Valencià:
Santiago Posteguillo, professor de Filologia Anglesa de la Universitat Jaume I i reconegut escriptor, va ser el protagonista de la darrera sessió del cicle «Diàlegs a la Llotja», en la qual va conversar amb Vicente J. Benet, catedràtic de Comunicació Audiovisual i Publicitat de la UJI, sobre novel·la històrica i cinema.


	Posteguillo va posar de relleu la importància de les Humanitats, no solament per la seua aportació al món de l'entreteniment amb la literatura, el cinema o la televisió, sinó per la seua labor de preservació del passat. «Es pot utilitzar l'entreteniment per a recordar d'on venim i així poder entendre el que s'ha fet malament per a prendre millors decisions en el futur. Preservar el passat és part de la nostra funció i cal fer-ho de forma innovadora per a captar a les audiències d'avui dia» va apuntar.


	En aquesta línia, Posteguillo va reivindicar el component didàctic en la novel·la històrica. Així, va assenyalar que «no hi ha res negatiu en què el lector tinga la doble satisfacció d'haver-ho passat bé llegint una novel·la i haver après. A mi m'interessa mantenir aquest component educatiu-cultural en les meues obres. Solament cal trobar la forma que no siga pedant». Com a exemple, va explicar que «esquitxa» les seues novel·les de cites en llatí, grec, etc. com a ambientació i perquè el lector siga conscient que es parlaven aquests idiomes, però sempre traduïdes perquè no se senta allunyat de les paraules.


	D'altra banda, l'escriptor també va abordar la necessitat de realitzar una bona labor de documentació per a oferir un relat fidel dels fets. «El lector nota que hi ha hagut un exercici de responsabilitat per part de l'escriptor de dedicar-li temps a la documentació» va assenyalar. En aquesta línia, va explicar que la novel·la històrica té el lligam de la història i, de vegades, és necessari utilitzar històries secundàries per a mantenir l'interès. «La història t'ancora però si vols que siga fidedigne no pots fer certes coses. No obstant això, si bé la història t'ancora també et pot fer volar. La realitat de vegades et dispara la imaginació» va afirmar.


	En el vessant cinematogràfic, Benet va subratllar la similitud entre la narrativa de Posteguillo i el llenguatge del cinema i les sèries de televisió. En aquest sentit, l'escriptor va afirmar que «la literatura ha de mirar al cinema i la televisió. Es pot escriure ignorant aquesta realitat però a mi m'agrada tenir en compte aquests punts de connexió amb la narrativa cinematogràfica».


	Finalment, pel que fa als personatges, es va destacar la gran presència d'ideals i la idea de virtut en les novel·les de Posteguillo. Sobre aquest tema, el professor va explicar que en tot moment històric són necessaris bons referents de virtut. «He cercat referents que reunisquen valors de noblesa o virtut perquè és estimulant; és aquest tipus de lideratge que predica amb l'exemple. Si estem desmotivats amb la classe política és perquè diuen una cosa i després no estan a l'alçada. Està bé recordar a aquests personatges perquè sí que hi havia persones que acumulaven molt de poder però que feien les coses bé».

Fotografies

Vídeo en diferents formats

Español:
Santiago Posteguillo, profesor de Filología Inglesa de la Universitat Jaume I y reconocido escritor, fue el protagonista de la pasada sesión del ciclo «Diálogos en la Llotja», en la que conversó con Vicente J. Benet, catedrático de Comunicación Audiovisual y Publicidad de la UJI, sobre novela histórica y cine.


	Posteguillo puso de relieve la importancia de las Humanidades no sólo por su aportación al mundo del entretenimiento con la literatura, el cine o la televisión sino por su labor de preservación del pasado. «Se puede utilizar el entretenimiento para recordar de dónde venimos y así poder entender lo que se ha hecho mal para tomar mejores decisiones en el futuro. Preservar el pasado es parte de nuestra función y hay que hacerlo de forma novedosa para captar a las audiencias de hoy en día» apuntó.


	En esta línea, Posteguillo reivindicó el componente didáctico en la novela histórica. Así, señaló que «no hay nada negativo en que el lector tenga la doble satisfacción de haberlo pasado bien leyendo una novela y haber aprendido. A mí me interesa mantener ese componente educativo-cultural en mis obras. Solo hay que encontrar la forma de que no sea pedante». Como ejemplo, explicó que «salpica» sus novelas de citas en latín, griego, etc. como ambientación y para que el lector sea consciente de que se hablaban esos idiomas, pero siempre traducidas para que no se sienta alejado de las palabras.


	Por otra parte, el escritor también abordó la necesidad de realizar una buena labor de documentación para ofrecer un relato fiel de los hechos. «El lector nota que ha habido un ejercicio de responsabilidad por parte del escritor de dedicarle tiempo a la documentación» señaló. En esta línea, explicó que la novela histórica tiene la atadura de la historia y, a veces, es necesario utilizar historias secundarias para mantener el interés. «La historia te ancla pero si quieres que sea fidedigno no puedes hacer ciertas cosas. No obstante, si bien la historia te ancla también te puede hacer volar. La realidad a veces te dispara la imaginación» afirmó.


	En la vertiente cinematográfica, Benet subrayó la similitud entre la narrativa de Posteguillo y el lenguaje del cine y las series de televisión. En este sentido, el escritor afirmó que «la literatura tiene que mirar al cine y la televisión. Se puede escribir ignorando esa realidad pero a mí me gusta tener en cuenta esos puntos de conexión con la narrativa cinematográfica».


	Finalmente, en cuanto a los personajes, se destacó la gran presencia de ideales y la idea de virtud en las novelas de Posteguillo. Al respecto, el profesor explicó que en todo momento histórico son necesarios buenos referentes de virtud. «He buscado referentes que reúnan valores de nobleza o virtud porque es estimulante; es ese tipo de liderazgo que predica con el ejemplo. Si estamos desmotivados con la clase política es porque dicen una cosa y luego no están a la altura. Está bien recordar a estos personajes porque sí que había personas que acumulaban mucho poder pero que hacían las cosas bien».

Fotografías

Vídeo en diferentes formatos