Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 6522, del 17-05-2011 (2011/5041)

Notificació de la sentència dictada en el judici de divorci número 658/2010.
----------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6522

Data del DOGV
:   17-05-2011

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2011/5041

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 7 de Castelló de la Plana

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el judici de divorci número 658/2010. [2011/5041]  
Assumpte civil 000658/2010  
Pedro Moya Donate, secretari del Jutjat de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana.   
En el judici a què es fa referència s'ha dictat la resolució el text de la qual, literalment, és com segueix:  
«Sentència número 000281/2011  
Castelló de la Plana, 19 d'abril de 2011  
José Luis Conde-Pumpido García, magistrat jutge de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana, he conegut les presents actuacions de judici de divorci número 658/2010 promogudes a instàncies de Vasilica Berzescu, representada per la procuradora la senyora Alfaro Martínez i defesa pel lletrat el senyor Canós Martí, contra Ion Daniel Berzescu, en rebel·lia, en les quals ha sigut part el Ministeri Fiscal.   
  
Antecedents de fet  
  
Primer. La procuradora la senyora Alfaro Martínez, en la representació que té acreditada de Vasilica Berzescu, va promoure demanda de divorci contra Ion Daniel Berzescu en la qual, després de l'al·legació dels fets i fonaments de dret que va estimar aplicables, va concloure amb la petició que es dictara sentència que declarara que pertocava el divorci dels litigants, amb l'adopció de les mesures que s'hi exposaven i que es consideren reproduïdes. La demanda es fonamentava en els fets següents:  
1. Els litigants van contraure matrimoni el 2 de desembre de 2000, i van tindre 3 fills, tots ells menors d'edat.   
2. Al març de 2009, el demandat, de caràcter violent, va abandonar el domicili conjugal després d'una discussió en què va agredir la seua esposa, sense que des d'aleshores no haja contactat amb aquesta ni amb els fills, dels quals s'ha despreocupat totalment.   
3. L'esposa percep 630 euros de prestació per desocupació, i el marit uns 1.230 euros mensuals pel mateix concepte.   
  
Segon. Admesa a tràmit la demanda, es va citar a termini de forma legal la part demandada, que no va comparéixer, per la qual cosa va ser declarada en rebel·lia.   
El Ministeri Fiscal va contestar sol·licitant que es dictara sentència d'acord amb el resultat de la prova que es practicara.   
  
Tercer. Citades les parts a la vista, aquesta es va celebrar el dia 18 d'abril de 2011, en què va comparéixer la part actora, que es va ratificar en la seua demanda, i el Ministeri Fiscal, en la persona d'Isael Pla Martorell, que es va ratificar en la seua contestació. El demandat no va comparéixer. Rebut el plet a prova, es van practicar les admeses i declarades pertinents que, per la part actora, van consistir en interrogatori del demandat i documental (considerar reproduïda la que es troba en poder d'actuacions, consulta telemàtica en TGSS i INEM, i una altra que va aportar a l'acte); pel Ministeri Fiscal es va proposar documental (per reproduïda) i interrogatori d'ambdues parts.   
  
Quart. Atés que no es va poder practicar a l'acte tota la prova proposada i admesa, es va obrir el període probatori previst en la llei, i una vegada practicada la prova que faltava, i després d'haver evacuat la demandant i el Ministeri Fiscal les seues respectives conclusions finals, les actuacions van restar concluses.   
  
Cinqué. En aquest procediment han de declarar-se com a fets provats els que es relaten a continuació.   
1. Ion Daniel Berzescu i Vasilica Matei, ambdós de nacionalitat romanesa, van contraure matrimoni a Otelu Rosu, districte de Caras-Severin (Romania), el dia 2 de desembre de 2000.   
(Fet acreditat mitjançant el certificat de matrimoni que acompanya la demanda).   
2. L'esmentat matrimoni va tindre tres fills: [?] (12 d'octubre de 2000), [?] (12 de gener de 2002) i [?] (22 de juny de 2003).   
(Fet acreditat mitjançant els certificats de naixement dels fills que acompanyen la demanda).   
3. Davant del Jutjat de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana es va tramitar el procediment de mesures provisionals número 719/2010, en què es va dictar la interlocutòria de data 29 de setembre de 2010, i es va disposar l'adopció de les següents mesures provisionals pel que fa al matrimoni de Ion Daniel Berzescu i Vasilica Berzescu:  
1. Els cònjuges podran viure separats, i cessa la presumpció de convivència conjugal.   
2. Resten revocats els consentiments i poders que qualsevol dels cònjuges haja atorgat a l'altre.   
3. Llevat de pacte en contra, cessa la possibilitat de vincular béns privatius de l'altre cònjuge en l'exercici de la potestat domèstica.   
4. S'atribueix a l'esposa la guarda i custòdia i l'exercici exclusiu de la pàtria potestat pel que fa als 3 fills menors comuns, [?], [?] i [?].   
  
5. El pare pagarà, en concepte de pensió d'aliments per als seus fills, la suma de 540 euros mensuals (180 euros per a cada fill), que ingressarà dins dels cinc primers dies de cada mes en el compte bancari que designe la mare, i que s'actualitzarà anualment d'acord amb les variacions de l'índex de preus de consum.   
6. Ambdós progenitors pagaran a mitges les despeses extraordinàries necessàries que generen els menors.   
7. En garantia del pagament de la pensió d'aliments, es disposa la retenció de 540 euros mensuals de la prestació per desocupació que percep el senyor Berzescu, i s'oficiarà a aquest efecte a l'Institut Nacional d'Ocupació.   
Aquestes mesures romandran sense efecte, en tot cas, quan siguen substituïdes per la de la sentència definitiva, o quan es pose fi al procediment de qualsevol altra manera, excepte la revocació de poders, que és definitiva.   
(Fet acreditat mitjançant el testimoni de la interlocutòria de 29 de setembre de 2010 que es troba en poder de les actuacions).   
4. La convivència conjugal es va trencar al març de 2009 després d'una discussió en què el marit va agredir l'esposa. L'espòs va abandonar el domicili conjugal i, des d'aqueix moment, el pare va desatendre totalment els seus fills, tant a nivell afectiu com material.   
(Fet provat mitjançant el testimoni d'ambdues parts, inclòs el del marit respecte del qual s'aplica el reconeixement tàcit dels fets de la demanda pel fet de no haver comparegut per a ser interrogat).   
5. El senyor Berzescu, que en el moment de dictar-se la interlocutòria de mesures provisionals percebia una prestació per desocupació de 1.230 euros nets mensuals, en l'actualitat ja no percep cap prestació ni està afiliat a cap règim de la Seguretat Social, i es desconeix si té algun tipus d'ingrés.   
(Fet provat mitjançant la documental que es troba en poder d'actuacions).   
6. La senyora Berzescu té com a únic ingrés en l'actualitat els 426 euros d'un subsidi de desocupació, i ha de pagar els 220 euros mensuals de l'arrendament de l'habitatge en què resideix amb els seus tres fills.   
  
(Fet provat mitjançant la documental que consta en actuacions i l'interrogatori de la demandant en les mesures provisionals).   
7. Els fills estan escolaritzats a col·legis públics, amb beques, sense que tinguen despeses especials més enllà de les normals en xiquets de les seues edats.   
(Fet provat mitjançant l'interrogatori de la demandant en les mesures provisionals).   
  
Fonaments de dret  
Primer. És doctrina jurisprudencial consolidada la que entén que la declaració de rebel·lia del demandat ha de ser entesa pròpiament, no com una violació d'aquest a allò que s'ha pretés per l'actor, ans al contrari, com a vertadera oposició a allò que s'ha sustentat en l'escrit de demanda, subsistint per tant per a l'actor la càrrega de la prova dels fets constitutius de la seua pretensió, per aplicació de la norma de l'article 1214 del Codi Civil, únic precepte legal que regula en el nostre dret la distribució de la càrrega de la prova en el procés. La compareixença del demandat, comparegut de forma deguda en el procés que contra ell es dirigeix, és estrictament una càrrega en sentit tecnicoprocessal, i no un autèntic deure jurídic la infracció del qual comporte una sanció per l'ordenament, ja que pel fet de no observar el demandat la càrrega de la compareixença i ser declarat en rebel·lia, els únics efectes que d'això deriva la llei es concreten en la pèrdua de la possibilitat d'actuar activament en el procés fins que no enerve la situació esmentada, juntament amb els altres efectes que la llei deriva, especialment amb vista als actes de comunicació. Així ho disposa expressament l'article 492.2 de la Llei d'Enjudiciament Civil en establir que "la declaració de rebel·lia no serà considerada com a violació ni com a admissió tàcita dels fets de la demanda, excepte els casos en què la llei expressament diga el contrari". Les consideracions anteriors són especialment aplicables als procediments matrimonials, quan en aquests es ventilen pretensions relatives a matèries d'ordre públic indisponibles per les parts, pel fet d'afectar l'estat civil. Per això, i pel que fa tant a les causes de divorci com a les mesures que han d'adoptar-se en relació amb la filla menor d'edat dels litigants, la part actora no queda eximida de la càrrega de la prova dels fets que basa les seues pretensions.   
  
  
Segon. L'article 107 del Codi Civil, en la redacció que en fa la Llei Orgànica 11/2003, de 29 de setembre, en el número 2, estableix, amb caràcter general, que la separació i el divorci es regiran per la llei nacional comuna dels cònjuges en el moment de presentació de la demanda. Atés que ambdós cònjuges són de nacionalitat romanesa, resulta aplicable la seua llei nacional comuna, la romanesa, per la qual cosa cal acudir als següents preceptes del Codi de Família. L'article 37 disposa: "el matrimoni es pot dissoldre mitjançant divorci". L'article 38, primer paràgraf: "el tribunal no podrà dissoldre el matrimoni mitjançant divorci més que en el cas en què per motius fundats les relacions entre els cònjuges estiguen greument danyades i la continuïtat del matrimoni ja no siga possible".   
Atés que ha quedat provat que els cònjuges porten ja separats ininterrompudament durant dos anys, sense voluntat de reprendre la relació, resulta evident que no és possible la continuïtat del matrimoni, per la qual cosa cal decretar el divorci.   
  
Tercer. En el que concerneix a les mesures que, de conformitat a l'article 91 del Codi Civil, hagen de regir després del divorci, pertoca disposar el següent a l'empara de la normativa del Codi de Família romanés.   
1. Quant a la custòdia dels fills menors, de 10, 9 i 7 anys d'edat a dia de hui, i de conformitat amb l'article 42 del Codi de Família, pertoca atribuir-la a la mare, per ser ella qui ha restat al càrrec dels fills des de la ruptura de la convivència, sense que consten les circumstàncies personals del pare i la seua capacitat per a fer-se càrrec de l'atenció dels fills esmentats, dels quals s'ha desentés completament des que va cessar la convivència familiar. De la mateixa manera, el total abandonament que el pare ha fet respecte dels seus fills, amb els quals no contacta ni va a veure ni contribueix al seu sosteniment material (tretes les quantitats que se li van embargar de la seua prestació de desocupació fins que va deixar de percebre-la), pertoca atribuir a la mare l'exercici exclusiu de la pàtria potestat, la qual cosa serà més beneficiós per als fills en no necessitar la mare l'obtenció d'autorització o col·laboració del pare per a qualsevol gestió relativa als fills quan el pare ha sigut impossible de localitzar.   
2. L'article 43 del Codi de Família disposa que "el pare divorciat, a què no se li haja atorgat la custòdia del fill, conservarà el dret a mantindre relacions personals amb aquest". La part actora no va sol·licitar l'establiment de cap règim de visites, i el pare tampoc l'ha reclamat, la qual cosa, unit que el pare no ha visitat mai els fills des que se'n va anar de casa, ni tampoc els ha cridat per a interessar-se per ells, no es procedent fixar cap règim de visites.  
3. Quant a la pensió d'aliments, que en la interlocutòria de mesures provisionals es va fixar en 540 euros mensuals (180 per a cada fill) atesos els ingressos que llavors tenia el pare d'uns 1.200 euros de prestació per desocupació, en l'actualitat es desconeix quins ingressos puga tindre el pare, en haver-se extingit aqueixa prestació que percebia. No obstant això, com la quantia que es va fixar ja era de per si mínima, i pel fet de tractar-se de pensions per a fills menors, cal atendre a la satisfacció de les seues necessitats vitals més bàsiques (allò que es denomina com "mínim vital") es considera adequat, en interés dels menors, mantindre la quantia de la pensió. Així ho assenyala la sentència de l'Audiència Provincial de Castelló, Secció 2a, de 5 de maig de 2006: "a l'efecte de la fixació d'aliments, el que l'article 146 del Codi Civil té en compte no és simplement el cabal de béns que puga disposar l'alimentant, sinó també la necessitat de l'alimentista, posada en relació amb el patrimoni de qui haja de donar-los, l'apreciació de proporcionalitat del qual ve atribuïda al prudent arbitri del tribunal sentenciador d'instància (sentències del TS de 6 de febrer de 1942, 24 de febrer de 1965, 8 de març de 1961, 20 de abril de 1967, 2 de desembre de 1970, 9 de juny de 1971 i 16 de novembre de 1978), relació de proporcionalitat que en tot cas queda difuminada al marge de cobertura de les necessitats (alimentació, vestits, educació, oci, etc., en allò que són elements integrants del concepte jurídic d'aliments) de l'alimentista integrants del denominat 'mínim vital' o mínim imprescindible per al desenvolupament de l'existència dels menors en condicions de suficiència i dignitat, a l'efecte de garantir, almenys, i en la mesura que siga possible, un mínim desenvolupament físic, intel·lectual i emocional a què han de coadjuvar els seus progenitors per raó de les obligacions assumides per aquests per la seua condició de tal (SAP d'Alacant, Secció 4a, de 17.03.2000)".   
  
4. Finalment, l'esposa va sol·licitar la recuperació del seu cognom de fadrina, cosa que resulta procedent a l'empara de l'article 40 del Codi Civil romanés, pel fet de no haver existit un acord perquè el conserve després del divorci.   
  
Quart. En haver-se celebrat el matrimoni entre estrangers davant de l'autoritat d'un altre estat, no pertoca comunicar d'ofici la sentència al registre civil, sinó que hauran de ser les parts les que sol·liciten el seu reconeixement davant de l'autoritat competent de l'estat de celebració.   
  
Cinqué. L'especial naturalesa de les pretensions sol·licitades en aquest plet fa que no s'estime procedent condemnar a cap dels litigants al pagament de les costes.   
  
Vistos els preceptes legals esmentats i altres aplicables de manera general i pertinent.   
  
Dispositiva  
Estime la demanda formulada per la procuradora la senyora Alfaro Martínez, en nom i representació de Vasilica Berzescu, contra Ion Daniel Berzescu, i dispose el divorci dels expressats litigants, amb tots els efectes legals, amb l'adopció de les mesures següents:  
  
1. S'atribueix a l'esposa la guarda i custòdia dels fills menors del matrimoni, i també l'exercici exclusiu de la pàtria potestat.   
2. El pare pagarà, en concepte de pensió d'aliments per als seus fills, la suma de 540 euros mensuals (180 per cada fill), que ingressarà dins dels cinc primers dies de cada mes en el compte bancari que designe la mare, i que s'actualitzarà anualment d'acord amb les variacions de l'índex de preus de consum.   
4. Les despeses extraordinàries necessàries que generen els fills les sufragaran ambdós progenitors al 50%.   
5. L'esposa recuperarà el seu cognom de fadrina, Matei.   
Tot això sense realitzar exprés pronunciament condemnatori a costes.   
Notifiqueu aquesta resolució a les parts i feu-los saber que contra aquesta resolució es pot interposar un recurs d'apel·lació dins del termini de cinc dies, que no suspendrà l'eficàcia de les mesures que s'han disposat.   
De conformitat amb la disposició addicional quinzena de la Llei Orgànica del Poder Judicial, introduïda per l'article 1.19 de la Llei Orgànica 1/2009, de 3 de novembre, per a la interposició del recurs d'apel·lació la part recurrent haurà de constituir un dipòsit de 50 euros que consignarà en el compte de consignacions d'aquest Jutjat, sense que puga admetre's a tràmit el recurs si el dipòsit no està constituït.   
  
Per a notificació al demandat rebel, en parador ignorat, publiqueu edictes al tauler d'anuncis d'aquest Jutjat i en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.   
Aquesta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme.   
El jutge».   
  
Publicació. La sentència anterior l'ha llegida i publicada el jutge que l'ha dictat, mentre estava constituït en audiència pública, el mateix dia del seu pronunciament, davant del secretari judicial. En done fe.   
Atés que es desconeix el domicili o residència actuals de la part demandada, el 19 d'abril de 2011, el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha ordenat la publicació d'aquest edicte en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana per a portar a efecte la diligència de notificació de sentència a Ion Daniel Berzescu.   
  
Castelló de la Plana, 19 d'abril de 2011.- El secretari judicial: Pedro Moya Donate.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 6522, del 17-05-2011 (2011/5041)

Notificación de la sentencia dictada en el juicio de divorcio número 658/2010.
------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   6522

Fecha DOGV
:   17-05-2011

Sección del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓN DE JUSTICIA

Número del documento
:   2011/5041

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Juzgado de Primera Instancia Número 7 de Castello de la Plana

Tipo de documento
:   Edicto

Notificación de la sentencia dictada en el juicio de divorcio número 658/2010. [2011/5041]  
Asunto civil 000658/2010  
Pedro Moya Donate, secretario del Juzgado de Primera Instancia número 7 de Castellón de la Plana.   
En el juicio referenciado se ha dictado la resolución cuyo texto literal es el siguiente:  
«Sentencia número 000281/2011  
Castellón de la Plana, 19 de abril de 2011   
José Luis Conde-Pumpido García, magistrado juez de Primera Instancia número 7 de Castellón de la Plana, ha conocido los presentes autos de juicio de divorcio número 658/2010 promovidos a instancia de Vasilica Berzescu, representada por la procuradora señora Alfaro Martínez y defendida por el letrado señor Canós Martí, contra Ion Daniel Berzescu, en rebeldía, en los que ha sido parte el Ministerio Fiscal.   
  
Antecedentes de hecho  
  
Primero. La procuradora señora Alfaro Martínez, en la representación que tiene acreditada de Vasilica Berzescu, promovió demanda de divorcio contra Ion Daniel Berzescu en la que, tras la alegación de los hechos y fundamentos de derecho que estimó aplicables, concluyó con la súplica de que se dictase sentencia declarando haber lugar al divorcio de los litigantes, con adopción de las medidas que allí se exponían y que se dan por reproducidas. La demanda se fundamentaba en los siguientes hechos:  
1. Los litigantes contrajeron matrimonio el 2 de diciembre de 2000, habiendo tenido 3 hijos, todos ellos menores de edad.   
2. En marzo de 2009, el demandado, de carácter violento, abandonó el domicilio conyugal tras una discusión en la que agredió a su esposa, sin que desde entonces haya contactado con ésta ni con los hijos, de los que se ha despreocupado totalmente.   
3. La esposa percibe 630 euros de prestación por desempleo, y el marido unos 1.230 euros mensuales por el mismo concepto.   
  
Segundo. Admitida a trámite la demanda, se emplazó en legal forma a la parte demandada, que no compareció, por lo que fue declarado en rebeldía.   
El Ministerio Fiscal contestó solicitando que se dictase sentencia de acuerdo al resultado de la prueba que se practicase.   
  
Tercero. Citadas las partes a la vista, ésta se celebró el día 18 de abril de 2011, compareciendo la parte actora, que se ratificó en su demanda, y el Ministerio Fiscal, en la persona de Isael Pla Martorell, que se ratificó en su contestación, no compareciendo el demandado. Recibido el pleito a prueba, se practicaron las admitidas y declaradas pertinentes que, por la parte actora, consistieron en interrogatorio del demandado y documental (dar por reproducida la obrante en autos, consulta telemática en TGSS e INEM, y otra que aportó en el acto); por el Ministerio Fiscal se propuso documental (por reproducida) e interrogatorio de ambas partes.   
  
Cuarto. No pudiendo practicarse en el acto toda la prueba propuesta y admitida, se abrió el periodo probatorio previsto en la ley, y una vez practicada la prueba que faltaba, y tras haber evacuado la demandante y el Ministerio Fiscal sus respectivas conclusiones finales, quedaron conclusos los autos.   
  
Quinto. En este procedimiento deben declararse como hechos probados los que se relatan a continuación.   
1. Ion Daniel Berzescu y Vasilica Matei, ambos de nacionalidad rumana, contrajeron matrimonio en Otelo Rosu, distrito de Caras Severin (Rumanía), el día 2 de diciembre de 2000.   
(Hecho acreditado mediante la certificación de matrimonio acompañado con la demanda).   
2. El citado matrimonio tuvo tres hijos: [?] (12 de octubre de 2000), [?] (12 de enero de 2002) y [?] (22 de junio de 2003).   
(Hecho acreditado mediante las certificaciones de nacimiento de los hijos acompañadas a la demanda).   
3. Ante el Juzgado de Primera Instancia número 7 de Castellón de la Plana se tramitó procedimiento de medidas provisionales número 719/2010, en el que se dictó auto de fecha 29 de septiembre de 2010, acordando adoptar las siguientes medidas provisionales respecto del matrimonio de Ion Daniel Berzescu y Vasilica Berzescu:  
1. Los cónyuges podrán vivir separados, cesando la presunción de convivencia conyugal.   
2. Quedan revocados los consentimientos y poderes que cualquiera de los cónyuges hubiera otorgado al otro.   
3. Salvo pacto en contrario, cesa la posibilidad de vincular bienes privativos del otro cónyuge en el ejercicio de la potestad doméstica.   
4. Se atribuye a la esposa la guarda y custodia y el ejercicio exclusivo de la patria potestad respecto de los 3 hijos menores comunes, [?], [?] y [?].   
5. El padre abonará, en concepto de pensión de alimentos para sus hijos, la suma de 540 euros mensuales (180 euros para cada hijo), que ingresará dentro de los cinco primeros días de cada mes en la cuenta bancaria que designe la madre, y que se actualizará anualmente conforme a las variaciones del índice de precios al consumo.   
6. Ambos progenitores abonarán por mitad los gastos extraordinarios necesarios que generen los menores.   
7. En garantía del pago de la pensión de alimentos, se decreta la retención de 540 euros mensuales de la prestación por desempleo que percibe el señor Berzescu, oficiándose a tal efecto al Instituto Nacional de Empleo.   
Estas medidas quedarán sin efecto, en todo caso, cuando sean sustituidas por la de la sentencia definitiva, o cuando se ponga fin al procedimiento de cualquier otro modo, salvo la revocación de poderes, que es definitiva.   
(Hecho acreditado mediante el testimonio del auto de 29 de septiembre de 2010 obrante en las actuaciones).   
4. La convivencia conyugal se rompió en marzo de 2009 tras una discusión en la que el marido agredió a la esposa, abandonando el esposo el domicilio conyugal y desentendiéndose desde ese momento el padre totalmente de sus hijos, tanto a nivel afectivo como material.   
(Hecho probado mediante el testimonio de ambas partes, incluido el del marido respecto del cual se aplica el reconocimiento tácito de los hechos de la demanda al no haber comparecido para ser interrogado).   
5. El señor Berzescu, que al tiempo de dictarse el auto de medidas provisionales percibía una prestación por desempleo de 1.230 euros netos mensuales, en la actualidad ya no percibe ninguna prestación ni está afiliado a ningún régimen de la Seguridad Social, desconociéndose si tiene algún tipo de ingreso.   
(Hecho probado mediante la documental obrante en autos).   
  
6. La señora Berzescu tiene como único ingreso en la actualidad los 426 euros de un subsidio de desempleo, y ha de abonar los 220 euros mensuales del arrendamiento de la vivienda en la que reside con sus tres hijos.   
(Hecho probado mediante la documental obrante en autos y el interrogatorio de la demandante en las medidas provisionales).   
7. Los hijos están escolarizados en colegios públicos, con becas, sin que tengan gastos especiales más allá de los normales en niños de sus edades.   
(Hecho probado mediante el interrogatorio de la demandante en las medidas provisionales).   
  
Fundamentos de derecho  
Primero. Es doctrina jurisprudencial consolidada la que entiende que la declaración de rebeldía del demandado ha de ser entendida propiamente, no como un allanamiento de éste a lo pretendido por el actor, antes al contrario, como verdadera oposición a lo sustentado en el escrito de demanda, subsistiendo por tanto para el actor la carga de la prueba de los hechos constitutivos de su pretensión, por aplicación de la norma del artículo 1214 del Código Civil, único precepto legal que regula en nuestro derecho la distribución de la carga de la prueba en el proceso. La comparecencia del demandado, personándose en forma en el proceso que contra él se dirige, es en puridad una carga en sentido técnico-procesal, y no un auténtico deber jurídico cuya infracción conlleve sanción por el ordenamiento, puesto que al no observar el demandado la carga de la comparecencia y ser declarado en rebeldía, los únicos efectos que de ello deriva la ley se concretan en la pérdida de la posibilidad de actuar activamente en el proceso en tanto no enerve dicha situación, junto con los demás efectos que la ley deriva, especialmente en orden a los actos de comunicación. Así lo dispone expresamente el artículo 492.2 de la Ley de Enjuiciamiento Civil al establecer que "la declaración de rebeldía no será considerada como allanamiento ni como admisión tácita de los hechos de la demanda, salvo los casos en que la ley expresamente diga lo contrario". Las anteriores consideraciones son especialmente aplicables a los procedimientos matrimoniales, por cuanto que en ellos se ventilan pretensiones relativas a materias de orden público indisponibles por las partes, por afectar al estado civil. Por ello, y en lo que respecta tanto a las causas de divorcio como a las medidas que deben adoptarse en relación con la hija menor de edad de los litigantes, la parte actora no queda eximida de la carga de la prueba de los hechos en que basa sus pretensiones.   
  
Segundo. El artículo 107 del Código Civil, en su redacción dada por la Ley Orgánica 11/2003, de 29 de septiembre, en su número 2, establece, con carácter general, que la separación y el divorcio se regirán por la ley nacional común de los cónyuges en el momento de presentación de la demanda. Siendo ambos cónyuges de nacionalidad rumana, resulta aplicable su ley nacional común, la rumana, por lo que hay que acudir a los siguientes preceptos del Código de Familia. El artículo 37 dispone: "el matrimonio se puede disolver mediante divorcio". El artículo 38, primer párrafo: "el tribunal no podrá disolver el matrimonio mediante divorcio más que en el caso en que por motivos fundados las relaciones entre los cónyuges estén gravemente dañadas y la continuidad del matrimonio ya no sea posible".   
Habiendo quedado probado que los cónyuges llevan ya separados ininterrumpidamente durante dos años, sin voluntad de reanudar la relación, resulta evidente que no es posible la continuidad del matrimonio, por lo que debe decretarse el divorcio.   
  
Tercero. En lo que concierne a las medidas que, conforme al artículo 91 del Código Civil, hayan de regir tras el divorcio, procede acordar lo siguiente al amparo de la normativa del Código de Familia rumano.   
  
1. En cuanto a la custodia de los hijos menores, de 10, 9 y 7 años de edad a día de hoy, y conforme al artículo 42 del Código de Familia, procede atribuírsela a la madre, por ser ella quien ha quedado al cargo de los hijos desde la ruptura de la convivencia, sin que consten las circunstancias personales del padre y su capacidad para hacerse cargo del cuidado de dichos hijos, de los que se ha desentendido completamente desde que cesó la convivencia familiar. Del mismo modo, el total abandono que el padre ha hecho respecto de sus hijos, con los que no contacta ni va a verlos ni contribuye a su sostenimiento material (fuera de las cantidades que se le embargaron de su prestación de desempleo hasta que dejó de percibirla), procede atribuir a la madre el ejercicio exclusivo de la patria potestad, lo cual será más beneficioso para los hijos al no precisar la madre la obtención de autorización o colaboración del padre para cualquier gestión relativa a los hijos cuando el padre ha sido imposible de localizar.   
2. El artículo 43 del Código de Familia dispone que "el padre divorciado, al que no se haya otorgado la custodia del hijo, conservará el derecho a mantener relaciones personales con el mismo". La parte actora no solicitó el establecimiento de ningún régimen de visitas, y el padre tampoco lo ha reclamado, lo que, unido a que el padre no ha visitado nunca a los hijos desde que se fue de casa, ni tampoco los ha llamado para interesarse por ellos, no procede fijar ningún régimen de visitas.   
3. En cuanto a la pensión de alimentos, que en el auto de medidas provisionales se fijó en 540 euros mensuales (180 para cada hijo) en atención a los ingresos que entonces tenía el padre de unos 1.200 euros de prestación por desempleo, en la actualidad se desconoce qué ingresos pueda tener el padre, al haberse extinguido esa prestación que percibía. Sin embargo, como la cuantía que se fijó ya era de por sí mínima, y tratándose de pensiones para hijos menores, hay que atender a la satisfacción de sus necesidades vitales más básicas (lo que se viene denominado como "mínimo vital") se considera adecuado, en interés de los menores, mantener la cuantía de la pensión. Así lo señala la sentencia de la Audiencia Provincial de Castellón, Sección 2.ª, de 5 de mayo de 2006: "a efectos de la fijación de alimentos, lo que el artículo 146 del Código Civil tiene en cuenta no es simplemente el caudal de bienes de que pueda disponer el alimentante, sino también la necesidad del alimentista, puesta en relación con el patrimonio de quien haya de darlos, cuya apreciación de proporcionalidad viene atribuida al prudente arbitrio del tribunal sentenciador de instancia (sentencias del TS de 6 de febrero de 1942, 24 de febrero de 1965, 8 de marzo de 1961, 20 de abril de 1967, 2 de diciembre de 1970, 9 de junio de 1971 y de 16 noviembre de 1978), relación de proporcionalidad que en todo caso queda difuminada en el margen de cobertura de las necesidades (alimentación, vestidos, educación, ocio, etc., en cuanto elementos integrantes del concepto jurídico de alimentos) del alimentista integrantes del llamado 'mínimo vital' o mínimo imprescindible para el desarrollo de la existencia de los menores en condiciones de suficiencia y dignidad, a los efectos de garantizar, al menos, y en la medida de lo posible, un mínimo desarrollo físico, intelectual y emocional al que deben coadyuvar sus progenitores por razón de las obligaciones asumidas por los mismos por su condición de tal (SAP de Alicante, Sección 4.ª, de 17.03.2000)".   
4. Finalmente, se solicitó por la esposa la recuperación de su apellido de soltera, lo que resulta procedente a amparo del artículo 40 del Código Civil rumano, al no haber existido acuerdo para que lo conservara tras el divorcio.   
  
Cuarto. Al haberse celebrado el matrimonio entre extranjeros ante la autoridad de otro estado, no procede comunicar de oficio la sentencia al registro civil, sino que deberán ser las partes las que interesen su reconocimiento ante la autoridad competente del estado de celebración.   
  
Quinto. La especial naturaleza de las pretensiones deducidas en este pleito hace que no se estime procedente condenar a ninguno de los litigantes al pago de las costas.   
  
Vistos los preceptos legales citados, y, demás de general y pertinente aplicación.   
  
Fallo  
Que estimando la demanda formulada por la procuradora señora Alfaro Martínez, en nombre y representación de Vasilica Berzescu, contra Ion Daniel Berzescu, debo decretar y decreto el divorcio de los expresados litigantes, con todos los efectos legales, adoptando las siguientes medidas:  
1. Se atribuye a la esposa la guarda y custodia de los hijos menores del matrimonio, así como el ejercicio exclusivo de la patria potestad.   
2. El padre abonará, en concepto de pensión de alimentos para sus hijos, la suma de 540 euros mensuales (180 por cada hijo), que ingresará dentro de los cinco primeros días de cada mes en la cuenta bancaria que designe la madre, y que se actualizará anualmente con arreglo a las variaciones del índice de precios al consumo.   
4. Los gastos extraordinarios necesarios que generen los hijos serán sufragados por ambos progenitores al 50%.   
5. La esposa recuperará su apellido de soltera, Matei.   
Todo ello sin realizar expreso pronunciamiento condenatorio en costas.   
Notifíquese la presente resolución a las partes, haciéndoles saber que contra la misma cabe interponer recurso de apelación en el plazo de cinco días, que no suspenderá la eficacia de las medidas acordadas.   
  
De conformidad con la disposición adicional decimoquinta de la Ley Orgánica del Poder Judicial, introducida por el artículo 1.19 de la Ley Orgánica 1/2009, de 3 de noviembre, para la interposición del recurso de apelación la parte recurrente deberá constituir un depósito de 50 euros que consignará en la cuenta de consignaciones de este Juzgado, sin que pueda admitirse a trámite el recurso si el depósito no estuviere constituido.   
Para notificación al demandado rebelde, en ignorado paradero, publíquense edictos en el tablón de anuncios de este Juzgado y en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.   
Así, por esta, mi sentencia, lo pronuncio, mando y firmo.   
El juez».   
  
Publicación. Leída y publicada fue la anterior sentencia por el juez que la ha dictado, estando constituido en audiencia pública, en el mismo día de su pronunciamiento, ante el secretario judicial. Doy fe.   
En atención al desconocimiento del actual domicilio o residencia de la parte demandada, el 19 de abril de 2011, el juez, de conformidad con lo dispuesto en los artículos 156.4 y 164 de la Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil, ha acordado la publicación del presente edicto en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana para llevar a efecto la diligencia de notificación de sentencia a Ion Daniel Berzescu.   
  
Castellón de la Plana, 19 de abril de 2011.- El secretario judicial: Pedro Moya Donate.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML