Valencià:
«El viatge és una experiència cap a dins de la persona, però és una experiència que necessita eixir cap a fora, el relat del viatge necessita ser explicat, no pot quedar en la intimitat». Així ho ha afirmat l'escriptora de viatges i fundadora de La Línea del Horizonte Pilar Rubio Remiro en la xarrada amb la qual ha obert el Curs d'Estiu de la Universitat Jaume I «Viatjar amb art. El viatge de la mirada» en la qual ha plantejat un viatge per la història dels relats literaris i les representacions dels viatges des de l'antiguitat fins al món contemporani.


	Pilar Rubio recomana «que cadascun relate el seu viatge com puga», assenyalant que en l'actualitat hi ha molts mitjans per a fer-ho, i que el que realment té valor en un relat de viatges és el punt de vista del que ho relata ja que és «únic i diferent», més encara en l'època actual en la qual les noves tecnologies ens permeten tenir informació sobre qualsevol racó del món, la qual cosa ha generat «una realitat virtual del món». Per a l'autora un viatge «no depèn de la distància sinó de l'estat mental i el que importa és la disposició a estar obert a altres realitats». Per açò, entén el viatge «en el sentit d'aquell que torna diferent de com es va anar» per al que el viatge «no pot limitar-se a canviar d'escenari utilitzant el món com decorat de les seues fotografies».


	La especialista en literatura de viatges ha iniciat el seu recorregut històric assenyalant que totes les cultures en totes les èpoques han sentit la necessitat de representar la idea del viatge i oferir un relat del mateix, començant per la cultura Grega en la qual les històries dels viatges per mar determinen el caràcter dels herois a l'hora d'enfrontar-se a les forces de la naturalesa i del destí, des d'una visió en la qual «el viatge ens mesura com a éssers humans».


	El recorregut oferit per Pilar Rubio s'ha detingut també en l'Edat Mitjana, una època marcada pel simbolisme en les representacions. A partir dels relats de Marco Polo, ha destacat l'autora, «Europa té coneixement que està envoltada d'altres cultures». Un altre dels moments històrics que ha marcat la història de la literatura de viatges va ser la il·lustració, una etapa en la qual apareix «la figura del viatger com a naturalista que es posa en moviment al servei de la ciència i del desig de conèixer el món i mesurar-ho». És l'època en la qual s'organitzen grans expedicions col·lectives en les quals participen científics de diferents àrees i il·lustradors, que són els encarregats de relatar els viatges a través dels seus dibuixos. Apareixen en aquesta època els gabinets de curiositats en els quals la burgesia comença a atresorar «objectes i peces exòtiques procedents dels tres regnes: animalia, vegetalia i artificialia. Aquests gabinets es desenvolupen principalment en el segles XVII i alguna cosa en el XVIII i introdueixen la idea del col·leccionisme, sent el germen de molts dels museus actuals».


	Si durant l'època de la il·lustració els relats de viatges cerquen l'objectivitat a l'hora de relatar el vist i viscut, «en el romanticisme el que importarà serà la sensibilitat, els sentiments, la naturalesa sublim,…». Va ser en aquest context, ha explicat Pilar Rubio, quan va sorgir el “gran tour”. Els fills de les grans fortunes europees es converteixen en “gran touristes”, expressió de la qual ve el terme turista, que realitzen un gran viatge de 3 o 4 anys per a conèixer món i formar-se en els ideals de la cultura clàssica. «Viatjaven en grans sèquits d'entre 6 i 40 persones i el viatge es considerava com una escola», ha explicat, indicant que si bé al principi aquests “touristes” viatjaven principalment a Itàlia, després van ampliar recorreguts cercant escenaris nous com ara Egipte, Turquia i el sud, en el qual s'incloïa Marroc i Algèria, i també Espanya, com a llocs desconeguts, arribant en el segle XVIII l'època daurada de les grans expedicions.


	L'aparició de la fotografia i, posteriorment, en la segona meitat del segle XX, el sorgiment d'una classe “ociosa” que demanda turisme han portat a una nova forma d'entendre i relatar els viatges en l'època contemporània. En aquest sentit, en l'actualitat, en la qual les imatges i la informació sobre qualsevol punt del planeta estan a la disposició de qualsevol, allò que importa en un relat de viatges «és la mirada i la capacitat per a explicar-ho literàriament», ha destacat Rubio.


	La xarrada de Pilar Rubio ha estat precedida de la inauguració del curs en la qual han participat el vicerector de Cultura, Extensió Universitària i Relacions Institucionals de l’UJI, Wenceslao Rambla, i l'alcalde de Vilafamés, Abel Ibáñez, destacant tots dos la col·laboració entre el municipi i la Universitat que es veurà reforçada a través de la signatura d'un conveni.

Fotografies

Vídeo en diferents formats

Español:
«El viaje es una experiencia hacia dentro de la persona, pero es una experiencia que necesita salir hacia fuera, el relato del viaje necesita ser contado, no puede quedar en la intimidad». Así lo ha afirmado la escritora de viajes y fundadora de La Línea del Horizonte Pilar Rubio Remiro en la charla con la que ha abierto el Curso de Verano de la Universitat Jaume I «Viajar con arte. El viaje de la mirada» en la que ha planteado un viaje por la historia de los relatos literarios y las representaciones de los viajes desde la antigüedad hasta el mundo contemporáneo.


	Pilar Rubio recomienda «que cada uno relate su viaje como pueda», señalando que en la actualidad hay muchos medios para hacerlo, y que lo que realmente tiene valor en un relato de viajes es el punto de vista del que lo relata ya que es algo «único y diferente», más aún en la época actual en la que las nuevas tecnologías nos permiten tener información sobre cualquier rincón del mundo, lo que ha generado «una realidad virtual del mundo». Para la autora un viaje «no depende de la distancia sino del estado mental y lo que importa es la disposición a estar abierto a otras realidades». Por ello, entiende el viaje «en el sentido de aquel que vuelve diferente de cómo se fue» para lo que el viaje «no puede limitarse a cambiar de escenario utilizando el mundo como decorado de las fotografías».


	La especialista en literatura de viajes ha iniciado su recorrido histórico señalando que todas las culturas en todas las épocas han sentido la necesidad de representar la idea del viaje y ofrecer un relato del mismo, empezando por la cultura Griega en la que las historias de los viajes por mar determinan el carácter de los héroes a la hora de enfrentarse a las fuerzas de la naturaleza y del destino, desde una visión en la que «el viaje nos mide como seres humanos».


	El recorrido ofrecido por Pilar Rubio se ha detenido también en la Edad Media, una época marcada por el simbolismo en las representaciones. A partir de los relatos de Marco Polo, ha destacado la autora, «Europa tiene conocimiento de que está rodeada de otras culturas». Otro de los momentos históricos que ha marcado la historia de la literatura de viajes fue la ilustración, una etapa en la que aparece «la figura del viajero como naturalista que se pone en marcha para estar al servicio de la ciencia y del deseo de conocer el mundo y medirlo». Es la época en la que se organizan grandes expediciones colectivas en las que participan científicos de diferentes áreas e ilustradores, que son los encargados de relatar los viajes a través de sus dibujos. Aparecen en esta época los gabinetes de curiosidades en los que la burguesía empieza a atesorar «objetos y piezas exóticas procedentes de los tres reinos: animalia, vegetalia y artificialia. Estos gabinetes se desarrollan principalmente en el siglos XVII y algo en el XVIII e introducen la idea del coleccionismo, siendo el germen de muchos de los museos actuales».


	Si durante la época de la ilustración los relatos de viajes buscan la objetividad a la hora de relatar lo visto y vivido, «en el romanticismo lo que importara será la sensibilidad, los sentimientos, la naturaleza sublime,…». Fue en este contexto, ha explicado Pilar Rubio, cuando surgió el “gran tour”. Los hijos de las grandes fortunas europeas se convierten en “gran touristas”, expresión de la que viene el término turista, que realizan un gran viaje de varios años para conocer mundo y formarse en los ideales de la cultura clásica. «Viajaban en grandes séquitos de entre 6 y 40 personas y el viaje se consideraba como una escuela», ha explicado, indicando que si bien al principio estos “touristas” viajaban principalmente a Italia, después ampliaron recorridos buscando escenarios nuevos como Egipto, Turquía y el sur, en el que se incluía Marruecos y Argelia, y también España, como lugares desconocidos, llegando en el siglo XVIII la época dorada de las grandes expediciones.


	La aparición de la fotografía y, posteriormente, en la segunda mitad del siglo XX, el surgimiento de una clase “ociosa” que demanda turismo han llevado a una nueva forma de entender y relatar los viajes en la época contemporánea. En este sentido, en la actualidad, en la que las imágenes y la información sobre cualquier punto del planeta están a disposición de cualquier, lo que importa en un relato de viajes «es la mirada y la capacidad para contarlo literariamente», ha destacado Rubio.


	La charla de Pilar Rubio ha estado precedida de la inauguración del curso en la que han participado el vicerrector de Cultura, Extensión Universitaria y Relaciones Institucionales de la UJI, Wenceslao Rambla, y el alcalde de Vilafamés, Abel Ibáñez, destacando ambos la colaboración entre el municipio y la Universidad que se verá reforzada a través de la firma de un convenio. 

Fotografías

Vídeo en diferentes formatos