Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 7923, del 23-11-2016 (2016/9269)

RESOLUCIÓ de 18 de novembre de 2016, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual es complementa la Resolució de 28 de juliol de 2016, sobre la incoació de l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, de la Romeria de les Canyes de Castelló.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7923

Data del DOGV
:   23-11-2016

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2016/9269

CVE


Data del document
:   18-11-2016

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * [Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ de 18 de novembre de 2016, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual es complementa la Resolució de 28 de juliol de 2016, sobre la incoació de l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, de la Romeria de les Canyes de Castelló. [2016/9269]  
Per la Resolució de 28 de juliol de 2016, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport (DOCV 7843, 03.08.2016), a instàncies de les Corts Valencianes en la seua Resolució de 28 d'abril de 2016, es va incoar l'expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, de la Romeria de les Canyes de Castelló.  
La disposició addicional primera de la Llei 4/1998 considera béns d'interés cultural tant els que deriven aquesta condició d'una atribució directa de la llei o d'un manament legislatiu com els que s'hagen incorporat a aquesta categoria mitjançant la incoació i la tramitació de l'expedient corresponent.  
En el punt segon de l'esmentada resolució incoadora es definia i descrivia sumàriament el Bé d'Interés Cultural Immaterial de la Romeria de les Canyes de Castelló, sense perjudici de la seua ulterior complementació atenent les mencions determinatives que imposa la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, i quedaven pendents de desplegament i concreció tant els detalls o referències de qualsevol tipus que identifiquen i caracteritzen aquest bé, com els valors que en justifiquen la tutela, d'acord amb els quals hauria d'articular-se el règim de protecció corresponent.  
Per això, de conformitat amb el que disposen els articles 28 i 45 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per la present es complementa la incoació inicialment resolta en el sentit de dotar-la del contingut determinatiu que preveu aquesta Llei 4/1998, per a la més perfecta delimitació i descripció del bé, dels detalls i referents fàctics que el caracteritzen, i concreció dels valors patrimonials que incorpora i assignació d'acord amb això d'una normativa de protecció que en garantisca la tutela.  
  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport resol:  
  
  
Primer. Objecte  
Complementar la incoació de l'expedient per a declarar Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, la Romeria de les Canyes de Castelló.  
  
Segon. Descripció del bé i valors  
De conformitat amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es fan constar en l'annex de la present resolució la descripció del bé i els seus valors.  
  
Tercer. Mesures de protecció i salvaguarda  
La protecció de la Romeria de les Canyes de Castelló com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar treballs d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimonis disponibles a suports materials que garantisquen la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que excedisca el normal desenvolupament dels elements que formen aquesta manifestació cultural s'haurà de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a, si és el cas, la seua autorització administrativa i consegüent modificació de la present declaració.  
Les accions de salvaguarda que es projecten hauran de tindre en compte, de manera molt especial, els riscs de desvirtuació que es podrien derivar del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
  
La gestió del bé l'ostentara l'Ajuntament de Castelló de la Plana, que serà el que decidisca sobre aspectes materials i immaterials, així com sobre el desenvolupament de l'esmentada manifestació cultural.  
  
Quart  
En compliment del que preceptua l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar la present resolució als interessats, així com comunicar-la al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a la seua anotació preventiva.  
  
Cinqué  
Publicar la present resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 18 de novembre de 2016. El conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport: Vicent Marzà Ibáñez.  
  
  
ANNEX  
  
1. Exposició de motius  
La Romeria de les Canyes té tres significats:  
a) Commemoració històrica, anant en romeria fins al lloc on estava ubicada la població de Castelló abans del seu trasllat al pla en 1252.  
  
b) Ritu d'afirmació col·lectiva de la pròpia identitat. La comunitat és la que li confereix el significat: símbol de germanor, d'identitat i orgull de pertinença a la ciutat de Castelló, orgull de genealogia.  
  
c) Romeria penitencial i d'acció de gràcies.  
  
2. Dades sobre el bé objecte de la declaració  
2.1. Denominació: la Romeria de les Canyes.  
2.2. Localitat: Castelló de la Plana.  
2.3. Data de realització: tercer diumenge de Quaresma amb una periodicitat anual (encara que inicialment es realitzava el tercer dissabte de Quaresma).  
2.4. Protagonistes: el poble, l'Ajuntament i el clero, a més de la representació oficial formada per les reines, les padrines i les comissions de gaiates. La romeria està oberta a tots.  
2.5. Antecedents històrics  
La Romeria de les Canyes té en els seus inicis una vinculació religiosa important, associada al trasllat de la població de Castelló de la Plana des de la muntanya al pla, el tercer dissabte (i posteriorment diumenge) de Quaresma des de 1375. La romeria es caracteritza pel desplaçament a un lloc sagrat, de manera individual o col·lectiva, amb l'esperança d'aconseguir un bé. Adquireix una dimensió ritual, ja que té caràcter anual i sobretot implica identitat i pertinença a un lloc determinat, de manera que entre els romers hi ha un sentiment de germanor i lligam identitari, representant un símbol immaterial, que es crea en aquests contextos de sociabilitat.  
En 1375 es té documentada una processó: «...fon proposat en consell per lo dit síndich que com ell agués de volentat dels jurats donat I kafiç de forment a la karitat de la professó del Castell Vell...», es tractaria d'una típica processó penitencial pròpia de la religiositat medieval i directament vinculada a les pestes que sovint assotaven aquestes terres. Diferents historiadors vinculen la romeria actual amb les que van començar a realitzar-se durant el segle XVI, però sense relacionar-la amb el trasllat del castell al pla. Aquestes romeries eren penitencials i durant èpoques de carestia, malalties o sequera es realitzaven a ermites o altres llocs considerats de culte al voltant de la ciutat.  
  
En 1503, el Consell decideix set processons per la sequera, una de les quals està dirigida a l'ermitori de Santa Maria Magdalena. Es conserven els albarans de les despeses de les processons realitzades a l'esmentada ermita en 1572, ja que es comença a crear el costum d'acudir-hi a causa de la sequera que assotava la zona. Serà per tant al voltant de 1562 i 1570 quan es produeix l'anomenat vot entre el clero i les autoritats, amb l'objectiu de fer una romeria anual a l'ermitori de la Magdalena.  
En aquests documents s'observa una certa instauració d'una romeria penitencial per a invocar ajuda tant material com espiritual a l'ermita de Santa Maria Magdalena en el Castell Vell, el tercer dissabte de Quaresma: «...e així mateix fonch proposat per dit jurat que el tercer dissabte de Quaresma acostuma la universitat fer cascun any a la hermita de Santa Magdalena una professó de pregàries de aygua...»  
Al llarg de tot el segle XVII es continua fent la processó, i serà a mitjan d'aquest segle quan es beneirà l'ermita de Sant Roc de Canet. Durant el segle XVIII es consolida la romeria com una celebració popular, que recullen Diago en 1613 o Llorens de Clavell en 1730. En aquests documents apareixen temes importants com la reconstrucció de l'ermitori fins a adquirir la forma actual o la primera vegada que sorgeixen les gaiates. Es descriu la romeria, amb la participació del clero, autoritats, gremis i la missa amb almoina als pobres. També resulta curiós que descriga el ritual de la tornada en la basílica del Lledó, l'arribada a la ciutat i la processó nocturna on penitents, dones i xiquetes «...llevando muchas luzes en gayatas de caña».  
La romeria s'ha realitzat de manera continuada, encara que amb certes interrupcions degudes a manca de diners, problemes amb l'església, afonaments o guerres. De 1745 a 1749 no hi hagué romeries a l'ermita de la Magdalena, ja que l'ermitori estava en ruïnes i no hi havia diners per a les celebracions. En el 1750 es recupera, però el seu sentit no és el mateix. Ara es realitza la romeria «con el motivo de ser de grazias y en memoria de la translación del pueblo del Heremitorio de la santa al presente sitio...».  
La romeria adopta un sentit cívic i commemoratiu secular, i es converteix en una de les tradicions de la ciutat. Per la recuperació d'aquesta ja no s'addueixen pestes, sequeres ni qualsevol altra contingència religiosa com havia estat majoritàriament fins aquell moment.  
A partir d'ara la festa se celebrarà com a acció de gràcies en commemoració del trasllat de l'antiga ciutat des de la muntanya al pla, i perd en part el seu antic caràcter penitencial «en atención a que no se pierda dicha memoria y con ello se origine la ruina de su hermitorio».  
  
Malgrat que al primer terç del segle XIX es troben referències municipals i la romeria es considera com una «procesión de rogativa a santa Maria Magdalena» i que l'autoritat municipal té present el sentit d'obligació cívica de la romeria, queda manifesta l'absència dels edils castellonencs en aquesta celebració i, durant molts anys, tan sols el clero parroquial i un sector del poble van mantenir el compromís de retorn al lloc dels avantpassats. No serà fins a l'any 1831 quan l'Ajuntament acorda «que para mas autenticar la función de la mañana, recordando la traslación de la población des de la hermita de la Magdalena, vaya todo el Ayuntamiento a dicha hermita».  
  
Des de Tortosa, en 1774, s'ordena que la Tornada es realitze abans de fer-se fosc, però la confraria de la Sang s'hi oposa perquè les gaiates no lluiran de la mateixa manera. Hi hagué diferents prohibicions durant diversos anys, fins que en 1793 la romeria canvia de dia i serà el diumenge en lloc del dissabte; a més, la Tornada es realitza cap a les quatre de la vesprada. Aquestes reformes han perdurat fins a hui, però la Tornada prompte es va anar canviant cap a la nit perquè les gaiates pogueren lluir la seua esplendor.  
En 1852 se celebra el VI centenari de la ciutat de Castelló, de manera que s'introdueix per primera vegada la canya verda, i també quatre persones vestides amb indumentària tradicional a manera d'heralds amb maces, a més d'una modificació en l'itinerari de la processó fins a l'eixida de la ciutat.  
Al llarg del segle XX, la romeria es consolida com a manifestació de la identitat de tot un poble.  
Aprovada la Constitució de la Segona República, l'Ajuntament acorda el 1932 celebrar la romeria amb caràcter laic, la qual se celebra sense convidar el clero; a l'any següent es repeteix però traslladada al dilluns i, amb un pas més en el laïcisme, el 1934, l'ermitori roman tancat el dia de la festa. Després de la interrupció per la Guerra Civil, l'any 1939 es restableix la romeria religiosa i comença a cristal·litzar l'afany per convertir la Magdalena en una festa grossa «para devolver a la fiesta su brillantez de otros tiempos».  
Serà a partir de 1952, amb l'aniversari fundacional de la ciutat, quan es comence a realitzar una verdadera romeria multitudinària, a més d'instaurar per als romers la cinta verda. Posteriorment, i arran d'una estranya interpretació del Concili Vaticà II, el clero deixa de participar en la romeria a excepció d'un capellà que porta la relíquia. Deixen de participar-hi els ordes monàstics, els xiquets del Col·legi de Sant Vicent Ferrer i de l'antiga Beneficència, i amb aquestes absències es comencen a perdre els càntics i certs rituals. En 1982 es crea la Colla de Cantors, amb el restabliment de certs rituals,  
  
En 1989 es restaura la tradició de la famosa Tornada a peu que passa per la basílica del Lledó.  
Les indumentàries es renoven, l'Ajuntament comença a reaparéixer en la Tornada, a la qual se sumen diverses colles de les festes.  
En 1991 es publica la Consueta o ritual de la romeria, amb la finalitat d'instaurar la Romeria de les Canyes com a tradició, amb el seu protocol religiós, a més de l'edició de la Missa de la Magdalena en 1994.  
  
La representació municipal i civil a la romeria ha variat segons el moment de la història o la tendència política present a l'Ajuntament, de manera que, per molts anys a l'inici del segle XX, la comitiva era oberta pel cronista de la ciutat, el secretari de l'Ajuntament, els regidors ordenats segons el nombre de vots obtinguts en la seua elecció o, en el seu cas, de menor a major edat, seguits del síndic, els tinents d'alcalde, els governadors civils i militars i l'alcalde.  
  
Hui, aquest protocol de la postguerra ha quedat sensiblement alterat en entrar al consistori els distints grups polítics i comptar-se amb la presència habitual de destacades personalitats del món polític autonòmic o inclús, en algunes ocasions, estatals.  
Cal deixar constància que, des del 1962, també s'incorpora de forma habitual, a la presidència de la romeria, el bisbe de la diòcesi, si és convidat per la corporació municipal.  
2.6. Descripció del bé  
La Romeria de les Canyes, en un primer moment penitencial, iniciada en 1375 i que amb el temps ha adquirit un caràcter multitudinari, en la qual el poble i les autoritats s'uneixen per a commemorar el trasllat del Castell Vell al pla. En aquesta romeria es produeix una identificació del poble amb els seus orígens.  
La romeria és un viatge iniciàtic que es realitza al solar de l'origen, rememorant a més dels referents divins necessaris perquè les coses ens vagen bé, el record de la fundació. Malgrat ser un camí senzill i d'escassa dificultat, és un camí d'anada i de tornada, amb tota una sèrie de rituals per complir.  
Per aquestes raons té tanta importància per als castellonencs, i s'ha convertit en un signe de pairalisme, d'autenticitat del referent més antic i autèntic que és la Magdalena, ja que l'esperit dels nostres avantpassats va amb nosaltres de romeria i aquest pensament és el que ens esperona a fer-la cada any.  
  
3. Definició de l'àmbit espacial i temporal  
3.1. Àmbit espacial  
Itinerari d'anada: plaça Major, plaça de l'Herba, carrer de Colom, carrer Major, plaça de Maria Agustina (el Toll), avinguda dels Caputxins, camí dels Molins, camí de la Travessa (Sangarró d'en Riera), el Caminàs, carretera nacional N-340, carretera del Desert de les Palmes.  
Itinerari de tornada: camí de l'Algepsar, camí que voreja l'autopista A-7, camí de Boira, el Caminàs fins a la basílica del Lledó, camí del Lledó (fins als bous), camí de la Plana, camí de Sant Roc, Forn del Pla, carrer de Sant Fèlix, plaça de Clavé, carrer d'Enmig, Porta del Sol, carrer de Gasset, plaça de la Pau, carrer Major, carrer de l'Arxipreste Balaguer, plaça Major.  
3.2. Àmbit temporal  
Tercer diumenge de Quaresma amb una periodicitat anual.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 7923, del 23-11-2016 (2016/9269)

RESOLUCIÓN de 18 de noviembre de 2016, de la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, por la que se complementa la Resolución de 28 de julio de 2016, sobre la incoación del expediente de declaración de Bien de Interés Cultural, con la categoría de Bien Inmaterial, de la Romeria de les Canyes de Castellón.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   7923

Fecha DOGV
:   23-11-2016

Sección del DOGV
:   III. ACTOS ADMINISTRATIVOS - C) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2016/9269

CVE


Fecha del documento
:   18-11-2016

Organismo emisor
:   Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Resolución

Análisis jurídico

 Descriptores 

:   * [Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte](javascript:void(0))

RESOLUCIÓN de 18 de noviembre de 2016, de la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, por la que se complementa la Resolución de 28 de julio de 2016, sobre la incoación del expediente de declaración de Bien de Interés Cultural, con la categoría de Bien Inmaterial, de la Romeria de les Canyes de Castellón. [2016/9269]  
Por Resolución de 28 de julio de 2016, de la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte (DOCV 7843, 03.08.2016), a instancia de las Corts Valencianes en su Resolución de 28 de abril de 2016, se incoó expediente para la declaración de Bien de Interés Cultural, con la categoría de Bien Inmaterial, de la Romeria de les Canyes de Castellón.  
La disposición adicional primera de la Ley 4/1998 considera bienes de interés cultural tanto los que deriven esta condición de una atribución directa de la ley o de un mandato legislativo como los que hayan sido incorporados a esta categoría mediante la incoación y tramitación del correspondiente expediente.  
En el punto segundo de la referida resolución incoadora definió y describió sumariamente el Bien de Interés Cultural inmaterial la Romeria de les Canyes de Castellón, sin perjuicio de su ulterior complementación atendiendo las menciones determinativas que impone la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, quedando pendientes de desarrollo y concreción tanto los detalles o referencias de todo tipo que identifican y caracterizan este bien, como los valores que justifican su tutela, en consonancia con los cuales debería articularse el correspondiente régimen de protección.  
Por lo que, de conformidad con lo que disponen los artículos 28 y 45 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, por medio de la presente se complementa la incoación inicialmente resuelta en el sentido de dotar a la misma del contenido determinativo que previene la referida Ley 4/1998, en orden a la más perfecta delimitación y descripción del bien, de los detalles y referentes fácticos que lo caracterizan, concreción de los valores patrimoniales que incorpora el mismo y asignación en consecuencia con lo anterior de una normativa de protección que garantice su tutela.  
Considerando lo que dispone el artículo 27 de la Ley de la Generalitat Valenciana 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte resuelve:  
  
Primero. Objeto  
Complementar la incoación del expediente para declarar Bien de Interés Cultural, con la categoría de Bien Inmaterial, la Romeria de les Canyes de Castellón.  
  
Segundo. Descripción del bien y valores   
De conformidad con los artículos 28 y 45 de la Ley de la Generalitat Valenciana 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, se hacen constar en el anexo de la presente resolución la descripción del bien y sus valores.  
  
Tercero. Medidas de protección y salvaguardia  
La protección de la Romeria de les Canyes de Castellón como patrimonio cultural inmaterial se concretará en las siguientes medidas:  
a) Realizar labores de identificación, descripción, investigación, estudio y documentación con criterios científicos.  
b) Incorporar los testimonios disponibles a soportes materiales que garanticen su protección y preservación.  
c) Velar por el normal desarrollo y la pervivencia de esta manifestación cultural, así como tutelar la conservación de sus valores tradicionales y su transmisión a las generaciones futuras.  
Cualquier cambio que exceda el normal desarrollo de los elementos que forman esta manifestación cultural deberá comunicarse a la dirección general competente en materia de patrimonio cultural para, en su caso, su autorización administrativa y consiguiente modificación de la presente declaración.  
Las acciones de salvaguardia que se proyecten deberán tener en cuenta, de manera muy especial, los riesgos de desvirtuación que podrían derivarse del turismo masivo, así como la necesidad de valorar y proteger adecuadamente los oficios tradicionales asociados a esta manifestación.  
La gestión del bien la ostentará el Ayuntamiento de Castellón de la Plana, que será quien decida sobre aspectos materiales e inmateriales, así como sobre el desarrollo de la citada manifestación cultural.  
  
Cuarto  
En cumplimiento de lo preceptuado en el artículo 27.3 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, notificar la presente resolución a los interesados, así como comunicarla al Registro General de Bienes de Interés Cultural para su anotación preventiva.  
  
Quinto  
Publicar la presente resolución con su anexo en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.  
  
Valencia, 18 de noviembre de 2016.- El conseller de Educación, Investigación, Cultura y Deporte: Vicent Marzà Ibáñez.  
  
  
ANEXO  
  
1. Exposición de motivos  
La Romeria de les Canyes tiene tres significados:  
a) Conmemoración histórica, yendo en romería hasta el lugar donde se ubicaba la población de Castellón de la Plana antes de su traslado al llano en 1252.  
b) Rito de afirmación colectiva de la propia identidad. Es la comunidad la que le confiere el significado: símbolo de hermandad, de identidad y orgullo de pertenencia a la ciudad de Castellón de la Plana, orgull de genealogia.  
c) Romería penitencial y de acción de gracias.  
  
2. Datos sobre el bien objeto de la declaración  
2.1. Denominación: la Romeria de les Canyes.  
2.2. Localidad: Castellón de la Plana  
2.3. Fecha de realización: tercer domingo de Cuaresma con una periodicidad anual (aunque inicialmente se realizaba el tercer sábado de Cuaresma).  
2.4 Protagonistas: el pueblo, el Ayuntamiento y el clero, además de la representación oficial formada por las reinas, las madrinas y las comisiones de gayatas. La romería está abierta a todos.  
2.5. Antecedentes históricos  
La Romeria de les Canyes tiene en sus inicios una vinculación religiosa importante, asociada al traslado de la población de Castellón de la Plana desde la montaña al llano, el tercer sábado (y posteriormente domingo) de Cuaresma desde 1375. La romería se caracteriza por el desplazamiento a un lugar sagrado, tanto a modo individual o colectivo, con la esperanza de conseguir un bien. Adquiere una dimensión ritual, puesto que su carácter es anual y sobretodo implican identidad y pertenencia a un lugar determinado, de tal forma que entre los romeros existe un sentimiento de hermandad y de lazo identitario, representando un símbolo inmaterial, que se crea en estos contextos de sociabilidad.  
En 1375 se tiene documentada una rogativa: «?fon proposat en consell per lo dit síndich que com ell agués de volentat dels jurats donat I kafiç de forment a la karitat de la professó del Castell Vell...», se trataría de una típica procesión penitencial propia de la religiosidad medieval y directamente vinculada a las pestes que azotaban estas tierras con frecuencia. Diferentes historiadores nos vinculan la romería actual con las que se comenzaron a realizar durante el siglo XVI, pero sin relacionarla con el traslado desde el castillo al llano. Estas romerías eran penitenciales que durante épocas de carestía, enfermedades o sequías se realizaban a las ermitas o diferentes lugares considerados de culto alrededor de la ciudad.  
En 1503, el Consell decide siete procesiones por la sequía, en la que una de ellas está dirigida al ermitorio de Santa María Magdalena. Se conservan los albaranes de los gastos de las procesiones realizadas a la citada ermita en 1572, puesto que se comienza a crear la costumbre de acudir a ella debido a la sequía que azotaba la zona. Será por tanto alrededor de 1562 y 1570 donde se produce el llamado voto entre el clero y las autoridades, con el objetivo de una romería anual al ermitorio de la Magdalena.   
En estos documentos se observa cierta instauración de una romería penitencial para invocar ayuda tanto material como espiritual, a la ermita de Santa María Magdalena en el Castell Vell, el tercer sábado de Cuaresma: «...e així mateix fonch proposat per dit jurat que lo tercer dissabte de Quaresma acostuma la universitat fer cascun any a la hermita de Santa Magdalena una professó de pregàries de aygua».  
A lo largo de todo el siglo XVII, se continua realizando la rogativa, y será a mediados de este siglo cuando se bendiga la ermita de Sant Roc de Canet. Durante el siglo XVIII se consolida la romería como una celebración popular, recogida por Diago en 1613 o por Llorens de Clavell en 1730. En estos documentos aparecen temas importantes como la reconstrucción del ermitorio hasta adquirir la forma actual o la primera vez que surgen las gayatas. Se describe la romería, con la participación del clero, autoridades, gremios y la misa con limosna a los pobres. También resulta curioso que describa el ritual de la Tornà en la basílica del Lledó, la llegada a la ciudad y la procesión nocturna donde penitentes, mujeres y niñas, «?llevando muchas luzes en gayatas de caña».  
La romería se ha realizado de forma continuada, aunque con ciertas interrupciones debidas a falta de dinero, problemas con la iglesia, derrumbes o guerras. Desde 1745 a 1749 no hubieron romerías a la ermita de la Magdalena, puesto que el ermitorio estaba en ruinas y no había dinero para las celebraciones. En el 1750 se recupera, pero su sentido no es el mismo. Ahora se realiza la romería «con el motivo de ser de grazias y en memoria de la translación del pueblo del Heremitorio de la santa al presente sitio».  
La romería adopta un sentido cívico y conmemorativo secular, convirtiéndose en una de las tradiciones de la ciudad. Para la recuperación de la misma ya no se aducen pestes, sequías ni cualquier otra contingencia religiosa como había sido mayoritariamente hasta aquel momento.  
A partir de ahora la fiesta se celebrará como acción de gracias en conmemoración del traslado de la antigua ciudad desde la montaña al llano, perdiendo en parte su antiguo carácter penitencial «en atención a que no se pierda dicha memoria y con ello se origine la ruina de su hermitorio».  
A pesar de que en el primer tercio del siglo XIX se encuentran referencias municipales considerando a la romería como «procesión de rogativa a santa María Magdalena» y que la autoridad municipal tiene presente el sentido de obligación cívica de la romería, queda manifiesta la ausencia de los ediles castellonenses en esta celebración y durante muchos años, tan solo el clero parroquial y un sector del pueblo mantuvieron el compromiso de retorno al lugar de los antepasados. No será hasta el año 1831 cuando el ayuntamiento acuerda «que para mas autenticar la función de la mañana, recordando la traslación de la población des de la hermita de la Magdalena, vaya todo el Ayuntamiento a dicha hermita».  
Desde Tortosa, en 1774, se ordena que la Tornada se realice antes del anochecer, pero la cofradía de la Sangre se opone puesto que las gayatas no lucirán de la misma forma. Hubieron diferentes prohibiciones durante varios años, hasta que en 1793, la romería se cambia de día, siendo en lugar del sábado el domingo; además la Tornada se realiza hacia las cuatro de la tarde. Estas reformas han perdurado hasta la actualidad, pero el regreso pronto se fue modificando hacia la noche, para que las gayatas pudieran lucir su esplendor.  
En 1852 se celebra el VI centenario de la ciudad de Castellón, de tal modo que se introduce por primera vez la caña verde, y también cuatro personas que vestidas con indumentaria tradicional a modo de heraldos con mazas, además de una modificación en el itinerario de la procesión hasta la salida de la ciudad.  
A lo largo del siglo XX, la romería se consolida como manifestación de la identidad de todo un pueblo.  
Aprobada la Constitución de la Segunda República, el Ayuntamiento acuerda, en 1932, celebrar la romería con carácter laico, celebrándose ésta sin invitar al clero, repitiéndose el año siguiente pero trasladada al lunes y, con un paso más en el laicismo, en 1934 el ermitorio estará cerrado el día de la fiesta. Después de la interrupción por la Guerra Civil, el año 1939 se restablece la romería religiosa y comienza a cristalizar el afán por convertir la Magdalena en un fiesta grande «para devolver a la fiesta su brillantez de otros tiempos».  
Será a partir de 1952, con el aniversario fundacional de la ciudad, cuando se comience a realizar una verdadera romería multitudinaria, además de instaurar para los romeros, la cinta verde. Posteriormente y tras una extraña interpretación del Concilio Vaticano II, el clero deja de participar en la romería a excepción de un sacerdote que lleva la reliquia y que preside la romería. Dejan de participar las órdenes monásticas, niños del Colegio de San Vicente Ferrer y de la antigua beneficiencia, y con estas ausencias se comienzan a perder los cánticos y ciertos rituales. En 1982 se crea la Colla de Cantors, con el restablecimiento de ciertos rituales.  
En 1989 se restaura la tradición de la famosa Tornada a pie pasando por la basílica del Lledó.  
Las indumentarias se renuevan, el Ayuntamiento comienza a reaparecer en la Tornada, a la que se suman varias colles de las fiestas.  
En 1991 se publica la Consueta o ritual de la romería, con la finalidad de instaurar la Romería de les Canyes como tradición, con su protocolo religioso, además de la edición de la Missa de la Magdalena en 1994.  
La representación municipal y civil en la romería ha variado según el momento de la historia o la tendencia política presente en el Ayuntamiento, de forma que, por muchos años a principios del siglo XX, la comitiva estaba abierta por el cronista de la ciudad, el secretario del Ayuntamiento, los concejales ordenados según el número de votos obtenidos en su elección o, en su caso, de menor a mayor edad, seguidos del síndico, los tenientes de alcalde, los gobernadores civiles y militares y el alcalde.  
Hoy, este protocolo de la posguerra ha quedado sensiblemente alterado al acceder al consistorio distintos grupos políticos y contar con la presencia habitual de destacadas personalidades del mundo político autonómico o incluso, en algunas ocasiones, estatales.  
Es necesario dejar constancia que, desde el 1962 también se incorpora de forma habitual, a la presidencia de la romería, el obispo de la diócesis, si es invitado por la corporación municipal.  
2.6. Descripción del bien:   
La Romeria de les Canyes, en un primer momento penitencial, iniciada en 1375 y que con el tiempo ha adquirido un carácter multitudinario, en la cual el pueblo y las autoridades se unen para conmemorar el traslado del Castell Vell al llano. En esta romería se produce una identificación del pueblo con sus orígenes.  
La romería es un viaje iniciático que se realiza al lugar del origen, rememorando además de los referentes divinos necesarios porque las cosas nos vayan bien, el recuerdo de la fundación. A pesar de ser un camino sencillo y de escasa dificultad, es un camino de ida y de vuelta, con toda una serie de rituales para cumplir.  
Por estas razones tiene tanta importancia para los castellonenses, convirtiéndose en un signo de idealización de los hechos de los antepasados, de autenticidad del referente más antiguo y auténtico que es la Magdalena, pues el espíritu de nuestros antepasados va con nosotros de romería y este pensamiento es el que nos estimula a hacerla cada año.  
  
3. Definición del ámbito espacial y temporal  
3.1. Ámbito espacial  
Itinerario de ida: plaza Mayor, plaza de L'Herba, calle Colón, calle Mayor, plaza María Agustina (El Toll), avenida de Capuchinos, camino de los Molinos, camino de la Travessa (Sangarró d'en Riera), el Caminàs, carretera nacional N-340, carretera del Desierto de las Palmas.  
Itinerario de vuelta: camino de L'Algepsar, camino que bordea la autopista A-7, camino de Boira, el Caminàs hasta la basílica del Lledó, camino del Lledó (hasta los bueyes), camino de la Plana, camino de Sant Roc, Forn del Pla, calle de San Félix, plaza Clavé, calle de Enmedio, Puerta del Sol, calle Gasset, plaza de la Paz, calle Mayor, calle Arcipreste Balaguer, plaza Mayor.  
3.2. Ámbito temporal  
Tercer domingo de Cuaresma con una periodicidad anual.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML