Valencià:
Un grup de científics del Centre de Recerca Biomèdica en Xarxa - Fisiopatologia de l'Obesitat i la Nutrició (Ciberobn), dependent de l'Institut de Salut Carlos III, liderats per la doctora Dolores Corella,  i amb la col·laboració del professor Óscar Coltell, del Departament de Llenguatges i Sistemes Informàtics de la Universitat Jaume I,  ha coordinat un estudi internacional en el qual s'ha demostrat que la ingesta de llet i els seus derivats no s'associa amb un increment del risc cardiovascular en poblacions mediterrànies i americanes. Als Estats Units l’estudi ha comptat amb la participació del Human Nutrition Research Center on Aging de Boston.
Fins al moment, en diferents estudis s'havien obtingut resultats contradictoris respecte de la possible associació de la llet i els seus derivats amb el risc cardiovascular. Per això, es feia urgent introduir en les recerques dades més fiables sobre el consum real de llet, ja que la majoria dels treballs fiaven aquesta dada de consum a qüestionaris o entrevistes personals amb els pacients, on el biaix del record pot comportar errors en les mesures de consum.
La principal novetat de l'estudi que acaba de publicar la revista Scientific Reports, del grup Nature, radica en la utilització, a més dels qüestionaris, d'un biomarcador del consum de llet, la qual cosa proporciona una dada més objectiva per a mesurar-ne la ingesta. «L'ús en els estudis epidemiològics dels biomarcadors nutricionals pot proporcionar una eina d'estimació objectiva del consum alimentari i actualment s'està intensificant la recerca per a trobar nous biomarcadors d'ingesta de diferents aliments», explica la doctora Dolores Corella. Els biomarcadors genètics de la ingesta d'aliments que s'estan analitzant són polimorfismes de nucleòtid únic (SNP) que, a través de diferents mecanismes, determinen la ingesta d'aliments i s'empren com a indicadors de l'aliment consumit. Els estudis que empren aquests biomarcadors s'estan incorporant a la recerca nutricional per a disminuir biaixos, segons explica la investigadora.
En aquest treball, el professor Óscar Coltell ha sigut el responsable de la gestió, emmagatzematge i procés de la variada i ingent quantitat de dades que ha generat l'estudi. Entre altres coses, ha realitzat les metaanàlisis amb les dades agregades de les cohorts incloses, ha dissenyat els mètodes computacionals per a l'adquisició ràpida de les dades de les anàlisis (antropomètriques, bioquímiques, genètiques i estadístiques), ha col·laborat en les anàlisis estadístiques i ha desenvolupat tècniques bioinformàtiques per a la cerca dels nous marcadors identificats en els resultats de les anàlisis genòmiques d'ampli espectre realitzades sobre mostres de sang dels participants de les cohorts.
Biomarcador per a poblacions mediterrànies i americanes
Altres estudis recents en la mateixa línia, com ara el realitzat en població danesa, han utilitzat com a biomarcador del consum de llet el polimorfisme MCM6-rs4988235. No obstant això, encara que aquest biomarcador s'associa molt bé amb el de llet en poblacions del nord d'Europa, no funciona bé per a poblacions d'altres orígens i era necessari aprofundir en la cerca de millors biomarcadors per a la població mediterrània i altres poblacions com les participants en aquest estudi.
En aquesta nova recerca, els científics han descrit per primera vegada que un polimorfisme en el gen MCM6 (MCM6-rs3754686 SNP), que ja havia sigut identificat com un marcador de la tolerància a la lactosa, s'associa fortament amb el consum de llet en població europea mediterrània i en població tant blanca com  afroamericana i hispana dels EUA. «Hem demostrat per primera vegada una associació entre el MCM6-rs3754686 SNP i la ingesta dels làctics, específicament llet, en totes les poblacions analitzades. A més, en l'estudi Predimed realitzat en més de 7.000 persones de les quals es disposa de dades de consum d'aliments cada any, aquest nou biomarcador s'associava significativament amb el consum de làctics cada any investigat, durant un període de 5 anys», explica la investigadora.
A més, els resultats van suggerir algunes diferències entre sexes, sent encara major l'efecte de l'associació entre aquest marcador genètic i la ingesta de llet en dones. En aquest sentit, la presència de l'al·lel T d'aquest es va relacionar amb un consum encara major de làctics en dones, quedant per determinar si això respon a un mecanisme biològic o reflecteix una millor resposta en els qüestionaris.
Mostra de 20.000 pacients
En el marc d'aquest treball s'han analitzat les dades de més de 20.000 pacients de diverses cohorts europees i dels Estats Units: Boston Puerto Rican Health Study (BPRHS), Genetics of Lipid Lowering Drugs and Diet Network (GOLDN), Prevención con Dieta Mediterránea (Predimed) i Women Health Initiative Study (WHI).
En analitzar l'associació de la presència d'aquest marcador genètic com a mesura més objectiva i, per tant, d'un major consum de làctics, amb la incidència dels factors de risc cardiovascular, no es va trobar cap relació significativa. És a dir, el consum de llet mesurat a través d'aquest biomarcador no està associat amb un increment dels nivells de colesterol, triglicèrids i glucosa per als quals estudis previs havien donat resultats contradictoris. En analitzar el consum de llet directament tampoc es va trobar cap associació.
Però a més, es va realitzar una anàlisi de subgrups, i en dones, la presència de l'al·lel T, que comportava un consum encara major de llet i làctics, es va relacionar amb unes xifres més baixes de glucosa en dejú en l'anàlisi combinada de totes les poblacions. Aquesta dada, en línia amb les conclusions d'estudis anteriors, recolza la hipòtesi que una major ingesta de llet o productes làctics podria estar associada amb un menor risc de patir diabetis tipus 2.
D'altra banda, i en línia amb els resultats generals de l'estudi per als factors de risc cardiovascular, en les anàlisis dutes a terme en població espanyola mediterrània en el marc de l'assaig Predimed, analitzant més de 7.000 participants, i registrant la incidència de malaltia cardiovascular i defuncions, s'ha conclòs també que en analitzar la població en el seu conjunt no hi ha associació ni del consum de llet ni del biomarcador genètic amb la incidència de malaltia cardiovascular ni amb la mortalitat per totes les causes.
Referència bibliogràfica: http://www.nature.com/articles/srep33188

Español:
Un grupo de científicos del Centro de Investigación Biomédica en Red-Fisiopatología de la Obesidad y la Nutrición (Ciberobn), dependiente del Instituto de Salud Carlos III, liderados por la doctora Dolores Corella, y con la colaboración del profesor Óscar Coltell, del Departamento de Lenguajes y Sistemas Informáticos de la Universitat Jaume I, ha coordinado un estudio internacional en el que se ha demostrado que la ingesta de leche y sus derivados no se asocia con un incremento del riesgo cardiovascular en poblaciones mediterráneas y americanas. En Estados Unidos el estudio ha contado con la participación del Human Nutrition Research Center on Aging de Boston.
Hasta el momento, en distintos estudios se habían obtenido resultados contradictorios respecto de la posible asociación de la leche y sus derivados con el riesgo cardiovascular. Por ello, se hacía urgente introducir en las investigaciones datos más fiables sobre el consumo real de leche, puesto que la mayoría de los trabajos fiaban este dato de consumo a cuestionarios o entrevistas personales con los pacientes, donde el sesgo del recuerdo puede conllevar errores en las medidas de consumo.
La principal novedad del estudio que acaba de publicar la revista Scientific Reports, del grup Nature, radica en la utilización, además de los cuestionarios, de un biomarcador del consumo de leche, lo que proporciona un dato más objetivo para medir la ingesta. «El uso en los estudios epidemiológicos de los biomarcadores nutricionales puede proporcionar una herramienta de estimación objetiva del consumo alimentario y actualmente se está intensificando la investigación para encontrar nuevos biomarcadores de ingesta de distintos alimentos», explica la doctora Dolores Corella, investigadora del Ciberobn. Los biomarcadores genéticos de la ingesta de alimentos que se están analizando son polimorfismos de nucleótido único (SNP) que, a través de distintos mecanismos, determinan la ingesta de alimentos y se emplean como indicadores del alimento consumido. Los estudios empleando estos biomarcadores se están incorporando a la investigación nutricional para disminuir sesgos, según explica la investigadora.
En este trabajo, el profesor Óscar Coltell ha sido el responsable de la gestión, almacenamiento y proceso de la variada e ingente cantidad de datos que ha generado el estudio. Entre otras cosas, ha realizado los metaanálisis con los datos agregados de las cohortes incluidas, ha diseñado los métodos computacionales para la adquisición rápida de los datos de los análisis (antropométricos, bioquímicos, genéticos y estadísticos), ha colaborado en los análisis estadísticos y ha desarrollado técnicas bionformáticas para la búsqueda de los nuevos marcadores identificados en los resultados de los análisis genómicos de amplio espectro realizados sobre muestras de sangre de los participantes de las cohortes.
 
Biomarcador para poblaciones mediterráneas y americanas
Otros estudios recientes en la misma línea, como por ejemplo el realizado en población danesa, han utilizado como biomarcador del consumo de leche el polimorfismo MCM6-rs4988235. Sin embargo, aunque este biomarcador se asocia muy bien con el de leche en poblaciones del norte de Europa, no funciona bien para poblaciones de otros orígenes y era necesario profundizar en la búsqueda de mejores biomarcadores para la población Mediterránea y otras poblaciones como las participantes en este estudio.
En esta nueva investigación, los científicos han descrito por primera vez que un polimorfismo en el gen MCM6 (MCM6-rs3754686 SNP), que ya había sido identificado como un marcador de la tolerancia a la lactosa, se asocia fuertemente con el consumo de leche en población europea mediterránea y en población tanto blanca como afroamericana e hispana de EEUU. «Hemos demostrado por primera vez una asociación entre el MCM6-rs3754686 SNP y la ingesta del lácteos, específicamente leche, en todas las poblaciones analizadas. Además, en el estudio Predimed realizado en más de 7.000 personas de las que se dispone de datos de consumo de alimentos cada año, este nuevo biomarcador se asociaba significativamente con el consumo de lácteos cada año investigado, durante un período de 5 años», explica la investigadora.
Además, los resultados sugirieron algunas diferencias entre sexos, siendo aún mayor el efecto de la asociación entre este marcador genético y la ingesta de leche en mujeres. En este sentido, la presencia del alelo T del mismo se relacionó con un consumo aún mayor de lácteos en mujeres, quedando por determinar si ello responde a un mecanismo biológico o refleja una mejor respuesta en los cuestionarios.
Muestra de 20.000 pacientes
En el marco de este trabajo se han analizado los datos de más de 20.000 pacientes de varias cohortes europeas y de Estados Unidos: Boston Puerto Rican Health Study (BPRHS), Genetics of Lipid Lowering Drugs and Diet Network (GOLDN), Prevención con Dieta Mediterránea (Predimed) y Women Health Initiative Study (WHI).
Al analizar la asociación de la presencia de este marcador genético como medida más objetiva y, por tanto, de un mayor consumo de lácteos, con la incidencia de los factores de riesgo cardiovascular, no se encontró ninguna relación significativa. Es decir, el consumo de leche medido a través de este biomarcador no está asociado con un incremento de los niveles de colesterol, triglicéridos y glucosa para los que estudios previos habían dado resultados contradictorios. Al analizar el consumo de leche directamente tampoco se encontró ninguna asociación.
Pero además, se realizó un análisis de subgrupos, y en mujeres, la presencia del alelo T, que conllevaba un consumo aún mayor de leche y lácteos, se relacionó con unas cifras más bajas de glucosa en ayunas en el análisis combinado de todas las poblaciones. Este dato, en línea con las conclusiones de estudios anteriores, apoya la hipótesis de que una mayor ingesta de leche o productos lácteos podría estar asociada a un menor riesgo de sufrir diabetes tipo 2.
Por otra parte, y en línea con los resultados generales del estudio para los factores de riesgo cardiovascular, en los análisis llevados a cabo en población española mediterránea en el marco del ensayo Predimed, analizando más de 7.000 participantes, y registrando la incidencia de enfermedad cardiovascular y defunciones, se ha concluido también que al analizar la población en su conjunto no hay asociación ni del consumo de leche ni del biomarcador genético con la incidencia de enfermedad cardiovascular ni con la mortalidad por todas las causas.
Referencia bibliográfica: http://www.nature.com/articles/srep33188