Valencià:
El professor de Ciència dels Materials i Enginyeria Metal·lúrgica de l'UJI, Luis Cabedo, ha analitzat a la Llotja del Cànem la realitat del plàstic com a material i la seua problemàtica actual en una ponència titulada «Plàstics: fake news vs. facts». L'esdeveniment s'emmarca dins de la Setmana de la Ciència de la Universitat Jaume I, una sèrie d'actes, conferències i activitats divulgatives de temàtica investigadora, condensats entre el 4 i 15 de novembre, amb l'objectiu de promoure la cultura científica.
«La realitat del plàstic no és tan senzilla com arriba al ciutadà. Existeix una visió simplista i molta desinformació al voltant del material i no tot és blanc o negre», ha avançat Cabedo, que ha recordat que la problemàtica «no és nova» encara que els focus mediàtics ho han tret ara a la llum: «La comunitat científica porta més de 15 anys treballant en aquest sentit, és una problemàtica es veia vindre des de molt abans. Però no hi ha dubte que la pressió social actual ha fet que la indústria del plàstic veja amenaçat el seu fonament i estiga envoltada per directives europees»
El professor ha defensat que és necessària «una visió àmplia i real de la complexitat del problema per a entendre cap a on la investigació i la ciència es dirigeixen per a poder solucionar-ho». Cabedo ha subratllat la «salvatjada» que suposa el nivell de producció de plàstic i ha assenyalat que no existeix un altre material que haja tingut un creixement tan aclaparador i exponencial en la seua producció i ús: «Pràcticament tot el nostre context és plàstic però aquest fet té una justificació tècnica i econòmica darrere». Es tracta, en paraules del científic, d'un material «extraordinari amb una densitat molt baixa que permet crear lleugeresa. És molt segur, flexible, resistent, versàtil i higiènic, a més de barat, la qual cosa aconsegueix democratitzar l'accés als béns, al consum i al confort».
El petroli com a origen del plàstic és un factor a tindre en compte, encara que en temàtica mediambiental la seua impremta «és residual, ja que l'aportació relativa del material a la quantitat de CO2 està sobre un 2%, és irrisòria». El professor ha incidit en què el problema radica en els residus en forma de microplàstics: «Són trossos minúsculs que no es poden apreciar però estan en contacte real en els éssers vius. Són materials químics no destinats a ser digerits i està en tots els llocs, es transporten per l'aigua o el vent».
Cabedo també ha indagat sobre com és possible que a Europa cap país recicle més del 40% del plàstic que utilitza: «Els embolcalls per a envasament d'aliments no es poden reciclar per al mateix ús per llei i aquest tipus de plàstic és una quantitat important del total. És un producte vital perquè permet protegir, gestionar i mantindre l'aliment, però no ha de ser reintroduït en la cadena d'aliments perquè no és segur».
Quant a les solucions, «les bosses reutilitzables, les ecològiques de paper, les bosses d'aigua, les palletes d'alvocat i altres solucions que ens arriben són estafes o idees de cara a la galeria. No són pràctiques sostenibles, són productes més cars i menys eficients». El professor ha assenyalat que els esforços científics van en direcció al ecodiseny i a l'economia biocircular i, per finalitzar, ha remarcant algunes de les solucions reals: «legislar per a millorar la recollida de residus, avançar en la selecció de materials i, sobretot, en el millorar la tecnologia de reciclatge químic ja que, hui dia, l'energia que és necessària per a reutilitzar plàstic és molt superior a la que es requereix per a crear-ho de zero».
Fotografies

Español:
El profesor de Ciencia de los Materiales e Ingeniería Metalúrgica de la UJI, Luis Cabedo, ha analizado en la Llotja del Cànem la realidad del plástico como material y su problemática actual en una ponencia titulada «Plásticos: fake news vs. facts». El evento se enmarca dentro de la Semana de la Ciencia de la Universitat Jaume I, una serie de actos, conferencias y actividades divulgativas de temática investigadora, condensados entre el 4 y 15 de noviembre, con el objetivo de promover la cultura científica.
«La realidad del plástico no es tan sencilla como llega al ciudadano. Existe una visión simplista y mucha desinformación alrededor del material y no todo es blanco o negro», ha adelantado Cabedo, que ha recordado que la problemática «no es nueva» aunque los focos mediáticos lo han sacado ahora a la luz: «La comunidad científica lleva más de 15 años trabajando en este sentido, es algo que se veía venir desde mucho antes. Pero no hay duda de que la presión social actual ha hecho que la industria del plástico se vea amenazado su fundamento y esté apretada por directivas europeas»
El profesor ha defendido que es necesaria «una visión amplia y real de la complejidad del problema para entender hacia dónde la investigación y la ciencia se dirigen para poder solventarlo». Cabedo ha subrayado la «salvajada» que supone el nivel de producción de plástico y ha señalado que no existe otro material que haya tenido un crecimiento tan abrumador y exponencial en su producción y uso: «Prácticamente todo nuestro contexto es plástico pero este hecho tiene una justificación técnica y económica detrás». Se trata, en palabras del científico, de un material «extraordinario con una densidad muy baja que permite crear ligereza. Es muy seguro, flexible, resistente, versátil e higiénico, además de barato, lo que logra democratizar el acceso a los bienes, al consumo y al confort».
El petróleo como origen del plástico es un factor a tener en cuenta, aunque en temática medioambiental su imprenta «es residual, ya que la aportación relativa del material a la cantidad de CO2 está sobre un 2%, es irrisoria». El profesor ha incidido en que el problema radica en los residuos en forma de microplásticos: «Son trozos minúsculos que no se pueden apreciar pero están en contacto real con los seres vivos. Son materiales químicos no destinados a ser digeridos y está en todos los lugares, se trasportan por el agua o el viento».
Cabedo también ha indagado sobre cómo es posible que en Europa ningún país recicle más del 40% del plástico que utiliza: «Los envoltorios para envasado de alimentos no se pueden reciclar para el mismo uso por ley y este tipo de plástico es una cantidad importante del total. Es un producto vital porque permite proteger, gestionar y mantener el alimento, pero no debe ser reintroducido en la cadena de alimentos porque no es seguro».
En cuanto a las soluciones, «las bolsas reutilizables, las ecológicas de papel, las bolsas de agua, las pajitas de aguacate y demás soluciones que nos llegan son estafas o ideas de cara a la galería. No son prácticas sostenibles, son productos más caros y menos eficientes». El profesor ha señalado que los esfuerzos científicos van en dirección al ecodiseño y a la economía biocircular y, para finalizar, ha remarcando algunas de las soluciones reales: «legislar para mejorar la recogida de residuos, avanzar en la selección de materiales y, sobre todo, en el mejorar la tecnología de reciclaje químico puesto que, a día de hoy, la energía que es necesaria para reutilizar plástico es muy superior a la que se requiere para crearlo de cero».
Fotografías