Valencià:
Investigadors de la Universitat Jaume I de Castelló, la Universitat Politècnica de València, l’Imperial College de Londres i la Universitat Estatal Paulista de Sao Paulo (Brasil) han obtingut, a escala de laboratori, un nou tipus de ciment a partir de residus ceràmics. Es tracta d’un material més sostenible que els utilitzats actualment, que obri a més una nova via de negoci per a la indústria ceràmica. Els primers resultats d’aquest treball van ser publicats l’any passat en la revista Construction and Building Materials.


	Fins al moment, els investigadors han treballat amb residus de rajoles, de ceràmica sanitària (lavabos i inodors) i de gres porcellànic com a base, i han obtingut un producte final amb una resistència fins i tot superior als conglomerants utilitzats avui en dia. «Es tracta d’un material totalment nou. La seua principal característica és que no conté ciment pòrtland, la qual cosa el converteix en un material més sostenible que els empleats actualment. Està compost únicament pel residu ceràmic, una substància química activadora i aigua», explica M. Victoria Borrachero, investigadora de l’Institut de Ciència i Tecnologia del Formigó (ICITECH) de la Universitat Politècnica de València.

Rajoles triturades


	Els primers estudis es van dur a terme utilitzant residus de rajola d’argila roja i, com a substància activadora, hidròxid sòdic o mescles hidròxid sòdic-silicat sòdic. «El procés per a obtenir el ciment en aquest cas és molt senzill: primer triturem la rajola, es mol i es mescla amb la dissolució activadora; immediatament es pasta juntament amb l’àrid i el ciment ja està preparat per a ser col·locat en motlles i sotmès a un procés d’enduriment especial a alta temperatura», apunta M. Victoria Borrachero.


	Els investigadors se centren ara en l’estudi de les prestacions dels productes obtinguts amb els residus de ceràmica sanitària i gres porcellànic. A més, estan analitzant noves substàncies activadores que permeten obtenir un producte final encara més sostenible. «Hem fet ja proves amb cendra de corfa d’arròs i els resultats són molt positius. La seua utilització permetria obtenir un producte final encara més sostenible i més barat, perquè estaria compost quasi en la seua totalitat per residus reutilitzats», destaca M. Victoria Borrachero.


	 

Referència: L. Reig, M. M. Tashima, M. V. Borrachero, J. Monzó, C. R. Cheeseman, J. Payá. “Properties and microstructure of alkali-activated red clay brick waste”. Construction and Building Materials. Volume 43. June 2013.

Español:
Investigadores de la Universitat Jaume I de Castelló, la Universitat Politècnica de València, el Imperial College de Londres y la Universidad Estatal Paulista de Sao Paulo (Brasil) han obtenido, a escala de laboratorio, un nuevo tipo de cemento a partir de residuos cerámicos. Se trata de un material más sostenible que los utilizados actualmente, que abre además una nueva vía de negocio para la industria cerámica. Los primeros resultados de este trabajo fueron publicados el año pasado en la revista Construction and Building Materials.


	Hasta el momento, los investigadores han trabajado con residuos de ladrillos, de cerámica sanitaria (lavabos e inodoros) y de gres porcelánico como base, obteniendo un producto final con una resistencia incluso superior a los conglomerantes utilizados hoy en día. «Se trata de un material totalmente novedoso. Su principal característica es que no contiene cemento de Pórtland, lo que lo convierte en un material más sostenible que los empleados actualmente. Está compuesto únicamente por el residuo cerámico, una sustancia química activadora y agua», explica M.ª Victoria Borrachero, investigadora del Instituto de Ciencia y Tecnología del Hormigón (ICITECH) de la Universitat Politècnica de València.

Ladrillos triturados


	Los primeros estudios se llevaron a cabo utilizando residuos de ladrillo de arcilla roja y, como sustancia activadora, hidróxido sódico o mezclas hidróxido sódico-silicato sódico. «El proceso para obtener el cemento en este caso es muy sencillo: primero trituramos el ladrillo, se muele y se mezcla con la disolución activadora; inmediatamente se amasa junto con el árido y el cemento ya está preparado para ser colocado en moldes y sometido a un proceso de endurecimiento especial a alta temperatura», apunta M.ª Victoria Borrachero.


	Los investigadores se centran ahora en el estudio de las prestaciones de los productos obtenidos con los residuos de cerámica sanitaria y gres porcelánico. Además, están analizando nuevas sustancias activadoras que permitan obtener un producto final todavía más sostenible.


	«Hemos hecho ya pruebas con ceniza de cáscara de arroz y los resultados son muy positivos. Su utilización permitiría obtener un producto final todavía más sostenible y más barato, porque estaría compuesto casi en su totalidad por residuos reutilizados», destaca M.ª Victoria Borrachero.


	 

Referencia: L. Reig, M. M. Tashima, M. V. Borrachero, J. Monzó, C. R. Cheeseman, J. Payá. “Properties and microstructure of alkali-activated red clay brick waste”. Construction and Building Materials. Volume 43. June 2013.