Valencià:
La «Censura i l'autocensura en la imatge». Amb aquest títol s'han portat a terme al Menador espai cultural les Jornades d'Imatge, una iniciativa organitzada pel Servei d'Activitats Socioculturals de la Universitat Jaume I i emmarcades dins de l'Imaginària Photography Festival. Durant el cicle de conferències que ha finalitzat avui, s'han analitzat els diferents elements relacionats amb la censura i l'autocensura en els processos de creació i difusió d'imatges per part dels professionals de la fotografia. 
Un dels interrogants que s'han posat damunt la taula en les diferents sessions s'ha referit a si la concepció ideològica del que és correcte condiciona les decisions que es prenen a l'hora de crear una realitat social a través de les imatges, una situació que ha sigut recolzada per la majoria dels professionals que hi han participat. A més, els diversos debats que s'han portat a terme han tingut en compte que la realització dels treballs i creacions dels fotògrafs es produeix en el marc d'una realitat complexa, on també tenen cabuda aspectes com la postveritat, la desinformació i la mentida informativa.  
Enmig d'aquesta realitat, una de les conclusions que han sorgit dels debats és que la censura sí que afecta els diferents processos de creació i producció de la imatge, moltes vegades en forma de censura econòmica o de pressió social, inclús fora del món professional. Segons el coordinador de les jornades, Dani Belinchón, «tothom crea, emmagatzema i comparteix imatges, i els telèfons intel·ligents permeten la creació i les xarxes socials la difusió, especialment Instagram. Però es creen i s’imposen models de representació que condicionen el missatge i la creació».
Diversos professionals han explicat les seues experiències durant l'exercici del seu treball en els darrers dos caps de setmana, concretament els dies 22, 28 i 29 d'octubre. Així, el cicle de jornades va ser inaugurat amb la conferència de José Luis Carrillo que va realitzar una ponència titulada «De la idea a la producció, censura i autocensura en la creació», en la qual es va referir, sobretot, a projectes fotogràfics i culturals que van patir pressions econòmiques i polítiques i alguns inclús no van anar endavant. Durant la mateixa jornada inaugural, Marta Martín Núñez va oferir la xerrada «Petjades i memòries. Silenci i eclosió de la fotografia de la guerra», on l'experta va tractar el paper de la fotografia memorialista de la Guerra Civil, que fa eclosió entorn de l’any 2000, en el mateix moment quan comencen a realitzar-se les primeres exhumacions de fosses amb criteris científics. 
Durant la segona jornada la professora de l’UJI Mónica Carabias Álvaro va proposar una reflexió sobre les possibilitats que ofereixen les convocatòries, ajudes, premis, exposicions i concursos actuals per a intervenir, decidir, canviar i incorporar «altres» propostes que s’ajusten al model d’inclusió en la seua conferència «Pràctiques institucionals i privades per al foment de la creació artística contemporània. Com mirar (seleccionar) sense biaixos».
D'altra banda, el doctor en Filosofia i investigador d'Estètica i Teoria de les Arts de la UNED, el vila-realenc Jordi Claramonte, considera que «quan et censuren no sols volen que calles -que també-, sinó que no existisques si més no. Això, deixar d’existir, es pot fer de moltes maneres i entre aquestes hi ha quatre mètodes per a aplicar la censura, com són la intimidació, la fricció, la inundació i la ignorància», assegura en una dissertació que ha realitzat en la conferència «Radicals però elegants o com reconèixer i desactivar quatre tipus diferents de censura».  
La darrera jornada ha començat amb la ponència «Llibertat d'expressió i informació i els drets de la personalitat i seguretat: límits, col·lisions i decisions», a càrrec de l'advocada Marta C. Dehesa, qui ha explicat de manera pràctica i participativa la situació de la jurisprudència en els àmbits del dret a la informació, la llibertat d'expressió, la privacitat,  la seguretat, el dret a l’honor, la intimitat i la pròpia imatge. 
Per la seua banda, la fotògrafa Natalia Garcés ha compartit el seu arxiu de la covid-19, «Una càpsula en el temps», una iniciativa que cerca crear una memòria fotogràfica d’aquesta crisi que contribuïsca al dret a la informació, que siga profunda, diversa, respectuosa i fidel a les difícils realitats que s’hi han documentat. 
En últim lloc, la fotoperiodista Hanna Jarzabek ha presentat els treballs realitzats a Polònia en els darrers anys, un treball denominat «El repte de transmetre les realitats en un món cada vegada més bipolar» i que té com a objectiu documentar i analitzar les raons de la creixent militarització, radicalització i augment de l’ultranacionalisme en la societat polonesa. L'autora considera necessari documentar aquest tipus de temes en un món cada vegada més bipolar i vehiculat per la manipulació i la desinformació.

Español:
La «Censura y la autocensura en la imagen». Con este título se han llevado a cabo en el Menador espai cultural las Jornadas de Imagen, una iniciativa organizada por el Servicio de Actividades Socioculturales de la Universitat Jaume I y enmarcadas dentro de Imaginaria Photography Festival. Durante el ciclo de conferencias que ha finalizado hoy, se han analizado los diferentes elementos relacionados con la censura y la autocensura en los procesos de creación y difusión de imágenes por parte de los profesionales de la fotografía.


Uno de los interrogantes que se han puesto encima la mesa en las diferentes sesiones se ha referido a si la concepción ideológica de aquello correcto condiciona las decisiones que se toman a la hora de crear una realidad social a través de las imágenes, una situación que ha sido apoyada por la mayoría de los profesionales que han participado. Además, los diversos debates que se han llevado a cabo han tenido en cuenta que la realización de los trabajos y creaciones de los fotógrafos se produce en el marco de una realidad compleja, donde también tienen cabida aspectos como la posverdad, la desinformación y la mentira informativa.


En medio de esta realidad, una de las conclusiones que han surgido de los debates es que la censura sí que afecta a los diferentes procesos de creación y producción de la imagen, muchas veces en forma de censura económica o de presión social, incluso fuera del mundo profesional. Según el coordinador de las jornadas, Dani Belinchón, «todo el mundo crea, almacena y comparte imágenes, y los smartphones permiten la creación y las redes sociales la difusión, especialmente Instagram. Pero se crean y se imponen modelos de representación que condicionan el mensaje y la creación».


Varios profesionales han explicado sus experiencias durante el ejercicio de su trabajo en los últimos dos fines de semana, concretamente los días 22, 28 y 29 de octubre. Así, el ciclo de jornadas fue inaugurado con la conferencia de José Luis Carrillo, que realizó una ponencia titulada «De la idea a la producción, censura y autocensura en la creación», en la que se refirió, sobre todo, a proyectos fotográficos y culturales que sufrieron presiones económicas y políticas y algunos incluso no siguieron adelante. Durante la misma jornada inaugural, Marta Martín Núñez ofreció la charla «Huellas y memorias. Silencio y eclosión de la fotografía de la guerra» donde la experta trató el papel de la fotografía memorialista de la Guerra Civil, que hace eclosión en torno al año 2000, en el mismo momento cuando empiezan a realizarse las primeras exhumaciones de fosas con criterios científicos.


Durante la segunda jornada la profesora de la UJI Mónica Carabias Álvaro propuso una reflexión sobre las posibilidades que ofrecen las convocatorias, ayudas, premios, exposiciones y concursos actuales para intervenir, decidir, cambiar e incorporar «otras» propuestas que se ajusten al modelo de inclusión en su conferencia «Prácticas institucionales y privadas para el fomento de la creación artística contemporánea. Cómo mirar (seleccionar) sin sesgos».


Por otro lado, el doctor en Filosofía e investigador de Estética y Teoría de las Artes de la UNED, el villarrealense Jordi Claramonte, considera que «cuando te censuran no solo quieren que calles -que también-, sino que no existas cuando menos. Esto, dejar de existir, se puede hacer de muchas maneras y entre ellas están cuatro métodos para aplicar la censura, como son la intimidación, la fricción, la inundación y la ignorancia», asegura, en una disertación que ha realizado en la conferencia «Radicales pero elegantes o cómo reconocer y desactivar cuatro tipos diferentes de censura».


La última jornada ha empezado con la ponencia «Libertad de expresión e información y los derechos de la personalidad y seguridad: límites, colisiones y decisiones», a cargo de la abogada Marta C. Dehesa, quien ha explicado de manera práctica y participativa la situación de la jurisprudencia en el ámbitos del derecho a la información, la libertad de expresión, la privacidad, la seguridad, el derecho al honor, la intimidad y la propia imagen.


Por su parte, la fotógrafa Natalia Garcés ha compartido su archivo de la covid-19, «Una cápsula en el tiempo», una iniciativa que busca crear una memoria fotográfica de esta crisis que contribuya al derecho a la información, que sea profunda, diversa, respetuosa y fiel a las difíciles realidades que se han documentado.


Por último, la fotoperiodista Hanna Jarzabek ha presentado los trabajos realizados en Polonia en los últimos años, un trabajo denominado «El reto de transmitir las realidades en un mundo cada vez más bipolar» y que tiene como objetivo documentar y analizar las razones de la creciente militarización, radicalización y aumento del ultranacionalismo en la sociedad polaca. La autora considera necesario documentar este tipo de temas en un mundo cada vez más bipolar y vehiculado por la manipulación y la desinformación.