Valencià:
La brutal crisi sanitària de la COVID-19 té la seua principal conseqüència en la salut i en la pèrdua de persones estimades. A aquest efecte catastròfics s’uneix el temor per les implicacions sobre l’economia i sobre el conjunt de les nostres relacions socials. El virus es desenvolupa en el territori, ens contagia des de la proximitat i estén els seus efectes per tot el planeta. Ara bé, ni la propagació, ni la seua incidència, ni el procés de desescalada, ni els seus efectes socioeconòmics seran igualés en tots els espais.
La situació de despoblació en què es troba una part important de l’interior de la província de Castelló, amb un nombre d’habitants per quilòmetre quadrat menor, ha permés que molts d’aquests municipis hagen passat a considerar-se espais segurs i punts de refugi davant del virus. La taxa de contagis, i d’ací els seus efectes en la salut i l’activitat quotidiana, són majors en àrees densament poblades i amb major dinamisme social i econòmic. Consegüentment, són les comarques d’interior, les menys poblades, les que es mostren ara com una alternativa temporal on establir la residència i, en la mesura que siga possible, el nostre treball i el conjunt de la nostra vida en societat. De fet, i així ho hem pogut comprovar en mitjans de comunicació, s’han produït desplaçaments a segones residències buscant seguretat i un major espai vital. Aquests moviments han posat en evidència un fet destacable, com és la possibilitat real de mantindre l’activitat laboral des de la distància.
El poble se’ns presenta com un territori segur des del qual fer front a la crisi sanitària i econòmica. Més encara, els escenaris postconfinament apunten cap a una mobilitat laboral i socioeconòmica reduïda per als pròxims mesos, amb distància social pel mig, però també amb límits en els nostres desplaçaments. És en aquest context de menys mobilitat on adquireix més importància la idea del local, la proximitat com a context socioeconòmic i estratègia de desenvolupament. És el moment de reforçar el sentiment de pertinença al territori incorporant una nova visió de l’àmbit laboral.
Els sistemes locals de treball (SLT) es defineixen a partir de l’estructura productiva del territori i el radi de desplaçament dels treballadors. En el cas de la província de Castelló trobem uns deu SLT del total dels aproximadament quaranta identificats en la Comunitat Valenciana, amb una tendència fins al moment de reducció en el nombre d’SLT per l’ampliació en la distància de desplaçament laboral i la major homogeneïtat dels sistemes productius locals. Ara bé, el nou context de proximitat imposat pel coronavirus, que aconsella reduir la nostra mobilitat territorial, planteja un nou escenari on els desplaçaments diaris per motius laborals es redueixen, i fins i tot és possible pensar en un canvi de tendència  i direcció a favor dels municipis d’interior. Si fins ara la decisió d’on residir se supeditava, majoritàriament, al lloc de treball (People follow Jobs); el nou context postpandèmia ens ofereix l’alternativa de localitzar el treball en el lloc de residència triat (Jobs follow People), prioritzant les qualitats de l’entorn residencial per damunt d’aspectes laborals.
S’obri una finestra d’oportunitat a l’interior provincial que requereix accions immediates de suport a l’àmbit local. Des del camp del desenvolupament local, entenem que és el moment d’apostar per una estratègia de desenvolupament territorial que resolga velles reivindicacions de serveis i mitjans, i que facilite i iguale les oportunitats de vida i desenvolupament de les nostres comarques d’interior. En el pla laboral, urgeixen les infraestructures que completen la cobertura de xarxes de dades mitjançant fibra i telefonia 4G en la totalitat de la província, com a element imprescindible per al teletreball. Aquest últim permet trencar amb la primacia del lloc de treball i invertir la tendència actual, prioritzant les persones en un model de comportament Jobs follow People.
Es tracta d’un canvi de tendència amb l’objectiu d’ampliar l’oferta d’ocupacions accessibles des de l’interior com a primer pas cap a una dinàmica econòmica i social més densa que supose un suport per a la continuïtat de les activitats existents, a la seua actualització amb noves inversions i, per descomptat, a l’arribada de noves apostes pel territori.
Els problemes de disponibilitat de serveis bàsics, tant els que fan referència a l’educació o la sanitat, com els comercials com són la fleca, la botiga o el bar, o els que miren cap a l’oferta  d’habitatge, tenen tots en comú la falta de població en l’espai local, i fins i tot en el territori comarcal. Millorar les oportunitats laborals són part d’una estratègia global favorable a l’arribada de nous residents, amb actuacions que en uns casos es limitaran al municipi però que han d’estendre’s cap a la comarca, mancomunitat, consorci o pacte per l’ocupació com a espai s de referència.
El poble significa producte de proximitat, recursos locals i possibilitats de crear nous llocs de treball. Per a això serà necessària l’ajuda des de l’administració, la qual cosa inclou suports financers i, per descomptat, la dotació de serveis públics; però al mateix nivell d’importància, instruments per a la formació específica de treballadors amb cursos adaptats a les noves oportunitats que ofereix l’interior de la nostra província i que inclouen el turisme, la producció d’aliments de qualitat, l’explotació de recursos forestals o les energies renovables, entre altres alternatives. L’oportunitat passa per l’ocupació qualificada, per la formació tècnica com a base imprescindible per a un nou model productiu amb l’atractiu necessari per a noves oportunitats de treball, que es transformen en noves famílies residents i en l’inici de la recuperació de l’espai rural interior.
Vicente Budí, director de l'Institut de Desenvolupament Local Càtedra AVANT GVA-UJI.

Español:
La brutal crisis sanitaria de la COVID-19 tiene su principal consecuencia en la salud y en la pérdida de seres queridos. A estos efectos catastróficos se une el temor por las implicaciones sobre la economía y sobre el conjunto de nuestras relaciones sociales. El virus se desenvuelve en el territorio, nos contagia desde la cercanía y extiende sus efectos por todo el planeta. Ahora bien, ni la propagación, ni su incidencia, ni el proceso de desescalada, ni sus efectos socioeconómicos van a ser iguales en todos los espacios.
La situación de despoblación en la que se encuentra una parte importante del interior de la provincia de Castelló, con un número de habitantes por kilómetro cuadrado menor, ha permitido que muchos de estos municipios hayan pasado a considerarse espacios seguros y puntos de refugio frente al virus. La tasa de contagios, y de ahí sus efectos en la salud y la actividad cotidiana, son mayores en áreas densamente pobladas y con mayor dinamismo social y económico. Consecuentemente, son las comarcas de interior, las menos pobladas, las que se muestran ahora como una alternativa temporal donde establecer la residencia y, en la medida de lo posible, nuestro trabajo y el conjunto de nuestra vida en sociedad. De hecho, y así lo hemos podido comprobar en medios de comunicación, se han producido desplazamientos a segundas residencias buscando seguridad y un mayor espacio vital. Estos movimientos han puesto en evidencia un hecho destacable, como es la posibilidad real de mantener la actividad laboral desde la distancia.
El pueblo se nos presenta como territorio seguro desde el que hacer frente a la crisis sanitaria y económica. Más aún, los escenarios postconfinamiento apuntan hacia una movilidad laboral y socioeconómica reducida para los próximos meses, con distancia social de por medio, pero también con límites a nuestros desplazamientos. Es en este contexto de menos movilidad donde adquiere más importancia la idea de lo local, la proximidad como contexto socioeconómico y estrategia de desarrollo. Es el momento de reforzar el sentimiento de pertenencia al territorio incorporando una nueva visión del ámbito laboral.
Los sistemas locales de trabajo (SLT) se definen a partir de la estructura productiva del territorio y el radio de desplazamiento de los trabajadores. En el caso de la provincia de Castellón encontramos unos diez SLT del total de los aproximadamente cuarenta identificados en la Comunitat Valenciana, con una tendencia hasta el momento de reducción en el número de SLT por la ampliación en la distancia de desplazamiento laboral y la mayor homogeneidad de los sistemas productivos locales. Ahora bien, el nuevo contexto de proximidad impuesto por el coronavirus, que aconseja reducir nuestra movilidad territorial, plantea un nuevo escenario donde los desplazamientos diarios por motivos laborales se reducen, e incluso es posible pensar en un cambio de tendencia y dirección a favor de los municipios de interior. Si hasta ahora la decisión de donde residir se supeditaba, mayoritariamente, al lugar de trabajo (People follow Jobs); el nuevo contexto postpandemia nos ofrece la alternativa de localizar el trabajo en el lugar de residencia elegido (Jobs follow People), priorizando las cualidades del entorno residencial por encima de aspectos laborales.
Se abre una ventana de oportunidad en el interior provincial que requiere de acciones inmediatas de apoyo al ámbito local. Desde el campo del desarrollo local, entendemos que es el momento de apostar por una estrategia de desarrollo territorial que resuelva viejas reivindicaciones de servicios y medios, y que facilite e iguale las oportunidades de vida y desarrollo de nuestras comarcas de interior. En el plano laboral, urgen las infraestructuras que completen la cobertura de redes de datos mediante fibra y telefonía 4G en la totalidad de la provincia, como elemento imprescindible para el teletrabajo. Este último permite romper con la primacía del lugar de trabajo e invertir la tendencia actual, priorizando las personas en un modelo de comportamiento Jobs follow People.
Se trata de un cambio de tendencia con el objetivo de ampliar la oferta de empleos accesibles desde el interior como primer paso hacia una dinámica económica y social más densa que suponga un apoyo para la continuidad de las actividades existentes, a su actualización con nuevas inversiones y, por supuesto, a la llegada de nuevas apuestas por el territorio.
Los problemas de disponibilidad de servicios básicos, tanto los que hacen referencia a la educación o la sanidad, como los comerciales como son la panadería, la tienda o el bar, o los que miran hacia la oferta de vivienda, tienen todos en común la falta de población en el espacio local, e incluso en el territorio comarcal. Mejorar las oportunidades laborales son parte de una estrategia global favorable a la llegada de nuevos residentes, con actuaciones que en unos casos se limitarán al municipio pero que deben extenderse hacia la comarca, mancomunidad, consorcio o pacto por el empleo como espacios de referencia.
El pueblo significa producto de proximidad, recursos locales y posibilidades de crear nuevos puestos de trabajo. Para ello será necesaria la ayuda desde la administración, lo que incluye apoyos financieros y, por supuesto, la dotación de servicios públicos; pero al mismo nivel de importancia, instrumentos para la formación específica de trabajadores con cursos adaptados a las nuevas oportunidades que ofrece el interior de nuestra provincia y que incluyen el turismo, la producción de alimentos de calidad, la explotación de recursos forestales o las energías renovables, entre otras alternativas. La oportunidad pasa por el empleo cualificado, por la formación técnica como base imprescindible para un nuevo modelo productivo con el atractivo necesario para nuevas oportunidades de trabajo, que se transformen en nuevas familias residentes y en el inicio de la recuperación del rural interior.
Vicente Budí, director del Instituto de Desarrollo Local Cátedra AVANT GVA-UJI.