Valencià:
Un equip d'investigadors i investigadores han demostrat que l'ambre no registra el veritable passat sobre la biodiversitat de tot un bosc. Comparat amb altres formes de preservació fòssil, la resina preserva l'anatomia i les interaccions ecològiques entre els antics organismes de cos tou amb una fidelitat excepcional, però no mostra amb precisió la composició de les paleocomunitats de boscos d'artròpodes, a causa de biaixos crucials en els processos de fossilització (tafonòmics).
El treball de camp s'ha realitzat amb artròpodes (principalment insectes i aranyes) que viuen al voltant de l'arbre d'angiospermes resinoses Hymenaea verrucosa Gaertn, situat en un bosc de les costes de Madagascar. La comparació directa ha permès a l'equip investigador avaluar el paper dels processos tafonòmics específics i determinar si les resines contenen un registre precís de la comunitat d'artròpodes del bosc o mostrejant preferentment microambients, comportaments ecològics o categories taxonòmiques particulars.
Els resultats de l'estudi realitzat conjuntament per un equip format per dues investigadores i sis investigadors de centres de recerca i universitats d'Alemanya, Espanya i els Estats Units demostren que els registres en resina són més similars als paranys adhesius grocs situats sobre les plantes productores que als paranys de caiguda o d’intercepció del vol situats al voltant, i proporcionen una representació precisa de la fauna d'artròpodes que viuen en l'arbre resinífer o prop d'aquest, però no de totes les comunitats d'artròpodes del bosc, la qual cosa indica que l'hàbitat i el comportament dels organismes són factors que influeixen en la possibilitat de veure's atrapats en resina.
Entre la fauna amb baixa representació en la resina hi ha les arnes i les papallones. L'explicació estaria, segons els investigadors, en el fet que són poques les papallones que descansen en l'escorça dels arbres i puguen quedar atrapades per la resina, però si fos així, molt probablement serien menjades per les formigues abans de ser completament englobades en resina. No obstant això, alguns grups d'insectes estan sobrerepresentats, com ara els polls dels llibres (psocòpters), que són molt més comuns en les mostres de resina que en qualsevol dels paranys, tal volta a causa de la seua major activitat en l'escorça dels arbres, encara que aquest aspecte no ha estat estudiat detingudament.
Les mostres d'organismes atrapats en resina difereixen lleugerament dels organismes atrapats amb paranys adhesius, tal volta perquè els compostos químics en les resines atrauen o repel·leixen grups específics d'insectes. En concret, el compost cariofilè, que es troba en la resina d'aquest arbre, actua en diferents arbres com una defensa contra herbívors, incloses algunes formigues, tèrmits i diversos ordres d'insectes. Els artròpodes terrestres o voladors que usen el tronc per a alimentar-se o reproduir-se estan ben representats dins de la resina, la qual cosa implica que les inclusions fòssils en ambre poden revelar informació fonamental sobre la biologia i l’ecologia del passat.
Estudiar la fidelitat de la captura en resina té implicacions per a la robustesa de les interpretacions paleoecològiques realitzades a partir del registre fòssil de diversos ambres en tot el món. Les troballes d'aquest estudi proporcionen un marc per a interpretar les comunitats fòssils d'antics dipòsits d'ambre produït per angiospermes i permeten realitzar reconstruccions paleoecològiques més precises que puguen explicar alguns aspectes peculiars o inesperats de la vida en el passat.
Es va recol·lectar resina amb restes d'organismes conservats en el seu interior de 12 troncs diferents d'arbres d’Hymenaea verrucosa Gaertn i de la fullaraca que es troba prop d'un bosc del Canal des Pangalanes, a la comunitat d’Ambahy (Nosy Varika, regió de Mananjary), en la costa est de Madagascar. Els paranys adhesius eren grocs, inodors i amb una superfície enganxosa lliure d'insecticides i es van mantenir en camp durant vuit dies.
Publicació:
Do fossil resins accurately record forest arthropod paleocommunities? PNAS May 7, 2018. 201802138; published ahead of print May 7, 2018. https://doi.org/10.1073/pnas.1802138115
Autoria: Mónica M. Solórzano Kraemera, Xavier Delclòsb, Matthew E. Claphamc, Antonio Arillod, David Perise, Peter Jägera, Frauke Stebnerf, Enrique Peñalverg
aSenckenberg Research Institute, Frankfurt am Main, Germany. bDepartamento de Dinàmica de la Terra i de l’Oceà, Facultat de Ciències de la Terra, and Institut de Recerca de la Biodiversitat (IRBio), Universitat de Barcelona. cDept. of Earth and Planetary Sciences, University of California –Santa Cruz, USA. dDpto. de Zoología y Antropología Física, Facultad de Biología, Universidad Complutense de Madrid. eDept. de Ciències Agràries i del Medi Natural, Universitat Jaume I de Castellón. fDepartment of Entomology, State Museum of Natural History Stuttgart, Germany. gMuseo Geominero, Instituto Geológico y Minero de España, València.

Español:
Un equipo de investigadores e investigadoras han demostrado que el ámbar no registra el verdadero pasado sobre la biodiversidad de todo un bosque. Comparado con otros modos de preservación fósil, la resina preserva la anatomía y las interacciones ecológicas entre los antiguos organismos de cuerpo blando con una fidelidad excepcional, pero no muestra con precisión la composición de las paleocomunidades de bosques de artrópodos, debido a sesgos cruciales en los procesos de fosilización (tafonómicos).
El trabajo de campo se ha realizado con artrópodos (principalmente insectos y arañas) que viven alrededor del árbol de angiospermas resinosas Hymenaea verrucosa Gaertn, situado en un bosque de las costas de Madagascar. La comparación directa ha permitido al equipo investigador evaluar el papel de los procesos tafonómicos específicos y determinar si las resinas contienen un registro preciso de la comunidad de artrópodos del bosque o muestrean preferentemente microambientes, comportamientos ecológicos o categorías taxonómicas particulares.
Los resultados del estudio realizado conjuntamente por un equipo formado por dos investigadoras y seis investigadores de centros de investigación y universidades de Alemania, España y Estados Unidos demuestran que los registros en resina son más similares a las trampas adhesivas amarillas situadas sobre las plantas productoras que a las trampas de caída o de intercepción del vuelo situadas alrededor, proporcionando una representación precisa de la fauna de artrópodos que viven en el árbol resinífero o cerca de él, pero no de todas las comunidades de artrópodos del bosque, lo que indica que el hábitat y el comportamiento de los organismos son factores que influyen en la posibilidad de verse atrapados en resina.
Entre la fauna con baja representación en la resina se encuentran las polillas y las mariposas. La explicación estaría, según los investigadores, en que son pocas las mariposas que descansan en la corteza de los árboles y puedan quedar atrapadas por la resina, pero si así fuera, muy probablemente serían comidas por las hormigas antes de ser completamente englobadas en resina. Sin embargo, algunos grupos de insectos están sobrerrepresentados, como los piojos de los libros (psocópteros), que son mucho más comunes en las muestras de resina que en cualquiera de las trampas, tal vez debido a su mayor actividad en la corteza de los árboles, aunque este aspecto no ha sido estudiado detenidamente.
Las muestras de organismos atrapados en resina difieren ligeramente de los organismos atrapados con trampas adhesivas, tal vez porque los compuestos químicos en las resinas atraen o repelen grupos específicos de insectos. En concreto, el compuesto cariofileno, que se encuentra en la resina de este árbol, actúa en diferentes árboles como una defensa contra herbívoros, incluidas algunas hormigas, termitas y varios órdenes de insectos. Los artrópodos terrestres o voladores que usan el tronco para alimentarse o reproducirse están bien representados dentro de la resina, lo que implica que las inclusiones fósiles en ámbar pueden revelar información fundamental sobre la biología y ecología del pasado.
Estudiar la fidelidad de la captura en resina tiene implicaciones para la robustez de las interpretaciones paleoecológicas realizadas a partir del registro fósil de diversos ámbares en todo el mundo. Los hallazgos de este estudio proporcionan un marco para interpretar las comunidades fósiles de antiguos depósitos de ámbar producido por angiospermas y permiten realizar reconstrucciones paleoecológicas más precisas que puedan explicar algunos aspectos peculiares o inesperados de la vida en el pasado.
Se recolectó resina con restos de organismos conservados en su interior de 12 troncos diferentes de árboles de Hymenaea verrucosa Gaertn y de la hojarasca que se encuentra de un bosque cerca del Canal des Pangalanes, en la comunidad de Ambahy (Nosy Varika, región de Mananjary), en la costa este de Madagascar. Las trampas adhesivas eran amarillas, inodoras y con una superficie pegajosa libre de insecticidas y se mantuvieron en campo durante ocho días.
Publicación:
Do fossil resins accurately record forest arthropod paleocommunities? PNAS May 7, 2018. 201802138; published ahead of print May 7, 2018. https://doi.org/10.1073/pnas.1802138115
Autoría: Mónica M. Solórzano Kraemera, Xavier Delclòsb, Matthew E. Claphamc, Antonio Arillod, David Perise, Peter Jägera, Frauke Stebnerf, Enrique Peñalverg
aSenckenberg Research Institute, Frankfurt am Main, Germany. bDept. Dinàmica de la Terra i de l’Oceà, Facultat de Ciències de la Terra, and Institut de Recerca de la Biodiversitat (IRBio), Universitat de Barcelona. cDept. of Earth and Planetary Sciences, University of California –Santa Cruz, USA. dDpto. de Zoología y Antropología Física, Facultad de Biología, Universidad Complutense de Madrid. eDept. de Ciències Agràries i del Medi Natural, Universitat Jaume I de Castellón. fDepartment of Entomology, State Museum of Natural History Stuttgart, Germany. gMuseo Geominero, Instituto Geológico y Minero de España, València.