Valencià:
El tamoxifèn és un profàrmac àmpliament utilitzat en el tractament de càncer de mama, però la resposta de cada persona a aquest depèn de la seua capacitat per a metabolitzar-lo a endoxifèn. Investigadors del Departament de Química Analítica de la Universitat Jaume I, del Departament de Criminologia i Ciències Forenses de la Dr. H.S. Gour University, (Sagar, Índia) i de l'Hospital Provincial de Castelló han desenvolupat un nou mètode que permet, a través d'una simple anàlisi de sang, conèixer en un curt espai de temps com metabolitza cada pacient el fàrmac, informació que és de gran utilitat per a conèixer la possible resposta al tractament, i en funció d'aquesta, ajustar la dosi del fàrmac.


	L'èxit del tractament basat en el tamoxifèn depèn en gran mesura de la capacitat d'un dels enzims de la família del citocrom P450 per a metabolitzar el fàrmac i convertir-lo en el seu metabòlit més actiu, el endoxifèn, l'activitat antitumoral del qual és molt superior a la del tamoxifèn. Els investigadors del grup de recerca de Química Bioanalítica de l’UJI i del Laboratori de Biopatologia Molecular de l'Hospital Provincial de Castelló, Josep Esteve, Juan Peris Vicente i Enrique Ochoa, expliquen que “la família del citocrom P450 consta de molts gens, un dels quals el CYP2D6 conté moltes variants genètiques (polimorfismes), unes més actives que unes altres per al metabolisme de múltiples fàrmacs, entre els quals destaca el tamoxifèn. El metge normalment no té aquesta informació genètica i per tant no sap la capacitat de resposta del pacient. També cal tenir en compte que existeixen altres factors que influeixen en la capacitat de resposta com ara la dieta o la interacció amb altres medicaments”.


	Una possible via per a avaluar la resposta individual al tamoxifèn és mesurar els nivells del profàrmac i els seus derivats en sang perifèrica del pacient. El mètode desenvolupat aplica la denominada cromatografia líquida micelar juntament amb la detecció de fluorescència per a quantificar el tamoxifèn i endoxifèn en mostres de plasma preses a pacients de càncer de mama almenys un mes després que se'ls administre el tractament. “L'anàlisi va permetre veure la capacitat metabòlica del tamoxifèn per part dels pacients en comprovar les variacions en els nivells de tamoxifèn i endoxifèn, que al seu torn van ser correlacionades mitjançant l'anàlisi genètica dels seus polimorfismes del gen CYP2D6, que classificaven als pacients en metabolitzadors ultraràpids, extensius, intermedis i pobres. Amb això es va comprovar l'associació, la qual cosa permetria mitjançant una simple anàlisi ajustar millor la dosi del fàrmac, incrementant les possibilitats d'èxit del tractament”, expliquen els investigadors. 


	L'investigador de l’UII Josep Esteve destaca que “en comparació d'altres mètodes existents, l'enfocament desenvolupat permet realitzar proves d'avaluació de la capacitat de metabolizació del tamoxifèn en un laboratori clínic en un temps raonable i sense els elevats costos que comporten un altre tipus de proves”.

Referència bibliogràfica:


	Enrique Ochoa de Aranda, Josep Esteve-Romero, Maria Rambla-Alegre, Juan Peris-Vicente, Devasish Bose. “Development of a methodology to quantify tamoxifen and endoxifen in breast cancer patients by micellar liquid chromatography and validation according to the ICH guidelines”. Talanta. 84, 314-318 (2011).

Español:
El tamoxifeno es un profármaco ampliamente utilizado en el tratamiento de cáncer de mama, pero la respuesta de cada persona al mismo depende de su capacidad para metabolizarlo a endoxifeno. Investigadores del Departamento de Química Analítica de la Universitat Jaume I, del Departamento de Criminología y Ciencias Forenses de la Dr. H.S. Gour University, (Sagar, India) y del Hospital Provincial de Castellón han desarrollado un nuevo método que permite, a través de un simple análisis de sangre, conocer en un corto espacio de tiempo cómo metaboliza cada paciente el fármaco, información que es de gran utilidad para conocer la posible respuesta al tratamiento, y en función de ésta, ajustar la dosis del fármaco.


	El éxito del tratamiento basado en el tamoxifeno depende en gran medida de la capacidad de una de las enzimas de la familia del citocromo P450 para metabolizar el fármaco y convertirlo en su metabolito más activo, el endoxifeno, cuya actividad antitumoral es muy superior a la del tamoxifeno. Los investigadores del grupo de investigación de Química Bioanalítica de la UJI y del Laboratorio de Biopatología Molecular del Hospital Provincial de Castellón, Josep Esteve, Juan Peris Vicente y Enrique Ochoa, explican que “la familia del citocromo P450 consta de muchos genes, uno de los cuales el CYP2D6 contiene muchas variantes genéticas (polimorfismos), unas más activas que otras para el metabolismo de múltiples fármacos, entre los cuales destaca el tamoxifeno. El médico normalmente carece de esta información genética y por tanto no sabe la capacidad de respuesta del paciente. También hay que tener en cuenta que existen otros factores que influyen en la capacidad de respuesta como la dieta o la interacción con otros medicamentos”.


	Una posible vía para evaluar la respuesta individual al tamoxifeno es medir los niveles del profármaco y sus derivados en sangre periférica del paciente. El método desarrollado aplica la denominada cromatografía líquida micelar junto con la detección de fluorescencia para cuantificar el tamoxifeno y endoxifeno en muestras de plasma tomadas a pacientes de cáncer de mama al menos un mes después de que se les administre el tratamiento. “El análisis permitió ver la capacidad metabólica del tamoxifeno por parte de los pacientes al comprobar las variaciones en los niveles de tamoxifeno y endoxifeno, que a su vez fueron correlacionadas mediante el análisis genético de sus polimorfismos del gen CYP2D6, que clasificaban a los pacientes en metabolizadores ultrarrápidos, extensivos, intermedios y pobres. Con ello se comprobó la asociación, lo que permitiría mediante un simple análisis por MLC ajustar mejor la dosis del fármaco, incrementando las posibilidades de éxito del tratamiento”, explican los investigadores. 


	El investigador de la UII Josep Esteve destaca que “en comparación con otros métodos existentes, el enfoque desarrollado permite realizar pruebas de evaluación de la capacidad de metabolización del tamoxifeno en un laboratorio clínico en un tiempo razonable y sin los elevados costes que conllevan otro tipo de pruebas”.


	 

Referencia bibliográfica:


	Enrique Ochoa de Aranda, Josep Esteve-Romero, Maria Rambla-Alegre, Juan Peris-Vicente, Devasish Bose. “Development of a methodology to quantify tamoxifen and endoxifen in breast cancer patients by micellar liquid chromatography and validation according to the ICH guidelines”. Talanta. 84, 314-318 (2011).