Valencià:
Cecilio Tamarit, catedràtic d'Economia Aplicada de la Universitat de València, va analitzar la crisi de l'euro i les seues conseqüències per a l'economia espanyola el passat 10 de febrer a la Llotja del Cànem dins del cicle de conferències «L'origen de la crisi econòmica actual i possibles eixides». Segons el catedràtic, la solució a la crisi passa per un acord polític en el qual es reestructure el deute perquè el cost s'assumisca entre els socis comunitaris de la Unió Europea. Així mateix, va advocar per mesures de caràcter estructural amb efecte a mitjà termini que augmenten la competitivitat i la producció a través de la inversió en R+D i certes infraestructures.


	Segons va explicar Tamarit, arran de la crisi financera internacional, l'eurozona entra en recessió l'any 2008 afectant en major mesura als països més endeutats. «Davant la crisi financera s'intenta augmentar la liquiditat, s'apliquen reduccions del tipus d'interès i es llancen plans de rescat però per sortir de la crisi necessitem que torne el crèdit a famílies i empreses i és el que encara no tenim» va afirmar Tamarit.


	Respecte a les solucions que s'han dut a terme per pal·liar la crisi, el catedràtic va explicar que es van intentar aplicar els estabilitzadors automàtics, és a dir, augmentar les prestacions socials per a aquelles capes més desfavorides. No obstant això, en augmentar la despesa social i disminuir els ingressos per la caiguda de l'activitat econòmica es va generar dèficit. Sobre aquest tema, Tamarit va assenyalar que «a Espanya el que hem tingut és una recessió tremenda i més de dos terços del dèficit han estat pels estabilitzadors automàtics. A més, es van aplicar polítiques fiscals autònomes de caràcter expansiu que van impulsar l'economia a curt termini però han tingut un cost en l'augment del dèficit públic».


	En aquest sentit, el catedràtic va afirmar que el veritable perill que tenim en l'economia espanyola és que durant tot aquest període els dèficits estan acumulant deute. «Si hem de pagar tot el cost del deute acumulat al llarg de la crisi ens anem a quedar d'ací a uns anys, en el millor dels casos, com l'economia italiana o belga i amb aquest pes haurem d'avançar de forma més lenta. Estem parlant de 20 o 30 anys per aconseguir desapalancar-nos la qual cosa serà dolorós per a les properes generacions» va apuntar.


	Per finalitzar, Tamarit va assenyalar que és necessària una reestructuració del deute. «La solució a la crisi ha de ser política. Per a la disminució del deute cal arribar a un acord amb els socis comunitaris perquè el cost es distribuisca, podem suportar una part de l'ajust però no tot» va concloure el catedràtic.


	Altres notícies de la FCJE:

Estudiants del Grau en Traducció i Interpretació participen en una simulació de judici en la Facultat de Ciències Jurídiques de l’UJI

Español:
Cecilio Tamarit, catedrático de Economía Aplicada de la Universitat de Valencia, analizó la crisis del euro y sus consecuencias para la economía española el pasado 10 de febrero en la Llotja del Cànem dentro del ciclo de conferencias «El origen de la crisis económica actual y posibles salidas». Según el catedrático, la solución a la crisis pasa por un acuerdo político en el que se reestructure de la deuda para que el coste se asuma entre los socios comunitarios de la Unión Europea. Asimismo, abogó por medidas de carácter estructural con efecto a medio plazo que aumenten la competitividad y la producción a través de la inversión en I+D y ciertas infraestructuras.


	Según explicó Tamarit, a raíz de la crisis financiera internacional, la eurozona entra en recesión en el año 2008 afectando en mayor medida a los países más endeudados. «Ante la crisis financiera se intenta aumentar la liquidez, se aplican reducciones del tipo de interés y se lanzan planes de rescate pero para salir de la crisis necesitamos que vuelva el crédito a familias y empresas y es lo que aún no tenemos» afirmó Tamarit.


	Respecto a las soluciones que se han llevado a cabo para paliar la crisis, el catedrático explicó que se intentaron aplicar los estabilizadores automáticos, es decir, aumentar las prestaciones sociales para aquellas capas más desfavorecidas. No obstante, al aumentar el gasto social y disminuir los ingresos por la caída de la actividad económica se generó déficit. Al respecto, Tamarit señaló que «en España lo que hemos tenido es una recesión tremenda y más de dos tercios del déficit han sido por los estabilizadores automáticos. Además, se aplicaron políticas fiscales autónomas de carácter expansivo que impulsaron la economía a corto plazo pero han tenido un coste en el aumento del déficit público».


	En este sentido, el catedrático afirmó que el verdadero peligro que tenemos en la economía española es que durante todo este periodo los déficits están acumulando deuda. «Si tenemos que pagar todo el coste de la deuda acumulada a lo largo de la crisis nos vamos a quedar dentro de unos años, en el mejor de los casos, como la economía italiana o belga y con ese peso tendremos que avanzar de forma más lenta. Estamos hablando de 20 o 30 años para conseguir desapalancarnos lo cual será doloroso para las próximas generaciones» apuntó.


	Para finalizar, Tamarit señaló que es necesaria una reestructuración de la deuda. «La solución a la crisis tiene que ser política. Para la disminución de la deuda hay que llegar a un acuerdo con los socios comunitarios para que el coste se distribuya, podemos soportar una parte del ajuste pero no todo» concluyó el catedrático.


	Otras noticias de la FCJE:

Estudiantes del Grado en Traducción e Interpretación participan en una simulación de juicio en la Facultad de Ciencias Jurídicas de la UJI