Valencià:
La catedràtica d'Anatomia Humana i professora de l'UJI María Trinidad Herrero va oferir el passat 14 d'abril la conferència «Fenòmens inflamatoris en la malaltia de Parkinson i en el parkinsonisme» dins del cicle de Seminaris de Recerca en Biomedicina SIB UJI.


	Segons va explicar Herrero, la malaltia de Parkinson és la segona malaltia neurodegenerativa més freqüent i, encara que existeixen múltiples teories, la causa última es desconeix, per la qual cosa que no existeix tractament curatiu, sinó tractaments pal·liatius. «El Parkinson és una malaltia sistèmica progressiva i aquest fet, malgrat els avanços del tractament en els últims 20 anys, aboca els pacients cap a situacions cada vegada més difícils que comprometen la seua qualitat de vida. Per això, conèixer les causes de la progressió podria ralentir-la», va apuntar.


	En aquest sentit, va destacar les línies de recerca basades en fenòmens inflamatoris i el compromís neuroinmunològic com algunes de les més prometedores. Així, el grup de recerca de Neurociència Clínica i Experimental que dirigeix la catedràtica treballa en aquest tema des de fa 15 anys i ha demostrat i publicat que existeix activació de la glia (micròglia, astròglia i oligondendròglia), que les proteïnes de la matriu extracel·lular hi estan directament implicades (MMP-9), que els nivells de citoquines (TNF-α i Interferon-γ) estan augmentats de forma molt significativa, que existeix infiltració linfocitària en les àrees de mort neuronal, que la micròglia fagocita neurones afectades, i que el procés es retroalimenta en un cercle viciós.


	Sobre aquest tema, la catedràtica va assenyalar que s'ha comprovat l'efecte beneficiós de diferents estratègies terapèutiques: diferents antiinflamatoris combinats amb inhibidors de metal·loproteases, o la inhibició de la mobilitat de la micròglia en l'espai extracel·lular evitant que s'aproxime a les neurones i per tant la seua desaparició. «Tots aquests estudis s'han realitzat en rosegadors i primats no humans, però ja estan en marxa anàlisis dirigides a la possibilitat d'estudis en humans amb teràpies combinades que milloren la qualitat de vida dels pacients i dels seus familiars», va concloure Herrero.

Español:
La catedrática de Anatomía Humana y profesora de la UJI María Trinidad Herrero ofreció el pasado 14 de abril la conferencia «Fenómenos inflamatorios en la enfermedad de Parkinson y en el parkinsonismo» dentro del ciclo de Seminarios de Investigación en Biomedicina SIB UJI.


	Según explicó Herrero, la enfermedad de Parkinson es la segunda enfermedad neurodegenerativa más frecuente y, aunque existen múltiples teorías, la causa última se desconoce, por lo que no existe tratamiento curativo, sino tratamientos paliativos. «El Parkinson es una enfermedad sistémica progresiva y este hecho, a pesar de los avances del tratamiento en los últimos 20 años, aboca a los pacientes hacia situaciones cada vez más difíciles comprometiendo su calidad de vida. Por ello, conocer las causas de la progresión podría ralentizarla», apuntó.


	En este sentido, destacó las líneas de investigación basadas en fenómenos inflamatorios y el compromiso neuroinmunológico como algunas de las más prometedoras. Así, el grupo de investigación de Neurociencia Clínica y Experimental que dirige la catedrática trabaja en este tema desde hace 15 años y ha demostrado y publicado que existe activación de la glía (microglía, astroglía y oligondendroglía), que las proteínas de la matriz extracelular están directamente implicadas (MMP-9), que los niveles de citoquinas (TNF-α e Interferón-γ) están aumentados de forma muy significativa, que existe infiltración linfocitaria en las áreas de muerte neuronal, que la microglía fagocita neuronas afectadas, y que el proceso se retroalimenta en un círculo vicioso.


	Al respecto, la catedrática señaló que se ha comprobado el efecto beneficioso de diferentes estrategias terapéuticas: diferentes antiinflamatorios combinados con inhibidores de metaloproteasas, o la inhibición de la movilidad de la microglía en el espacio extracelular evitando que se aproxime a las neuronas y por tanto su desaparición. «Todos estos estudios se han realizado en roedores y primates no humanos, pero ya están en marcha análisis dirigidos a la posibilidad de estudios en humanos con terapias combinadas que mejoren la calidad de vida de los pacientes y de sus familiares», concluyó Herrero.