Valencià:
María Núñez, doctora en Psicologia per la Universitat Autònoma de Madrid i investigadora de l'Institut de Psiquiatria, Psicologia i Neurociència del King's College de Londres, ha oferit una conferència, organitzada per la Facultat de Ciències de la Salut, sobre l'atenció conjunta en xiquets i xiquetes amb sordceguesa en la qual ha posat de manifest que també demostren aquestes habilitats comunicatives, encara que siga amb una menor freqüència o a través de modalitats sensorials que no siguen la visual.
Segons ha explicat la investigadora, l'atenció conjunta es refereix a la capacitat del xiquet per a coordinar accions, gestos i expressions emocionals que inclouen el jo, l'altre i un objecte, la qual cosa es denomina comunicació triàdica o referencial, una qüestió «clau per al desenvolupament comunicatiu, lingüístic i sociocognitiu». Així, Nuñez ha posat l'accent en la importància d'estudiar aquest aspecte incloent també les interaccions que difereixen de la modalitat visual, atès que «se sap molt poc dels altres canals sensorials».
En aquesta línia, Núñez ha presentat un estudi que se centra en l'anàlisi de l'atenció conjunta en 14 xiquets i xiquetes amb deficiències sensorials múltiples en diferents graus. Els resultats obtinguts a través dels qüestionaris realitzats als pares i l'enregistrament de les interaccions entre els xiquets i els pares posen en relleu que l'atenció conjunta apareix també en aquests xiquets i és necessàriament multisensorial, no només visual o auditiva. A més, és proximal i dinàmica, atès que encara que sempre s'haja estudiat l'atenció conjunta en relacions distals, aquesta també apareix en proximitat, per exemple, a través de la interacció del cos, on s’observa una coexperiència comunicativa entre xiquet, pare i objecte de forma clara perquè és perceptible físicament.
Fotografies

Español:
María Núñez, doctora en Psicología por la Universidad Autónoma de Madrid e investigadora del Instituto de Psiquiatría, Psicología y Neurociencia del King's College de Londres, ha ofrecido una conferencia, organizada por la Facultad de Ciencias de la Salud, sobre la atención conjunta en niños y niñas con sordoceguera en la que ha puesto de manifiesto que también demuestran estas habilidades comunicativas, aunque sea con menor frecuencia o a través de modalidades sensoriales que no sean la visual.
Según ha explicado la investigadora, la atención conjunta se refiere a la capacidad del niño para coordinar acciones, gestos y expresiones emocionales que incluyen al yo, el otro y un objeto, lo que se denomina comunicación triádica o referencial, una cuestión «clave para el desarrollo comunicativo, lingüístico y sociocognitivo». Así, Nuñez ha hecho hincapié en la importancia de estudiar este aspecto incluyendo también las interacciones que difieren de la modalidad visual, puesto que «se sabe muy poco de los otros canales sensoriales».
En esta línea, Núñez ha presentado un estudio que se centra en el análisis de la atención conjunta en 14 niños y niñas con deficiencias sensoriales múltiples en diferentes grados. Los resultados obtenidos a través de los cuestionarios realizados a los padres y la grabación de las interacciones entre los niños y los padres ponen de relieve que la atención conjunta aparece también en estos niños y es necesariamente multisensorial, no sólo visual o auditiva. Además, es proximal y dinámica, puesto que aunque siempre se haya estudiado la atención conjunta en relaciones distales, también aparece en proximidad, por ejemplo, a través de la interacción del cuerpo, donde se observa la coexperiencia comunicativa entre niño, padre y objeto de forma clara porque es perceptible físicamente.
Fotografías