Valencià:
Cada setembre, milers d’universitaris i universitàries inicien el curs acadèmic. Ara bé, lluny de la imatge més habitual d’un o una jove universitària, es troba un col·lectiu d’estudiants menys conegut però que cada cop incrementa la presència als passadissos de les universitats: les persones majors de 50 anys que participen en programes universitaris de gent gran. Com són? Per què decideixen matricular-se en la universitat? Quin és l’impacte que té la formació universitària en la qualitat de vida de les persones majors? Aquestes són les respostes que aporta el primer informe que s’ha fet en relació amb el col·lectiu de 18.000 estudiants que cursen programes formatius sènior a 17 universitats de Catalunya, el País Valencià, les Illes Balears i Andorra.
La Xarxa Vives d’Universitats i la Facultat d’Educació Social i Treball Social Pere Tarrés (Universitat Ramon Llull) han presentat avui els resultats de la recerca «Formació universitària sènior. Informe sobre l’impacte social en l’estudiantat». L’estudi s’ha realitzat entre l’alumnat dels programes universitaris sènior de 17 universitats de la Xarxa Vives, que tenen per objectiu promoure l’envelliment actiu, garantir el dret a una educació per a tothom en totes les etapes de la vida, millorar la qualitat de vida de la gent gran i facilitar que aquest col·lectiu seguisca sent un agent actiu i participant de la societat. L’alumnat sènior representa vora el 6% de la població universitària. Es tracta d’un col·lectiu encara més feminitzat que el de l’estudiantat de grau i màster, atès que el 67% són dones. Vuit de cada deu tenen estudis previs: el 62,4% ha cursat estudis universitaris, mentre que el 24,8% té estudis secundaris. Pel que fa a l’edat, més de la meitat té entre els 60 i els 69 anys (52,6%), una proporció que augmenta fins al 88,7% si hi sumem el grup d’entre 70 i 79 anys. L’edat mitjana se situa en els 68 anys.
En el cas de l’UJI, els programes universitaris sènior són impartits a través de la Universitat per a Majors, que aplega 1.088 estudiants (un 62,4% són dones) al campus de Castelló de la Plana i a les seus  del Camp de Morvedre (Sagunt), de l'Interior (Sogorb), del Nord (Vinaròs i Sant Mateu) i dels Ports (Morella i Vilafranca). L’estudiantat universitari sènior de la Universitat per a Majors suposa el 7,6% de la població universitària de l’UJI.
Els resultats de la recerca demostren que la formació universitària sènior impacta positivament en la salut física i psíquica i en el benestar general de l’alumnat que cursa aquests estudis. Conforme més anys fa que una persona està matriculada en un programa de formació universitària sènior, més beneficis hi percep, sobretot en termes de salut i relacions socials. En aquest sentit, els enquestats reconeixen que cursar estudis a la universitat els ajuda a vèncer temors i complexos, reduir sentiments d’ansietat o depressius, superar situacions vitals traumàtiques (viduïtat, malaltia o pèrdua d’algun familiar), millorar la seua capacitat intel·lectual i de memòria, ser més tolerants i humils, més receptius a aprendre a fer servir les TIC, i a incrementar les relacions amb l’entorn més proper. A més, cursar programes universitaris sènior es relaciona amb un augment de l’activitat cultural de l’estudiantat (com ara anar a museus, teatres o cinemes), el que incrementa els seus coneixements i li permet participar en converses de forma més fluïda i segura, així com tenir una visió de l’entorn més crítica i àmplia que l’obtinguda al llarg de la trajectòria vital, segons l’estudi.
La investigació també evidencia els efectes positius que els programes universitaris sènior tenen en col·lectius específics com les dones, l’alumnat de més edat, o aquell amb poca formació prèvia. En concret, les dones participants en l’estudi reconeixen que els campus universitaris esdevenen espais que les alliberen dels mandats de gènere imposats tradicionalment (com la cura de fills i nets i de la llar) i que milloren molt significativament la seua autoestima i autoreconeixement. La recerca reflecteix també que en el grup de persones que únicament compten amb estudis primaris, el percentatge de dones dobla (69,2%) el d’homes (30,8%), motiu pel qual es fa necessari aplicar la perspectiva de gènere en divulgar aquests programes entre la població sènior.
Juntament amb el col·lectiu femení, les persones majors de 76 anys perceben també més beneficis associats al fet d’anar a la universitat. L’establiment de rutines i obligacions socials per assistir a classe té per aquest alumnat un efecte d’agenda-teràpia que els permet tornar a connectar amb l’exterior, a implicar-se socialment, evitant l’aïllament, la solitud, i obligant-los a mantenir una imatge social i a no descuidar-se. Com indica l’informe, aquestes generacions solen tenir un nivell formatiu inferior i per això viuen l’inici dels estudis universitaris amb il·lusió, com una oportunitat per a superar-se, sentir-se útils i recuperar el temps perdut. Tanmateix, és a aquest sector de la població que més se’n beneficia de la formació universitària on sembla que menys arriben aquests programes formatius, atès que només 2 de cada 10 són persones sense estudis o amb estudis primaris, mentre que 6 de cada 10 tenen estudis universitaris previs. En aquest sentit, les autores de l’informe reclamen un major suport per part de les administracions públiques amb l’objectiu de fer arribar els programes sènior a tota la ciutadania i, especialment, al perfil de persones grans amb menor nivell acadèmic i a les dones, que són els col·lectius que més se’n beneficien.
Els resultats fets públics avui han fet incidència també en els efectes que la pandèmia ha tingut en el col·lectiu sènior. La crisi sanitària ha comportat el trencament de les rutines i la pèrdua de relacions, el que ha tingut conseqüències negatives tant en l’estat d’ànim com en la mateixa cura personal de l’estudiantat. La migració a un sistema de formació en línia ha estat estressant per a molts en un primer moment. Per a altres, les sessions telepresencials han comportat dèficit d’atenció. Tanmateix, la majoria reconeix que poder seguir cursant els programes formatius ha augmentat la seua motivació per l’estudi durant una època molt complicada i ha esdevingut una oportunitat per a aprofundir en les noves tecnologies.
«Formació universitària sènior. Informe sobre l’impacte social en l’estudiantat» ha estat coordinat pel Grup de Treball de Programes Sènior de la Xarxa Vives (que integra els i les responsables d’aquestes unitats a les universitats) i dirigit per Montserrat Garcia-Oliva, de la Facultat d’Educació Social i Treball Social Pere Tarrés de la Universitat Ramon Llull. La formació universitària sènior és impartida per vora 2.000 docents (el que suposa el 6% del PDI) en 17 universitats de la Xarxa Vives i 78 seus universitàries distribuïdes arreu del territori, amb l’objectiu de descentralitzar l’activitat acadèmica i apropar la formació als llocs de residència del col·lectiu sènior.
La Xarxa Vives és una institució sense ànim de lucre que representa i coordina l’acció conjunta de 22 universitats en educació superior, cultura i llengua. La finalitat de la Xarxa Vives és potenciar les relacions entre les institucions universitàries de Catalunya, el País Valencià, les Illes Balears, Catalunya del Nord, Andorra i Sardenya, i també d’altres territoris amb vincles geogràfics, històrics, culturals i lingüístics comuns, per tal de crear un espai universitari que permeta coordinar la docència, la recerca i les activitats culturals i potenciar la utilització i la normalització de la llengua pròpia.
La Fundació Pere Tarrés és una entitat no lucrativa d'acció social i educativa amb la finalitat de promoure l'educació en el lleure d’infants i joves. Amb el temps, la seua acció s’ha ampliat  a altres àmbits de l’acció social com ara la formació, la recerca i la gestió en el Tercer Sector. La tasca social de la Fundació Pere Tarrés està avalada per 60 anys d’experiència, pels més de 400.000 beneficiaris i beneficiàries que cada any participen en els diferents projectes i serveis i per l’acreditació de la Fundación Lealtad, prestigiosa institució que cada any analitza la gestió i bones pràctiques de les ONG i ONL més importants de l'Estat Espanyol. L’any 2016 ha rebut la Creu de Sant Jordi que li ha concedit la Generalitat de Catalunya.

Español:
Cada septiembre, miles de universitarios y universitarias inician el curso académico. Ahora bien, lejos de la imagen más habitual de un o una joven universitaria, se encuentra un colectivo de estudiantes menos conocido, pero que cada vez incrementa la presencia en los pasillos de las universidades: las personas mayores de 50 años que participan en programas universitarios de gente mayor. ¿Cómo son? ¿Por qué deciden matricularse en la universidad? ¿Cuál es el impacto que tiene la formación universitaria en la calidad de vida de las personas mayores? Estas son las respuestas que aporta el primer informe que se ha hecho en relación al colectivo de 18.000 estudiantes que cursan programas formativos sénior en 17 universidades de Cataluña, el País Valencià, las islas Baleares y Andorra.
La Red Vives de Universidades y la Facultad de Educación Social y Trabajo Social Pere Tarrés (Universitat Ramon Llull) han presentado hoy los resultados de la investigación «Formació universitària sènior. Informe sobre l’impacte social en l’estudiantat». El estudio se ha realizado entre el alumnado de los programas universitarios sénior de 17 universidades de la Red Vives, que tienen por objetivo promover el envejecimiento activo, garantizar el derecho a una educación para todo el mundo en todas las etapas de la vida, mejorar la calidad de vida de la gente mayor y facilitar que este colectivo siga siendo un agente activo y participante de la sociedad. El alumnado sénior representa cerca del 6% de la población universitaria. Se trata de un colectivo todavía más feminizado que el del estudiantado de grado y máster, dado que el 67% son mujeres. Ocho de cada diez tienen estudios previos: el 62,4% ha cursado estudios universitarios, mientras que el 24,8%, estudios secundarios. En cuanto a la edad, más de la mitad tiene entre los 60 y los 69 años (52,6%), una proporción que aumenta hasta el 88,7% si sumamos el grupo de entre 70 y 79 años. La edad media se sitúa en los 68 años.
En el caso de la UJI, los programas universitarios sénior son impartidos a través de la Universidad para Mayores, que reúne a 1.088 estudiantes (un 62,4% son mujeres) en el campus de Castelló de la Plana y en las sedes del Camp de Morvedre (Sagunto), del Interior (Segorbe), del Nord (Vinaròs y Sant Mateu) y dels Ports (Morella y Vilafranca). El estudiantado universitario sénior de la Universidad para Mayores supone el 7,6% de la población universitaria de la UJI.
Los resultados de la investigación demuestran que la formación universitaria sénior impacta positivamente en la salud física y psíquica y en el bienestar general del alumnado que cursa estos estudios. Conforme más años hace que una persona está matriculada en un programa de formación universitaria sénior, más beneficios percibe, sobre todo en términos de salud y relaciones sociales. En este sentido, los encuestados reconocen que cursar estudios en la universidad les ayuda a vencer temores y complejos, reducir sentimientos de ansiedad o depresivos, superar situaciones vitales traumáticas (viudedad, enfermedad o pérdida de algún familiar), mejorar su capacidad intelectual y de memoria, ser más tolerantes y humildes, más receptivos a aprender a usar las TIC, y a incrementar las relaciones con el entorno más próximo. Además, cursar programas universitarios sénior se relaciona con un aumento de la actividad cultural del estudiantado (como ir a museos, teatros o cines), lo que incrementa sus conocimientos y le permite participar en conversaciones de forma más fluida y segura, así como tener una visión del entorno más crítica y amplia que la obtenida a lo largo de la trayectoria vital, según el estudio.
La investigación también evidencia los efectos positivos que los programas universitarios sénior tienen en colectivos específicos, como las mujeres, el alumnado de más edad, o aquel con poca formación previa. En concreto, las mujeres participantes en el estudio reconocen que los campus universitarios se convierten en espacios que las liberan de los mandatos de género impuestos tradicionalmente (como el cuidado de hijos y nietos y del hogar) y que mejoran muy significativamente su autoestima y autorreconocimiento. La investigación refleja también que en el grupo de personas que únicamente cuentan con estudios primarios, el porcentaje de mujeres dobla (69,2%) al de hombres (30,8%), motivo por el cual se hace necesario aplicar la perspectiva de género al divulgar estos programas entre la población sénior.
Junto con el colectivo femenino, las personas mayores de 76 años perciben también más beneficios asociados al hecho de ir a la universidad. El establecimiento de rutinas y obligaciones sociales para asistir a clase tiene para este alumnado un efecto de agenda-terapia que les permite volver a conectar con el exterior, implicarse socialmente, evitando el aislamiento y la soledad, y obligándolos a mantener una imagen social y a no descuidarse. Como indica el informe, estas generaciones suelen tener un nivel formativo inferior y por eso viven el inicio de los estudios universitarios con ilusión, como una oportunidad para superarse, sentirse útiles y recuperar el tiempo perdido. Aun así, es en este sector de la población que más se beneficia de la formación universitaria donde parece que menos llegan estos programas formativos, dado que solo 2 de cada 10 son personas sin estudios o con estudios primarios, mientras que 6 de cada 10 tienen estudios universitarios previos. En este sentido, las autoras del informe reclaman un mayor apoyo por parte de las administraciones públicas con el objetivo de hacer llegar los programas sénior a toda la ciudadanía y, especialmente, al perfil de personas mayores con menor nivel académico y a las mujeres, que son los colectivos que más se benefician.
Los resultados hechos públicos hoy han hecho incidencia también en los efectos que la pandemia ha tenido en el colectivo sénior. La crisis sanitaria ha comportado la ruptura de las rutinas y la pérdida de relaciones, lo que ha tenido consecuencias negativas tanto en el estado de ánimo como en el mismo cuidado personal del estudiantado. La migración a un sistema de formación en línea ha sido estresante para muchos en un primer momento. Para otros, las sesiones telepresenciales han comportado déficit de atención. Aun así, la mayoría reconoce que poder seguir cursando los programas formativos ha aumentado su motivación por el estudio durante una época muy complicada y ha sido una oportunidad para profundizar en las nuevas tecnologías.
«Formació universitària sènior. Informe sobre l'impacte social en l'estudiantat» ha sido coordinado por el Grupo de Trabajo de Programas Sénior de la Red Vives (que integra a las personas responsables de estas unidades en las universidades) y dirigido por Montserrat Garcia-Oliva, de la Facultad de Educación Social y Trabajo Social Pere Tarrés de la Universitat Ramon Llull. La formación universitaria sénior es impartida por cerca de 2.000 docentes (lo que supone el 6% del PDI) en 17 universidades de la Red Vives y 78 sedes universitarias distribuidas en todo el territorio, con el objetivo de descentralizar la actividad académica y acercar la formación a los lugares de residencia del colectivo sénior.
La Red Vives es una institución sin ánimo de lucro que representa y coordina la acción conjunta de 22 universidades en educación superior, cultura y lengua. La finalidad de la Red Vives es potenciar las relaciones entre las instituciones universitarias de Cataluña, el País Valencià, las islas Baleares, Catalunya Nord, Andorra y Cerdeña, y también otros territorios con vínculos geográficos, históricos, culturales y lingüísticos comunes, para crear un espacio universitario que permita coordinar la docencia, la investigación y las actividades culturales y potenciar la utilización y la normalización de la lengua propia.
La Fundació Pere Tarrés es una entidad no lucrativa de acción social y educativa con el fin de promover la educación en el ocio de niños y jóvenes. Con el tiempo, su acción se ha ampliado a otros ámbitos de la acción social como la formación, la investigación y la gestión en el Tercer Sector. La tarea social de la Fundació Pere Tarrés está avalada por 60 años de experiencia, por los más de 400.000 beneficiarios y beneficiarias que cada año participan en los diferentes proyectos y servicios y por la acreditación de la Fundación Lealtad, prestigiosa institución que cada año analiza la gestión y buenas prácticas de las ONG y ONL más importantes del Estado español. El año 2016 ha recibido la Creu de Sant Jordi que le ha concedido la Generalitat de Cataluña.