Valencià:
Experts en economia i desenvolupament local de la Universitat Jaume I i la Universitat de València han analitzat la geografia de les sucursals bancàries espanyoles just abans de la crisi, entre els anys 2004 i 2008 (un període d'intensa expansió territorial d'oficines), per a saber si sobren o no sucursals a Espanya.


	L'estudi, en el qual han participat els investigadors de l’UJI, Luisa Alamá i Emilio Tortosa-Ausina, indica que l'excés o escassetat d'oficines depèn del tipus i la regió geogràfica que s'analitze. Per exemple, en la Comunitat de Madrid hi ha menys de les que li correspondria per població, mentre que a Castella i Lleó són més de les esperades, encara que si continua la reducció podria agreujar-se l'exclusió financera de determinats grups socials, tal com assenyala l'agència de notícies científiques SINC.


	L'estudi ha sigut publicat en el Journal of Applied Statistics i tal com explica a l'agència SINC Anabel Forte, autora principal del treball: «Els resultats indiquen que la percepció general que el sistema bancari espanyol tenia un excés d'oficines cal matisar-la, doncs ni es pot estendre aquesta consideració a tots els territoris, ni tampoc a tots els tipus d'entitats bancàries».


	La investigadora explica que han aplicat una anàlisi estadística denominada regressió de Poisson al nombre d'oficines bancàries que hi ha en cadascun dels més de 8.000 municipis d'Espanya. Primer ho van fer amb la quantitat d'oficines en general, i després, per separat, amb els tres tipus d'entitats financeres que van analitzar: els bancs comercials, les caixes d'estalvi i les cooperatives de crèdit.


	D'aquesta forma van valorar com afecten determinades variables a la quantitat d'oficines bancàries en el nostre país, considerant el grau d'implantació de les sucursals en cada província o comunitat autònoma. Per a aconseguir-ho, van introduir els paràmetres d'over-branching (implantació per excés) i under-branching (implantació per defecte) d'oficines bancàries.


	Forte explica aquests conceptes: «Suposem que en un municipi, donada la població que té i les seues condicions específiques (com la densitat de població, la desocupació o la població estrangera, per exemple) esperes que hi haja 10 oficines, però resulta que en tens solament vuit. En aquest cas, estaríem parlant d'under-branching, tenir menys oficines de les esperades. Per contra, si se'n preveuen 10 i en tenim 15 seria over-branching, és a dir, més oficines de les esperades per població».

Diferències per zona geogràfica


	Després d'analitzar aquests paràmetres, l'estudi apunta que, depenent del tipus de banca, el patró que hi resulta és molt diferent. És a dir, segons es considere per a cada província totes les entitats financeres, o únicament els bancs, les caixes d'estalvis o les cooperatives de crèdit, la situació d'implantació per excés o per defecte d'oficines varia. «Així i tot, caldria destacar que apareixen algunes comunitats, com la de Madrid, que es troba en situació d'under-branching, i d'altres com les zones de Castella-la Manxa i Castella i Lleó en situació d'over-branching», apunta Forte.


	Segons els investigadors, això es pot deure a la distància entre municipis en aquestes comunitats: «En la Comunitat de Madrid, per exemple, s'esperaria un nombre gran de sucursals per la seua gran quantitat de població, però la menor distància entre els seus municipis no fa necessari que n'existisquen tantes, i per tant, quasi sempre apareixen menys sucursals de les esperades».


	«Encara que si considerem municipis on no esperaríem cap sucursal, però en els quals convé posar-la perquè no hi ha un altre municipi a prop, estarem tenint un nombre de sucursals superior a l'esperat. Este és el cas de Castella-la Manxa i Castella i Lleó», aclareix la investigadora.


	Forte conclou que els resultats «impliquen que els fenòmens d'accés limitat a serveis bancaris i exclusió financera podrien estar presents en el sistema bancari espanyol, i que no totes les entitats bancàries contribueixen amb la mateixa intensitat a la seua possible eradicació».


	L'estudi adverteix que, donada la contribució de les caixes d'estalvi per a limitar l'exclusió financera, el tancament de les seues oficines (un fet cada vegada més freqüent en el món rural) «podria agreujar les conseqüències de la crisi per a alguns grups socials desfavorits».



	Font: Agència SINC

	----------------------------------

	Referència bibliogràfica:

	L. Alamá, D. Conesa, A. Forte i I. Tortosa-Ausina. «The geography of Spanish bank branches”. Journal of Applied Statistics 42 Issue 4, 2015.

Español:
Expertos en economía y desarrollo local de la Universitat Jaume I y la Universidad de Valencia han analizado la geografía de las sucursales bancarias españolas justo antes de la crisis, entre los años 2004 y 2008 (un periodo de intensa expansión territorial de oficinas), para saber si sobran o no sucursales en España.


	El estudio, en el que han participado los investigadores de la UJI Luisa Alamá y Emilio Tortosa-Ausina, indica que el exceso o escasez de oficinas depende del tipo y la región geográfica que se analice. Por ejemplo, en la Comunidad de Madrid hay menos de las que le correspondería por población, mientras que en Castilla y León son más de las esperadas, aunque si continúa la reducción podría agravarse la exclusión financiera de determinados grupos sociales, tal como señala la agencia de noticias científicas SINC.


	El estudio se ha publicado en el Journal of Applied Statistics y tal como explica a la agencia SINC Anabel Forte, autora principal del trabajo: “Los resultados indican que la percepción general de que el sistema bancario español tenía un exceso de oficinas hay que matizarla, pues ni se puede extender esta consideración a todos los territorios, ni tampoco a todos los tipos de entidades bancarias”.


	La investigadora explica que han aplicado un análisis estadístico denominado regresión de Poisson al número de oficinas bancarias que hay en cada uno de los más de 8.000 municipios de España. Primero lo hicieron con la cantidad de oficinas en general, y después, por separado, con los tres tipos de entidades financieras que analizaron: los bancos comerciales, las cajas de ahorro y las cooperativas de crédito.


	De esta forma valoraron cómo afectan determinadas variables a la cantidad de oficinas bancarias en nuestro país, considerando el grado de implantación de las sucursales en cada provincia o comunidad autónoma. Para ello, introdujeron los parámetros de over-branching (implantación por exceso) y under-branching (implantación por defecto) de oficinas bancarias.


	Forte explica estos conceptos: “Supongamos que en un municipio, dada la población que tiene y sus condiciones específicas (como la densidad de población, el desempleo o la población extranjera, por ejemplo) esperas que haya 10 oficinas, pero resulta que tienes solo ocho. En este caso, estaríamos hablando de under-branching, tener menos oficinas de las esperadas. Por el contrario, si se prevén 10 y tenemos 15 sería over-branching, es decir, más oficinas de las esperadas por población”. 

Diferencias por zona geográfica


	Tras analizar estos parámetros, el estudio apunta que, dependiendo del tipo de banca, el patrón resultante es muy distinto. Es decir, según se considere para cada provincia todas las entidades financieras, o únicamente los bancos, las cajas de ahorros o las cooperativas de crédito, la situación de implantación por exceso o por defecto de oficinas varía. “Aun así, cabría destacar que aparecen algunas comunidades, como la de Madrid, que se encuentra en situación de under-branching, y otras como las zonas de Castilla-La Mancha y Castilla y León en situación de over-branching”, apunta Forte.


	Según los investigadores, esto se puede deber a la distancia entre municipios en estas comunidades: “En la Comunidad de Madrid, por ejemplo, se esperaría un número grande de sucursales por su gran cantidad de población, pero la menor distancia entre sus municipios no hace necesario que existan tantas, y por tanto, casi siempre aparecen menos sucursales de las esperadas”.


	“Aunque si consideramos municipios donde no esperaríamos ninguna sucursal, pero en los que conviene ponerla porque no hay otro municipio cerca, estaremos teniendo un número de sucursales superior a lo esperado. Este es el caso de Castilla-La Mancha y Castilla y León”, aclara la investigadora.


	Forte concluye que los resultados “implican que los fenómenos de acceso limitado a servicios bancarios y exclusión financiera podrían estar presentes en el sistema bancario español, y que no todas las entidades bancarias contribuyen con la misma intensidad a su posible erradicación”. El estudio advierte de que, dada la contribución de las cajas de ahorro para limitar la exclusión financiera, el cierre de sus oficinas (un hecho cada vez más frecuente en el mundo rural) “podría agravar las consecuencias de la crisis para algunos grupos sociales desfavorecidos”.

Fuente: Agencia SINC


	----------------------------------

Referencia bibliográfica:


	L. Alamá, D. Conesa, A. Forte y E. Tortosa-Ausina. «The geography of Spanish bank branches». Journal of Applied Statistics 42 Issue 4, 2015.