Valencià:
Antonio Belenguer, neuròleg de l'Hospital General de Castelló, ha abordat avui els tractaments de l'Esclerosi Múltiple (EM) en la conferència que ha oferit en el curs d'estiu de la Universitat Jaume I “Esclerosi múltiple: com s'ha d'abordar i actuar des d'una perspectiva interdisciplinària”. Belenguer ha destacat la importància del tractament precoç en l’EM ja que disminueix de forma important la probabilitat de tenir un segon brot de la malaltia. 


El neuròleg ha iniciat la seua intervenció explicant que “les teràpies existents fins ara eren només parcialment efectives, per la qual cosa necessitàvem una mica més: fàrmacs eficaços, segurs (sense efectes secundaris importants), selectius (que actuen només sobre les causes de la malaltia), si pot ser orals (para no alterar la qualitat de vida del pacient) i que si tenen efectes secundaris siguen reversibles”. Belenguer ha explicat que cercant aquesta nova generació de medicaments s'han realitzat diferents estudis que han conclòs amb l'eixida al mercat de nous fàrmacs. L'especialista, que ha centrat la seua intervenció en les drogues que poden modificar el curs de la malaltia, ha analitzat, més detalladament, dues de les noves teràpies biològiques: els agents orals (Fingolimod, Dimetil Fumarato, Laquinimod i Teriflunomida); i els anticossos monoclonals (Natalizumab, Daclizumab, Alemtuzumab i Ocrelizumab), “molt més eficaços que els anteriors però amb més efectes secundaris”. 


Com a conclusió, Antonio Belenguer ha explicat que existeixen diverses molècules biològiques efectives amb clars beneficis: millora en control de la malaltia, major adherència al fàrmac i una eficàcia molt major; però també amb certs riscos pels efectes secundaris i l'elevació de la despesa farmacèutica. Així mateix, ha indicat els grans reptes pendents en el tractament de la malaltia: trobar tractament per a les fases més progressives i la fase neurodegenerativa de l’EM, tractaments neuroreparadors, i marcadors biològics d'activitat “perquè els pacients no hagen de portar tractament per a tota la vida i només hagen de tractar-se quan hi haja inflamació per a evitar efectes secundaris i infeccions”. 
Fotografies: http://www.uji.es/noticies/foto/num&id_a=29415697.

Español:
Antonio Belenguer, neurólogo del Hospital General de Castellón, ha abordado hoy los tratamientos de la Esclerosis Múltiple (EM) en la conferencia que ha ofrecido en el curso de verano de la Universitat Jaume I “Esclerosis múltiple: cómo se debe abordar y actuar desde una perspectiva interdisciplinaria”. Belenguer ha destacado la importancia del tratamiento precoz en la EM ya que disminuye de forma importante la probabilidad de tener un segundo brote de la enfermedad.
El neurólogo ha iniciado su intervención explicando que “las terapias existentes hasta ahora eran sólo parcialmente efectivas, por lo que necesitábamos algo más: fármacos eficaces, seguros (sin efectos secundarios importantes), selectivos (que actúen sólo sobre las causas de la enfermedad), a ser posible orales (para no alterar la calidad de vida del paciente) y que si tienen efectos secundarios sean reversibles”. Belenguer ha explicado que buscando esta nueva generación de medicamentos se han realizado diferentes estudios que han concluido con la salida al mercado de nuevos fármacos. El especialista, que ha centrado su intervención en las drogas que pueden modificar el curso de la enfermedad, ha analizado, más detalladamente, dos de las nuevas terapias biológicas: los agentes orales (Fingolimod, Dimetil Fumarato, Laquinimod y Teriflunomida); y los anticuerpos monoclonales (Natalizumab, Daclizumab, Alemtuzumab y Ocrelizumab), “mucho más eficaces que los anteriores pero con más efectos secundarios”.
Como conclusión, Antonio Belenguer ha explicado que existen varias moléculas biológicas efectivas con claros beneficios: mejoría en control de la enfermedad, mayor adherencia al fármaco y una eficacia mucho mayor; pero también con ciertos riesgos por los efectos secundarios y la elevación del gasto farmacéutico. Así mismo, ha indicado los grandes retos pendientes en el tratamiento de la enfermedad: hallar tratamiento para las fases más progresivas y la fase neurodegenerativa de la EM, tratamientos neuroreparadores, y marcadores biológicos de actividad “para que los pacientes no deban llevar tratamiento de por vida y sólo deban tratarse cuando haya inflamación para evitar efectos secundarios e infecciones”. 
Fotografías: http://www.uji.es/noticies/foto/num&id_a=29415697.