Valencià:
La Unitat Mixta d'Investigació en Epidemiologia, Ambient i Salut FISABIO-Universitat Jaume I-Universitat de València, que compta amb membres del CIBEResp, ha desenvolupat, en el marc de l'estudi INMA (Infància i Medi Ambient), una investigació que avalua les conseqüències del risc de pobresa o exclusió social en la salut mental infantil.
El treball analitza el paper que juga l'entorn familiar i social més pròxim que envolta a 395 i 382 xiquets i xiquetes de 7-11 anys en dues àrees amb nivells de riquesa i polítiques d'inversió molt diferents de Guipúscoa i València, respectivament. Segons la investigació, un major risc de pobresa i exclusió social es relaciona directament amb un augment de problemes de salut mental en la infància. De manera indirecta, aquest problema també es relaciona amb el context físic i social, l'estrès familiar i el perfil parental.
Institucionalment, la Comissió Europea defineix la pobresa com l'estat en el qual hi ha una insuficiència de recursos per a viure amb dignitat. Per part seua, l'exclusió social engloba a les persones a les quals no se'ls permet participar en la societat a causa de les seues característiques. Per a mesurar aquests dos paràmetres, l'anàlisi ha comptat amb l'indicador AROPE (At Risk of Poverty or Social Exclusion), utilitzat des de 2010 per la Unió Europea.
En relacionar AROPE amb la salut mental i el context familiar dels xiquets i xiquetes objecte d'estudi, els resultats van mostrar que el risc de pobresa i exclusió social es relaciona amb més problemes de salut mental tant de tipus 2 internalitzant (com ara ansietat, depressió o problemes somàtics) com externalitzant (problemes de conducta o agressivitat).
La relació entre el nivell de pobresa i exclusió social familiar i els problemes internalitzants i externalitzants es va mostrar determinada pel nivell d'estrès parental. També estava afectada pel perfil parental, que inclou conceptes com la percepció que tenen les mares i pares del seu rol en la criança del seu fill/a o els coneixements que tenen sobre el desenvolupament evolutiu.
Llúcia González, investigadora de l'Àrea d'Ambient i Salut de la Fundació Fisabio, explica que «conèixer l'extensió i magnitud de problemes com el risc de pobresa o exclusió social, l'eix de transmissió d'aquestes desigualtats o els mecanismes compensatoris que pot proporcionar l'entorn familiar, podrien contribuir a millorar els símptomes de problemes internalitzants i externalitzants».
En aquest sentit, la investigació apunta que els sistemes socials pròxims als xiquets i xiquetes -com la família, l'escola o altres xarxes socials- poden contribuir al desenvolupament de mecanismes de protecció que compensen l'efecte de les condicions estructurals desfavorables en la infància.
Així, el treball emfatitza la importància d'adoptar mesures polítiques i estructurals de protecció a la infància davant de la pobresa que milloren les condicions de vida dels xiquets i xiquetes. Algunes d'aquestes mesures implicarien millorar el servei de cerca d'ocupació, evitar el sistema educatiu dual que segrega les persones que tenen més recursos de les que no els tenen, incrementar el salari mínim interprofessional o eliminar la pobresa energètica, entre altres.
No obstant això, segons indica González, també membre de CIBEResp i primera signant de l'article, «aquests canvis profunds i estructurals poden no ser factibles a curt termini, per la qual cosa per a rebaixar els problemes de salut mental podem posar en marxa altres mesures indirectes, entre aquestes, l'aplicació de programes de criança positiva».
En aquesta mena de programes es realitza un acompanyament de les famílies en la seua aventura de ser mares i pares. D'aquesta manera, se'ls brinda suport social, s'obri un espai per al diàleg i es recomanen dinàmiques parentals per a millorar la criança.

Español:
La Unidad Mixta de Investigación en Epidemiología, Ambiente y Salud FISABIO-Universitat Jaume I-Universitat de València, que cuenta con miembros del CIBEResp, ha desarrollado, en el marco del estudio INMA (INfancia y Medio Ambiente), una investigación que evalúa las consecuencias del riesgo de pobreza y exclusión social en la salud mental infantil.
El trabajo analiza el papel que juega el entorno familiar y social más cercano que rodea a 395 y 382 niños y niñas de 7-11 años en dos áreas con niveles de riqueza y políticas de inversión muy diferentes de Gipuzkoa y València, respectivamente. Según la investigación, un mayor riesgo de pobreza y exclusión social se relaciona directamente con un aumento de problemas de salud mental en la infancia. De forma indirecta, este problema también se relaciona con el contexto físico y social, el estrés familiar y el perfil parental.
A nivel institucional, la Comisión Europea define la pobreza como el estado en el que hay una insuficiencia de recursos para vivir con dignidad. Por su parte, la exclusión social engloba a las personas a las que no se les permite participar en la sociedad a causa de sus características. Para medir estos dos parámetros, el análisis ha contado con el indicador AROPE (At Risk of Poverty or Social Exclusion), utilizado desde 2010 por la Unión Europea.
Al relacionar AROPE con la salud mental y el contexto familiar de los niños y niñas objeto de estudio, los resultados mostraron que el riesgo de pobreza y exclusión social se relaciona con más problemas de salud mental tanto de tipo 2 internalizante (como ansiedad, depresión o problemas somáticos) como externalizante (problemas de conducta o agresividad).
La relación entre el nivel de pobreza y exclusión social familiar y los problemas internalizantes y externalizantes se mostró determinada por el nivel de estrés parental. También estaba afectada por el perfil parental, que incluye conceptos como la percepción que tienen las madres y padres de su rol en la crianza de su hijo/a o los conocimientos que tienen sobre el desarrollo evolutivo.
Llúcia González, investigadora del Área de Ambiente y Salud de la Fundación Fisabio, explica que «conocer la extensión y magnitud de problemas como el riesgo de pobreza y exclusión social, el eje de transmisión de estas desigualdades o los mecanismos compensatorios que puede proporcionar el entorno familiar, podrían contribuir a mejorar los síntomas de problemas internalizantes y externalizantes».
En este sentido, la investigación apunta que los sistemas sociales próximos a los niños y niñas -como la familia, la escuela u otras redes sociales- pueden contribuir al desarrollo de mecanismos de protección que compensen el efecto de las condiciones estructurales desfavorables en la infancia.
Así, el trabajo enfatiza la importancia de adoptar medidas políticas y estructurales de protección a la infancia frente a la pobreza que mejoren las condiciones de vida de los niños y niñas. Algunas de ellas implicarían mejorar el servicio de búsqueda de empleo, evitar el sistema educativo dual que segrega a quienes tienen más recursos de los que no los tienen, incrementar el salario mínimo interprofesional o eliminar la pobreza energética, entre otras.
No obstante, según indica González, también miembro de CIBEResp y primera firmante del artículo, «estos cambios profundos y estructurales pueden no ser factibles a corto plazo, por lo que para rebajar los problemas de salud mental podemos poner en marcha otras medidas indirectas, entre ellas, la aplicación de programas de parentalidad positiva».
En este tipo de programas se realiza un acompañamiento de las familias en su andanza de ser madres y padres. De este modo, se les brinda apoyo social, se abre un espacio para el diálogo y se recomiendan dinámicas parentales para mejorar la crianza.