Valencià:
La vicerectora de Cultura de la Universitat Jaume I, Carmen Lázaro, i el gestor de projectes del Servei d'Activitats Socioculturals (SASC) de l'UJI, han assistit a la inauguració de l'exposició Carles Santos a la Sala Sant Miquel de la Fundació Caixa Castelló. L'exposició és un recorregut per l'univers creatiu del genial artista que ha sigut possible gràcies a la col·laboració de la Fundació Caixa Castelló, la Fundació Caixa Vinaròs, la Universitat Jaume I, la Diputació de Castelló i la Galeria Cànem. Només durant la primera jornada, més de mil persones van visitar la mostra, que es podrà contemplar durant dos mesos. 
És impossible definir la personalitat artística de Carles Santos (Vinaròs, 1940-2017), un creador que ha trencat totes les fronteres a través d'un univers renaixentista personalíssim. Músic de formació clàssica, des de 1978 i fins a 2017 es va dedicar exclusivament a la composició i interpretació de la seua pròpia obra. Però, a més de la producció musical, va crear una sèrie d'obres que per les seues característiques pluridisciplinàries s'enquadren en l'àmbit teatral.
Carles Santos també es va aventurar en el món de la imatge, i va deixar un considerable llegat d'enregistraments que completaria amb el seu treball com a compositor de música cinematogràfica i guionista. A tota aquesta labor s'afegeix el text poètic, el disseny, l'obra gràfica, i qualsevol mitjà en què poguera trobar un vehicle d'expressió de la seua creativitat, realitzant un recorregut que va des de l'acció i la performance fins a l'espectacle musical i l'òpera.
Cal recordar les composicions musicals per a grans esdeveniments com les Fanfàrries de les Cerimònies Olímpiques i Paralímpiques de Barcelona’92; la Fanfàrria Biennal per a 2001 músics, amb motiu dels actes d'inauguració de la Biennal de les Arts de València i al novembre de 2001 la versió escènica de la cantata L'adéu de Lucrècia Borja, estrenada a València el mateix any, per a la inauguració de la nova seu del Teatre Lliure a Barcelona.
Carles Santos va rebre nombrosos esments a la seua labor i projecció artística: Premi Ciutat de Barcelona a la Projecció Internacional 1996, Premi Ciutat de Barcelona Música 1993, Creu de Sant Jordi 1999, FAD 1998, Premi Nacional de Composició de la Generalitat de Catalunya 1990, Premi Nacional de Teatre 2001 de la Generalitat de Catalunya, Medalla d'Or del Cercle de Belles arts 2007, millor obra teatral 2008 per l'Associació de Crítics de Barcelona per Brossalobrossotdebrossat 2008, o la Medalla d'Or de la Universitat Jaume I de Castelló, entre altres. Durant la seua trajectòria va rebre 13 premis MAX i va ser guardonat amb el Premi Nacional de Música l'any 2008.
Es tracta d'un artista la trajectòria del qual, carregada de punts de referència artístics, estètics i ideològics, abasta una producció extensa i variada, que genera un discurs que ret compte d'un creador sobre el qual es creuen els avatars i contradiccions del pensament i de l'avantguarda artística de les últimes dècades.
La mostra evoca la prolífica obra d'un expert en avantguardes, entre la transgressió i la crítica social, sense perdre de vista la investigació en les arts escèniques, amb l'objectiu, una vegada més, del reconeixement a la trajectòria i personalitat extraordinàries d'aquesta figura irrepetible, artista imprescindible i creador integral.

Español:
La vicerrectora de Cultura de la Universitat Jaume I, Carmen Lázaro, y el gestor de proyectos del Servei d'Activitats Socioculturals (SASC) de la UJI, han asistido a la inauguración de la exposición Carles Santos en la sala Sant Miquel de la Fundació Caixa Castelló. La exposición es un recorrido por el universo creativo del genial artista que ha sido posible gracias a la colaboración de la Fundació Caixa Castelló, la Fundació Caixa Vinaròs, la Universitat Jaume I, la Diputació de Castelló i la Galeria Cànem. Sólo durante la primera jornada más de mil personas visitaron la muestra, que se podrá visitar durante dos meses.  
Es imposible definir la personalidad artística de Carles Santos (Vinaròs, 1940-2017), un creador que ha roto todas las fronteras a través de un universo renacentista personalísimo. Músico de formación clásica, desde 1978 y hasta 2017 se dedicó exclusivamente a la composición e interpretación de su propia obra. Pero además de la producción musical crearía una serie de obras que por sus características pluridisciplinares se encuadran en el ámbito teatral.
Carles Santos también se aventuró en el mundo de la imagen, dejando un considerable legado de grabaciones que completaría con su trabajo como compositor de música cinematográfica y guionista. A toda esta labor se le añade el texto poético, el diseño, la obra gráfica, y todo medio en el que pudiese encontrar un vehículo de expresión de su creatividad, realizando un recorrido que va desde la acción y la performance hasta el espectáculo musical y la ópera.
Hay que recordar las composiciones musicales para grandes eventos como las Fanfarrias de las Ceremonias Olímpicas y Paralímpicas de Barcelona’92; la Fanfàrria Biennal per a 2001 músics, con motivo de los actos de inauguración de la Bienal de las Artes de Valencia y en noviembre de 2001 la versión escénica de la cantata L'adéu de Lucrècia Borja, estrenada en Valencia el mismo año, para la inauguración de la nueva sede del Teatre Lliure en Barcelona.
Carles Santos recibió numerosas menciones a su labor y proyección artística: Premio Ciudad de Barcelona a la Proyección Internacional 1996, Premio Ciudad de Barcelona Música 1993, Creu de San Jordi 1999, FAD 1998, Premio Nacional de Composición de la Generalitat de Catalunya 1990, Premio Nacional de Teatro 2001 de la Generalitat de Catalunya, Medalla de Oro del Círculo de Bellas Artes 2007, mejor obra parateatral 2008 por la Asociación de Críticos de Barcelona por Brossalobrossotdebrossat 2008, Medalla de Oro de la Universitat Jaume I de Castellón, entre otras. Durante su trayectoria recibió 13 premios MAX y fue galardonado con el Premio Nacional de Música en el año 2008.
Se trata de un artista cuya trayectoria, cargada de puntos de referencia artísticos, estéticos e ideológicos, abarca una producción extensa y variada, generando un discurso que da cuenta de un creador sobre el que se cruzan los avatares y contradicciones del pensamiento y de la vanguardia artística de las últimas décadas.
La muestra evoca la prolífica obra de un experto en vanguardias, entre la transgresión y la crítica social, sin perder de vista la investigación en las artes escénicas, con el objetivo, una vez más, del reconocimiento a la trayectoria y personalidad extraordinarias de esta figura irrepetible, artista imprescindible y creador integral.