Valencià:
La Universitat Jaume I va acollir ahir la jornada Mirades sobre el trauma: abordatge de l'abús sexual en la infància, una iniciativa d'INTEGRA, un grup de professionals de l'àmbit de la sanitat que inclou professionals mèdics i professors de l’UJI. Es tractava de la primera d'un cicle de jornades que té com a objectiu aprofundir en l'experiència traumàtica que suposen els abusos en menors i adolescents tractant el tema des d'un enfocament integral. La Fundació Universitat Jaume I-Empresa ha col·laborat en l'organització d'aquesta trobada, que va comptar amb la col·laboració de l'Ajuntament de Castelló i del Consorci Hospitalari Provincial de Castelló.


La cloenda de l'esdeveniment va estar a càrrec del compositor James Rhodes, pianista de fama internacional i escriptor, que va exposar la seua experiència, una vida d'abús sexual, suïcidis fallits, drogues i bogeria. Amb referències als recents escàndols d'abusos sexuals en l'ONG Oxfam com a teló de fons, Rhodes va relatar durant quasi dues hores les seues experiències davant un Paranimf desbordat per l'assistència massiva de públic. 


«Sembla que per fi en 2018 comencem a veure l'extensió real del problema dels abusos sexuals a menors, però no crec que hagen augmentat el nombre de casos, només que ara és més visible que es produeixen en totes les àrees, en tots els nivells de la societat», va afirmar el reconegut pianista, qui va explicar que «la més difícil de les addiccions és l'autolesió. És el resultat d'odiar-se profundament, i és trist admetre-ho, però realment funciona, és molt additiu», va relatar. En aquest sentit, va afegir que «dels tres sentiments que pateixen les víctimes d'abusos, ràbia, culpa i vergonya, sens dubte la vergonya és el més devastador». 


El músic va plantejar algunes qüestions fonamentals davant l'auditori i es va preguntar «com és possible que no siga delicte no informar d'un abús a un menor». «La societat té molt a millorar, la societat és responsable. Hauria d'haver-hi una política de tolerància zero amb els abusos sexuals i els sistemes judicials no estan a l'altura. No és lògic que els delictes sexuals prescriguen perquè mai prescriu el trauma de les persones que els han patit», va prosseguir. 


James Rodhes també va analitzar la importància de la música en el desenvolupament infantil: «La música sempre és una bona solució. Per a mi la música és la solució perfecta a tot. La música, en realitat qualsevol activitat creativa, és extraordinària, és la millor teràpia. Té efectes positius fins i tot sobre persones sota forta medicació» i va aconsellar utilitzar l'humor com a aliat a l'hora d'enfrontar-se al trauma. 


Finalment, va parlar de l'obsessió actual per perseguir la felicitat coste el que coste, i va assegurar que «no té cap sentit. La felicitat no està en les coses materials, en coses externes. Per a mi la felicitat és sentir-me segur. No passa res per sentir-se malament, trist, enfadat. Això cal ensenyar-li-ho als xiquets des de molt xicotets. Les xarxes socials no ajuden. Tots semblen tenir vides perfectes, i això no és real. És important saber admetre que la vida és complicada, desordenada». En aquest sentit, va afirmar que «el millor que podem fer pels xiquets és escoltar-los. És el més important que pot fer un adult per a assegurar una infància sana». 
Als seus 40 anys, Rhodes s'ha convertit en un dels principals divulgadors de la música clàssica en el món, gràcies a les seues gires i concerts en tot tipus de festivals i sales, i diversos documentals sobre la seua figura. Va passar d'artista a fenomen social amb Instrumental, el llibre en què explicava (cridava) les seues vivències traumàtiques. Rhodes ha dirigit la seua fama a visibilitzar i fomentar el debat al voltant de les violacions a xiquets, les malalties mentals o el suïcidi, oferint xarrades TED i conferències en actes de Save the Children.

Español:
La Universitat Jaume I acogió ayer la jornada Miradas sobre el trauma: abordaje del abuso sexual en la infancia, una iniciativa de INTEGRA, un grupo de profesionales del ámbito de la sanidad que incluye a profesionales médicos y profesores de la UJI. Se trataba de la primera de un ciclo de jornadas cuyo objetivo es profundizar en la experiencia traumática que suponen los abusos en menores y adolescentes tratando el tema desde un enfoque integral. La Fundación Universitat Jaume I-Empresa ha colaborado en la organización de este encuentro, que contó con la colaboración del Ayuntamiento de Castellón y del Consorcio Hospitalario Provincial de Castellón.
La clausura del evento estuvo a cargo del compositor James Rhodes, pianista de fama internacional y escritor, que expuso su experiencia, una vida de abuso sexual, suicidios fallidos, drogas y locura. Con referencias a los recientes escándalos de abusos sexuales en la ONG Oxfam como telón de fondo, Rhodes relató durante casi dos horas sus experiencias ante un Paranimf desbordado por la asistencia masiva de público.
«Parece que por fin en 2018 comenzamos a ver la extensión real del problema de los abusos sexuales a menores, pero no creo que hayan aumentado el número de casos, sólo que ahora es más visible que se producen en todas las áreas, en todos los niveles de la sociedad» afirmó el reconocido pianista, quien explicó que «la más difícil de las adicciones es la autolesión. Es el resultado de odiarse profundamente, y es triste admitirlo, pero realmente funciona, es muy adictivo» relató. En este sentido, añadió que «de los tres sentimientos que padecen las víctimas de abusos: rabia, culpa y vergüenza, sin duda la vergüenza es el más devastador».
El músico planteó algunas cuestiones fundamentales ante el auditorio y se preguntó «cómo es posible que no sea delito no informar de un abuso a un menor». «La sociedad tiene mucho que mejorar, la sociedad es responsable. Debería haber una política de tolerancia cero con los abusos sexuales y los sistemas judiciales no están a la altura. No es lógico que los delitos sexuales prescriban porque nunca prescribe el trauma de quienes los han padecido», prosiguió.
James Rodhes también analizó la importancia de la música en el desarrollo infantil: «La música siempre es una buena solución. Para mí la música es la solución perfecta a todo. La música, en realidad cualquier actividad creativa, es extraordinaria, es la mejor terapia. Tiene efectos positivos incluso sobre personas bajo fuerte medicación» y aconsejó utilizar el humor como aliado a la hora de enfrentarse al trauma.
Por último, habló de la obsesión actual por perseguir la felicidad a toda costa y aseguró «no tiene ningún sentido. La felicidad no está en las cosas materiales, en cosas externas. Para mí la felicidad es sentirme seguro. No pasa nada por sentirse mal, triste, enfadado. Eso hay que enseñárselo a los niños desde muy pequeños. Las redes sociales no ayudan. Todos parecen tener vidas perfectas, y eso no es real. Es importante saber admitir que la vida es complicada, desordenada». En este sentido, afirmó que «lo mejor que podemos hacer por los niños es escucharles. Es lo más importante que puede hacer un adulto para asegurar una infancia sana».
A sus 40 años, Rhodes se ha convertido en uno de los principales divulgadores de la música clásica en el mundo, gracias a sus giras y conciertos en todo tipo de festivales y salas, y varios documentales sobre su figura. Pasó de artista a fenómeno social con Instrumental, el libro en que contaba (gritaba) sus vivencias traumáticas. Rhodes ha dirigido su fama a visibilizar y fomentar el debate alrededor de las violaciones a niños, las enfermedades mentales o el suicidio, ofreciendo charlas TED y conferencias en actos de Save the Children.