Valencià:
«La vida de Júlia Domna mereix tot el que puguem imaginar: una pel·lícula, una sèrie i una novel·la. I la novel·la és el que estava a les meues mans fer per a eliminar totes les capes d'oblit que havien caigut sobre aquesta gran dona en la història de Roma». Amb aquestes paraules descriu l'escriptor i professor de l'UJI la seua admiració cap a la protagonista de la novel·la amb què ha aconseguit el premi Planeta 2018 Yo, Julia, el procés de creació de la qual va explicar en l'última conferència del primer curs de la Universitat d’Estiu que ha impartit la Universitat Jaume I a Benicàssim (Castelló).
Posteguillo, que es considera un rebel davant les injustícies, opina que aquest personatge històric no havia aconseguit fins avui el lloc que li correspon en la història per la seua doble condició de dona i estrangera, en haver nascut en la perifèria de l'Imperi, en l'actual Síria. Per això, la seua voluntat en tot moment ha sigut recuperar aquesta figura i plantejar-la com una contribució a la lluita a favor d'una igualtat real entre homes i dones. «La igualtat es construeix no solament cap al present i al futur –imprescindible, sens dubte–, però també cap al passat», va assenyalar. En aquest sentit, l'escriptor va destacar una frase que li van escriure a Instagram i que defineix per què és el moment oportú per a aquesta obra: «La història la van escriure els homes, però va ser ella la que decideix». Per això, el professor de la Jaume I insisteix que cal recuperar la història completa.
L'escriptor i autor de Yo, Julia va realitzar un recorregut històric de l'època de la seua novel·la i la lluita que es va establir entre cinc homes per a aconseguir el poder de l'Imperi Romà a la fi de la segona centúria de la nostra era. Hi destaca com la historiografia ha oblidat un personatge decisiu, el d'una dona, Júlia Domna, i d'una relació d'amor amb el que finament serà l'emperador Sever. «Va ser important? Va ser considerada mare de cèsars, dels exèrcits i de la pàtria. Sí que ho va ser. I, a més, va ser la que va traçar el camí que recorreria Sever per a anar més enllà d'un imperi. Per a forjar una dinastia», va assegurar Posteguillo.
Posteguillo va clausurar, al costat de la vicerectora de Cultura i Relacions Institucionals, Carmen Lázaro, el curs que s'ha impartit i dirigit durant aquesta setmana a Benicàssim: «La literatura i el temps: la recreació del passat a través de la novel·la». I també, a manera anecdòtica, va recordar l'aventura que va viure en el lliurament dels premis Planeta. «Aqueix matí vaig vindre a l'UJI a donar les meues classes. Vaig acabar, vaig agafar el tram, el tren i va començar el viatge. Mai una novel·la de 700 pàgines havia guanyat un premi Planeta. Però quan nomenen Ayanta Barelli com a finalista només quedaven ja dos pseudònims, per la qual cosa quan ella puja a recollir el seu premi ja saps que només quedes tu. I que hauràs de parlar davant 1.000 persones. Davant els millors escriptors i escriptores. En la meua solapa portava el pin de l'UJI, sabia que no podia donar les gràcies a cap institució pública o privada, però per a mi, treballar en aquesta universitat és un privilegi i volia fer-ho visible», va explicar.
Fotografies
Vídeos
(HD) Julia Domna: quan veiem el passat des de la mirada d’una dona
 
(HD) Clausura. La literatura i el temps: la recreació del passat a través de la novel·la

Español:
«La vida de Julia Domna merece todo lo que podamos imaginar: una película, una serie y una novela. Y la novela es lo que estaba en mis manos hacer para quitar todas las capas de olvido que habían caído sobre esta gran mujer en la historia de Roma». Con estas palabras describe el escritor y profesor de la UJI su admiración hacia la protagonista de la novela con la que ha conseguido el premio Planeta 2018 Yo, Julia, y cuyo proceso de creación explicó en la última conferencia del primer curso de la Universitat d’Estiu que ha impartido la Universitat Jaume I en Benicàssim (Castellón).
Posteguillo, que se considera un rebelde ante las injusticias, opina que este personaje histórico no había logrado hasta la fecha el lugar que le corresponde en la Historia por su doble condición de mujer y extranjera, al haber nacido en la periferia del Imperio, en la actual Siria. Por ello, su voluntad en todo momento ha sido la de recuperar esta figura y plantearla como una contribución a la lucha a favor de una igualdad real entre hombres y mujeres. «La igualdad se construye no sólo hacia el presente y al futuro –imprescindible sin duda alguna-, pero también hacia el pasado», señaló. En este sentido, el escritor destacó una frase que le escribieron en Instagram y que define por qué es el momento oportuno para esta obra: «La historia la escribieron los hombres, pero fue ella la que decide». Por ello, el profesor de la Jaume I insiste en que hay que recuperar la historia completa.
El escritor y autor de Yo, Julia realizó un recorrido histórico de la época de su novela y la lucha que se entabló entre cinco hombres para conseguir el poder del Imperio Romano a finales de la segunda centuria de nuestra era. En él, destaca cómo la historiografía ha olvidado un personaje decisivo, el de una mujer, Julia Domna, y de una relación de amor con el que finamente será el Emperador Severo. «¿Fue importante? Fue considerada madre de césares, de los ejércitos y de la patria. Sí lo fue. Y además fue la que trazó el camino que recorrería Severo para ir más allá de un Imperio. Para forjar una dinastía», aseguró Posteguillo.
Posteguillo clausuró, junto a la vicerrectora de Cultura y Relaciones Institucionales, Carmen Lázaro, el curso que se ha impartido y dirigido durante esta semana en Benicàssim: «La literatura y el tiempo: la recreación del pasado a través de la novela». Y también, a modo anecdótico, recordó la aventura que vivió en la entrega de los premios Planeta. «Esa mañana vine a la UJI a dar mis clases. Terminé, cogí el tram, el tren y comenzó el viaje. Nunca una novela de 700 páginas había ganado un premio Planeta. Pero cuando nombran a Ayanta Barelli como finalista sólo quedaban ya dos pseudónimos, por lo que cuando ella sube a recoger su premio ya sabes que sólo quedas tú. Y que vas a tener que hablar ante 1.000 personas. Ante los mejores escritores y escritoras. En mi solapa llevaba el pin de la UJI, sabía que no podía agradecer a ninguna institución pública o privada, pero para mí, trabajar en esta universidad es un privilegio y quería hacerlo visible», explicó.
Fotografías
Vídeos
(HD) Julia Domna: cuando vemos el pasado desde la mirada de una mujer
 
(HD) Clausura. La literatura y el tiempo: la recreación del pasado a través de la novela