Valencià:
La creació d'una obra tan rupturista com El Quixot va ser possible gràcies al fet que Miguel de Cervantes fóra una persona amb una amplíssima cultura però allunyada de la formació reglada universitària. Així ho ha defensat el catedràtic de Literatura Espanyola de la Universitat de Castella-La Manxa, Felipe B. Pedraza, en la primera de les conferències en homenatge a Miguel de Cervantes organitzades pel Seminari Permanent de Filologia Espanyola de la Universitat Jaume I amb motiu de la commemoració el 2016 del quart centenari de la mort de l'escriptor.
«El Quixot va representar un univers nou i complex on es donaven la mà molts ingredients. De fet, cada any sorgeixen centenars d'articles i desenes de llibres amb noves perspectives sobre l'obra de Cervantes», ha ressaltat Pedraza, qui destaca entre les diferents mirades a El Quixot «dos aspectes que poden semblar contradictoris». D'una banda, el fet que es tracta d'una novel·la realista que per primera vegada reflecteix els detalls de la vida quotidiana. «Els lectors de l'època d'El Quixot podien reconèixer en l'obra el seu món exterior. Però al mateix temps que es dóna aquest realisme, és la novel·la més experimental de la història». Així, d'altra banda, és una creació literària que estableix un joc amb la mateixa literatura, amb la fantasia i la ficció, creant «un joc d'espills hiperavantguardista».
Al llarg de la seua conferència, el catedràtic i director de l'Institut Almagro de Teatre Clàssic ha repassat algunes de les circumstàncies que van possibilitar la creació d'El Quixot, tant des del context històric, amb l'aparició d'un nou públic lector de masses allunyat de les elits intel·lectuals i el desenvolupament de la impressió massiva, com des de les circumstàncies personals de Cervantes. Per a Pedraza, les penúries econòmiques, la presó i la falta d'uns estudis universitaris, units a un ampli interès per la cultura i la literatura, entre altres aspectes, van possibilitar que Cervantes creara una obra «que solament podia escriure algú sense estudis reglats ni necessitat de seguir els clàssics».
La movida madrileña de 1580
Pedraza ha abordat, així mateix, la relació de Cervantes amb altres autors de l'època que van marcar igualment el naixement d'El Quixot. En aquest sentit, el catedràtic ha recordat que quan Cervantes va tornar a Espanya després de cinc anys de segrest per part de pirates algerians, es va trobar amb la «movida madrileña de 1580», com han qualificat alguns autors una època que va estar també marcada per un moviment juvenil caracteritzat per l'entusiasme i una nova concepció de l'art, amb joves poetes com Lope de Vega i Góngora, que a més «eren famosos perquè els cecs cantaven els seus poemes en les cantonades i els venien en plecs solts».
Cervantes, major que aquell grup de joves, va fracassar llavors en els seus intents d'escriure poesia i teatre, i no va ser fins dues dècades després quan va prendre l'únic camí que li quedava, el de novel·lista. En aquest sentit, Pedraza ha destacat la importància que en l'escriptura d'El Quixot va tenir Guzmán de Alfarache, escrita per Mateo Alemán també des de la presó, com a precedent i exemple del bon acolliment d'una novel·la extensa per part d'un públic ampli.
Amb les seues reflexions sobre El Quixot, Pedraza ha obert a l’UJI el cicle homenatge a Miguel de Cervantes que continuarà el pròxim 25 abril de 2016 amb una conferència sobre «El Quixot en la publicitat» a càrrec de Carlos Alvar, director del Centre d'Estudis Cervantins i catedràtic de Filologia Romànica de la Universitat d'Alcalá d'Henares i de la Universitat de Ginebra.
Fotografies

Español:
La creación de una obra tan rupturista como El Quijote fue posible gracias al hecho de que Miguel de Cervantes fuera una persona con una amplísima cultura pero alejada de la formación reglada universitaria. Así lo ha defendido el catedrático de Literatura Española de la Universidad de Castilla-La Mancha, Felipe B. Pedraza, en la primera de las conferencias en homenaje a Miguel de Cervantes organizadas por el Seminario Permanente de Filología Española de la Universitat Jaume I con motivo de la conmemoración en 2016 del cuarto centenario del fallecimiento del escritor.
«El Quijote representó un universo nuevo y complejo en el que se daban la mano muchos ingredientes. De hecho, cada año surgen cientos de artículos y decenas de libros con nuevas perspectivas sobre la obra de Cervantes», ha resaltado Pedraza, quien destaca entre las diferentes miradas a El Quijote «dos aspectos que pueden parecer contradictorios». Por un lado, el hecho de que se trata de una novela realista que por primera vez refleja los detalles de la vida cotidiana. «Los lectores de la época de El Quijote podían reconocer en la obra su mundo exterior. Pero al mismo tiempo que se da este realismo, es la novela más experimental de la historia». Así, por otro lado, es una creación literaria que establece un juego con la misma literatura, con la fantasía y la ficción, creando «un juego de espejos hipervanguardista».
A lo largo de su conferencia, el catedrático y director del Instituto Almagro de Teatro Clásico ha repasado algunas de las circunstancias que posibilitaron la creación de El Quijote, tanto desde el contexto histórico, con la aparición de un nuevo público lector de masas alejado de las élites intelectuales y el desarrollo de la impresión masiva, como desde las circunstancias personales de Cervantes. Para Pedraza las penurias económicas, la cárcel y la falta de unos estudios universitarios unido a un amplio interés por la cultura y la literatura, entre otros aspectos, posibilitaron que Cervantes creara una obra «que solo podía escribir alguien sin  estudios reglados ni necesidad de seguir a los clásicos».
La movida madrileña de 1580
Pedraza ha abordado asimismo la relación de Cervantes con otros autores de la época que marcaron igualmente el nacimiento de El Quijote. En este sentido, el catedrático ha recordado que cuando Cervantes regresó a España después de cinco años de secuestro por parte de piratas argelinos se encontró con la «movida madrileña de 1580», como han calificado algunos autores a una época que estuvo también marcada por un movimiento juvenil caracterizado por el entusiasmo y una nueva concepción del arte, jóvenes poetas como Lope de Vega y Góngora, que además «eran famosos porque los ciegos cantaban sus poemas en las esquinas y los vendían en pliegos sueltos».
Cervantes, mayor que aquel grupo de jóvenes, fracasó entonces en sus intentos de escribir poesía y teatro, y no fue hasta dos décadas después cuando tomó el único camino que le quedaba, el de novelista. En este sentido, Pedraza ha destacado la importancia que en la escritura de El Quijote tuvo Guzmán de Alfarache, escrita por Mateo Alemán también desde la cárcel, como precedente y ejemplo de la buena acogida de una novela extensa por parte de un público amplio.
Con sus reflexiones en torno a El Quijote, Pedraza ha abierto en la UJI el ciclo homenaje a Miguel de Cervantes que continuará el próximo 25 abril de 2016 con una conferencia sobre «El Quijote en la publicidad» a cargo de Carlos Alvar, director del Centro de Estudios Cervantinos y catedrático de Filología Románica de la Universidad de Alcalá de Henares y de la Universidad de Ginebra. 
Fotografías