Valencià:
La construcció d'una imatge social de prestigi és un tret essencial de la psicologia humana; de fet, afavoreix la cooperació de les persones de forma més eficient que altres motivacions. Les conclusions d'aquest estudi desenvolupat en una comunitat de Papua Nova Guinea, que ha sigut liderat pel professor Gianluca Grimalda de la Universitat Jaume I, s'han publicat en Nature Communications.
«La nostra preocupació davant com ens veuen els altres no està limitada a la interacció en les xarxes socials o al feedback en e-Bay, sinó que sorgeix prèviament a les noves tecnologies perquè és intrínseca a la nostra psicologia», afirma Grimalda, qui per a testar les seues teories sobre la cooperació humana va realitzar una estada en la comunitat de Teop de Papua Nova Guinea. Aquest poble d'Oceania va ser seleccionat tant per les seues petites dimensions i baixos nivells de complexitat social, com per mostrar característiques molt diferents de les societats occidentals. El professor de l’UJI va realitzar aquesta estada juntament amb els investigadors Andreas Pondorfer, company seu en l'Institut per a l'Economia Mundial de la Universitat de Kiel –on es troba d'estada– i David P. Tracer, de la Universitat de Colorado a Denver, EUA.
Els Teop són horticultors i recol·lectors, utilitzen eines rudimentàries per a conrear els aliments, no posseeixen indústria mecanitzada, i la retribució de mà d'obra és poc freqüent. Viuen en poblacions d'uns 150 habitants. «Aquest tipus de societat a petita escala és ideal per a provar les teories evolutives del comportament humà, ja que les condicions que es donen dins d'ells són molt més properes a les experimentades en la major part de la nostra història evolutiva, a diferència de les societats occidentals industrialitzades. L'estudi de camp sobre els Teop és un dels primers a examinar els efectes que té la imatge social en la vida real sobre la cooperació humana», va subratllar el professor.
Segons les teories evolutives i econòmiques, s'espera que els éssers humans, com altres animals, es comporten de forma egoista, maximitzant els guanys materials per a si mateixos. Atès que la cooperació implica sacrificar el propi interès pels interessos del grup, hauria d'haver sigut eliminada per la selecció natural. No obstant això, la cooperació humana encara té lloc en totes les societats conegudes, la qual cosa planteja un puzle científic que requereix una explicació. Així doncs, s'han proposat diverses teories per a explicar l'evolució de la cooperació. En l'estudi de camp sobre els Teop, els investigadors es van centrar en dues de les més comunes: la preocupació per la imatge social i la propensió a castigar la conducta desviada. La primera teoria descriu el desig de l'individu de mantenir la seua reputació com a cooperador en el grup social. La segona teoria emfatitza la capacitat dels grups humans d’«autoimposar» les normes de cooperació, amb alguns individus que actuen com a «justiciers» que estan disposats a sacrificar els seus propis recursos per a castigar els qui no cooperen.  
La rellevància de la preocupació per la imatge social es va posar a prova entre la comunitat Teop a través de la presència en algunes sessions –però no en altres– d'un «gran home» (líder de la comunitat) com a observador de les decisions dels participants en les interaccions cooperatives anònimes, el denominat «joc del dilema del presoner». En absència d'institucions formals eficaces, els grans homes són els responsables de resoldre els conflictes socials i fer complir les normes socials. També realitzen les funcions de «nucli» de les xarxes socials i són les figures davant les quals els individus de la comunitat s'esforcen per mantenir una imatge social positiva.
UNA COOPERACIÓ EFICIENT
La principal conclusió de l'estudi és que la preocupació per la imatge social pesa molt més que el càstig com a factors que promouen l'eficiència de la cooperació en aquesta societat. Curiosament, quan un gran home d'un grup extern actua com a observador, no es dóna una influència positiva sobre la cooperació. Per tant, la preocupació per la imatge social apareix limitada al grup social propi de l'individu. En general, en opinió de Grimalda, «aquests resultats reforcen la idea que la preocupació per la imatge social pròpia és un tret universal de la psicologia humana. Per contra, la propensió a castigar el comportament no cooperatiu, que és observable en algunes societats contemporànies, probablement es va adquirir de forma relativament recent en l'evolució humana». L'estudi conclou que el desig dels individus de mantenir una imatge social positiva dins de la comunitat és més important que el càstig com a motor de la cooperació social. 
Gianluca Grimalda destaca que el resultat més sorprenent del seu treball és, «sens dubte, que el càstig per part de l'altre "jugador" o bé per part d'un "observador" que funciona com un jutge, no ha comportat beneficis. Al contrari, s'han destruït moltíssims recursos que els participants haurien pogut guanyar. De fet, en moltíssimes societats, especialment en les de tradició religiosa protestant, aquest mecanisme actua de manera rellevant per a incrementar els beneficis de la cooperació», agrega.
En aquesta societat de Papua, igual que en altres de Rússia, Grècia o Turquia, s'observen també nivells de càstig en general molt alts –molt més que en estudis de rèplica que es van dur a terme a Alemanya– i nivells molt alts del denominat «càstig antisocial», que fa referència al de les persones que cooperen. En opinió de Grimalda, «encara no s'han comprès les raons d'aquest càstig antisocial. Amb molta sorpresa, hem constatat que els observadors/jutges també castiguen els cooperadors de manera massiva. Pensem que aquestes societats són molt competitives i es fonamenten en un tipus de lògica com mors tua, vita mea (la teua mort és la meua vida). És a dir, la meua posició personal millora si la teua empitjora, però això es tradueix en un vertader desastre col·lectiu».
INTERROGANTS SOBRE EL CÀSTIG
Aquest grup de recerca, a partir d'aquests resultats, treballa en un nou estudi que aprofundeix, precisament, en les motivacions que hi ha darrere del càstig en ambdues situacions d'interacció. És a dir, el càstig per part d'un altre participant en el joc de la cooperació, i un càstig per part de l'observador/jutge. «Tenim plans per a tornar a Bougainville (Papua) el pròxim any per a afrontar la que és una de les més interessants –i no resoltes– preguntes de recerca relatives a la cooperació: per què el càstig funciona molt bé en unes societats i no en unes altres. Hi ha una relació entre la capacitat que tenen la imatge social i el càstig, respectivament, d'augmentar els beneficis de la cooperació?», avança l'investigador.
Gianluca Grimalda és professor de Fonaments d'Anàlisi Econòmica del Departament d'Economia de la Universitat Jaume I des de 2012. Actualment es troba d'estada de recerca a l'Institut per a l'Economia Mundial de la Universitat de Kiel (Alemanya) i també ha col·laborat  amb el Centre per a l'Estudi de la Cooperació Global de la Universitat de Duisburg-Essen (Alemanya). El seu àmbit de recerca principal és el fonament del comportament cooperatiu. Per a això, utilitza una metodologia experimental i dóna prioritat a una anàlisi comparativa entre diverses cultures. En la seua carrera, ha dirigit diversos projectes de recerca finançats, entre altres, per la Fundació Nacional per a la Ciència dels EUA, la Comissió Europea i el Ministeri d'Educació d'Espanya. El seu treball té un perfil interdisciplinari, per la qual cosa ha publicat articles en publicacions tan diverses com Proceedings of the National Academy of Sciences, Psychological Science o Experimental Economics.
 
Grimalda, G. et al. “Social image concerns promote cooperation more than altruistic punishment”. Nature Communications, 7:12288, doi: 10.1038/ncomms12288 (2016).

Español:
La construcción de una imagen social de prestigio es un rasgo esencial de la psicología humana; de hecho, favorece la cooperación de las personas de forma más eficiente que otras motivaciones. Las conclusiones de este estudio desarrollado en una comunidad de Papúa Nueva Guinea, que ha sido liderado por el profesor Gianluca Grimalda de la Universitat Jaume I, se han publicado en Nature Communications.
«Nuestra preocupación ante cómo nos ven los demás no está limitada a la interacción en las redes sociales o al feedback en e-Bay, sino que surge previamente a las nuevas tecnologías porque es intrínseca a nuestra psicología», afirma Grimalda, quien para testar sus teorías sobre la cooperación humana realizó una estancia en la comunidad de Teop de Papúa Nueva Guinea. Este pueblo de Oceanía fue seleccionado tanto por sus pequeñas dimensiones y bajos niveles de complejidad social, como por mostrar características muy diferentes a las sociedades occidentales. El profesor de la UJI realizó esta estancia junto con los investigadores Andreas Pondorfer, compañero suyo en el Instituto para la Economía Mundial de la Universidad de Kiel –donde se encuentra de estancia– y David P. Tracer, de la Universidad de Colorado en Denver, EEUU.
Los Teop son horticultores y recolectores, utilizan herramientas rudimentarias para cultivar sus alimentos, no poseen industria mecanizada, y el pago de mano de obra es poco frecuente. Viven en poblaciones de unos 150 habitantes. «Este tipo de sociedad a pequeña escala es ideal para probar las teorías evolutivas del comportamiento humano, ya que las condiciones que se dan dentro de ellos son mucho más cercanas a las experimentadas en la mayor parte de nuestra historia evolutiva, a diferencia de las sociedades occidentales industrializadas. El estudio de campo sobre los Teop es uno de los primeros en examinar los efectos que tiene la imagen social en la vida real sobre la cooperación humana», subrayó el profesor.
Según las teorías evolutivas y económicas, se espera que los seres humanos, como otros animales, se comporten de forma egoísta, maximizando las ganancias materiales para sí mismos. Dado que la cooperación implica sacrificar el propio interés por los intereses del grupo, debería haber sido eliminada por la selección natural. Sin embargo, la cooperación humana todavía tiene lugar en todas las sociedades conocidas, lo que plantea un puzle científico que requiere una explicación. Se han propuesto diversas teorías para explicar la evolución de la cooperación. En el estudio de campo sobre los Teop, los investigadores se centraron en dos de las más comunes: la preocupación por la imagen social y la propensión a castigar la conducta desviada. La primera teoría describe el deseo del individuo de mantener su reputación como cooperador en el grupo social. La segunda teoría enfatiza la capacidad de los grupos humanos de «autoimponer» las normas de cooperación, con algunos individuos que actúan como «justicieros» que están dispuestos a sacrificar sus propios recursos para castigar a los que no cooperan.   
La relevancia de la preocupación por la imagen social se puso a prueba entre la comunidad Teop a través de la presencia en algunas sesiones –pero no en otras– de un «gran hombre» (líder de la comunidad) como observador de las decisiones de los participantes en las interacciones cooperativas anónimas, el denominado «juego del dilema del prisionero». En ausencia de instituciones formales eficaces, los grandes hombres son los responsables de resolver los conflictos sociales y hacer cumplir las normas sociales. También realizan las funciones de «núcleo» de las redes sociales y son las figuras ante las que los individuos de la comunidad se esfuerzan por mantener una imagen social positiva.
UNA COOPERACIÓN EFICIENTE
La principal conclusión del estudio es que la preocupación por la imagen social pesa mucho más que el castigo como factores que promueven la eficiencia de la cooperación en esta sociedad. Curiosamente, cuando un gran hombre de un grupo externo actúa como observador, no se da una influencia positiva sobre la cooperación. Por tanto, la preocupación por la imagen social aparece limitada al grupo social propio del individuo. En general, en opinión de Grimalda, «estos resultados apoyan la idea de que la preocupación por la imagen social propia es un rasgo universal de la psicología humana. Por el contrario, la propensión a castigar el comportamiento no cooperativo, que es observable en algunas sociedades contemporáneas, probablemente se adquirió de forma relativamente reciente en la evolución humana». El estudio concluye que el deseo de los individuos de mantener una imagen social positiva dentro de la comunidad es más importante que el castigo como motor de la cooperación social.
INTERROGANTES SOBRE EL CASTIGO
Este grupo de investigación, a partir de estos resultados, trabaja en un nuevo estudio que  profundiza, precisamente, en las motivaciones que hay tras el castigo en ambas situaciones de interacción. Es decir, el castigo por parte de otro participante en el juego de la cooperación, y un castigo por parte del observador/juez). «Tenemos planes para volver a Bougainville (Papúa) el próximo año para afrontar la que es una de las más interesantes –y no resueltas– preguntas de investigación relativas a la cooperación: por qué el castigo funciona muy bien en unas sociedades y no en otras. ¿Existe una relación entre la capacidad que tienen la imagen social y el castigo, respectivamente, de aumentar los beneficios de la cooperación?», adelanta el investigador.
Gianluca Grimalda es profesor de Fundamentos de Análisis Económico en el Departamento de Economía de la Universitat Jaume I desde 2012. Actualmente se encuentra de estancia de investigación en el Instituto para la Economía Mundial de la Universidad de Kiel (Alemania) y también ha colaborado  con el Centro para el Estudio de la Cooperación Global de la Universidad de Duisburg-Essen (Alemania). Su ámbito de investigación principal es el fundamento del comportamiento cooperativo. Para ello, utiliza una metodología experimental y da prioridad a un análisis comparativo entre varias culturas. En su carrera, ha dirigido varios proyectos de investigación financiados, entre otros, por la Fundación Nacional para la Ciencia de EEUU, la Comisión Europea y el Ministerio de Educación de España. Su trabajo tiene un perfil interdisciplinar, por lo que ha publicado artículos en publicaciones como Proceedings of the National Academy of Sciences, Psychological Science o Experimental Economics.
 
Grimalda, G. et al. «Social image concerns promote cooperation more than altruistic punishment». Nature Communications, 7:12288, doi: 10.1038/ncomms12288 (2016).