Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2408, del 16-12-1994 (1994/833292)

LLEI 7/1994, de 5 de desembre, de la Generalitat Valenciana, de la Infància
---------------------------------------------------------------------------

Estat**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/1994/12/05/7**

### Versions

 Text inicial: 16/06/1995 - Actualitat 

### Dades del document

Número de DOGV
:   2408

Data del DOGV
:   16-12-1994

Secció del DOGV
:   DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1994/833292

CVE


Data del document
:   05-12-1994

Organisme emissor
:   Presidència de la Generalitat

Tipus de document
:   Llei

Anàlisi jurídica

![](assets/imgs/icones/ico_informacio.svg)

Els textos consolidats de les normes són de caràcter informatiu i no tenen valor jurídic.

LLEI 7/1994, de 5 de desembre, de la Generalitat Valenciana, de la Infància   
  
Sia notori i manifest a tots els ciutadans, que les Corts Valencianes han aprovat i jo, d'acord amb el que estableix la Constitució i l'Estatut d'Autonomia, en nom del Rei, promulgue la llei següent:  
  
PREàMBUL  
  
I  
  
1. La defensa, la protecció i la prevenció dels riscos de la infància en una societat madura i democràticament avançada és un capítol essencial en les polítiques de benestar social i en la consecució d'una autèntica igualtat d'oportunitats. Ja no és possible, sense atemptar contra la cohesió social, que determinades condicions econòmiques, ambientals i familiars aparten alguns infants dels beneficis col·lectius i de les oportunitats socials.  
  
El principi d'integració escolar, que va consagrar la Llei Orgànica 8/1985, de 3 de juliol, del Dret a l'Educació, ha suposat un autèntic canvi tant en les pràctiques educatives com en la concepció de l'escola ordinària que va assumir el repte d'atendre els alumnes i les alumnes que demanden una resposta diferencial. Els infants amb necessitats especials, que anteriorment eren encaminats cap a un altre tipus de centres, s'incorporen d'aquesta forma al sistema educatiu ordinari.  
  
El principi d'universalització de la sanitat, que va consagrar la Llei 14/1986, de 25 d'abril, General de Sanitat, ha significat igualment un salt qualitatiu en la política tradicional d'atenció a les famílies més vulnerables. La desprotecció per raons de salut pública, que afectava fonamentalment col·lectius marginals, és atesa bàsicament pel sistema ordinari de salut.  
  
El principi de normalització de l'assistència social, que va consagrar la Llei 5/1989, de 6 de juliol, de Serveis Socials de la Comunitat Valenciana, està transformant igualment la protecció social a la infància i als col·lectius socialment marginats, incorporant-la als sistemes ordinaris d'atenció a les necessitats i de promoció de la qualitat de vida dels ciutadans. Els infants amb un ambient familiar desestructurat o en situació sòcio-cultural desfavorida són atesos pels serveis públics oberts a tota la població. I la societat, ja conscienciada dels seus deures cívics, ha de ser més ferma i decidida per prosseguir aquesta evolució.  
  
Aquest objectiu està assolint ja un grau tal de maduresa que permet reformular les mesures orientades a una certa infància que està sotmesa a condicions particulars de risc i també renovar la seua organització i els seus mètodes a fi d'adaptar-se a les noves necessitats dels infants i a la situació actual dels sistemes del benestar.  
  
Aquesta llei té per objecte consolidar aquesta política integradora, preventiva, compensadora i de sensibilització cívica i social per mitjà dels mecanismes de planificació, programació i avaluació conjunta entre totes les administracions públiques i les institucions socials, que tindrà com a eix el Pla Integral d'Atenció a la Infància.  
  
A l'exigència de renovació inherent a qualsevol sistema, els dispositius d'atenció a la infància en situació de risc, desemparament i inadaptació han de respondre a una triple demanda: a) atendre les transformacions dels riscos que pesen sobre la condició de l'infant, b) garantir una oferta de qualitat i una promoció d'oportunitats per a la infància desfavorida, i c) configurar una ordenació integrada i coherent dels diferents sistemes administratius que s'ocupen de l'infant.  
  
La reforma del sistema d'atenció a la infància és exigida, a més, per la necessitat de desenvolupar els requeriments de la Llei Orgànica 4/1992, de 5 de juny, sobre Reforma de la Llei Reguladora de la Competència i el Procediment dels Jutjats de Menors, les resolucions dels quals són executades en l'àmbit valencià per la Generalitat Valenciana.  
  
2. Hi ha una forta pressió social davant el creixement dels riscos i l'augment de la inadaptació de la infància que es tradueix en una demanda sostinguda de majors i diferents mecanismes protectors, com també de potenciació dels recursos personals i familiars.  
  
A la tradicional problemàtica de l'abandonament familiar, que va generar unes respostes centrades bàsicament sobre l'adopció i l'hospici, s'hi afegeix un ampli elenc de riscos que cristal·litza en determinats fenòmens socials com la violència sobre el i la menor, l'abandonament escolar, la fugida familiar, l'explotació sexual, l'ús indegut de drogues i la utilització de la imatge del menor.  
  
Actualment s'exigeix protegir la xiqueta i el xiquet amb mitjans adients davant els agents externs i els riscos generats per les societats avançades que atempten contra la seua natural vulnerabilitat i que siguen un perill per a la seua formació integral. En la mesura en què els riscos estan disseminats per tot el cos social i que afecten tota la població infantil, ja no és possible que les administracions soles puguen prevenir els riscos i minorar-los. En el seu lloc s'imposa un compromís conjunt de la societat i de les administracions. Finalment, en la mesura en què la inadaptació de la infància i de la joventut és un procés multicasual, ja no és possible judicialitzar les mesures. En el seu lloc s'imposa la col·laboració entre els òrgans jurisdiccionals, la policia, les administracions públiques i els agents socials, amb una gran contribució dels mitjans de comunicació.  
  
3. Si la infància és un dels interessos públics més preuats en les societats modernes, la seua atenció ha esdevingut un servei públic essencial en els països que s'han constituït en un estat social i democràtic de dret. Cal una política activa de defensa i de prevenció que complete les modalitats tradicionals d'assistència i reeducació.  
  
A fi de donar coherència a les distintes modalitats d'intervenció, la llei organitza els programes a l'entorn de dos nivells fonamentals: el nivell primari de caràcter general que es dirigeix a tota la població infantil i el nivell especialitzat d'alt contingut tècnic i professional, que es dirigeix als infants amb necessitats socials i familiars específiques.  
  
Aquesta llei estableix els distints nivells d'intervenció mitjançant un disseny clar de les responsabilitats de cada administració pública. Es proposa així identificar les competències de cada administració atenent a criteris de pertinència, eficàcia i coherència, i no pas d'autoexclusió o d'elusió de responsabilitat. D'aquesta manera s'atén una de les majors demandes que sol·licita mecanismes de coordinació de les polítiques sectorials com a conseqüència de les interaccions de la problemàtica que afecta els infants amb necessitats especials.  
  
4. Les noves necessitats dels infants, la qualitat dels serveis a la infància i la promoció de noves oportunitats requereixen una articulació adequada de les administracions educatives, sanitàries, socials, culturals i de preparació al món laboral. La política social a favor de la infància no necessita tant una ampliació de recursos, com una harmonització, delimitació i coordinació de les polítiques existents.  
  
Aquesta harmonització de les polítiques d'infància és la clau de volta d'aquesta llei. Solament d'aquesta forma és possible abordar la problemàtica del desemparament i de la inadaptació de les i dels menors que té en les societats avançades un caràcter transversal que es dissemina a través de tots els sistemes del benestar. Sols per mitjà d'un sistema cohesionat i ordenat és possible atendre les noves necessitats de la infància.  
  
Aquesta llei intenta situar la política compensatòria que desenvolupen els serveis socials en l'interior dels sistemes ordinaris i també promoure i reforçar la coordinació entre els distints departaments. La renovació dels mecanismes de protecció i la promoció de les oportunitats per a la infància esdevé inseparable de la cohesió interna del sistema i de la participació de la societat en la prevenció dels riscos i en la inserció social. Sistema que es concep en la llei sota una òptica global, que reuneix en un mateix nucli tots els agents titulars de funcions, deures i potestats en l'atenció als xiquets i les xiquetes. Sols des de la nova perspectiva que incorpora la llei són assumibles àmbits, fins fa poc ignorats, com la imatge del i de la menor en els mitjans de comunicació o la regulació del consum de substàncies nocives per a la salut infantil, en els quals el benestar físic i psíquic dels xiquets i les xiquetes i la satisfacció de les seues necessitats apareixen directament vinculats, però on les responsabilitats es dilueixen entre les institucions públiques, els agents socials i les mateixes unitats de convivència. I per això, el propòsit de la llei és abordar aquesta actuació global des del prisma dels sistemes ordinaris de protecció social com a fórmula de garantia de la continuïtat, la interactivitat i l'eficàcia d'aquests sistemes, sota el principi de responsabilitat social general.  
  
5. Aquesta llei comporta el desenvolupament de les competències que, a fi de promoure i defensar la i el menor li atribueix a la Generalitat Valenciana l'article trenta-un, apartat vint-i-set, de l'Estatut d'Autonomia, i introdueix un principi d'ordenació estructural de la pluralitat normativa que, des de perspectives parcials, propiciaven l'increment dels nivells de benestar de la infància. La llei té, en aquest sentit, un caràcter primordialment social, d'acord amb les recents orientacions de la legislació internacional, estatal i autonòmica. No s'hi pretén regular un estatut jurídic de la i del menor, sinó que incorpora els drets individuals i col·lectius dels xiquets i les xiquetes reconeguts constitucionalment, per instruments internacionals o en la legislació civil estatal, que conformen l'entramat jurídic garant, especialment pel que fa a la Convenció de les Nacions Unides de 1989 i també la reforma del Codi Civil operada per la Llei 21/1987, d'11 de novembre, cosa que permet emfasitzar el caràcter ordenador i integrador de la llei.  
  
TíTOL PRELIMINAR  
  
CAPíTOL I  
  
Principis generals  
  
Article primer. Objecte de la llei  
  
Aquesta llei té per objecte regular de forma integral l'actuació de les institucions públiques valencianes, els agents socials i els ciutadans, a fi de procurar l'atenció i la integració dels xiquets i les xiquetes en tots els àmbits de convivència. S'entén per xiquet i xiqueta, a l'efecte d'aquesta llei, qualsevol menor d'edat.  
  
Article segon. Situació de risc, desemparament i inadaptació  
  
Es considera situació de risc aquella en la qual, per les seues circumstàncies personals o per influències del seu entorn o estranyes, exigesquen l'adopció de mesures de prevenció i rehabilitació per evitar situacions de desemparament o d'inadaptació.  
  
Es considera situació de desemparament, d'acord amb l'article 172 del Codi Civil, la que es produeix de fet a causa de l'incompliment, o de l'impossible o l'inadequat exercici dels deures de protecció establerts per les lleis per a la guard de les i dels menors, quan aquests queden privats de la necessària assistència ètica, moral i material, i que en calga l'adopció de mesures de protecció i defensa.  
  
Es considera situació d'inadaptació aquella que es declara mitjançant resolució judicial, d'acord amb la Llei Orgànica de Reforma de la Llei Reguladora de la Competència i el Procediment dels Jutjats de Menors, i que exigeix l'adopció de mesures de resocialització i inserció.  
  
Article tercer. Principis rectors  
  
La protecció integral de la infància, la prevenció dels riscos i la defensa i la garantia dels seus drets reconeguts per la Constitució i pels acords internacionals que vetllen per la seua efectivitat constitueixen una responsabilitat indeclinable de tots els agents que intervenen en l'atenció a la infància i són els principis rectors de l'actuació dels poders públics i de les relacions de l'adult amb l'infant.  
  
CAPíTOL II  
  
Els agents de l'atenció a la infància  
  
Article quart. La Generalitat Valenciana  
  
El Govern valencià posarà a disposició de les accions que regula aquesta llei els programes adscrits als serveis socials especialitzats per la Llei 5/1989, de 6 de juliol, i assumirà la coordinació general de l'atenció a la infància, la seua planificació general i l'avaluació dels programes.  
  
Igualment, els recursos dels sistemes sanitari i educatiu es posaran a disposició dels programes que es regulen en aquesta llei i dels que se seguiran en el futur.  
  
Article cinqué. Les corporacions locals  
  
Les administracions locals, en el marc de la legislació vigent i a través dels seus serveis socials, realitzaran, en l'àmbit de la seua competència, les funcions de prevenció, informació, promoció i reinserció social en matèria de menors, i col·laboraran amb la Generalitat Valenciana en l'orientació i el seguiment dels casos que requeresquen la seua intervenció en el propi medi. La Generalitat Valenciana prestarà la necessària cooperació tècnica i financera per a l'efectiu compliment d'aquestes funcions, atenent fonamentalment el nivell d'assumpció, per la corresponent corporació local, de les funcions que es regulen en el títol segon d'aquesta llei.  
  
Article sisé. Unitats de convivència  
  
Els fills no emancipats estan sota la potestat del pare i de la mare, els quals tindran els deures i les facultats que els són propis segons l'article 154 del Codi Civil.  
  
Els pares i les mares han de prestar als fills hi haguts dins o fora del matrimoni assistència de tota mena durant la minoria d'edat i en els altres casos en què legalment escaiga.  
  
Els deures i les funcions a què es refereix el paràgraf anterior seran igualment aplicables a les unitats de convivència que es regulen en el capítol IV del títol segon, com ara famílies educadores, famílies d'acollida i centres de residència de l'infant, d'acord -en aquest darrer cas- amb el que disposen l'Estatut de centres d'atenció a la infància i la joventut i els principis d'aquesta llei.  
  
Article seté. Institucions d'integració familiar  
  
Tindran la consideració d'institucions col·laboradores d'integració familiar, les associacions i les fundacions sense ànim de lucre constituïdes conformement amb les lleis aplicables que obtinguen la corresponent acreditació en els termes establerts reglamentàriament i que figuren inscrites en el registre constituït a aquest efecte, sense els requisits del qual no podran ser considerades com a tals.  
  
Article vuité. La infància  
  
Els xiquets i les xiquetes, quan les seues condicions de maduresa ho permetran, hauran de participar activament en les activitats que es realitzen en el seu nucli primari de convivència i en tot allò que li concernesca i procurarà la seua plena integració en la vida familiar i social.  
  
Per a l'aconseguiment d'aquests fins, la Generalitat Valenciana desenvoluparà programes dirigits a promoure:  
  
a) El coneixement i foment dels recursos destinats a l'atenció a la infància.  
  
b) La sensibilització de la infància en els valors democràtics.  
  
c) La creació de llocs d'esbargiment i aplec.  
  
d) El desenvolupament cultural de la infància.  
  
e) El foment de l'associacionisme.  
  
f) L'ajust dels recursos i nuclis de convivència a la individualitat i la formació de l'infant i del seu grup proper.  
  
g) La creació de condicions ambientals que afavoresquen el rebuig de la violència en totes les expressions.  
  
Article nové. Principi d'atenció contínua  
  
La Generalitat Valenciana garantirà l'existència d'un sistema permanent d'atenció immediat a l'infant que permeta atendre situacions d'urgència.  
  
S'assegurarà el coneixement general d'aquest recurs i la forma d'accedir-hi.  
  
TíTOL PRIMER  
  
La planificació  
  
Article deu. El Pla Integral d'Atenció a la Infància  
  
En el marc de la planificació general, el govern valencià aprovarà un Pla Integral d'Atenció a la Infància, amb un procediment d'elaboració i aprovació que es regirà pel que es preceptua en aquest títol.  
  
El Pla Integral d'Atenció a la Infància serà observat i complementat en la planificació sectorial, especialment en els àmbits social, cultural, educatiu, sanitari i de preparació al món laboral.  
  
El Pla d'Atenció al i la menor s'elaborarà en coordinació entre els diferents òrgans competents de les diferents conselleries afectades, en col·laboració amb les entitats ciutadanes escaients (organitzacions de voluntaris, representació famílies acollida, institucions d'acollida, associacions de veïns).  
  
CAPíTOL I  
  
Objecte i àmbit de la planificació  
  
Article onze. Necessitats i recursos  
  
La planificació tindrà com a objectiu general, en cada moment, satisfer les necessitats del xiquet i la xiqueta d'acord amb la seua edat i circumstàncies per tal d'aconseguir un millor desenvolupament i equilibri personal.  
  
Cada administració, en l'àmbit de les seues competències, elaborarà instruments per a la detecció de les necessitats a través dels seus sistemes d'atenció primària.  
  
Article dotze. àmbit temporal i territorial de la planificació  
  
L'instrument de planificació tindrà vigència durant tres exercicis pressupostaris, computats dels de l'endemà d'aquell en què s'aprove, sense perjudici de prorrogar-se quan així s'acorde. Durant la vigència de cada pla, aquest podrà ser modificat o revisat per adaptar-lo a les noves circumstàncies.  
  
La planificació de l'atenció de la infància serà única per a tot el territori de la Comunitat Valenciana. Les seues determinacions seran desenvolupades territorialment en demarcacions homologades per la Generalitat Valenciana que agrupen municipis amb unes circumstàncies sòcio-econòmiques, de poblament, tipologia familiar i de dotació de recursos que exigesquen una actuació homogènia.  
  
CAPíTOL II  
  
Elaboració i aprovació de la planificació  
  
Article tretze. Aprovació de la planificació  
  
Cada una de les conselleries competents, d'acord amb el que estableix el capítol I anterior, elaborarà una proposta de la planificació, a la qual s'adjuntarà:  
  
a) Memòria explicativa del contingut del pla.  
  
b) Previsió dels resultats, juntament amb l'avaluació de les necessitats.  
  
c) Projecció pressupostària del pla.  
  
d) Informes, estudis, dictàmens i consultes realitzats amb caràcter previ per a l'elaboració de la planificació.  
  
El Govern Valencià, a proposta del conseller de Treball i Afers Socials, aprovarà el Pla Integral d'Atenció a la Infància. Igual procediment se seguirà per a la modificació i la revisió de la planificació.  
  
El Pla serà públic i vincularà la Generalitat Valenciana, i no crearà, per ell mateix, drets en favor dels particulars.  
  
Article catorze. Contingut de la planificació  
  
El Pla integral d'atenció a la infància haurà de contenir necessàriament:  
  
a) Relació de les demandes generals o específiques existents i previsibles.  
  
b) Inventari de recursos adscrits a l'atenció a la infància.  
  
c) Característiques bàsiques dels recursos.  
  
d) Assignació de recursos per a les demandes actual i futura.  
  
e) Programes d'actuació durant el període de la planificació, d'acord amb el que estableix el títol segon.  
  
f) Infraestructura bàsica dels programes.  
  
g) Adscripció de recursos als programes.  
  
h) Priorització i compatibilitat dels programes i la coordinació amb la resta de programes de benestar social.  
  
i) Necessitats financeres derivades de la planificació.  
  
TíTOL SEGON  
  
Progranes, recursos i equipaments  
  
Article quinze. Programes d'atenció a l'infant  
  
A fi d'implantar les mesures de prevenció i defensa, assistència i rehabilitació, i resocialització i inserció, el Pla Integral dátenció a la Infància inclourà preceptivament el desenvolupament dels següents programes: informació, accessibilitat, cooperació, convivència i reinserció social.  
  
Les mesures d'atenció primària seran competència municipal i seran coordinades pels serveis socials generals en l'àmbit territorial del municipi, i desenvolupades anualment mitjançant els instruments de col·laboració que s'establesquen. L'avaluació de les mesures tindrà caràcter anual, a càrrec, conjuntament, del Govern valencià i de l'ajuntament respectiu.  
  
Els serveis especialitzats seran competència de la Generalitat Valenciana i dels ajuntaments, en els termes que replega la Llei de Serveis Socials de la Comunitat Valenciana, que seran coordinats per l'òrgan competent en matèria de serveis socials. La seua avaluació tindrà caràcter anual.  
  
CAPíTOL I  
  
Programa d'informació  
  
Article setze. Campanyes informatives i serveis d'assessorament i primera diagnòstic  
  
Els ajuntaments implantaran mitjançant els programes de prestacions bàsiques de serveis socials en les corporacions locals un programa d'informació per a les situacions de risc, desemparament i inadaptació de xiquets, xiquetes i joves, que regularà com a mínim les següents mesures:  
  
-Campanyes informatives i de sensibilització.  
  
-Serveis d'assessorament i/o primer diagnòstic.  
  
Article desset. Campanyes autonòmiques i serveis de diagnòstic especialitzat  
  
El Govern valencià implantarà, a través dels seus respectius departaments, la creació i el desenvolupament de mesures d'informació amb caràcter especialitzat i establirà, si més no, els següents recursos:  
  
- campanyes autonòmiques,  
  
- serveis de diagnòstic especialitzat.  
  
La Generalitat Valenciana durà a terme campanyes específiques contra l'ús de la violència en el medi infantil i juvenil i evitarà l'emissió de qualsevol programa àudio-visual en els mitjans de comunicació públics, especialment TVV, i promourà els vídeo-jocs que tinguen un tarannà contrari a la violència.  
  
La Generalitat Valenciana realitzarà campanyes en l'àmbit infantil i juvenil encaminades a combatre les actituds racistes i sexistes, que mentrestant es donen en la societat, per tal de contribuir al fet que aquesta siga cada vegada més tolerant i igualitària.  
  
CAPíTOL SEGON  
  
Programes d'accessibilitat  
  
Article divuit. Absentisme escolar, salut infantil i inserció prelaboral  
  
Els ajuntaments implantaran un programa d'accessibilitat dirigit a infants i a joves a fi de mantenir-los en el seu medi natural i d'afavorir la seua incorporació a la societat, i regularà, si més no, les següents modalitats:  
  
- Seguiment de l'absentisme escolar.  
  
- Promoció de la salut infantil.  
  
- Foment de la inserció prelaboral.  
  
Article dinou. Prevenció del maltractaments i integració escolar i laboral i eliminació de barreres  
  
El Govern valencià implantarà, a través de les seues respectives conselleries, la creació i el desenvolupament dels serveis especialitzats d'accessibilitat que requeresquen un alt contingut tècnic i professional, i establirà, si més no, els següents programes:  
  
- Prevenció dels maltractaments.  
  
- Integració escolar.  
  
- Mesures laborals d'inserció.  
  
- Eliminació de barreres arquitectòniques i de comunicació.  
  
Els òrgans competents de la Generalitat Valenciana adoptaran les mesures necessàries per remoure barreres arquitectòniques, de comunicació i tots els obstacles que impedesquen la plena integració de la infància en la vida social i cultural, amb una especial sensibilitat cap a aquells o aquelles menors amb minusvalideses físiques o psíquiques.  
  
CAPíTOL III  
  
Programes de cooperació  
  
Article vint. Promoció de la cooperació social  
  
Els ajuntaments implantaran un programa de cooperació a fi de fomentar les organitzacions solidàries i el voluntariat en l'àmbit de l'atenció a la infància i la joventut que regularà com a mínim les següents mesures:  
  
- Promoció de l'autoajuda.  
  
- Foment del voluntariat social.  
  
- Promoció de les organitzacions solidàries.  
  
Article vint-i-u. Ordenació de la cooperació social  
  
El Govern valencià completarà la xarxa pública d'atenció a la infància mitjançant l'establiment de vies de cooperació amb serveis especialitzats que requeresquen major contingut tècnic i que es consideren necessaris dins de la planificació general.  
  
Amb aquesta finalitat, el Govern valencià desenvoluparà, si més no, les següents actuacions:  
  
a) Acreditació de centres i serveis.  
  
b) Regulació del règim de cooperació.  
  
c) Reconeixement de les institucions col·laboradores d'integració familiar.  
  
CAPíTOL IV  
  
Programa de convivència  
  
Article vint-i-dos. La guarda i la tutela de menors  
  
El programa de convivència té per finalitat el manteniment del xiquet i la xiqueta en la seua família i la integració transitòria o definitiva en altres nuclis de convivència que n'afavoresquen el desenvolupament integral. La Generalitat Valenciana assumirà la guarda i la tutela de menors, en les condicions següents:  
  
1. La guarda s'exercirà a sol·licitud dels qui tenen la potestat sobre el menor per causes greus justificades o per acord del jutge en els casos en què legalment escaiga. La no assumpció de la guarda per l'administració haurà de ser motivada, i cessarà d'ofici o a instància de part per acabament de la causa que la va motivar.  
  
La guarda serà exercida per la Generalitat Valenciana, pels ajuntaments i per les institucions d'integració familiar, degudament acreditades i coordinades.  
  
2. La Generalitat Valenciana exercirà la tutela dels menors en situació de desemparament prevista en l'article 172.1 del Codi Civil.  
  
L'apreciació de la situació de desemparament, bé d'ofici, bé a instància de part, es farà per resolució administrativa que es notificarà als titulars de la pàtria potestat amb indicació de la mesura i al Ministeri Fiscal.  
  
El cessament de la tutela que es constitueix per ministeri de la llei, es produirà per desaparició de les circumstàncies que la motivaren, per l'adopció del o la menor, per l'emancipació o majoria d'edat del tutelat, per la mort del tutelat o per la constitució de la tutela ordinària.  
  
3. S'exceptuen del que disposa aquest article les mesures incloses en l'article següent.  
  
Article vint-i-tres. L'ajuda familiar  
  
Els ajuntaments implantaran un programa de convivència a fi d'afavorir la integració de l'infant en la seua família i de fomentar recursos de guarda, per mitjà de les modalitats que reglamentàriament es determinen.  
  
La Generalitat Valenciana en col·laboració amb els ajuntaments donarà prioritat a les ajudes que tinguen per objecte satisfer necessitats bàsiques del xiquet i la xiqueta, mitjançant el sistema públic de serveis socials, per tal de prevenir la generació de situacions de desemparament i en els casos en què qualsevol dels progenitors incompleix els deures imposats normativament o judicialment.  
  
Article vint-i-quatre. Acollida de caràcter primari  
  
L'acollida familiar a nivell primari serà desenvolupada pels equips socials de base i es podrà realitzar mitjançant la simple guarda en la seua família extensa o en el veïnat, o mitjançant una família educadora.  
  
Article vint-i-cinc. Atenció especialitzada a la convivència  
  
El Govern valencià desenvoluparà els serveis especialitzats de convivència que requeresquen un alt contingut tècnic i professional a fi d'arbitrar alternatives a les situacions de desemparament i al conflicte familiar greu. El programa de convivència preveurà com a serveis especialitzats, almenys, els recursos següents:  
  
- La teràpia familiar dirigida a aplicar a una unitat de convivència prestacions tècniques que permeten tractar els conflictes relacionals i la desestructuració familiar.  
  
- L'acollida de caràcter especialitzat, bé es produesca en la família extensa, en un nucli familiar aliè al menor o a la menor o en una residència.  
  
- La proposta d'adopció davant l'òrgan judicial competent.  
  
Article vint-i-sis. Acollida de caràcter especialitzat  
  
L'acollida familiar de caràcter especialitzat produeix la integració d'un xiquet o una xiqueta en altra unitat de convivència per decisió administrativa o judicial quan concorren especials dificultats en el o la menor, o falta de consentiment de la família d'origen. Si entre el xiquet o la xiqueta i la unitat de convivència en què s'integren no existiren vincles de parentesc, l'acollida pot revestir una d'aquestes dues formes: la família educadora i l'acollida preadoptiva.  
  
S'aplicarà el recurs de la família educadora quan siga possible realitzar un projecte educatiu entre la família biològica i l'acollidora, facilitant la reinserció del xiquet o la xiqueta en la seua família d'origen i remoure els obstacles que l'impedeixen.  
  
L'acollida preadoptiva té per objecte la integració d'un xiquet o xiqueta en un nucli de convivència com a pas previ a la formalització de l'adopció, a fi de garantir la idoneïtat de la mesura.  
  
Article vint-i-set. Acollida en residència  
  
L'acollida en residència es realitzarà mitjançant la guarda del menor o de la menor en un centre de protecció, sempre que les circumstàncies del cas no feren aconsellable adoptar alguna de les mesures regulades en els articles anteriors.  
  
La Generalitat Valenciana disposarà de residències comarcals, infantils i juvenils, pròpies o concertades, dotades suficientment i que permeten la plena aplicació del que disposa aquest article.  
  
Article vint-i-vuit. Adopció dels menors  
  
L'adopció es regirà, quant a la seua constitució i efectes, pel que disposa la legislació civil de l'estat. La proposta prèvia que, si escau, haurà de realitzar la Generalitat Valenciana, serà formulada pel Consell d'Adopció, l'organització i les funcions del qual es desplegaran reglamentàriament, tot atenent l'interés suprem del xiquet i la xiqueta. No serà en cap cas considerada una mesura discriminatòria per a concedir una adopció, el tipus de nucli de convivència familiar pel qual hagen optat lliurement aquells o aquelles que sol·liciten l'adopció.  
  
Prèviament a la formalització davant el jutge de l'adopció, en els casos d'acollida preadoptiva, haurà d'existir un període de convivència entre el o la menor i els possibles adoptants, com a garantia de la idoneïtat.  
  
CAPíTOL V  
  
Programes de reinserció  
  
Article vint-i-nou. Atenció primària de reinserció  
  
La Generalitat Valenciana en col·laboració amb els ajuntaments implantarà el programa de reinserció social dirigit a menors en situació d'inadaptació per tal d'aconseguir la resocialització familiar i social ipreveurà primàriament les mesures següents que seran imposades per resolució judicial:  
  
- L'amonestació.  
  
- La llibertat vigilada.  
  
- L'assessorament educatiu, terapèutic i ocupacional.  
  
- La prestació de serveis en benefici de la comunitat.  
  
- L'internament d'un a tres caps de setmana, el qual se subjectarà al que dispose el programa de convivència.  
  
- La reparació extrajudicial.  
  
En el desenvolupament d'aquests programes podran col·laborar les institucions socials que disposen de centres o serveis acreditats per a això, en les condicions que reglamentàriament es determinen.  
  
Article trenta. Alternatives d'execució a nivell primari  
  
Els serveis socials generals posaran a disposició dels jutjats de menors, com a mesures alternatives o com a instruments per a l'execució de la resolució judicial en virtut de la disposició addicional tercera de la Llei Orgànica 4/1992, de 5 de juny, sobre Reforma de la Llei Reguladora de la Competència i el Procediment dels Jutjats de Menors, els següents recursos:  
  
- La instrucció de suport, que consistirà en el compromís voluntari del o de la menor a rebre ajuda i continuar les instruccions que, com a tutoria social, es valoraran com a positives en relació a la seua situació.  
  
- La instrucció de tractament terapèutic, que consistirà en el compromís voluntari del o de la menor i, si escau, de la seua família, d'acudir a un tractament amb professionals, una vegada detectades mancances rellevants en l'àmbit familiar o individual.  
  
- L'assessorament educatiu, que consistirà en el compromís voluntari del o de la menor i família d'acudir a un programa educatiu, en supòsits de mancances pròxims al desemparament.  
  
Article trenta-u. Tractament ambulatori i centres terapèutics  
  
La Generalitat Valenciana implantarà, conformement amb la Llei Orgànica 4/1992, de 5 de juny, sobre Reforma de la Llei Reguladora de la Competència i el Procediment dels Jutjats de Menors, els serveis especialitzats de reinserció necessaris per al compliment de les resolucions dels jutjats de menors mitjançant els següents recursos:  
  
- L'acollida per altra persona o nucli familiar, que se subjectarà al que disposa el programa de convivència.  
  
- El tractament ambulatori.  
  
- L'ingrés en un centre de caràcter terapèutic.  
  
- L'ingrés en un centre en règim obert, semiobert o tancat.  
  
El tractament ambulatori disposarà dels serveis tècnics de caràcter educatiu i sanitari que s'ofereixen al menor en règim obert mitjançant dels centres de salut, unitats de salut mental, centres de dia i qualssevol altres recursos que s'habiliten amb aquesta finalitat en la xarxa ordinària.  
  
L'ingrés en un centre de caràcter terapèutic es realitzarà en aquells centres residencials que ofereixen tractament especialitzat de caràcter educatiu i sanitari mitjançant la xarxa ordinària, com ara comunitats terapèutiques, centres de dia, unitats hospitalàries i tots els recursos que s'habiliten amb aquesta finalitat.  
  
Article trenta-dos. Internament en règim obert  
  
L'internament en règim obert comprén l'obligació a residir en un centre de caràcter sòcio-educatiu que desenvolupe hàbits de convivència i suport psico-social en interacció amb el medi on estiga ubicat. Les activitats escolars es realitzaran fora i els i les joves subjectes a aquesta mesura gaudiran de caps de setmana i de vacances en les seues llars.  
  
Les mesures d'ingrés en un centre en règim obert acordades pels jutjats de menors es podran executar en les residències comarcals, en les residències juvenils, en els centres de recepció i tots els recursos que s'habiliten amb aquesta finalitat.  
  
Article trenta-tres. Internament en règim semiobert  
  
L'internament en règim semiobert consisteix en l'obligació a residir en un centre de caràcter sòcio-educatiu que desenvolupe hàbits de convivència, activitats rehabilitadores i suport psico-social en interacció controlada amb el medi on estiga ubicat. Les activitats escolars i prelaborals es realitzaran com a norma general dins del centre, llevat dels casos en què es justifique el contrari. Els i les joves subjectes a aquesta mesura podran realitzar activitats extraescolars fora del centre i gaudir de caps de setmana i vacances.  
  
Les mesures d'ingrés en un centre en règim semiobert acordades pels jutjats de menors podran executar-se als centres de recepció, de reeducació, en residències comarcals i en tots els recursos que s'habiliten amb aquesta finalitat, d'acord amb el reglament de règim interior del centre.  
  
Article trenta-quatre. Internament en règim tancat  
  
L'internament en règim tancat imposa l'obligació de residir en un centre de caràcter sòcio-educatiu que desenvolupe hàbits de convivència, activitats rehabilitadores i suport psico-social en privació de llibertat per resolució judicial. El règim tancat estarà a càrrec d'un personal d'especial provisió, amb formació específica, que garantirà la custòdia i la seguretat de les i dels menors i també un seguiment individualitzat. Les i els joves subjectes a aquesta mesura no podran eixir del centre sense autorització judicial, i quan calga ho faran acompanyats d'un educador del centre.  
  
Les mesures d'ingrés en un centre en règim tancat acordades pels jutjats de menors es podran executar indistintament en qualssevol centres de reeducació de la Comunitat Valenciana o en les seues unitats, adequadament preparades, i en tots els recursos que s'habiliten amb aquesta finalitat.  
  
Article trenta-cinc. Estatut de centres  
  
Els règims obert, semiobert i tancat, es regiran per l'Estatut de Centres. En tot cas, a fi de concloure el procés educatiu iniciat a partir d'una mesura judicial, s'asseguraran els suports educatius, assistencials i prelaborals amb vista a la reinserció social.  
  
L'avaluació del programa de reinserció es realitzarà anualment a càrrec del Govern valencià, en coordinació amb tots els altres òrgans o instàncies que tinguen encomanat el seguiment dels i de les menors en situació d'inadaptació.  
  
Article trenta-sis. Principis sancionadors  
  
Les sancions tindran caràcter individualitzat, i per imposar-les es tindrà en compte el grau de maduresa del i de la menor i el grau de voluntarietat manifestat en la seua comissió.  
  
En tot cas, queden prohibides les següents sancions:  
  
- Càstigs corporals.  
  
- Privació d'aliments.  
  
- Privació d'assistència a l'escola.  
  
- Privació del dret de visita de la família.  
  
- Expulsió del centre, sense donar altres alternatives educatives.  
  
- Aïllament del i de la menor, tret de casos excepcionals i amb immediata comunicació al jutjat corresponent.  
  
Article trenta-set. Infraccions del règim intern dels centres  
  
Les i els menors ingressats en un centre en règim obert, semiobert o tancat, quedaran subjectes a les normes de convivència que es regulen en el seu reglament de règim intern. Les infraccions d'aquestes normes es qualificaran com a faltes, que podran ser lleus, greus i molt greus.  
  
Són faltes lleus les que suposen un incompliment de les regles bàsiques d'organització del centre, com ara horaris, programes d'activitats, distribució de l'espai, falta d'higiene, ús indegut de béns i serveis i qualsevol altra infracció lleu a les normes de convivència.  
  
Són faltes greus les absències del centre, causar danys al centre o als béns d'un tercer, faltes d'assistència a l'escola i qualsevol altra infracció que lesione el normal funcionament del centre o que impedesca el compliment de les mesures sòcio-educatives.  
  
Són faltes molt greus les que suposen un atemptat contra la persona o dignitat dels companys del centre o dels professionals que hi presten serveis.  
  
Article trenta-vuit. Sancions  
  
Les faltes lleus seran sancionades amb: amonestació, conciliació i disculpa davant els afectats, reparació del dany, multes econòmiques llevades dels diners de butxaca setmanalment assignats, reducció del temps d'oci.  
  
Les faltes greus seran sancionades amb: restricció d'eixides de la residència, separació del grup durant el temps lliure, pèrdua temporal de responsabilitats en el grup. En cap cas no excediran aquestes sancions del període de set dies.  
  
Les faltes molt greus se sancionaran amb: pèrdua definitiva de responsabilitats en el grup, no assignació de diners de butxaca durant el temps que es fixe, restricció d'eixides o de temps lliure per un temps no superior a quinze dies.  
  
Article trenta-nou. Garanties procedimentals  
  
La imposició de sancions per faltes greus o molt greus necessita la incoació d'un expedient disciplinari amb audiència de l'inculpat i de la comissió educativa.  
  
El director/a del centre serà competent per imposar les sancions escaients i per determinar la forma d'executar-les. Contra aquestes resolucions es podrà interposar un recurs administratiu davant la superioritat jeràrquica del director/a, sense perjudici del que establesquen les lleis processals i de la superior vigilància del Ministeri Fiscal.  
  
TíTOL TERCER  
  
Avaluació i control  
  
Article quaranta. Coordinació dels programes  
  
L'òrgan competent en matèria de serveis socials coordinarà l'execució dels programes d'intervenció que es regulen en el títol segon, sense perjudici de la gestió que li escaiga respecte d'aquells programes que siguen de la seua competència.  
  
La funció de coordinació comprén l'avaluació global de les accions i la verificació dels resultats de la planificació.  
  
Article quaranta-u. Seguiment dels programes  
  
En vista dels resultats de l'avaluació es podrà proposar la modificació o l'adaptació del Pla d'Atenció Integral a la Infància, formular recomanacions als òrgans en cada cas competents, adoptar les actuacions que siguen de la seua competència i, fins i tot, proveir les mesures necessàries en situacions d'urgent necessitat social.  
  
Per a acomplir la finalitat establerta en el paràgraf anterior, els òrgans amb competència en serveis socials que tinguen atribuïda la funció d'implantació dels programes regulats en aquesta llei es constituiran en observatori permanent de la situació de l'infant a la Comunitat Valenciana, i els escaurà la coordinació entre els òrgans gestors i els òrgans de planificació.  
  
Article quaranta-dos. Col·laboració amb l'administració de justícia  
  
La Generalitat Valenciana informarà al Ministeri Fiscal de la situació en què es troben les i els menors subjectes a tutela, guarda i acollida, els internaments que es produesquen i l'evolució i cessament de les mesures, en cada cas, adoptades.  
  
Així mateix, posarà a disposició dels òrgans jurisdiccionals els seus equips, centres i serveis per al desenvolupament de les seues funcions.  
  
DISPOSICIONS TRANSITòRIES  
  
Primera  
  
Immediatament des de la publicació d'aquesta llei, el Govern Valencià aprovarà el seu Reglament General d'Aplicació. Fins que l'esmentat reglament no entre en vigor, regiran les normes de regulació dels recursos i mitjans i dels procediments per a la seua aplicació vigents actualment, en tot allò que no s'opose a les disposicions d'aquesta llei.  
  
Segona  
  
Immediatament, des de la publicació d'aquesta llei, el Govern Valencià aprovarà el Pla Integral d'Atenció a la Infància regulat en el títol primer d'aquesta.  
  
Tercera  
  
Els beneficis establerts a favor dels xiquets i les xiquetes en aquesta llei podran ser d'aplicació a les persones afectades per una disminució psíquica, amb independència de la seua edat i d'acord amb les seues necessitats específiques.  
  
DISPOSICIONS ADDICIONALS  
  
Primera  
  
Per a l'exercici efectiu de les competències que l'article 24 de la llei atribueix als ajuntaments en matèria d'acollida familiar de caràcter primari, hauran de subscriure prèviament un conveni específic de col·laboració amb la Generalitat Valenciana en el qual es regularan les condicions per a l'exercici d'aquestes funcions i la necessària coordinació amb la Generalitat Valenciana. Mentre no se subscriga aquest conveni, l'acollida de caràcter primari serà exercida per l'òrgan competent de la Generalitat Valenciana.  
  
Segona  
  
La disposició anterior serà igualment aplicable per a l'efectiu exercici de les competències que l'article 29 atribueix als ajuntaments en matèria d'atenció primària de reinserció.  
  
Tercera  
  
Les funcions que aquesta llei atribueix als ajuntaments podran ser executades per les mancomunitats o, si escau, per consorcis ja existents o creats a aquest efecte. En tot cas, en els estatuts de l'entitat s'expressarà l'òrgan competent d'aquesta per resoldre l'aplicació de les mesures previngudes en el títol segon de la llei i, a falta de l'esmentada expressió, l'òrgan de govern l'atribuirà segons les regles de la institució.  
  
DISPOSICIó FINAL  
  
Aquesta llei entrarà en vigor als sis mesos de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, llevat de les disposicions del seu títol preliminar i les contingudes en els article 37, 38, 39 i 40, que regiran des del dia de la publicació de la llei.  
  
Per tant, ordene els ciutadans, tribunals, autoritats i poders públics als quals pertoque, observen i facen complir aquesta llei  
  
València, 5 de desembre de 1994  
  
El president de la Generalitat Valenciana  
  
JOAN LERMA I BLASCO



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2408, del 16-12-1994 (1994/833292)

LEY 7/1994, de 5 de diciembre, de la Generalitat Valenciana, de la Infancia
---------------------------------------------------------------------------

Estado**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/1994/12/05/7**

### Versiones

 Texto inicial: 16/06/1995 - Actualidad 

### Datos del documento

Número DOGV
:   2408

Fecha DOGV
:   16-12-1994

Sección del DOGV
:   DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   1994/833292

CVE


Fecha del documento
:   05-12-1994

Organismo emisor
:   Presidencia de la Generalitat

Tipo de documento
:   Ley

Análisis jurídico

![](assets/imgs/icones/ico_informacio.svg)

Los textos consolidados de las normas son de carácter informativo y no tienen valor jurídico.

LEY 7/1994, de 5 de diciembre, de la Generalitat Valenciana, de la Infancia   
  
Sea notorio y manifiesto a todos los ciudadanos, que las Cortes Valencianas han aprobado y yo, de acuerdo con lo establecido por la Constitución y el Estatuto de Autonomía, en nombre del Rey, promulgo la siguiente Ley:  
  
PREáMBULO  
  
I  
  
1. La defensa, protección y prevención de los riesgos de la infancia en una sociedad madura y democráticamente avanzada es un capítulo esencial en las políticas de bienestar social y en la consecución de una auténtica igualdad de oportunidades. Ya no es posible, sin atentar contra la cohesión social, que determinadas condiciones económicas, ambientales y familiares aparten a algunos niÑos de los beneficios colectivos y de las oportunidades sociales.  
  
El principio de integración escolar, que consagró la Ley Orgánica 8/1985, de 3 de julio, del Derecho a la Educación, ha supuesto un auténtico cambio tanto en las prácticas educativas como en la concepción de la escuela ordinaria que asumió el reto de atender a alumnos y alumnas que demandan una respuesta diferencial. Los niÑos con necesidades especiales, que anteriormente eran encaminados hacia otro tipo de centros, se incorporan de este modo al sistema educativo ordinario.  
  
El principio de universalización de la sanidad, que consagró la Ley 14/1986, de 25 de abril, General de Sanidad, ha significado igualmente un salto cualitativo en la política tradicional de atención a las familias más vulnerables. La desprotección por razones de salud pública, que afectaba fundamentalmente a colectivos marginales, es atendida básicamente por el sistema ordinario de salud.  
  
El principio de normalización de la asistencia social, que consagró la Ley 5/1989, de 6 de julio, de Servicios Sociales de la Comunidad Valenciana, está transformando igualmente la protección social a la infancia y a los colectivos socialmente marginados incorporándola a los sistemas ordinarios de atención a las necesidades y de promoción de la calidad de vida de los ciudadanos. Los niÑos con un ambiente familiar desestructurado o en situación socio-cultural desfavorecida están siendo atendidos por los servicios públicos abiertos a toda la población. Y la sociedad, ya concienciada de sus deberes cívicos, ha de ser más firme y decidida para proseguir esta evolución.  
  
Este objetivo está alcanzando ya un grado tal de madurez que permite reformular las medidas orientadas a una cierta infancia que está sometida a condiciones particulares de riesgo así como renovar su organización y sus métodos con el fin de adaptarse a las nuevas necesidades de los niÑos y a la situación actual de los sistemas del bienestar.  
  
La presente ley tiene por objeto consolidar esta política integradora, preventiva, compensadora y de sensibilización cívica y social a través de los mecanismos de planificación, programación y evaluación conjunta entre todas las administraciones públicas y las instituciones sociales, que tendrá como eje el Plan Integral de Atención a la Infancia.  
  
A la exigencia de renovación inherente a cualquier sistema, los dispositivos de atención a la infancia en situación de riesgo, desamparo e inadaptación han de responder a una triple demanda: a) atender a las transformaciones de los riesgos que pesan sobre la condición del niÑo, b) garantizar una oferta de calidad y una promoción de oportunidades para la infancia desfavorecida, y c) configurar una ordenación integrada y coherente de los diferentes sistemas administrativos que se ocupan del niÑo.  
  
La reforma del sistema de atención a la infancia viene exigida, además, por la necesidad de desarrollar los requerimientos de la Ley Orgánica 4/1992, de 5 de junio, sobre Reforma de la Ley Reguladora de la Competencia y el Procedimiento de los Juzgados de Menores, cuyas resoluciones son ejecutadas en el ámbito valenciano por la Generalitat Valenciana.  
  
2. Existe hoy un fuerte apremio social ante el crecimiento de los riesgos y el aumento de la inadaptación de la infancia que se traduce en una demanda sostenida de mayores y diferentes mecanismos protectores, como también de potenciación de los recursos personales y familiares.  
  
A la tradicional problemática del abandono familiar que generó unas respuestas centradas básicamente sobre la adopción y el hospicio, se aÑade hoy un amplio elenco de riesgos que cristaliza en determinados fenómenos sociales como la violencia sobre el y la menor, el abandono escolar, la huida familiar, la explotación sexual, el uso indebido de drogas y la utilización de la imagen del menor.  
  
Actualmente se exige proteger a la niÑa y al niÑo con medios apropiados frente a los agentes externos y los riesgos generados por las sociedades avanzadas que atenten contra la natural vulnerabilidad de aquél y que sean un peligro para su formación integral. En la medida en que los riesgos están diseminados por todo el cuerpo social y afectan a toda la población infantil, ya no es posible que las administraciones solas puedan prevenir los riesgos y aminorarlos. En su lugar se impone un compromiso conjunto de la sociedad y de las administraciones. Finalmente, en la medida en que la inadaptación de la infancia y de la juventud es un proceso multicasual, ya no es posible judicializar las medidas. En su lugar se impone la colaboración entre los órganos jurisdiccionales, la policía, las administraciones públicas y los agentes sociales, con una gran contribución de los medios de comunicación.  
  
3. Si la infancia es uno de los intereses públicos más preciados en las sociedades modernas, su atención se ha convertido en un servicio público esencial en los países que se han constituido en un estado social y democrático de derecho. Es necesaria una política activa de defensa y de prevención que complete las modalidades tradicionales de asistencia y reeducación.  
  
Con el fin de dar coherencia a las distintas modalidades de intervención, la ley organiza los programas en torno a dos niveles fundamentales: el nivel primario de carácter general que se dirige a toda la población infantil y el nivel especializado de alto contenido técnico y profesional que se dirige a los niÑos con necesidades sociales y familiares específicas.  
  
La presente ley establece los distintos niveles de intervención mediante un diseÑo claro de las responsabilidades de cada administración pública. Se propone así identificar las competencias de cada administración atendiendo a criterios de pertinencia, eficacia y coherencia y no de autoexclusión o de elusión de responsabilidad. De este modo se atiende a una de las mayores demandas que solicita mecanismos de coordinación de las políticas sectoriales como consecuencia de las interacciones de la problemática que afecta a los niÑos con necesidades especiales.  
  
4. Las nuevas necesidades de los niÑos, la calidad de los servicios a la infancia y la promoción de nuevas oportunidades requieren una articulación adecuada de las administraciones educativas, sanitarias, sociales, culturales y de preparación al mundo laboral. La política social a favor de la infancia no necesita tanto una ampliación de recursos, cuanto una armonización, delimitación y coordinación de las políticas existentes.  
  
Esta armonización de las políticas de infancia es la clave de bóveda de la presente Ley. Sólo de este modo es posible abordar la problemática del desamparo y de la inadaptación de las y de los menores que tiene en las sociedades avanzadas un carácter transversal que se disemina a través de todos los sistemas del bienestar. Sólo a través de un sistema cohesionado y ordenado es posible atender las nuevas necesidades de la infancia.  
  
La presente Ley intenta situar la política compensatoria que desarrollan los servicios sociales en el interior de los sistemas ordinarios así como promover y reforzar la coordinación entre los distintos departamentos. La renovación de los mecanismos de protección y la promoción de las oportunidades para la infancia se torna inseparable de la cohesión interna del sistema y de la participación de la sociedad en la prevención de los riesgos y en la inserción social. Sistema que se concibe en la ley bajo una óptica global, que reúne en un mismo núcleo a todos los agentes titulares de funciones, deberes y potestades en la atención a los niÑos y las niÑas. Sólo desde la nueva perspectiva que incorpora la ley son asumibles ámbitos, hasta hace poco ignorados, como la imagen del y de la menor en los medios de comunicación o la regulación del consumo de sustancias nocivas para la salud infantil, en los que el bienestar físico y psíquico de los niÑos y niÑas y la satisfacción de sus necesidades aparecen directamente vinculados, pero donde las responsabilidades se diluyen entre las instituciones públicas, los agentes sociales y las propias unidades de convivencia. Y es, por ello, el propósito de la Ley abordar esa actuación global desde el prisma de los sistemas ordinarios de protección social como fórmula de garantía de la continuidad, interactividad y eficacia de tales sistemas, bajo el principio de responsabilidad social general.  
  
5. La presente Ley supone el desarrollo de las competencias que, en orden a la promoción y defensa de la y del menor le atribuye a la Generalitat Valenciana el artículo treinta y uno, apartado veintisiete, del Estatuto de Autonomía, e introduce un principio de ordenación estructural de la pluralidad normativa que, desde perspectivas parciales, propiciaban el incremento de los niveles de bienestar de la infancia. La ley tiene, en este sentido, un carácter primordialmente social, de acuerdo con las recientes orientaciones de la legislación internacional, estatal y autonómica. No pretende regular un estatuto jurídico de la y del menor, sino que incorpora los derechos individuales y colectivos de los niÑos y niÑas reconocidos constitucionalmente, por instrumentos internacionales o en la legislación civil estatal, que vienen a conformar el entramado jurídico garantista, especialmente en lo que respecta a la Convención de las Naciones Unidas de 1989, así como la reforma del Código Civil operada por Ley 21/1987, de 11 de noviembre, lo que permite enfatizar el carácter ordenador e integrador de la Ley.  
  
TíTULO PRELIMINAR  
  
CAPíTULO I  
  
Principios generales  
  
Artículo primero. Objeto de la Ley  
  
La presente Ley tiene por objeto regular de forma integral la actuación de las instituciones públicas valencianas, los agentes sociales y los ciudadanos, en orden a procurar la atención e integración de los niÑos y las niÑas en todos los ámbitos de convivencia. Se entiende por niÑo y niÑa, a los efectos de esta ley, todo menor de edad.  
  
Artículo segundo. Situación de riesgo, desamparo e inadaptación  
  
Se considera situación de riesgo aquélla en la que por sus circunstancias personales o por influencias de su entorno o extraÑas, exijan la adopción de medidas de prevención y rehabilitación para evitar situaciones de desamparo o de inadaptación.  
  
Se considera situación de desamparo, conforme al artículo 172 del Código Civil, la que se produce de hecho a causa del incumplimiento, o del imposible o inadecuado ejercicio de los deberes de protección establecidos por las leyes para la guarda de las y los menores, cuando éstos queden privados de la necesaria asistencia ética, moral y material, y sea necesaria la adopción de medidas de protección y defensa.  
  
Se considera situación de inadaptación aquélla que es declarada mediante resolución judicial, en los términos previstos por la Ley Orgánica de Reforma de la Ley Reguladora de la Competencia y el Procedimiento de los Juzgados de Menores, y que exige la adopción de medidas de resocialización e inserción.  
  
Artículo tercero. Principios rectores  
  
La protección integral de la infancia, la prevención de los riesgos y la defensa y garantía de sus derechos reconocidos por la Constitución y por los acuerdos internacionales que velan por su efectividad, constituyen una responsabilidad indeclinable de todos los agentes que intervienen en la atención a la infancia y son los principios rectores de la actuación de los poderes públicos y de las relaciones del adulto con el niÑo.  
  
CAPíTULO II  
  
Los agentes de la atención a la infancia  
  
Artículo cuarto. La Generalitat Valenciana  
  
El Gobierno Valenciano pondrá a disposición de las acciones que regula esta ley los programas adscritos a los servicios sociales especializados por la Ley 5/1989, de 6 de julio, y asumirá la coordinación general de la atención a la infancia, la planificación general de la misma y la evaluación de los programas.  
  
Igualmente, los recursos de los sistemas sanitario y educativo serán puestos a disposición de los programas que se regulan en la presente Ley y de los que se sigan en el futuro.  
  
Artículo quinto. Las corporación locales  
  
Las administraciones locales, en el marco de la legislación vigente y a través de sus servicios sociales realizarán, en el ámbito de su competencia, las funciones de prevención, información, promoción y reinserción social en materia de menores, y colaborarán con la Generalitat Valenciana en la orientación y seguimiento de los casos que requieran su intervención en el propio medio. La Generalitat Valenciana prestará la necesaria cooperación técnica y financiera para el efectivo cumplimiento de estas funciones, atendiendo fundamentalmente al nivel de asunción por la correspondiente corporación local de las funciones que se regulan en el título segundo de esta ley.  
  
Artículo sexto. Unidades de convivencia  
  
Los hijos no emancipados están bajo la potestad del padre y de la madre, quienes tendrán los deberes y facultades que les son propios según el artículo 154 del Código Civil.  
  
Los padres y las madres deben prestar a los hijos habidos dentro o fuera del matrimonio asistencia de todo orden, durante su minoría de edad y en los demás casos que legalmente proceda.  
  
Los deberes y funciones a que se refiere el párrafo anterior serán igualmente aplicables a las unidades de convivencia que se regulan en el capítulo IV del título segundo, tales como familias educadoras, familias de acogida y centros de residencia del niÑo, con subjeción, en este último caso, a lo que disponga el Estatuto de Centros de Atención a la Infancia y Juventud y a los principios de esta ley.  
  
Artículo séptimo. Instituciones de integración familiar  
  
Tendrán la consideración de instituciones colaboradoras de integración familiar, las asociaciones y fundaciones sin ánimo de lucro constituidas conforme a las leyes aplicables que obtengan la correspondiente acreditación en los términos establecidos reglamentariamente y figuren inscritas en el Registro constituido al efecto, sin cuyos requisitos no podrán ser consideradas como tales..  
  
Artículo octavo. La infancia  
  
Los niÑos y niÑas, en cuanto sus condiciones de madurez lo permitan, deberán participar activamente en las actividades que se realicen en su núcleo primario de convivencia y en todo aquello que le concierna, procurándose su plena integración en la vida familiar y social.  
  
Para el logro de estos fines, la Generalitat Valenciana desarrollará programas dirigidos a promover:  
  
a) El conocimiento y fomento de los recursos destinados a la atención de la infancia.  
  
b) La sensibilización de la infancia en los valores democráticos.  
  
c) La creación de lugares de esparcimiento y encuentro.  
  
d) El desarrollo cultural de la infancia.  
  
e) El fomento del asociacionismo.  
  
f) El ajuste de los recursos y núcleos de convivencia a la individualidad y formación del niÑo y su grupo cercano.  
  
g) La creación de condiciones ambientales que propicien el rechazo de la violencia en todas sus expresiones.  
  
Artículo noveno. Principio de atención continua  
  
La Generalitat Valenciana garantizará la existencia de un sistema permanente de atención inmediato al niÑo, que permita atender situaciones de urgencia.  
  
Se asegurará el conocimiento general de este recurso y su forma de acceso.  
  
TíTULO PRIMERO  
  
La planificación  
  
Artículo diez. El Plan Integral de Atención a la Infancia  
  
En el marco de la planificación general, el Gobierno Valenciano aprobará un Plan Integral de Atención a la Infancia, cuyo procedimiento de elaboración y aprobación se regirá por lo preceptuado en este título.  
  
El Plan Integral de Atención a la Infancia será observado y complementado en la planificación sectorial, especialmente en los ámbitos social, cultural, educativo, sanitario y de preparación al mundo laboral.  
  
El Plan de Atención al y la menor se elaborará en coordinación entre los diferentes órganos competentes de las diferentes consellerias afectadas, en colaboración con las entidades ciudadanas apropiadas (organizaciones de voluntariado, representación familias acogida, instituciones de acogida, asociaciones de vecinos).  
  
CAPíTULO I  
  
Objeto y àmbito de la planificación  
  
Artículo once. Necesidades y recursos  
  
La planificación tendrá como objetivo general, en cada momento, satisfacer las necesidades del niÑo y la niÑa de acuerdo con su edad y circunstancias con el fin de lograr un mejor desarrollo y equilibrio personal.  
  
Cada administración, en el ámbito de sus competencias, elaborará instrumentos para la detección de las necesidades a través de sus sistemas de atención primaria.  
  
Artículo doce. ámbito temporal y territorial de la planificación  
  
El instrumento de planificación tendrá vigencia durante tres ejercicios presupuestarios, computados desde el siguiente a aquél en que se apruebe, sin perjuicio de su prórroga cuando así se acuerde. Durante la vigencia de cada plan, podrá ser modificado o revisado para su adaptación a las nuevas circunstancias.  
  
La planificación de la atención a la infancia será única para todo el territorio de la Comunidad Valenciana. Sus determinaciones serán desarrolladas territorialmente en demarcaciones homologadas por la Generalitat Valenciana que agrupen a municipios cuyas circunstancias socio-económicas, de población, tipología familiar y de dotación de recursos exijan una actuación homogénea.  
  
CAPíTULO II  
  
Elaboración y aprobación de la planificación  
  
Artículo trece. Aprobación de la planificación  
  
Cada una de las consellerias competentes, conforme a los establecido en el capítulo I anterior, elaborará una propuesta de la planificación, a la cual se acompaÑará:  
  
a) Memoria explicativa del contenido del plan.  
  
b) Previsión de resultados, junto a la evaluación de las necesidades.  
  
c) Proyección presupuestaria del plan.  
  
d) Informes, estudios, dictámenes y consultas realizados con carácter previo para la elaboración de la planificación.  
  
El Gobierno Valenciano, a propuesta del Conseller de Trabajo y Asuntos Sociales, aprobará el Plan Integral de Atención a la Infancia. Igual procedimiento se seguirá para la modificación y revisión de la planificación.  
  
El Plan será público y vinculará a la Generalitat Valenciana, y no creará, por sí solo, derechos en favor de los particulares.  
  
Artículo catorce. Contenido de la planificación  
  
El Plan Integral de Atención a la Infancia deberá contener, necesariamente:  
  
a) Relación de las demandas generales o específicas existentes y previsibles.  
  
b) Inventario de recursos adscritos a la atención a la infancia.  
  
c) Características básicas de los recursos.  
  
d) Asignación de recursos para las demandas actual y futura.  
  
e) Programas de actuación durante el período de la planificación, conforme a lo que se establece en el título segundo.  
  
f) Infraestructura básica de los programas.  
  
g) Adscripción de recursos a los programas.  
  
h) Priorización y compatibilidad de los programas, y la coordinación con los restantes programas de bienestar social;  
  
i) Necesidades financieras derivadas de la planificación.  
  
TíTULO SEGUNDO  
  
Programas, recursos y equipamientos  
  
Artículo quince. Programas de atención al niÑo  
  
Con el fin de implantar las medidas de prevención y defensa, asistencia y rehabilitación, y resocialización e inserción, el Plan Integral de Atención a la Infancia incluirá preceptivamente el desarrollo de los siguientes programas: información, accesibilidad, cooperación, convivencia y reinserción social.  
  
Las medidas de atención primaria serán competencia municipal, siendo coordinadas por los servicios sociales generales en el ámbito territorial del municipio, y desarrolladas anualmente mediante los instrumentos de colaboración que se establezcan. La evaluación de las medidas tendrá carácter anual, a cargo conjuntamente del Gobierno Valenciano y del ayuntamiento respectivo.  
  
Los servicios especializados serán competencia de la Generalitat Valenciana y de los ayuntamientos, en los términos que recoge la Ley de Servicios Sociales de la Comunidad Valenciana, siendo coordinados por el órgano competente en materia de servicios sociales, y su evaluación tendrá carácter anual.  
  
CAPíTULO I  
  
Programa de información  
  
Artículo dieciseis. CampaÑas informativas y servicios de asesoramiento y primer diagnóstico  
  
Los ayuntamientos implantarán mediante los programas de prestaciones básicas de servicios sociales en las corporaciones locales un programa de información para la situaciones de riesgo, desamparo e inadaptación de niÑos, niÑas y jóvenes, que contemplará como mínimo las siguientes medidas:  
  
-CampaÑas informativas y de sensibilización.  
  
-Servicios de asesoramiento y/o primer diagnóstico.  
  
Artículo diecisiete. CampaÑas autonómicas y servicios de diagnóstico especializado  
  
El Gobierno Valenciano implantará a través de sus respectivos departamentos la creación y desarrollo de medidas de información con carácter especializado y establecerá, al menos, los siguientes recursos:  
  
- campaÑas autonómicas.  
  
- servicios de diagnóstico especializado.  
  
La Generalitat Valenciana llevará a cabo campaÑas específicas contra el uso de la violencia en el medio infantil y juvenil, y evitará la emisión de cualquier programa audiovisual en los medios de comunicación públicos, especialmente TVV, y promocionará los video-juegos que tengan un cariz contrario a la violencia.  
  
La Generalitat Valenciana realizará campaÑas en el ámbito infantil y juvenil encaminadas a combatir las actitudes racistas y sexistas, que mientras tanto se dan en la sociedad, con la finalidad de contribuir a que ésta sea cada vez más tolerante e igualitaria.  
  
CAPíTULO SEGUNDO  
  
Programas de accesibilidad  
  
Artículo dieciocho. Absentismo escolar, salud infantil e inserción pre-laboral  
  
Los ayuntamientos implantarán un programa de accesibilidad dirigido a niÑos y jóvenes con el objeto de mantenerles en su medio natural y favorecer su incorporación a la sociedad, y contemplará, al menos, las siguientes modalidades:  
  
- Seguimiento del absentismo escolar.  
  
- Promoción de la salud infantil.  
  
- Fomento de la inserción prelaboral.  
  
Artículo diecinueve. Prevención de malos tratos e integración escolar y laboral y eliminación de barreras  
  
El Gobierno Valenciano implantará, a través de sus respectivas consellerias, la creación y desarrollo de los servicios especializados de accesibilidad que requieran un alto contenido técnico y profesional, y establecerá, al menos, los siguientes programas:  
  
- Prevención de los malos tratos.  
  
- Integración escolar.  
  
- Medidas laborales de inserción.  
  
- Eliminación de barreras arquitectónicas y de comunicación.  
  
Los órganos competentes de la Generalitat Valenciana adoptarán las medidas necesarias para remover barreras arquitectónicas, de comunicación y cuantos obstáculos impidan la plena integración de la infancia en la vida social y cultural, con una especial sensibilidad hacia aquellos o aquellas menores con minusvalías físicas o psíquicas.  
  
CAPíTULO III  
  
Programas de cooperación  
  
Artículo veinte. Promoción de la cooperación social  
  
Los ayuntamientos implantarán un programa de cooperación con el fin de fomentar las organizaciones solidarias y el voluntariado en el ámbito de la atención a la infancia y juventud que contemplará como mínimo las siguientes medidas:  
  
- Promoción de la auto-ayuda.  
  
- Fomento del voluntariado social.  
  
- Promoción de las organizaciones solidarias.  
  
Artículo veintiuno. Ordenación de la cooperación social  
  
El Gobierno Valenciano completará la red pública de atención a la infancia mediante el establecimiento de vías de cooperación con servicios especializados que requieran mayor contenido técnico y se consideren necesarios dentro de la planificación general.  
  
Con este fin, la Gobierno Valenciano desarrollará, al menos, las siguientes actuaciones:  
  
a) Acreditación de centros y servicios.  
  
b) Regulación del régimen de cooperación.  
  
c) Reconocimiento de las instituciones colaboradoras de integración familiar.  
  
CAPíTULO IV  
  
Programa de convivencia  
  
Artículo veintidos. La guarda y la tutela de menores  
  
El programa de convivencia tiene por finalidad el mantenimiento del niÑo y la niÑa en su propia familia y la integración transitoria o definitiva en otros núcleos de convivencia que favorezcan su desarrollo integral. La Generalitat Valenciana asumirá la guarda y tutela de menores, en las condiciones siguientes:  
  
1. La guarda se ejercerá a solicitud de quienes tienen la potestad sobre el menor por causas graves justificadas, o por acuerdo del juez en los casos que legalmente proceda. La no asunción de la guarda por la administración deberá ser motivada, y cesará de oficio o a instancia de parte por finalización de la causa que lo motivó.  
  
La guarda será ejercida por la Generalitat Valenciana, por los ayuntamientos y por instituciones de integración familiar, debidamente acreditadas y coordinadas.  
  
2. La Generalitat Valenciana ejercerá la tutela de los menores en situación de desamparo prevista en el artículo 172.1 del Código Civil.  
  
La apreciación de la situación de desamparo, bien de oficio o a instancia de parte se hará por resolución administrativa que se notificará a los titulares de la patria potestad con indicación de la medida y al Ministerio Fiscal.  
  
El cese de la tutela que se constituye por ministerio de la ley, se producirá por desaparición de las circunstancias que la motivaron, por la adopción del o la menor, por la emancipación o mayoría de edad del tutelado, por el fallecimiento del tutelado o por la constitución de la tutela ordinaria.  
  
3. Se exceptúan de lo dispuesto en este artículo las medidas incluidas en el artículo siguiente.  
  
Artículo veintitres. La ayuda familiar  
  
Los ayuntamientos implantarán un programa de convivencia con el fin de favorecer la integración del niÑo en su propia familia y fomentar recursos de guarda, a través de las modalidades que reglamentariamente se determinen.  
  
La Generalitat Valenciana en colaboración con los ayuntamientos dará prioridad a las ayudas que tengan por objeto satisfacer necesidades básicas del niÑo y la niÑa, a través del sistema público de servicios sociales, a fin de prevenir la generación de situaciones de desamparo, y en los casos en que cualquiera de los progenitores incumple los deberes impuestos normativa o judicialmente.  
  
Artículo veinticuatro. Acogimiento de carácter primario  
  
El acogimiento familiar a nivel primario será desarrollado por los equipos sociales de base y podrá realizarse mediante la simple guarda en su familia extensa o en el vecindario, o a través de una familia educadora.  
  
Artículo veinticinco. Atención especializada a la convivencia  
  
El Gobierno Valenciano desarrollará los servicios especializados de convivencia que requieran un alto contenido técnico y profesional con el fin de arbitrar las alternativas a las situaciones de desamparo y al conflicto familiar grave. El programa de convivencia contemplará como servicios especializados, al menos, los siguientes recursos:  
  
- La terapia familiar dirigida a aplicar a una unidad de convivencia prestaciones técnicas que permitan abordar los conflictos relacionales y la desestructuración familiar.  
  
- El acogimiento de carácter especializado, ya se produzca en la familia extensa, en un núcleo familiar ajeno al menor o a la menor o en una residencia.  
  
- La propuesta de adopción ante el órgano judicial competente.  
  
Artículo veintiseis. Acogimiento de carácter especializado  
  
El acogimiento familiar de carácter especializado produce la integración de un niÑo o una niÑa en otra unidad de convivencia por decisión administrativa o judicial cuando concurren especiales dificultades en el o la menor, o falta de consentimiento de la familia de origen. Si entre el niÑo o la niÑa y la unidad de convivencia en que se integra no existieren vínculos parentales, el acogimiento puede revestir una de estas dos formas: familia educadora y acogimiento preadoptivo.  
  
Se aplicará el recurso de la familia educadora cuando sea posible realizar un proyecto educativo entre la familia biológica y la acogedora, facilitando la reinserción del niÑo o la niÑa en su familia de origen, y removiendo los obstáculos que lo impiden.  
  
El acogimiento preadoptivo tiene por objeto la integración de un niÑo o una niÑa en un núcleo de convivencia como paso previo a la formalización de la adopción, con el fin de garantizar la idoneidad de la medida.  
  
Artículo veintisiete. Acogimiento en residencia  
  
El acogimiento en residencia se realizará mediante la guarda del menor o de la menor en un centro de protección, siempre que las circunstancias del caso no hicieren aconsejable adoptar alguna de las medidas reguladas en los artículos anteriores.  
  
La Generalitat Valenciana dispondrá de residencias comarcales, infantiles y juveniles, propias o concertadas, dotadas suficientemente y que permitan la plena aplicación de lo dispuesto en este artículo.  
  
Artículo veintiocho. Adopción de los menores  
  
La adopción se regirá, en cuanto a su constitución y efectos, por lo que dispone la legislación civil del Estado. La propuesta previa que, en su caso, deba realizar la Generalitat Valenciana, será formulada por el Consejo de Adopción, cuya organización y funciones se desarrollarán reglamentariamente atendiendo al supremo interés del niÑo y la niÑa. No será en ningún caso considerada una medida discriminatoria para conceder una adopción, el tipo de núcleo de convivencia familiar por el que hayan optado libremente aquellos o aquellas que soliciten la adopción.  
  
Con carácter previo a la formalización ante el Juez de la adopción, en los casos de acogimiento preadoptivo, deberá existir un periodo de convivencia entre el o la menor y los posibles adoptantes, como garantía de su idoneidad.  
  
CAPíTULO V  
  
Programas de reinserción  
  
Artículo veintinueve. Atención primaria de reinserción  
  
La Generalitat Valenciana en colaboración con los ayuntamientos implantarán el programa de reinserción social dirigido a menores en situación de inadaptación con el objeto de lograr la resocialización familiar y social y contemplará a nivel primario las siguientes medidas, que serán impuestas por resolución judicial:  
  
- La amonestación.  
  
- La libertad vigilada.  
  
- El asesoramiento educativo, terapéutico y ocupacional.  
  
- La prestación de servicios en beneficio de la comunidad.  
  
- El internamiento de uno a tres fines de semana, que se sujetará a lo dispuesto en el programa de convivencia.  
  
- La reparación extrajudicial.  
  
En el desarrollo de estos programas podrán colaborar las instituciones sociales que cuenten con centros o servicios acreditados para ello, en las condiciones que reglamentariamente se determinen.  
  
Artículo treinta. Alternativas de ejecución a nivel primario  
  
Los servicios sociales generales pondrán a disposición de los Juzgados de Menores, como medidas alternativas o como instrumentos para la ejecución de la resolución judicial en virtud de la disposición adicional tercera de la Ley Orgánica 4/1992, de 5 de junio, sobre Reforma de la Ley Reguladora de la Competencia y el Procedimiento de los Juzgados de Menores, los siguientes recursos:  
  
- La instrucción de apoyo, que consistirá en el compromiso voluntario del o de la menor para recibir ayuda y seguir las instrucciones que, a título de tutoría social, se vayan valorando como positivas en relación a la situación del mismo.  
  
- La instrucción de tratamiento terapéutico, que consistirá en el compromiso voluntario del o de la menor y, en su caso, de su familia, de acudir a un tratamiento con profesionales, una vez detectadas carencias relevantes en el ámbito familiar o individual.  
  
- El asesoramiento educativo, que consistirá en el compromiso voluntario del o de la menor y familia de acudir a un programa educativo, en supuestos carenciales próximos al desamparo.  
  
Artículo treinta y uno. Tratamiento ambulatorio y centros terapéuticos  
  
La Generalitat Valenciana implantará, de conformidad con la Ley Orgánica 4/1992, de 5 de junio, sobre Reforma de la Ley Reguladora de la Competencia y el Procedimiento de los Juzgados de Menores, los servicios especializados de reinserción necesarios para el cumplimiento de las resoluciones de los Juzgados de Menores mediante los siguientes recursos:  
  
- El acogimiento por otra persona o núcleo familiar, que se sujetará a lo dispuesto en el programa de convivencia.  
  
- El tratamiento ambulatorio.  
  
- El ingreso en un centro de carácter terapéutico.  
  
- El ingreso en un centro en régimen abierto, semi-abierto o cerrado.  
  
El tratamiento ambulatorio dispondrá de los servicios técnicos de carácter educativo y sanitario que se ofrecen al menor en régimen abierto mediante los centros de salud, las unidades de salud mental, centros de día y cuantos recursos se habiliten para ello en la red ordinaria.  
  
El ingreso en un centro de carácter terapéutico se realizará en aquellos centros residenciales que ofrecen tratamiento especializado de carácter educativo y sanitario a través de la red ordinaria, tales como comunidades terapéuticas, centros de día, unidades hospitalarias y cuantos recursos se habiliten para ello.  
  
Artículo treinta y dos. Internamiento en régimen abierto  
  
El internamiento en régimen abierto comprende la obligación de residir en un centro de carácter socioeducativo que desarrolle hábitos de convivencia y apoyo sicosocial en interacción con el medio donde esté ubicado. Las actividades escolares se realizarán fuera del mismo y los y las jóvenes sujetos a esta medida disfrutarán de fines de semana y de vacaciones en sus propios hogares.  
  
Las medidas de ingreso en un centro en régimen abierto acordadas por los juzgados de menores podrán ejecutarse en las Residencias comarcales, en las residencias juveniles, en los centros de recepción y en cuantos recursos se habiliten para ello.  
  
Artículo treinta y tres. Internamiento en régimen semiabierto  
  
El internamiento en régimen semiabierto consiste en la obligación de residir en un centro de carácter socioeducativo que desarrolle hábitos de convivencia, actividades rehabilitadoras y apoyo sicosocial en interacción controlada con el medio donde esté ubicado. Las actividades escolares y prelaborales se realizarán como norma general dentro del centro, excepto en los casos que se justifique lo contrario. Los y las jóvenes sujetos a esta medida podrán realizar actividades extraescolares fuera del centro y disfrutar de fines de semana y vacaciones.  
  
Las medidas de ingreso en un centro en régimen semiabierto acordadas por los juzgados de menores podrán ejecutarse en los centros de recepción, de reeducación, en residencias comarcales y en cuantos recursos se habiliten para ello de acuerdo con el reglamento de régimen interior del centro.  
  
Artículo treinta y cuatro. Internamiento en régimen cerrado  
  
El internamiento en régimen cerrado impone la obligación de residir en un centro de carácter socioeducativo que desarrolle hábitos de convivencia, actividades rehabilitadoras y apoyo sicosocial en privación de libertad por resolución judicial. El régimen cerrado estará a cargo de un personal de especial provisión con formación específica, que garantizará la custodia y seguridad de las y de los menores así como su seguimiento individualizado. Las y los jóvenes sujetos a esta medida no podrán salir del centro sin autorización judicial, y cuando sea necesario lo harán acompaÑados de un educador del centro.  
  
Las medidas de ingreso en un centro en régimen cerrado acordadas por los juzgados de menores podrán ejecutarse indistintamente en cualesquiera centros de reeducación de la Comunidad Valenciana o en las unidades de los mismos, adecuadamente preparadas, y en cuantos recursos se habiliten para ello.  
  
Artículo treinta y cinco. Estatuto de centros  
  
Los regímenes abierto, semiabierto y cerrado, se regirán por el Estatuto de Centros. En todo caso con el fin de concluir el proceso educativo iniciado a partir de una medida judicial se asegurarán los apoyos educativos, asistenciales y prelaborales en orden a la reinserción social.  
  
La evaluación del programa de reinserción se realizará anualmente a cargo del Gobierno Valenciano, en coordinación con cuantos otros órganos o instancias tengan encomendado el seguimiento de los y de las menores en situación de inadaptación.  
  
Artículo treinta y seis. Principios sancionatorios  
  
Las sanciones tendrán carácter individualizado, y para su imposición se tendrá en cuenta el grado de madurez del y de la menor y el grado de voluntariedad manifestado en su comisión.  
  
En todo caso, quedan prohibidas las siguientes sanciones:  
  
- Castigos corporales.  
  
- Privación de alimentos.  
  
- Privación de asistencia a la escuela.  
  
- Privación del derecho de visita de su familia.  
  
- Expulsión del centro, sin dar otras alternativas educativas.  
  
- Aislamiento del y de la menor, salvo en casos excepcionales y con inmediata comunicación al juzgado correspondiente.  
  
Artículo treinta y siete. Infracciones del régimen interno de los centros  
  
Las y los menores ingresados en un centro en régimen abierto, semiabierto o cerrado, quedarán sujetos a las normas de convivencia que se regulen en su reglamento de régimen interno. Las infracciones de dichas normas se calificarán como faltas, que podrán ser leves, graves y muy graves.  
  
Son faltas leves las que suponen un incumplimiento de las reglas básicas de organización del centro, tales como horarios, programas de actividades, distribución del espacio, falta de higiene, indebido uso de bienes y servicios, y cualquier otra infracción leve a las normas de convivencia.  
  
Son faltas graves las ausencias del centro, causar daÑos al centro o a los bienes de un tercero, faltas de asistencia a la escuela y cualquier otra infracción que lesione el normal funcionamiento del centro o impida el cumplimiento de las medidas socio-educativas.  
  
Son faltas muy graves las que supongan un atentado contra la persona o dignidad de los compaÑeros del centro o de los profesionales que desempeÑen su servicio en ellos.  
  
Artículo treinta y ocho. Sanciones  
  
Las faltas leves serán sancionadas con: amonestación, conciliación y disculpa ante los afectados, reparación del daÑo, multas económicas detraídas del dinero de bolsillo semanalmente asignado, reducción del tiempo de ocio.  
  
Las faltas graves serán sancionadas con: restricción de salidas de la residencia, separación del grupo durante el tiempo libre, pérdida temporal de responsabilidades en el grupo. En ningún caso excederán tales sanciones del periodo de siete días.  
  
Las faltas muy graves se sancionarán con: la pérdida definitiva de responsabilidades en el grupo, la no asignación de dinero de bolsillo durante el plazo que se fije, la restricción de salidas o tiempo libre por tiempo no superior a quince días.  
  
Artículo treinta y nueve. Garantías procedimentales  
  
La imposición de sanciones por faltas graves y muy graves precisa la incoación de expediente disciplinario con audiencia del inculpado y de la comisión educativa.  
  
El director/a del centro será competente para imponer las sanciones correspondientes y para determinar la forma de ejecutarlas. Contra dichas resoluciones podrá interponerse un recurso administrativo ante la superioridad jerárquica del director/a, sin perjuicio de lo que establezcan las leyes procesales y de la superior vigilancia del Ministerio Fiscal.  
  
TíTULO TERCERO  
  
Evaluación y control  
  
Artículo cuarenta. Coordinación de los programas  
  
El órgano competente en materia de servicios sociales coordinará la ejecución de los programas de intervención que se regulan en el título segundo, sin perjuicio de la gestión que le corresponda respecto de aquellos programas que sean de su competencia.  
  
La función de coordinación comprende la evaluación global de las acciones y la verificación de los resultados de la planificación.  
  
Artículo cuarenta y uno. Seguimiento de los programas  
  
A la vista de los resultados de la evaluación se podrá proponer la modificación o adaptación del Plan de Atención Integral a la Infancia, formular recomendaciones a los órganos en cada caso competentes, adoptar las actuaciones que sean de su competencia e, incluso, proveer las medidas necesarias en situaciones de urgente necesidad social.  
  
Para el cumplimiento de la finalidad establecida en el párrafo anterior, los órganos con competencia en servicios sociales que tengan atribuida la función de implantación de los programas regulados en esta ley se constituirán en observatorio permanente de la situación del niÑo en la Comunidad Valenciana, correspondiéndole la coordinación entre los órganos gestores y los órganos de planificación.  
  
Artículo cuarenta y dos. Colaboración con la administración de justicia  
  
La Generalitat Valenciana informará al Ministerio Fiscal de la situación en que se encuentran las y los menores sujetos a tutela, guarda y acogimiento, los internamientos que se produzcan y la evolución y cese de las medidas, en cada caso, adoptadas.  
  
Asimismo pondrá a disposición de los órganos jurisdiccionales sus equipos, centros y servicios para el desarrollo de sus funciones.  
  
DISPOSICIONES TRANSITORIAS  
  
Primera  
  
Inmediatamente desde la publicación de esta ley, el Gobierno Valenciano aprobará el Reglamento General de aplicación de la misma. Hasta que dicho reglamento no entre en vigor, regirán las normas de regulación de los recursos y medios y de los procedimientos para su aplicación vigentes actualmente, en cuanto no se opongan a las disposiciones de esta Ley.  
  
Segunda  
  
Inmediatamente, desde la publicación de esta Ley, el Gobierno Valenciano aprobará el Plan Integral de Atención a la Infancia regulado en el título primero de la misma.  
  
Tercera   
  
Los beneficios establecidos a favor de los niÑos y las niÑas en la presente ley podrán ser de aplicación a las personas afectadas por una disminución psíquica, con independencia de su edad y en atención a sus necesidades específicas.  
  
DISPOSICIONES ADICIONALES  
  
Primera  
  
Para el ejercicio efectivo de las competencias que el artículo 24 de la ley atribuye a los ayuntamientos en materia de acogimiento familiar de carácter primario, deberán suscribir previamente un convenio específico de colaboración con la Generalitat Valenciana en el que se regularán las condiciones para el ejercicio de estas funciones y la necesaria coordinación con la Generalitat Valenciana. En tanto no se suscriba dicho convenio, el acogimiento de carácter primario será ejercido por el órgano competente de la Generalitat Valenciana.  
  
Segunda  
  
La disposición anterior será igualmente aplicable para el efectivo ejercicio de las competencias que el artículo 29 atribuye a los ayuntamientos en materia de atención primaria de reinserción.  
  
Tercera  
  
Las funciones que esta Ley atribuye a los ayuntamientos, podrán ser ejecutadas por las mancomunidades o, en su caso, consorcios ya existentes o creados a tal efecto. En todo caso, en los estatutos de la entidad se expresará el órgano competente de la misma para resolver la aplicación de las medidas prevenidas en el título segundo de la Ley y, a falta de dicha expresión, el órgano de gobierno la atribuirá según las reglas de la institución.  
  
DISPOSICIóN FINAL  
  
La presente Ley entrará en vigor a los seis meses de su publicación en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, excepto las disposiciones de su título preliminar y las contenidas en los artículos 37, 38, 39 y 40, que regirán desde el día de la publicación de la Ley".  
  
Por tanto ordeno a todos los ciudadanos, tribunales, autoridades y poderes públicos a los que corresponda, que observen y hagan cumplir esta ley  
  
Valencia, 5 de diciembre de 1994  
  
El presidente de la Generalitat Valenciana  
  
JOAN LERMA I BLASCO



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI