Valencià:
La decisió davant d'una proposta de suborn provoca una excitació fisiològica major en aquells que decideixen actuar en contra del seu propi interés econòmic i rebutjar-la que en aquells que opten per acceptar-la. Així es desprén de l'estudi sobre aspectes fisiològics i conductuals de la corrupció desenvolupat per investigadors de la Universitat Jaume I, que revela a més una tendència majoritària a actuar de forma ètica i mostra l'efectivitat de l'amenaça d'un possible càstic a l'hora de frenar les actituds corruptes.


	«Al contrari del que s'ha cregut habitualment, no és la violació o el compliment d'una norma ètica donada el que desencadena l'activitat emocional, sinó més bé la decisió real d'actuar contra el propi interés monetari», explica Tarek Jaber-López, investigador del grup d'Economia Experimental i Computacional de l’UJI. «Este treball ens ha permés acostar-nos al fenomen de la corrupció a partir de la metodologia experimental. Vam dissenyar un experiment que ens va possibilitar analitzar, a través d'un polígraf, el comportament i les reaccions emocionals de les persones davant d'una situació que pot comportar decisions corruptes», assenyala. L'estudi, publicat en la revista Frontiers in Behavioral Neuroscience, mostra com alguns subjectes mantenen un comportament «prosocial» i rebutgen la corrupció, fins i tot quan no hi ha cap mecanisme de càstig. Quan sí que es planteja la possibilitat d'un càstig el rebuig al suborn passa a ser majoritari.


	En l'estudi, els subjectes experimentals es van enfrontar a una hipotètica subhasta en què dos empreses competien per la llicència d'unes obres públiques i feien les seues licitacions de nivells de qualitat. Aquestes empreses també podien introduir suborns per al subhastador que havia de triar l'empresa que finalment duria a terme les obres. Els subjectes que decidien com a empresa s'enfrontaven a un dilema social, ja que com més alt fora el pagament per al subhastador, major també la probabilitat que este els concedira la llicència per a maximitzar els seus beneficis. No obstant això, esta opció implicava un cost, perquè la reducció en la qualitat suposava una reducció en el benefici de tots els implicats en la subhasta, fet que s'identificaria amb les conseqüències negatives de la corrupció en la societat. «Tot i que les bases de la teoria econòmica prediuen un comportament purament racional i en busca del benefici econòmic personal, els resultats mostren que les persones pareixen revelar valors intrínsecs que els frenen en contra de les temptacions corruptes. Efectivament, tant empreses com funcionaris públics es desviaven de l'estratègia que maximitza el seu benefici monetari i optaven per una estratègia més prosocial», destaca Aurora García-Gallec, coautora del treball i membre del grup d'investigació.


	Durant la presa de decisions, els investigadors van mesurar les reaccions fisiològiques dels subjectes a través de la intensitat de les emocions utilitzant com a eina el polígraf per a detectar les variacions en la sudoració i l'excitació emocional. «Els nostres resultats suggerixen que les emocions més fortes estan associades amb les desviacions de la pura maximització monetària, en compte d'estar associades amb un  comportament no ètic per se. Dit d'una altra manera, les persones que prenen decisions reptant el seu propi interés econòmic patixen una major excitació que aquelles que es preocupen únicament pel seu benefici econòmic personal», afegeix l’investigador de l’UJI i coautor de l’article Nikolaos Georgantzís. A més, en l'estudi es van observar els temps de resposta com a mesura de la reflexió dels subjectes mentre prenen les seues decisions, la qual cosa permet associar la resposta emocional amb un conflicte entre les motivacions primàries o instintives i les secundàries o contemplatives i, més específicament, amb desviacions del pur interés monetari dels subjectes. En este sentit, els investigadors destaquen que «aquells que patixen major excitació presenten majors temps de resposta».


	En una segona fase de l'estudi es va introduir la possibilitat del càstic. Els subjectes es van enfrontar a la possibilitat que l'empresa que no obtinguera la llicència activara un mecanisme automàtic d'inspecció sobre els altres dos agents. La inspecció comportava una penalització de beneficis zero per als agents implicats si es descobria que s'havia produït suborn. Al contrari, si la llicència pública va ser concedida netament i l'empresa perdedora va decidir inspeccionar, era esta la que es quedava amb beneficis zero. «Vam observar en els nostres resultats que l'amenaça de càstic és molt efectiva per a frenar l'oferta i acceptació de suborns, tot i que la inspecció s'activara en comptades ocasions. Este mecanisme dóna esperança a la societat per a frenar la corrupció ja que l'amenaça d'un càstig mostra ser prou efectiva com per a permetre que els costos de portar als corruptes a la presó no superen els costos del benefici. En definitiva, el suborn es pot reduir amb la simple amenaça de ser castigat, més que per la freqüència de càstic efectuat realment», expliquen els autors de l'estudi.


	Amb vistes a investigacions futures, el grup d'Economia Experimental i Computacional treballarà en l'obtenció de més dades sobre la correlació entre els temps de resposta i les manifestacions fisiològiques de les emocions ja que «el fet que el primer puga ser utilitzat com un substitut del segon, és de gran rellevància per als economistes del comportament». A més, afexeigen, «es necessiten més proves per a establir la quota de temor a ser castigat en les emocions negatives associades amb la violació d'una norma prosocial».

Videonotícia

Referències bibliogràfiques:


	Jaber-López, T., García-Gallego, A., Perakakis, P., Georgantzis, N., “Physiological and behavioral patterns of corruption”. Frontiers in Behavioral Neuroscience, Volume 8, Issue DEC, 22 December 2014, Article number 434, 8p.

Español:
La decisión ante una propuesta de soborno provoca una excitación fisiológica mayor en aquellos que deciden actuar en contra de su propio interés económico y la rechazan que en aquellos que optan por aceptarla. Así se desprende del estudio sobre aspectos fisiológicos y conductuales de la corrupción desarrollado por investigadores de la Universitat Jaume I, que revela además una tendencia mayoritaria a actuar de forma ética y muestra la efectividad de la amenaza de un posible castigo a la hora de frenar las actitudes corruptas.


	«Al contrario de lo que se ha tendido a creer, no es la violación o el cumplimiento de una norma ética dada lo que desencadena la actividad emocional, sino más bien la decisión real de actuar contra el propio interés monetario», explica Tarek Jaber-López, investigador del grupo de Economía Experimental y Computacional de la UJI. «Este trabajo nos ha permitido acercarnos al fenómeno de la corrupción a partir de la metodología experimental. Diseñamos un experimento que nos posibilitó analizar, a través de un polígrafo, el comportamiento y las reacciones emocionales de las personas frente a una situación que puede conllevar decisiones corruptas», señala. El estudio, publicado en la revista Frontiers in Behavioral Neuroscience, muestra cómo algunos sujetos mantienen un comportamiento «prosocial», rechazando la corrupción, incluso cuando no existe ningún mecanismo de castigo. Cuando sí se plantea la posibilidad de un castigo el rechazo al soborno pasa a ser mayoritario.


	En el estudio, los sujetos experimentales se enfrentaron a una hipotética subasta en la que dos empresas competían por la licencia de unas obras públicas, para lo cual hacían sus pujas de niveles de calidad. Las empresas podían también introducir sobornos para el subastador que debía elegir la empresa que finalmente llevaría a cabo las obras. Los sujetos que decidían como empresa se enfrentaban a un dilema social, puesto que cuanto mayor fuera el pago para el subastador, mayor también la probabilidad de que éste les concediera la licencia para maximizar sus beneficios.  Sin embargo, esta opción implicaba un coste, pues la reducción en la calidad suponía una reducción en el beneficio de todos los implicados en la subasta, lo que se identificaría con las consecuencias negativas de la corrupción en la sociedad. «Pese a que las bases de la teoría económica predicen un comportamiento puramente racional y en busca del beneficio económico personal, los resultados muestran que las personas parecen revelar valores intrínsecos que les frenan en contra de las tentaciones corruptas. Efectivamente, tanto empresas como funcionarios públicos se desvían de la estrategia que maximiza su beneficio monetario y optan por una estrategia más prosocial», destaca Aurora García-Gallego, coautora del trabajo y miembro del grupo de investigación.


	Durante la toma de decisiones, los investigadores midieron las reacciones fisiológicas de los sujetos a través de la intensidad de las emociones utilizando como herramienta el polígrafo para detectar las variaciones en la sudoración y la excitación emocional. «Nuestros resultados sugieren que las emociones más fuertes están asociadas con las desviaciones de la pura maximización monetaria, en lugar de estar asociadas con un  comportamiento no ético per se. Dicho de otro modo, las personas que toman decisiones retando su propio interés económico sufren una mayor excitación que aquellas que se preocupan únicamente por su beneficio económico personal», añade el investigador del grupo y coautor del artículo Nikolaos Georgantzís. Además, en el estudio se observaron los tiempos de respuesta como medida de la reflexión de los sujetos mientras toman sus decisiones, lo que permite asociar la respuesta emocional con un conflicto entre las motivaciones primarias o instintivas y las secundarias o contemplativas y, más específicamente, con desviaciones del puro interés monetario de los sujetos. En este sentido, los investigadores destacan que «aquellos que sufren mayor excitación presentan mayores tiempos de respuesta».


	En una segunda fase del estudio se introdujo la posibilidad del castigo. Los sujetos se enfrentaron a la posibilidad de que la empresa que no obtuviera la licencia activara un mecanismo automático de inspección sobre los otros dos agentes. La inspección conllevaba una penalización de beneficios cero para los agentes implicados si se descubría que se había producido soborno. Por el contrario, si la licencia pública fue concedida limpiamente y la empresa perdedora decidió inspeccionar, era ésta la que se quedaba con beneficios cero. «Observamos en nuestros resultados que la amenaza de castigo es muy efectiva para frenar la oferta y aceptación de sobornos, pese a que la inspección se activara en raras ocasiones. Este mecanismo da esperanza a la sociedad para frenar la corrupción ya que la amenaza de un castigo muestra ser lo suficientemente efectiva como para permitir que los costes de llevar a los corruptos a la cárcel no superen los costes de la ganancia. En definitiva, el soborno se puede reducir por la mera amenaza de ser castigado, más que por la frecuencia de castigo efectuado realmente», explican los autores del estudio.


	Con vistas a investigaciones futuras, el grupo de Economía Experimental y Computacional trabajará en la obtención de más datos sobre la correlación entre los tiempos de respuesta y las manifestaciones fisiológicas de las emociones ya que «el hecho de que el primero pueda ser utilizado como un sustituto del segundo, es de gran relevancia para los economistas del comportamiento». Además, añaden, «se necesitan más pruebas para establecer la cuota de temor a ser castigado en las emociones negativas asociadas con la violación de una norma prosocial».

Vídeonoticia

Referencias bibliográficas


	Jaber-López, T., García-Gallego, A., Perakakis, P., Georgantzis, N., “Physiological and behavioral patterns of corruption”. Frontiers in Behavioral Neuroscience, Volume 8, Issue DEC, 22 December 2014, Article number 434, 8p