Valencià:
L'estudi del cervell en estat de repòs aporta una nova metodologia d'exploració que està revelant interessants dades sobre com funciona el cervell quan està actiu. Un nou estudi a nivell neurocognitiu desenvolupat per investigadors del Laboratori de Neuroimatge Funcional de la Universitat Jaume I i del Center for Brain and Cognition de la Universitat Pompeu Fabra, i publicat en la prestigiosa revista científica Journal of Neuroscience, revela que la variabilitat individual existent en les connexions cerebrals condiciona la capacitat d'aprenentatge de les persones i, al seu torn, el procés d'aprenentatge produeix una modificació en les xarxes cerebrals associades a les àrees entrenades.


	Els resultats de la investigació conclouen que la capacitat d'aprenentatge del cervell humà es pot predir per mitjà de l'estudi de la connectivitat funcional espontània inicial del cervell, és a dir, la connexió o sincronització de l'activitat entre dues o més àrees cerebrals en estat de repòs. «Com és el teu cervell abans de començar a fer una tasca pot donar informació per a conèixer quant aprendràs, i això des del punt de vista de la psicologia és fonamental. Ens està donant un element predictiu de com respondràs a una tasca d'aprenentatge», ressalta César Ávila, catedràtic del Departament de Psicologia Bàsica, Clínica i Psicobiologia de la Jaume I.


	En la investigació es van prendre imatges de ressonància magnètica funcional (IRMf) del cervell en estat de repòs i durant la realització d'una tasca nova abans i després d'un entrenament distribuït al llarg de dues setmanes. Aquesta tasca es basava en la identificació de dos fonemes pertanyents a dos llenguatges de l'Índia,  l'hindi i l'urdu, molt difícils de distingir per a un no natiu. L'estudi, amb una mostra de 19 participants, va revelar que la connectivitat funcional inicial de les dues àrees associades a l'entrenament -el frontal opercular/illa anterior esquerra i el lòbul parietal superior esquerre-  predeia l'aprenentatge. Es va observar que aquells participants que mostraven una major connexió entre aquestes àrees eren els que aconseguirien una millor discriminació entre els dos fonemes. A més, després de l'entrenament es produïa una major desconnexió entre aquestes dues àrees en aquells participants amb millor aprenentatge.


	Els resultats es van ratificar amb un segon experiment en què es va realitzar un entrenament intensiu d'una hora a 28 persones, on es va constatar de nou la predicció de l'aprenentatge per mitjà de l'estudi de la connectivitat funcional en estat de repòs. «Per tant, podem dir que l'activitat cerebral espontània en estat de repòs prediu l'habilitat d'aprenentatge i ens ajuda a entendre com l'aprenentatge modifica el funcionament del cervell», explica Noelia Ventura-Campos, doctora en Matemàtiques i investigadora de la Jaume I. Els dos experiments es van realizar amb la col·laboració d’Eresa Grupo Médico en les instal·lacions de l’Hospital Provincial de Castellón.


	La nova metodologia desenvolupada, consistent en una anàlisi longitudinal en què es combinen les imatges de ressonància magnètica funcional amb el cervell actiu amb les imatges d'aquest en estat de repòs, permet interpretar la plasticitat cerebral associada a un procés d'aprenentatge. «Es tracta d'una nova forma d'exploració basada a estudiar la informació que dóna el cervell quan no fa res, que és molta. Conéixer com el cervell aprén té moltes aplicacions en els àmbits educatiu i clínic», explica Cèsar Àvila. En aquest sentit, l'investigador ressalta que les últimes investigacions «estan desmuntant la creença que la capacitat del cervell de modelar-se es perd sobre els 20 anys; ara s'està demostrant que es pot modificar a qualsevol edat, adaptant-se a les noves circumstàncies, i l'estudi dels patrons del cervell en repòs ens pot ajudar precisament a entendre com l'aprenentatge modifica el funcionament del cervell».


	Els estudis de plasticitat cerebral associada a l'aprenentatge són fonamentals per a entendre els factors que determinen la flexibilitat del cervell per a adaptar-se a una determinada situació. «Per mitjà de la remodelació del sistema, les persones poden valdre's d'experiències passades per a evitar conductes indesitjables o accelerar aquelles que comporten un benefici», ressalta Noelia Ventura-Campos. Per a la investigadora, «aquests estudis de canvi de connectivitat cerebral són, probablement, una de les fonts metodològiques amb més rellevància per a l'estudi de la plasticitat cerebral deguda a processos d'aprenentatge. La generalització d'aquesta metodologia ens podrà ajudar a determinar a priori les possibilitats del cervell amb la consegüent aplicació en el camp de l'educació, per exemple, per a determinar els millors sistemes d'aprenentatge d'idiomes, matemàtiques, etc.».


	Article Journal of Neuroscience: http://bit.ly/18HU30P.


	Més notícies d'investigació:

Investigadores de l’UJI demostren la potencialitat de les tertúlies com a eina per a combatre estereotips d'amor i de gènere

Ciència UJI TV crea un vocabulari científic audiovisual explicat pel personal investigador de la Jaume I

Español:
El estudio del cerebro en estado de reposo supone una nueva metodología de exploración que está revelando interesantes datos sobre cómo funciona el cerebro cuando está activo. Un novedoso estudio a nivel neurocognitivo desarrollado por investigadores del Laboratorio de Neuroimagen Funcional de la Universitat Jaume I y del Center for Brain and Cognition de la Universitat Pompeu Fabra, y publicado en la prestigiosa revista científica Journal of Neuroscience, revela que la variabilidad individual existente en las conexiones cerebrales condiciona la capacidad de aprendizaje de las personas y, a su vez, el proceso de aprendizaje produce una modificación en las redes cerebrales asociadas a las áreas entrenadas.


	Los resultados de la investigación concluyen que la capacidad de aprendizaje del cerebro humano se puede predecir mediante el estudio de la conectividad funcional espontánea inicial del cerebro, es decir, la conexión o sincronización de la actividad entre dos o más áreas cerebrales en estado de reposo. «Cómo es tu cerebro antes de empezar a hacer una tarea puede dar información para conocer cuánto vas a aprender y eso desde el punto de vista de la psicología es fundamental. Nos está dando un elemento predictivo de cómo vas a responder a una tarea de aprendizaje», resalta César Ávila, catedrático del Departamento de Psicología Básica, Clínica y Psicobiología de la Jaume I.


	En la investigación se tomaron imágenes de resonancia magnética funcional (IRMf) del cerebro en estado de reposo y durante la realización de una tarea nueva antes y después de un entrenamiento distribuido a lo largo de dos semanas. Esta tarea se basaba en la identificación de dos fonemas pertenecientes a dos lenguas de la India, el hindi y el urdu, muy difíciles de distinguir para un no nativo. El estudio, con una muestra de 19 participantes, reveló que la conectividad funcional inicial de las dos áreas asociadas al entrenamiento -el frontal opercular/ínsula anterior izquierda y el lóbulo parietal superior izquierdo-  predecía el aprendizaje, observando que aquellos participantes que mostraban una mayor conexión entre estas áreas eran los que conseguirían una mejor discriminación entre los dos fonemas. Además, después del entrenamiento se producía una mayor desconexión entre estas dos áreas en aquellos participantes con mejor aprendizaje.


	Los resultados se ratificaron con un segundo experimento en el que se realizó un entrenamiento intensivo de una hora a 28 personas, encontrando de nuevo la predicción del aprendizaje mediante el estudio de la conectividad funcional en estado de reposo. «Por tanto, podemos decir que la actividad cerebral espontánea en estado de reposo predice la habilidad de aprendizaje y nos ayuda a entender cómo el aprendizaje modifica el funcionamiento del cerebro», explica Noelia Ventura-Campos, doctora en Matemáticas e investigadora de la Jaume I. Ambos experimentos se realizaron con la colaboración de Eresa Grupo Médico en las instalaciones del Hospital Provincial de Castellón.


	La novedosa metodología desarrollada, consistente en un análisis longitudinal en el que se combinan las imágenes de resonancia magnética funcional con el cerebro activo con las imágenes del mismo en estado de reposo, permite interpretar la plasticidad cerebral asociada a un proceso de aprendizaje. «Se trata de una nueva forma de exploración basada en estudiar la información que da el cerebro cuando no hace nada, que es mucha. Conocer cómo el cerebro aprende tiene muchas aplicaciones a nivel educativo y clínico», explica César Ávila. En este sentido, el investigador resalta que las últimas investigaciones «están desmontando la creencia de que la capacidad del cerebro de modelarse se pierde sobre los 20 años; ahora se está demostrando que se puede modificar a cualquier edad, adaptándose a las nuevas circunstancias, y el estudio de los patrones del cerebro en reposo nos pueden ayudar precisamente a entender cómo el aprendizaje modifica el funcionamiento del cerebro».


	Los estudios de plasticidad cerebral asociada al aprendizaje son fundamentales para entender los factores que determinan la flexibilidad del cerebro para adaptarse a una determinada situación. «Mediante la remodelación del sistema, las personas pueden valerse de experiencias pasadas para evitar conductas indeseables o acelerar aquellas que suponen un beneficio», resalta Noelia Ventura-Campos. Para la investigadora, «estos estudios de cambio de conectividad cerebral son, probablemente, una de las fuentes metodológicas con más relevancia para el estudio de la plasticidad cerebral debida a procesos de aprendizaje. La generalización de esta metodología nos podrá ayudar a determinar a priori las posibilidades del cerebro con la consiguiente aplicación en el campo de la educación, por ejemplo, para determinar los mejores sistemas de aprendizaje de idiomas, matemáticas, etc.».


	Artículo Journal of Neuroscience: http://bit.ly/18HU30P.


	Más noticias de investigación:

Investigadoras de la UJI demuestran la potencialidad de las tertulias como herramienta para combatir estereotipos de amor y de género

Ciència UJI TV crea un vocabulario científico audiovisual explicado por el personal investigador de la Jaume I