Valencià:
El Centre Cultural La Nau ha sigut l’escenari triat per a exhibir per primera vegada una selecció de l’obra pictòrica de Wences Rambla que recorre tota la seua producció artística a través de 37 peces, des de l’informalisme dels seus primers anys com a pintor fins a l’art digital, passant pel realisme social, l’abstracció geomètrica i els paisatges.
L’exposició, titulada «Wences Rambla: balanç d’una trajectòria», ha sigut organitzada per la Col·lecció Martínez Guerricabeitia de la Fundació General de la Universitat de València i comissariada pel professor i crític d’art Pascual Patuel. La mostra compta amb el suport del Vicerectorat de Cultura i Igualtat, que dirigeix Antonio Ariño, i la col·laboració de Banco Santander i Heineken España, i es podrà visitar a la sala Martínez Guerricabeitia de La Nau fins al pròxim 30 d’abril.
Wences Rambla (Castelló, 1948) és un pintor de producció prolífica i, ara, La Nau és pionera a reunir en un únic espai una mostra retrospectiva que fa balanç del seu treball a través d’una acurada selecció de prop de 40 obres, entre llenços i fotografies. Aquest ha sigut l’objectiu del comissari, Pascual Patuel, que defineix l’artista com «un home de la postmodernitat amb una mirada creativa sobre les avantguardes anteriors al seu temps», tenint en compte que les primeres creacions de Wences Rambla veuen la llum a finals dels anys 60.
L’exposició s'ha presentat en roda de premsa el dilluns 20 de febrer a La Nau i ha comptat amb les intervencions del vicerector Antonio Ariño, qui ha mostrat la seua satisfacció per acollir a l’edifici històric de la Universitat de València una proposta com aquesta, que «enriqueix la col·lecció Martínez Guerricabeitia i visibilitza l’art contemporani valencià»; el director d’activitats de la Col·lecció, José Pedro Martínez, qui ha subscrit les paraules del vicerector i ha destacat que aquesta mostra «ens permet conéixer de manera retrospectiva la ingent producció de Wences Rambla»; el comissari, Pascual Patuel, ideòleg del discurs que segueix l’exposició, i el mateix pintor, que s’ha expressat sobre cadascuna de les seues etapes artístiques, des del dibuix fins a la fotografia digital, passant per l’art compromés i el realisme social, tot vertebrat pel llenguatge geomètric. «A la meua obra sempre l'acompanyen les estructures geomètriques, però el color, la composició, etcètera, són realment els que es disputen el partit en el terreny de joc dels elements plàstics, que és el quadre», ha reflexionat Wences Rambla.
Segons ha explicat el professor Patuel, Wences Rambla s’allunya, per exemple, de la geometria rígida que propugnava l’abstracció geomètrica de principis del segle XX, motivada per una necessitat de trencar els esquemes del realisme tradicional vuitcentista, i s’apropia d'aquesta fent-la seua i interioritzant-la. «La geometria de Rambla és més dinàmica, més subjectiva, gens ortogònica, més suggerent, menys ortodoxa», ha afirmat Pascual Patuel, gran coneixedor de la producció del castellonenc, del qual ha comissariat exposicions anteriors organitzades pel Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana i pel Museu de Belles Arts de Castelló, a més de publicar algun estudi sobre l’artista.
El llenguatge abstracte acompanya Wences Rambla des dels seus inicis, si bé la primera etapa de l’autor, entre 1968 i 1973, se centra en el naturalisme i la pintura informal. Per a això fa ús de materials extrapictòrics com ara arena, cartó o terres de diversa procedència i grossor, que donen com a resultat un món de paisatges.
Cap al 1973, desenvolupa una «etapa de compromís», explotant així el que coneixem com la funció social de l’art o realisme social. Critica la situació política del moment fins a transcendir allò local i universalitzar la problemàtica social latent. Els temes habituals en aquest apartat són «la violència, l’opressió i les sempre difícils relacions humanes», ha dit Patuel.
No serà fins al 1985 quan Wences Rambla entra de ple en l’abstracció geomètrica. Reprén els paisatges dels 70 i el llenguatge abstracte, el que dóna com a fruit un «paisatgisme de tarannà geomètric». Imaginativa i surrealista, la pintura d’aquest període es presenta repleta de grafismes i signes cal·ligràfics creant així un univers «peculiar, suggerent i arabesc», molt proper a la pintura espacialista i cinètica.
Aquest paisatgisme esdevé més metafísic i conceptual a partir de la dècada dels 90, on ja no es troben pràcticament vincles amb el món natural de Wences Rambla de fa 30 anys. «Rambla evoluciona cap a un espai de creació mental, on l’estètica i la investigació dels aspectes plàstics de l’obra assumeixen un protagonisme molt evident», ha assenyalat Patuel. Un paisatgisme abstracte que, en canvi, cap al 2010, acaba per sotmetre’n a un «procés de concreció icònica», característic en la seua obra fins avui.
Així doncs, l’obra de Wences Rambla respon, d’una banda, a una vessant d’artistes que es desenvolupen en els anys de la democràcia i, per tant, amb capacitat per a saltar per damunt de les avantguardes que s’oposaven artísticament al Règim; i, d’una altra, al «panorama eclèctic actual», tal com el descriu el professor Pascual Patuel, on tenen cabuda la geometria, sí, però també l’informalisme, el pop-art, l’accionisme, la fotografia i l’audiovisual, entre molts altres moviments artístics.
«Wences Rambla: balanç d’una trajectòria» forma part, segons ha indicat el vicerector Antonio Ariño, d’una de les línies de treball fonamentals del Vicerectorat de Cultura i Igualtat, que és «el compromís amb els artistes valencians, amb obra destacada i reconeixement internacional que, en canvi, exposen en molt poques ocasions a València».
El comissari i els fons
El doctor Pascual Patuel és professor titular d’Història de l’Art de la Universitat de València i crític d’art. Ha estudiat en profunditat el moviment plàstic valencià dels anys 50 i de les dècades posteriors, el que li ha portat a forjar una sòlida amistat amb els seus protagonistes com ara Wences Rambla o Joaquín Michavila.
L’exposició «Wences Rambla: balanç d’una trajectòria» ha sigut possible, a més, gràcies al suport de prestadors particulars i públics que han cedit les diferents peces que ara s’exhibeixen a La Nau de la Universitat de València: col·leccionistes privats i el mateix artista han prestat obra, així com el Museu d’Art Contemporani de Vilafamés, la Universitat Jaume I de Castelló, la Fundació Caixa Castelló i el Museu de Belles Arts de Castelló-Diputació de Castelló.
Dins de la sèrie «Trobades amb la col·lecció Martínez Guerricabeitia», la Fundació General de la Universitat de València ha editat el catàleg d’obres, que estarà a disposició del públic des d’aquest 20 de febrer en qualsevol dels establiments de la Tenda de la Universitat (http://www.uv.es/latenda) o al Servei de Publicacions (http://puv.uv.es/). El volum conté textos de Pascual Patuel, acompanyats per documents gràfics i el currículum de Rambla, deixant palesa així la seua trajectòria artística.
Per últim, amb l’objectiu d’acostar l’art contemporani a la societat, l’exposició es completa amb visites guiades (96 386 49 22 - visites.guiades@uv.es) i activitats didàctiques (677 027 357 - activitatspmg@fundacio.es) d’inscripció gratuïta.
FITXA TÈCNICA:
Sala: Martínez Guerricabeitia del Centre Cultural La Nau
Data: del 20 de febrer al 30 d’abril de 2017
Horari: de dimarts a dissabte, de 10 a 14 i de 16 a 20 hores. Diumenge i festius, de 10 a 14 hores. Dilluns, tancat. Entrada lliure
Organitzen:
Universitat de València
Col·lecció Martínez Guerricabeitia de la Fundació General de la Universitat de València
Centre Cultural La Nau
Comissari:  Pascual Patuel, professor titular d’Història de l’Art de la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de València i crític d’art
Coordinadora tècnica:  Lydia Frasquet Bellver
Col·laboren: Banco Santander i Heineken España S.A.
Texte i imatges: Universitat de València

Español:
El Centre Cultural La Nau ha sido el escenario elegido para exhibir por primera vez una selección de la obra pictórica de Wences Rambla que recorre toda su producción artística a través de 37 piezas, desde el informalismo de sus primeros años como pintor hasta el arte digital, pasando por el realismo social, la abstracción geométrica y los paisajes.
La exposición, titulada «Wences Rambla: ralance de una trayectoria», ha sido organizada por la colección Martínez Guerricabeitia de la Fundació General de la Universitat de València y comisariada por el profesor y crítico de arte Pascual Patuel. La muestra cuenta con el apoyo del Vicerrectorado de Cultura e Igualdad, que dirige Antonio Ariño, y la colaboración de Banco Santander y Heineken España, y se podrá visitar en la sala Martínez Guerricabeitia de La Nau hasta el próximo 30 de abril.
Wences Rambla (Castelló, 1948) es un pintor de producción prolífica y, ahora, La Nau es pionera al reunir en un único espacio una muestra retrospectiva que hace balance de su trabajo a través de una cuidada selección de cerca de 40 obras, entre lienzos y fotografías. Este ha sido el objetivo del comisario, Pascual Patuel, quien define al artista como «un hombre de la posmodernidad con una mirada creativa sobre las vanguardias anteriores a su tiempo», teniendo en cuenta que las primeras creaciones de Wences Rambla ven la luz a finales de los años 60.
La exposición ha sido presentada en rueda de prensa el lunes 20 de febrero en La Nau y ha contado con las intervenciones del vicerrector Antonio Ariño, quien ha mostrado su satisfacción  por acoger en el edificio histórico de la Universitat de València una propuesta como esta, que «enriquece la colección Martínez Guerricabeitia y visibiliza el arte contemporáneo valenciano»; el director de actividades de la colección, José Pedro Martínez, quien ha suscrito las palabras del vicerrector y ha destacado que esta muestra «nos permite conocer de forma retrospectiva la ingente producción de Wences Rambla»; el comisario, Pascual Patuel, ideólogo del discurso que sigue la exposición; y el mismo pintor, que se ha expresado sobre cada una de sus etapas artísticas, desde el dibujo hasta la fotografía digital, pasando por el arte comprometido y el realismo social, todo ello vertebrado por el lenguaje geométrico. «A mi obra siempre le acompañan estructuras geométricas, pero el color, la composición, etcétera, son realmente los que se disputan el partido en el terreno de juego de los elementos plásticos, que es el cuadro», ha reflexionado Wences Rambla.
Según explica el profesor Patuel, Wences Rambla se aleja, por ejemplo, de la geometría rígida que propugnaba la abstracción geométrica de principios del siglo XX, motivada por una necesidad de romper los esquemas del realismo tradicional decimonónico, y se apropia de ella haciéndola suya e interiorizándola. «La geometría de Rambla es más dinámica, más subjetiva, nada ortogónica, más sugerente, menos ortodoxa», afirma Pascual Patuel, gran conocedor de la producción del castellonense, de quien ha comisariado exposiciones anteriores organizadas por el Consorcio de Museos de la Comunitat Valenciana y por el Museo de Bellas Artes de Castellón, además de publicar algún estudio sobre el artista.
El lenguaje abstracto acompaña a Wences Rambla desde sus inicios, si bien la primera etapa del autor, entre 1968 y 1973, se centra en el naturalismo y la pintura informal. Para ello hace uso de materiales extrapictóricos, como arena, cartón o tierras de diversa procedencia y grosor, dando como resultado un mundo de paisajes.
Hacia 1973, desarrolla una «etapa de compromiso», explotando así lo que conocemos como la función social del arte o realismo social. Critica la situación política del momento hasta trascender lo local y universalizar la problemática social latente. Los temas habituales en este apartado son «la violencia, la opresión y las siempre difíciles relaciones humanas», dice Patuel.
No será hasta 1985 cuando Wences Rambla entra de lleno en la abstracción geométrica. Retoma los paisajes de los 70 y el lenguaje abstracto, lo que da como fruto un «paisajismo de talante geométrico». Imaginativa y surrealista, la pintura de este periodo se presenta repleta de grafismos y signos caligráficos creando así un universo «peculiar, sugerente y arabesco», muy cercano a la pintura espacialista y cinética.
Este paisajismo se vuelve más metafísico y conceptual a partir de la década de los 90, donde ya no se encuentran prácticamente vínculos con el mundo natural del Wences de hace 30 años. «Rambla evoluciona hacia un espacio de creación mental, donde la estética y la investigación de los aspectos plásticos de la obra asumen un protagonismo muy evidente», señala Patuel. Un paisajismo abstracto que, en cambio, hacia 2010, acaba por someter a un «proceso de concreción icónica», característico en su obra hasta hoy.
Así pues, la obra de Wences Rambla responde, por un lado, a una vertiente de artistas que se desarrollan en los años de la democracia y, por lo tanto, con capacidad para saltar por encima de las vanguardias que se oponían artísticamente al Régimen; y, por otro, al «panorama ecléctico actual», tal y como lo describe el profesor Pascual Patuel, donde tienen cabida la geometría, sí, pero también el informalismo, el pop-art, el accionismo, la fotografía y el audiovisual, entre otros muchos movimientos artísticos.
«Wences Rambla: balance de una trayectoria» forma parte, según ha indicado el vicerrector Antonio Ariño, de una de las líneas de trabajo fundamentales del Vicerrectorado de Cultura e Igualdad, que es «el compromiso con los artistas valencianos, con obra destacada y reconocimiento internacional que, sin embargo, exponen en muy pocas ocasiones en Valencia».
El comisario y los fondos
El doctor Pascual Patuel es profesor titular de Historia del Arte de la Universitat de València y crítico de arte. Ha estudiado en profundidad el movimiento plástico valenciano de los años 50 y de las décadas posteriores, lo que le ha llevado a forjar una sólida amistad con sus protagonistas, como Wences Rambla o Joaquín Michavila, por ejemplo.
La exposición «Wences Rambla: balance de una trayectoria» ha sido posible, además, gracias al apoyo de prestamistas particulares y públicos que han cedido las diferentes piezas que ahora se exhiben en La Nau de la Universitat de València: coleccionistas privados y el mismo artista han prestado obra, así como el Museo de Arte Contemporáneo de Vilafamés, la Universitat Jaume I de Castelló, la Fundació Caixa Castelló y el Museo de Bellas Artes de Castelló-Diputación de Castelló.
Dentro de la serie «Trobades amb la col·lecció Martínez Guerricabeitia», la Fundació General de la Universitat de València ha editado el catálogo de obras, que estará a disposición del público desde este 20 de febrero en cualquiera de los establecimientos de La Tenda de la Universitat (http://www.uv.es/latenda) o en el Servicio de Publicaciones (http://puv.uv.es/). El volumen contiene textos de Pascual Patuel, acompañados por documentos gráficos y el currículum de Rambla, dejando patente así su trayectoria artística.
Por último, con el objetivo de acercar el arte contemporáneo a la sociedad, la exposición se completa con visitas guiadas (96.386.49.22 – visites.guiades@uv.es) y actividades didácticas (677.027.357 – activitatspmg@fundacio.es) de inscripción gratuita.
FICHA TÉCNICA:
Sala: Martínez Guerricabeitia del Centre Cultural La Nau
Fecha: del 20 de febrero al 30 de abril de 2017
Horario: de martes a sábado, de 10 a 14 y de 16 a 20 horas. Domingo y festivos, de 10 a 14 horas. Lunes, cerrado. Entrada libre
Organizan:
Universitat de València
Col·lecció Martínez Guerricabeitia de la Fundació General de la Universitat de València
Centre Cultural La Nau
Comisario: Pascual Patuel, profesor titular de Historia del Arte de la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de València y crítico de arte
Coordinadora técnica:  Lydia Frasquet Bellver
Colaboran: Banco Santander y Heineken España S.A.
Textos e imágenes: Universitat de València