Valencià:
Les viles marítimes romanes han servit com a espais d'esbarjo i descans estiuenc, però també com a explotació per als recursos agrícoles i pesquers. En les costes de la mar Mediterrània encara persisteixen vestigis d'aquelles activitats i dels llocs que es van usar per a l'entreteniment i el treball. La seua construcció al costat de la mar va suposar un canvi significatiu en el paisatge que, des de llavors, s'ha anat adaptant a la configuració natural del litoral que ha provocat, a vegades, profundes alteracions.
Aquesta transformació, així com les seues característiques i el final d'aquestes construccions en l'occident romà, han sigut alguns dels temes abordats pels especialistes universitaris i d'altres institucions vinculades a l'arqueologia nacional i internacional durant el primer d'una sèrie de seminaris internacionals que organitzen l'Àrea d'Història Antiga i el grup d'investigació Antiqua de la Universitat Jaume I de Castelló dedicats a les viles marítimes.
En la conferència inaugural, «El palatium d'Anzio i l'organització d'una vila marítima», la professora Giulia Baratta, de la Università di Macerata (Itàlia), ha explicat com es materialitza aquesta adaptació a la costa i, en alguns casos, alteració del contorn, en estudiar les restes de les grans viles del centre i sud d'Itàlia, on és freqüent observar talls artificials de penya-segats i xicotets promontoris, esculleres col·locades a certa distància de la costa, molls, àrees d'atracada, estanys de peixos o construccions de nimfeus i ponts.
El professor Darío Bernal, de la Universitat de Cadis, ha destacat com l'aqüicultura va ser un exponent del luxe dels propietaris de l'època republicana i dels inicis de l'època romana imperial durant la seua conferència «Villae maritimae, salaons i ostreïcultura a Baetica». Posteriorment, la doctora Marta Prevosti, de l'Institut Català d'Arqueologia Clàssica, ha detallat com la vila constituïa el centre d'una finca o fundus (territori d'explotació), l'objectiu de la qual era produir excedents, considerant-se la vila nucli de residència, maneig i gestió de la propietat durant la conferència «Villae etiam sunt maritimae. La costa nord de la Tarraconensis».
El professor Manuel Olcina, director del MARQ d'Alacant, ha destacat la funció econòmica i de vertebració del territori localitzat en la perifèria, que implicava que com més gran fora el seu poder econòmic, major seria el luxe en la construcció en una intervenció titulada «Vivers de peixos romans i villae maritimae en el sud valencià». Per part seua, la professora Annalissa Marzano, de la University of Reading, ha impartit la conferència «L'acquacoltura romana e le ville marittime» en la qual ha exposat alguns dels últims treballs sobre l'altíssima densitat de testimoniatges arqueològics de la costa d'Itàlia i les formes d'explotació del paisatge litoral.
No es disposa de molta informació sobre el concepte d'aquesta mena d'explotacions, ja que els mateixos autors antics utilitzen el terme per a designar coses diferents i és molt difícil trobar estudis sobre la concepció de les viles a Roma, perquè els escriptors llatins a penes el van reflectir en els seus textos. En el cas de les viles marítimes, el concepte ha suscitat una certa controvèrsia entre els investigadors de l'antiguitat i ha sigut transmès per la literatura llatina a partir del tercer quart del segle I a. C. (Plini, Corneli Ne­pot, Ciceró, Marcial o Columel·la, entre altres), com ha explicat el professor Marc Mayer, de la Universitat de Barcelona, qui s'ha centrat durant la seua conferència en la visió de «Ciceró i les seues viles marítimes».
L'última de les conferències de la primera jornada, realitzada per la doctora Trinidad Pasíes, del Servei d'Investigacions Prehistòriques de la Diputació de València, sota el títol «Paviments musius dels Banys de la Reina (Calp): diagnòstic d'alteracions i projecte d'intervenció (2005-2009)», la investigadora ha explicat que malgrat enfrontar-se a nombrosos problemes arqueològics, com la mala conservació o la urbanització del litoral, les excavacions han aportat en els últims anys gran quantitat d'informació sobre la naturalesa, característiques constructives i decoració d'aquests establiments.
La jornada del divendres ha estat dedicada a la visita dels jaciments de Vinamargo (Castelló de la Plana) i la vila marítima de Sant Gregori (Borriana), en la qual el doctor José Manuel Melchor, del Museu Arqueològic de Borriana, ha impartit la conferència «Projecte arqueològic de Sant Gregori (Borriana): una finestra al coneixement de les viles marítimes al territori de Saguntum», en la qual ha explicat les característiques i usos d'aquestes edificacions en la zona de la costa castellonenca.
En opinió del coordinador del seminari, el professor Josep Benedito Nuez del Departament d'Història, Geografia i Art, «les recents investigacions permeten abastar sota altres perspectives el concepte de vila marítima, d'ací l'interès de celebrar aquest seminari internacional» que tindrà altres edicions en els pròxims anys «en les quals tractarem de revelar com evolucionen en l'arquitectònic i en el funcional, és a dir, en la relació d'aquestes viles amb la mar i amb l'ocupació dels espais costaners».

Español:
Las villas marítimas romanas han servido como espacios de recreo y descanso veraniego, pero también como explotación para los recursos agrícolas y pesqueros. En las costas del mar Mediterráneo aún persisten vestigios de aquellas actividades y de los lugares que se usaron para el entretenimiento y el trabajo. Su construcción junto al mar supuso un cambio significativo en el paisaje que, desde entonces, se ha ido adaptando a la configuración natural del litoral que ha provocado, a veces, profundas alteraciones.
Esta transformación, así como sus características y el final de estas construcciones en el occidente romano, han sido algunos de los temas abordados por los especialistas universitarios y de otras instituciones vinculadas a la arqueología nacional e internacional durante el primero de una serie de seminarios internacionales que organiza el área de Historia Antigua y el grupo de investigación Antiqua de la Universitat Jaume I de Castellón dedicados a las villas marítimas.
En la conferencia inaugural, «El palatium de Anzio y la organización de una villa marítima», la professora Giulia Baratta, de la Università di Macerata (Italia), ha explicado cómo se materializa esta adaptación a la costa y, en algunos casos, alteración del contorno, al estudiar los restos de las grandes villas del centro y sur de Italia, donde es frecuente observar cortes artificiales de acantilados y pequeños promontorios, rompeolas colocados a cierta distancia de la costa, muelles, áreas de atraque, estanques de peces o construccions de ninfeos y puentes.
El professor Darío Bernal, de la Universidad de Cádiz, ha destacado cómo la acuicultura fue un exponente del lujo de los propietarios de la época republicana y de los inicios de la época romana imperial durante su conferencia «Villae maritimae, salazones y ostricultura en Baetica». Posteriormente, la doctora Marta Prevosti, del Institut Català d’Arqueologia Clàssica, ha detallado cómo la villa constituía el centro de una finca o fundus (territorio de explotación), cuyo objetivo era producir excedentes, considerándose la villa núcleo de residencia, manejo y gestión de la propiedad durante la conferencia «Villae etiam sunt maritimae. La costa nord de la Tarraconensis».
El profesor Manuel Olcina, director del MARQ de Alicante, ha destacado la función económica y de vertebración del territorio localizado en la periferia, que implicava que cuanto mayor fuera su poderío económico, mayor sería el lujo en la construcción en una intervención titulada «Vivers de peixos romans i villae maritimae en el sud valencià». Por su parte, la professora Annalissa Marzano, de la University of Reading, ha impartido la conferencia «L’acquacoltura romana e le ville marittime» en la que ha expuesto algunos de los últimos trabajos sobre la altísima densidad de testimonios arqueológicos de la costa de Italia y las formas de explotación del paisaje litoral.
No se dispone de mucha información sobre el concepto de este tipo de explotaciones,  ya que los mismos autores antiguos utilizan el término para designar cosas diferentes y es muy difícil encontrar estudios sobre la concepción de las villas en Roma, porque los escritores latinos apenas lo reflejaron en sus textos. En el caso de las villas marítimas el concepto ha suscitado una cierta con­troversia entre los investigadores de la antigüedad y ha sido transmitido por la literatura latina a partir del tercer cuarto del siglo I a.C. (Plinio, Cornelio Ne­pote, Cicerón, Marcial o Columela, entre otros), como ha explicado el profesor Marc Mayer, de la Universitat de Barcelona, quien se ha centrado durante en su conferencia en la visión de «Ciceró i les seues vil·les marítimes».
En la última de las conferencias de la primera jornada, realizada por la doctora Trinidad Pasíes, del Servei d’Investigacions Prehistòriques de la Diputació de València, bajo el título «Pavimentos musivos de los Baños de la Reina (Calpe): diagnóstico de alteraciones y proyecto de intervención (2005-2009)», la investigadora ha explicado que a pesar de enfrentarse a numerosos problemas arqueológicos, como la mala conservación o la urbanización del litoral, las excavaciones han aportado en los últimos años gran cantidad de información sobre la naturaleza, características constructivas y decoración de estos establecimientos.
La jornada del viernes ha estado dedicada a la visita de los yacimientos de Vinamargo (Castelló de la Plana) y la villa marítima de Sant Gregori (Burriana), en la que el doctor José Manuel Melchor, del Museu Arqueològic de Borriana, ha impartido la conferencia «Proyecto arqueológico de Sant Gregori (Burriana): una ventana al conocimiento de las villas marítimas en el territorio de Saguntum» en la que ha explicado las características y usos de estas edificaciones en la zona de la costa castellonense.
En opinión del coordinador del seminario, el profesor Josep Benedito Nuez del Departamento de Historia, Geografía y Arte, «las recientes investigaciones permiten abarcar bajo otras perspectivas el concepto de villa marítima, de ahí el interés de celebrar este seminario internacional» que tendrá otras ediciones en los próximos años «en las que trataremos de desvelar cómo evolucionan en lo arquitectónico y en lo funcional, es decir, en la relación de estas villas con el mar y con la ocupación de los espacios costeros».