, Biodonostia Instituto de Investigación Sanitaria, la Universidad de Oviedo y la Universidad del País Vasco.


	El proyecto INMA–Infancia y Medio Ambiente cuenta con una red de investigación de grupos españoles que tiene como objetivo el estudio del papel de los contaminantes ambientales más importantes en el aire, en el agua y en la dieta durante el embarazo e inicio de la vida, y sus efectos en el crecimiento y desarrollo infantil.


	 

Referencia bibliográfica:


	Iñiguez, C. et al. "Prenatal Exposure to NO2 and Ultrasound Measures of Fetal Growth in the Spanish INMA Cohort". Environ Health Perspect. 2015 Jun 26.