Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 3919, del 17-01-2001 (2001/149)

Informació pública de l'expedient de modificació puntual de planejament 03 de les normes subsidiàries de planejament vigents.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   3919

Data del DOGV
:   17-01-2001

Secció del DOGV
:   V. ALTRES ANUNCIS - A) ORDENAMENT DEL TERRITORI I URBANISME

Número del document
:   2001/149

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Ajuntament de Borriol

Tipus de document
:   Anunci

Informació pública de l'expedient de modificació puntual de planejament 03 de les normes subsidiàries de planejament vigents. [2001/Q149]
  
Adelino Santamaría Blasco, alcalde president de l'Ajuntament de Borriol, fa saber:
  
Que l'Ajuntament en Ple, en la sessió del dia 19 de desembre de 2000, ha acordat el que es diu tot seguit:
  
Sotmetre l'expedient sobre l'aprovació de la modificació puntual de planejament 03 de les normes subsidiàries de planejament municipal vigents a exposició pública, pel termini d'un mes, mitjançant la inserció d'anuncis en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, en un diari no oficial d'ampla difusió a la localitat, en el Boletín Oficial de la Provincia de Castellón i al tauler d'anuncis de l'ajuntament, per a la consulta pública per part dels afectats. Els articles esmentats queden redactats de la maneera que es diu a continuació:
  
Nucli urbà.
  
Article 71 (nucli vell)
  
Es podrà edificar a tota la zona ZU-1, tres plantes:
  
Planta baixa - pis primer - pis segon.
  
L'alçària total no serà superior als 10,00 metres.
  
Les alçàries a què es fa referència s'interpretaran amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) Edificis en què la línia de l'edificació coincideix amb l'alineació exterior:
  
a.1 Si la rasant del carrer presa en la línia de l'edificació és tal que la diferència de nivell entre els extrems de la façana a major i menor cota és igual o menor que 1,50 metres, la cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la façana.
  
a.2 Si pel contrari la diferència de nivell és superior a 1,50 metres, es dividirà la façana en els trams necessaris perquè siga aplicable la regla anterior, és a dir, de forma que la diferència entre les cotes extremes de cada tram siga igual o inferior a 1,50 metres, i s'aplicarà a cada un d'aquests trams la regla anterior, i es prendrà en conseqüència com a cotes de referència el punt mitjà en cada tram.
  
b) Als edificis la façana dels quals no s'ha de situar obligatòriament sobre l'alineació exterior, les cotes de referència per a l'amidament d'alçàries s'atendran a les determinacions següents:
  
b.1 La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b.2 En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'alçària màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 79 (ZU-2)
  
Es podrà edificar a tota la zona ZU-2, quatre plantes:
  
Planta baixa - planta primera - planta segona - planta tercera.
  
L'alçària total no serà superior als 12,50 metres.
  
Les alçàries a què es fa referència s'interpretaran amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) Edificis en què la línia de l'edificació coincideix amb l'alineació exterior:
  
a.1 Si la rasant del carrer presa en la línia de l'edificació és tal que la diferència de nivell entre els extrems de la façana a major i menor cota és igual o menor que 1,50 metres, la cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la façana.
  
a.2 Si pel contrari la diferència de nivell és superior a 1,50 metres, es dividirà la façana en els trams necessaris perquè siga aplicable la regla anterior, és a dir, de forma que la diferència entre les cotes extremes de cada tram siga igual o inferior a 1,50 metres, i s'aplicarà a cada un d'aquests trams la regla anterior, i es prendrà en conseqüència com a cotes de referència el punt mitjà a cada tram.
  
b) Als edificis la façana dels quals no s'ha de situar obligatòriament sobre l'alineació exterior, les cotes de referència per a l'amidament d'alçàries s'atendran a les determinacions següents:
  
b.1 La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b.2 En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 86 (ZU-3)
  
Es podrà edificar a tota la zona ZU-3, quatre plantes més àtic.
  
Aquestes es distribueixen en:
  
Planta baixa - planta primera - planta segona - planta tercera - planta àtic.
  
L'alçària total no serà superior a 15,00 metres.
  
Les alçàries a què es fa referència s'interpretaran amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) Edificis en què la línia de l'edificació coincideix amb l'alineació exterior:
  
a.1 Si la rasant del carrer presa en la línia de l'edificació és tal que la diferència de nivell entre els extrems de la façana a major i menor cota és igual o menor que 1,50 metres, la cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la façana.
  
a.2 Si pel contrari la diferència de nivell és superior a 1,50 metres, es dividirà la façana en els trams necessaris perquè siga aplicable la regla anterior, és a dir, de forma que la diferència entre les cotes extremes de cada tram siga igual o inferior a 1,50 metres, i s'aplicarà a cada un d'aquests trams la regla anterior, i es prendrà en conseqüència com a cotes de referència el punt mitjà a cada tram.
  
b) Als edificis la façana dels quals no s'ha de situar obligatòriament sobre l'alineació exterior, les cotes de referència per a l'amidament d'alçàries s'atendran a les determinacions següents:
  
b.1 La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b.2 En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 93 (ZU-4)
  
Es podrà edificar a tota la zona ZU-4, cinc plantes distribuïdes de la forma següent:
  
Planta baixa - planta primera - planta segona - planta tercera - planta quarta.
  
L'alçària total no serà superior a 15,00 metres.
  
Les alçàries a què es fa referència s'interpretaran amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) Edificis en què la línia de l'edificació coincideix amb l'alineació exterior:
  
a.1 Si la rasant del carrer presa en la línia de l'edificació és tal que la diferència de nivell entre els extrems de la façana a major i menor cota és igual o menor que 1,50 metres, la cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la façana.
  
a.2 Si pel contrari la diferència de nivell és superior a 1,50 metres, es dividirà la façana en els trams necessaris perquè siga aplicable la regla anterior, és a dir, de forma que la diferència entre les cotes extremes de cada tram siga igual o inferior a 1,50 metres, i s'aplicarà a cada un d'aquests trams la regla anterior, i es prendrà en conseqüència com a cotes de referència el punt mitjà a cada tram.
  
b) Als edificis la façana dels quals no s'ha de situar obligatòriament sobre l'alineació exterior, les cotes de referència per a l'amidament d'alçàries s'atendran a les determinacions següents:
  
b.1 La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b.2 En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 99 (ZU-5)
  
Es podran construir edificis aïllats de tres plantes, a tota la zona ZU-5, distribuïts:
  
Planta baixa - planta primera - planta segona.
  
L'alçària total no serà superior a 10,00 metres.
  
Les alçàries a què es fa referència se aplicaran amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) Edificis en què la línia de l'edificació coincideix amb l'alineació exterior:
  
a.1 Si la rasant del carrer presa en la línia de l'edificació és tal que la diferència de nivell entre els extrems de la façana a major i menor cota és igual o menor que 1,50 metres, la cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la façana.
  
a.2 Si pel contrari la diferència de nivell és superior a 1,50 metres, es dividirà la façana en els trams necessaris perquè siga aplicable la regla anterior, és a dir, de forma que la diferència entre les cotes extremes de cada tram siga igual o inferior a 1,50 metres, i s'aplicarà a cada un d'aquests trams la regla anterior, i es prendrà en conseqüència com a cotes de referència el punt mitjà a cada tram.
  
b) Als edificis la façana dels quals no s'ha de situar obligatòriament sobre l'alineació exterior, les cotes de referència per a l'amidament d'alçàries s'atendran a les determinacions següents:
  
b.1 La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b.2 En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Nuclis exteriors al nucli urbà (NECU)
  
NECU Mont Cristina.
  
Article 132. Normes generals
  
La llum lliure o útil de plantes serà com s'indica en l'article 33 de les normes generals.
  
L'alçària d'una planta es defineix en l'article 32 de les normes generals.
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre el solar i la cara superior de la cornisa, considerades amb els següents criteris d'aplicació:
  
a) La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b) En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
c) Si el solar tinguera pendent es permetrà que en punts aquesta altura supere la mínima, sempre que el volum que estiga per damunt del plànol teòric paral·lel al pendent del terreny i separat d'aquest l'alçària mínima, no siga superior al 15% del total de l'edificació.
  
d) No es comptabilitza el generat per la coberta o elements de ventilació.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 146. Ús social públic; zona comercial i hotelera; parc públic
  
Z-2: serà de 7,00 metres.
  
ZCH: serà de 3,50 metres.
  
ZPP: no es permet cap edificació, tret de la necessària per a el manteniment de la zona verda.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 132).
  
Article 146. Ús social públic; zona comercial i hotelera; parc públic
  
Distàncies a limitacions:
  
ZD: serà d'igual o major a 1,50 metres.
  
ZE: no es regula.
  
Tanques:
  
ZD: seran opaques fins a 0,50 metres, la resta calat o vegetal fins a 1,50 metres, amidat tot a nivell del vial.
  
ZE: no es regula.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 132).
  
NECU. Timoneda.
  
Article 165. Normes generals
  
La llum lliure de plantes serà com s'indica en l'article 33 de les normes generals (títol primer).
  
L'alçària d'una planta es defineix en l'article 32 de les normes generals esmentades.
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre un punt qualsevol del solar i la cara superior de la cornisa.
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre el solar i la cara superior de la cornisa, considerades amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b) En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
c) Si el solar té un pendent superior al 30% es permetrà que en punts aquesta alçària supere la mínima, sempre que el volum que estiga per damunt del pla teòric paral·lel al pendent del terreny i separat d'aquest l'alçària mínima, no siga superior al 15% del total de l'edificació.
  
d) No es comptabilitza el generat per la coberta o elements de ventilació.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 173. Edificació privada; zona comercial i hotelera
  
Z-1: serà de 10,00 metres, amidada com indiquen les normes generals.
  
ZCH: serà de 10,00 metres, amidada com indiquen les normes generals.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 165).
  
Article 187. Zona infantil i esportiva
  
Serà de 7,00 metres.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits a les normes generals (article 165).
  
NECU. Benadresa.
  
Article 204. Normes generals
  
La llum lliure de plantes serà com s'indica en l'article 33 de les normes generals.
  
L'alçària d'una planta es defineix en l'article 32 de les normes generals.
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre un punt qualsevol del solar i la cara superior de la cornisa, considerades amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b) En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
c) Si el solar té un pendent superior al 30% es permetrà que en punts, aquesta alçària supere la mínima, sempre que el volum que estiga per damunt del pla teòric paral·lel al pendent del terreny i separat d'aquest l'alçària mínima, no siga superior al 15% del total de l'edificació.
  
d) No es comptabilitza el generat per la coberta o elements de ventilació.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 212. Edificació privada
  
L'alçària màxima de l'edificació serà de 10,00 metres, amidada d'acord amb el que indiquen les normes generals (article 204).
  
Article 218. Parc públic; zona comercial i hotelera; esportiva; i equipament
  
ZPP: no es regula.
  
ZCH: l'alçària màxima permesa serà de 3,50 metres i el nombre màxim de plantes serà d'una.
  
Z-2: l'alçària màxima permesa serà de 3,50 metres i el nombre màxim de plantes serà d'una.
  
ZE: no es regula.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 204).
  
NECU. L'Abeller.
  
Article 235. Normes generals
  
La llum lliure de planta serà com s'indica en l'article 33 de les normes generals.
  
L'alçària d'una planta es defineix en l'article 32 de les normes generals.
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre un punt qualsevol del solar i la cara superior de la cornisa.
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre un punt qualsevol del solar i la cara superior de la cornisa, considerades amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b) En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
c) Si el solar té un pendent superior al 30% es permetrà que en punts, aquesta alçària supere la mínima, sempre que el volum que estiga per damunt del pla teòric paral·lel al pendent del terreny i separat d'aquest l'alçària mínima, no siga superior al 15% del total de l'edificació.
  
d) No es comptabilitza el generat per la coberta o elements de ventilació.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 241. Edificació privada
  
Serà de 10.00 metres, segons les normes generals.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 235).
  
Article 247. Ús social; parcs públics; zona esportiva pública; zona esportiva privada; zona d'equipament
  
Z-2: l'alçària màxima permesa serà de 3,50 metres, i el nombre màxim de plantes serà d'una.
  
ZPP: no es limita alçària.
  
ZD-1: l'alçària màxima permesa serà de 3,50 metres, i el nombre màxim de plantes serà d'una.
  
ZD-2: l'alçària màxima permesa serà de 3,50 metres, i el nombre màxim de plantes serà d'una.
  
ZE: no es limita alçària.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 235).
  
NECU. Masia Gaetà.
  
Article 261. Normes generals
  
L'alçària lliure de plantes serà com s'indica en l'article 33 de les normes generals (títol primer).
  
L'alçària d'una planta es defineix en l'article 32 de les normes generals (títol primer).
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre un punt qualsevol del solar i la cara superior de la cornisa, considerades amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b) En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
c) Si el solar té un pendent superior al 30% es permetrà que en punts, aquesta alçària supere la mínima, sempre que el volum que estiga per damunt del pla teòric paral·lel al pendent del terreny i separat d'aquest l'alçària mínima, no siga superior al 15% del total de l'edificació.
  
d) No es comptabilitza el generat per la coberta o elements de ventilació.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 268. Edificació unifamiliar
  
Serà de 6,00 metres, amidada com indiquen les normes generals d'aquest annex.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 261).
  
Article 278. Edificació plurifamiliar
  
Serà de 7,00 metres.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 261).
  
Article 286. Parc urbanitzat
  
Serà de 3,50 metres amidada segons els criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 261).
  
La lliure podrà ser com a màxim de 3,20 metres.
  
Article 293. Parc infantil i esportiu
  
Serà de 3,50 metres, amidada segons els criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 261).
  
Article 300. Comercial
  
Serà de 6,00 metres.
  
L'aplicació de les alçàries habilitades s'ajustarà als criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 261).
  
NECU. Vall d'Umbrí.
  
Article 314. Normes generals
  
La llum lliure de plantes serà com s'indica en l'article 33 de les normes generals (títol primer).
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre un punt qualsevol del solar i la cara superior de la cornisa, considerades amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b) En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
c) Si el solar té un pendent superior al 30% es permetrà que en punts, aquesta alçària supere la mínima, sempre que el volum que estiga per damunt del pla teòric paral·lel al pendent del terreny i separat d'aquest l'alçària mínima, no siga superior al 15% del total de l'edificació.
  
d) No es comptabilitza el generat per la coberta o elements de ventilació.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 322. Edificació privada
  
Serà de 10,00 metres, amidada segons els criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 314).
  
Article 329. Social pública; parc públic; equipament
  
Z-2: no es limita.
  
ZPP: no es regula.
  
ZE: no es limita.
  
NECU. La Coma.
  
Article 344. Normes generals
  
La llum lliure de plantes es comptabilitzarà com indica l'article 33 de les normes generals (títol primer).
  
L'alçària d'una planta es defineix en l'article 32 de les normes generals (títol primer).
  
L'alçària d'una edificació serà la distància entre un punt qualsevol del solar i la cara superior de la cornisa, considerades amb els criteris d'aplicació següents:
  
a) La cota de referència s'establirà en el punt mitjà de la vorera a través de la qual s'accedeix a la parcel·la.
  
Si té dos o més accessos a dos o més carrers, es prendrà la mitjana aritmètica de les cotes de cada un dels punts mitjans de cada parament.
  
b) En els casos en què la configuració del terreny siga tal que obligue a desenvolupar escalonadament el volum autoritzat per a adaptar-se al pendent del terreny, els volums edificats que es construïsquen a cada tram, se subjectaran a l'altura màxima que corresponga a cada un dels escalons, i l'edificabilitat total no haurà de ser superior a la que resulte d'edificar en un terreny horitzontal.
  
c) Si el solar té un pendent superior al 30% es permetrà que en punts, aquesta alçària supere la mínima, sempre que el volum que estiga per damunt del pla teòric paral·lel al pendent del terreny i separat d'aquest l'alçària mínima, no siga superior al 15% del total de l'edificació.
  
d) No es comptabilitza el generat per la coberta o elements de ventilació.
  
En cap cas la cota del paviment de pis de la o les plantes baixes podrà establir-se amb una variació absoluta superior a 1,50 metres, amb relació a la cota natural del terreny.
  
Per tant, als terrenys de pendent acusada, la planta baixa haurà de fraccionar-se en el nombre convenient de parts per a complir amb la condició abans esmentada, i no es podrà sobrepassar l'alçària màxima autoritzada en cap secció longitudinal o transversal del propi edifici respecte de les respectives cotes de referència de les distintes plantes baixes existents.
  
Els criteris descrits seran aplicables igualment en el cas de parcel·les que recauen a dos viaris amb rasants a diferent cota.
  
Serà preceptiu acreditar mitjançant alçament topogràfic subscrit per tècnic competent, les condicions topogràfiques indicades que estableixen un règim complementari als criteris genèrics establits per les vigents normes subsidiàries.
  
L'alçària mínima que cal considerar donarà lloc a la consolidació d'una planta menys respecte a la regulada com a màxima.
  
Article 352. Residencial
  
Els edificis no sobrepassaran en alçària el pla paral·lel al pla del terreny, distant d'aquest a 10 metres, amidats verticalment.
  
Les escales, terrasses descobertes, terraplens, piscines, etcètera, no excediran l'alçària permesa en murs de mitgeres.
  
Per damunt d'aquest pla es permetran els excessos que es dicten en les normes generals d'aquest annex (article 344).
  
Article 362. Parc públic; zona esportiva pública
  
Una planta, que no sobrepasse els 4,00 metres.
  
Article 371. Cultural i docent
  
No s'estableix.
  
En cap cas superarà la definida per a la zona residencial (article 344).
  
Article 380. Civicocomercial.
  
No superarà el pla paral·lel situat a 10,00 metres del pla de rasant del terreny, amidat segons els criteris d'aplicació definits en les normes generals (article 344).



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 3919, del 17-01-2001 (2001/149)

Información pública del expediente de modificación puntual de planeamiento 03 de las vigentes normas subsidiarias de planeamiento.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   3919

Fecha DOGV
:   17-01-2001

Sección del DOGV
:   V. OTROS ANUNCIOS - A) ORDENACIÓN DEL TERRITORIO Y URBANISMO

Número del documento
:   2001/149

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Ayuntamiento de Borriol

Tipo de documento
:   Anuncio

Información pública del expediente de modificación puntual de planeamiento 03 de las vigentes normas subsidiarias de planeamiento. [2001/Q149]
  
Adelino Santamaría Blasco, alcalde presidente del Ayuntamiento de Borriol, hace saber:
  
Que el Ayuntamiento en Pleno, en sesión celebrada el día 19 de diciembre de 2000, ha acordado lo siguiente:
  
Someter el expediente sobre aprobación de la modificación puntual de planeamiento 03 de las vigentes normas subsidiarias de planeamiento municipal a exposición pública, por el plazo de un mes, mediante inserción de anuncios en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, en un diario no oficial de amplia difusión en la localidad, en el Boletín Oficial de la Provincia de Castellón y en el tablón de anuncios del ayuntamiento, para su consulta pública por los afectados, quedando redactado los citados artículos de la siguiente forma:
  
Casco urbano.
  
Artículo 71 (casco viejo)
  
Se podrá edificar en toda la zona ZU-1, tres plantas:
  
Planta baja - piso primero - piso segundo.
  
La altura total no será superior a los 10,00 metros.
  
Las alturas referidas se interpretarán con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) Edificios en los que la línea de la edificación coincide con la alineación exterior:
  
a.1 Si la rasante de la calle tomada en la línea de la edificación es tal que la diferencia de nivel entre los extremos de la fachada a mayor y menor cota es igual o menor que 1,50 metros, la cota de referencia se establecerá en el punto medio de la fachada.
  
a.2 Si por el contrario la diferencia de nivel es superior a 1,50 metros, se dividirá la fachada en los tramos necesarios para que sea aplicable la regia anterior, es decir, de forma que la diferencia entre las cotas extremas de cada tramo sea igual o inferior a 1,50 metros, aplicando a cada uno de estos tramos la regla anterior, y tomando en consecuencia como cotas de referencia el punto medio en cada tramo.
  
b) En los edificios cuya fachada no deba situarse obligatoriamente sobre la alineación exterior, las cotas de referencia para la medición de alturas se atendrán a las siguientes determinaciones:
  
b.1 La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b.2 En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 79 (ZU-2)
  
Se podrá edificar en toda la zona ZU-2, cuatro plantas:
  
Planta baja - planta primera - planta segunda - planta tercera.
  
La altura total no será superior a los 12,50 metros.
  
Las alturas referidas se interpretarán con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) Edificios en los que la línea de la edificación coincide con la alineación exterior:
  
a.1 Si la rasante de la calle tomada en la línea de la edificación es tal que la diferencia de nivel entre los extremos de la fachada a mayor y menor cota es igual o menor que 1,50 metros, la cota de referencia se establecerá en el punto medio de la fachada.
  
a.2 Si por el contrario la diferencia de nivel es superior a 1,50 metros, se dividirá la fachada en los tramos necesarios para que sea aplicable la regia anterior, es decir, de forma que la diferencia entre las cotas extremas de cada tramo sea igual o inferior a 1,50 metros, aplicando a cada uno de estos tramos la regla anterior, y tomando en consecuencia como cotas de referencia el punto medio en cada tramo.
  
b) En los edificios cuya fachada no deba situarse obligatoriamente sobre la alineación exterior, las cotas de referencia para la medición de alturas se atendrán a las siguientes determinaciones:
  
b.1 La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b.2 En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 86 (ZU-3)
  
Se podrá edificar en toda la zona ZU-3, cuatro plantas más ático.
  
Estas se distribuyen en:
  
Planta baja - planta primera - planta segunda - planta tercera - planta ático.
  
La altura total no será superior a 15,00 metros.
  
Las alturas referidas se interpretarán con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) Edificios en los que la línea de la edificación coincide con la alineación exterior:
  
a.1 Si la rasante de la calle tomada en la línea de la edificación es tal que la diferencia de nivel entre los extremos de la fachada a mayor y menor cota es igual o menor que 1,50 metros, la cota de referencia se establecerá en el punto medio de la fachada.
  
a.2 Si por el contrario la diferencia de nivel es superior a 1,50 metros, se dividirá la fachada en los tramos necesarios para que sea aplicable la regia anterior, es decir, de forma que la diferencia entre las cotas extremas de cada tramo sea igual o inferior a 1,50 metros, aplicando a cada uno de estos tramos la regla anterior, y tomando en consecuencia como cotas de referencia el punto medio en cada tramo.
  
b) En los edificios cuya fachada no deba situarse obligatoriamente sobre la alineación exterior, las cotas de referencia para la medición de alturas se atendrán a las siguientes determinaciones:
  
b.1 La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b.2 En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 93 (ZU-4)
  
Se podrá edificar en todo la zona ZU-4, cinco plantas distribuidas de la siguiente forma:
  
Planta baja - planta primera - planta segunda - planta tercera - planta cuarta.
  
La altura total no será superior a 15,00 metros.
  
Las alturas referidas se interpretarán con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) Edificios en los que la línea de la edificación coincide con la alineación exterior:
  
a.1 Si la rasante de la calle tomada en la línea de la edificación es tal que la diferencia de nivel entre los extremos de la fachada a mayor y menor cota es igual o menor que 1,50 metros, la cota de referencia se establecerá en el punto medio de la fachada.
  
a.2 Si por el contrario la diferencia de nivel es superior a 1,50 metros, se dividirá la fachada en los tramos necesarios para que sea aplicable la regia anterior, es decir, de forma que la diferencia entre las cotas extremas de cada tramo sea igual o inferior a 1,50 metros, aplicando a cada uno de estos tramos la regla anterior, y tomando en consecuencia como cotas de referencia el punto medio en cada tramo.
  
b) En los edificios cuya fachada no deba situarse obligatoriamente sobre la alineación exterior, las cotas de referencia para la medición de alturas se atendrán a las siguientes determinaciones:
  
b.1 La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b.2 En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 99 (ZU-5)
  
Se podrán construir edificios aislados de tres plantas, en toda la zona ZU-5, distribuidos:
  
Planta baja - planta primera - planta segunda.
  
La altura total no será superior a 10,00 metros.
  
Las alturas referidas se aplicarán con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) Edificios en los que la línea de la edificación coincide con la alineación exterior:
  
a.1 Si la rasante de la calle tomada en la línea de la edificación es tal que la diferencia de nivel entre los extremos de la fachada a mayor y menor cota es igual o menor que 1,50 metros, la cota de referencia se establecerá en el punto medio de la fachada.
  
a.2 Si por el contrario la diferencia de nivel es superior a 1,50 metros, se dividirá la fachada en los tramos necesarios para que sea aplicable la regia anterior, es decir, de forma que la diferencia entre las cotas extremas de cada tramo sea igual o inferior a 1,50 metros, aplicando a cada uno de estos tramos la regla anterior, y tomando en consecuencia como cotas de referencia el punto medio en cada tramo.
  
b) En los edificios cuya fachada no deba situarse obligatoriamente sobre la alineación exterior, las cotas de referencia para la medición de alturas se atendrán a las siguientes determinaciones:
  
b.1 La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b.2 En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Núcleos exteriores al casco urbano (NECU)
  
NECU Monte Cristina.
  
Artículo 132. Normas generales
  
La luz libre o útil de plantas será como se indica en el artículo 33 de las normas generales.
  
La altura de una planta se define en el artículo 32 de las normas generales.
  
La altura de una edificación será la distancia entre el solar y la cara superior de la cornisa, consideradas con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b) En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
c) Si el solar tuviese pendiente se permitirá que en puntos esta altura supere la mínima, siempre que el volumen que este por encima del plano teórico paralelo a la pendiente del terreno y separado de este la altura mínima, no sea superior al 15% del total de la edificación.
  
d) No se contabiliza el generado por la cubierta o elementos de ventilación.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes Normas Subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 146. Uso social publico; zona comercial y hostelera; parque público
  
Z-2: será de 7,00 metros.
  
ZCH: será de 3,50 metros.
  
ZPP: no se permite edificación alguna, excepto la necesaria para mantenimiento de la zona verde.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 132).
  
Artículo 146. Uso social publico; zona comercial y hostelera; parque público
  
Distancias a lindes:
  
ZD: será de igual o mayor a 1,50 metros.
  
ZE: no se regula.
  
Vallas:
  
ZD: serán opacas hasta 0,50 metros, el resto calado o vegetal hasta 1,50 metros, medido todo a nivel del vial.
  
ZE: no se regula.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 132).
  
NECU. Tomillar.
  
Artículo 165. Normas generales
  
La luz libre de plantas será como se indica en el artículo 33 de las normas generales (título primero).
  
La altura de una planta se define en el artículo 32 de las mencionadas normas generales.
  
La altura de una edificación será la distancia entre un punto cualquiera del solar y la cara superior de la cornisa.
  
La altura de una edificación será la distancia entre el solar y la cara superior de la cornisa, consideradas con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b) En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
c) Si el solar tuviese una pendiente superior al 30% se permitirá que en puntos esta altura supere la mínima, siempre que el volumen que este por encima del plano teórico paralelo a la pendiente del terreno y separado de este la altura mínima, no sea superior al 15% del total de la edificación.
  
d) No se contabiliza el generado por la cubierta o elementos de ventilación.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 173. Edificación privada; zona comercial y hostelera
  
Z-1: será de 10,00 metros, medida como las normas generales indican.
  
ZCH: será de 10,00 metros, medida como las normas generales indican.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 165).
  
Artículo 187. Zona infantil y deportiva
  
Será de 7,00 metros.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 165).
  
NECU. Benadresa.
  
Artículo 204. Normas generales
  
La luz libre de plantas será como se indica en el artículo 33 de las normas generales.
  
La altura de una planta se define en el artículo 32 de las normas generales.
  
La altura de una edificación será la distancia entre un punto cualquiera del solar y la cara superior de la cornisa, consideradas con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b) En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
c) Si el solar tuviese una pendiente superior al 30% se permitirá que en puntos, esta altura supere la mínima, siempre que el volumen que esté por encima del plano teórico paralelo a la pendiente del terreno y separado de este la altura mínima, no sea superior al 15% del total de la edificación.
  
d) No se contabiliza el generado por la cubierta o elementos de ventilación.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 212. Edificación privada
  
La altura máxima de la edificación será de 10,00 metros, medida de acuerdo con las normas generales indican (artículo 204).
  
Artículo 218. Parque público; zona comercial y hostelera; deportiva; y equipamiento
  
ZPP: no se regula.
  
ZCH: la altura máxima permitida será de 3,50 metros y el número máximo de plantas será de una.
  
Z-2: la altura máxima permitida será de 3,50 metros y el número máximo de plantas será de una.
  
ZE: no se regula.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 204).
  
NECU. L'Abeller.
  
Artículo 235. Normas generales
  
La luz libre de planta será como se indica en el artículo 33 de las normas generales.
  
La altura de una planta se define en el artículo 32 de las normas generales.
  
La altura de una edificación será la distancia entre un punto cualquiera del solar y la cara superior de la cornisa.
  
La altura de una edificación será la distancia entre un punto cualquiera del solar y la cara superior de la cornisa, consideradas con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b) En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
c) Si el solar tuviese una pendiente superior al 30% se permitirá que en puntos, esta altura supere la mínima, siempre que el volumen que esté por encima del plano teórico paralelo a la pendiente del terreno y separado de este la altura mínima, no sea superior al 15% del total de la edificación.
  
d) No se contabiliza el generado por la cubierta o elementos de ventilación.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 241. Edificación privada
  
Será de 10.00 metros, según normas generales.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 235).
  
Artículo 247. Uso social; parques públicos; zona deportiva pública; zona deportiva privada; zona de equipamiento
  
Z-2: la altura máxima permitida será de 3,50 metros, y el número máximo de plantas será de una.
  
ZPP: no se limita altura.
  
ZD-1: la altura máxima permitida será de 3,50 metros, y el número máximo de plantas será de una.
  
ZD-2: la altura máxima permitida será de 3,50 metros, y el número máximo de plantas será de una.
  
ZE: no se limita altura.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 235).
  
NECU. Masia Gaetá.
  
Artículo 261. Normas generales
  
La altura libre de plantas será como se indica el artículo 33 de las normas generales (título primero).
  
La altura de una planta se define en el artículo 32 de las normas generales (título primero).
  
La altura de una edificación será la distancia entre un punto cualquiera del solar y la cara superior de la cornisa, consideradas con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b) En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
c) Si el solar tuviese una pendiente superior al 30% se permitirá que en puntos, esta altura supere la mínima, siempre que el volumen que esté por encima del plano teórico paralelo a la pendiente del terreno y separado de este la altura mínima, no sea superior al 15% del total de la edificación.
  
d) No se contabiliza el generado por la cubierta o elementos de ventilación.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 268. Edificación unifamiliar
  
Será de 6,00 metros, medida como indican las normas generales de este anexo.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 261).
  
Artículo 278. Edificación plurifamiliar
  
Será de 7,00 metros.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 261).
  
Artículo 286. Parque urbanizado
  
Será de 3,50 metros medida según los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 261).
  
La libre podrá ser como máximo de 3,20 metros.
  
Artículo 293. Parque infantil y deportivo
  
Será de 3,50 metros, medida según los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 261).
  
Artículo 300. Comercial
  
Será de 6,00 metros.
  
La aplicación de las alturas habilitadas se ajustará a los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 261).
  
NECU. Vall d'Umbrí.
  
Artículo 314. Normas generales
  
La luz libre de plantas será como se indica en el artículo 33 de las normas generales (título primero).
  
La altura de una edificación será la distancia entre un punto cualquiera del solar y la cara superior de la cornisa, consideradas con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b) En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
c) Si el solar tuviese una pendiente superior al 30% se permitirá que en puntos, esta altura supere la mínima, siempre que el volumen que esté por encima del plano teórico paralelo a la pendiente del terreno y separado de este la altura mínima, no sea superior al 15% del total de la edificación.
  
d) No se contabiliza el generado por la cubierta o elementos de ventilación.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 322. Edificación privada
  
Será de 10,00 metros, medida según los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 314).
  
Artículo 329. Social pública; parque público; equipamiento
  
Z-2: no se limita.
  
ZPP: no se regula.
  
ZE: no se limita.
  
NECU. La Coma.
  
Artículo 344. Normas generales
  
La luz libre de plantas se contabilizará como indica el artículo 33 de las normas generales (título primero).
  
La altura de una planta se define en el artículo 32 de las normas generales (título primero).
  
La altura de una edificación será la distancia entre un punto cualquiera del solar y la cara superior de la cornisa, consideradas con los siguientes criterios de aplicación:
  
a) La cota de referencia se establecerá en el punto medio de la acera por la que se accede a la parcela.
  
Si tuviese dos o más accesos a dos o más calles, se tomará la media aritmética de las cotas de cada uno de los puntos medios de cada paramento.
  
b) En los casos en que la configuración del terreno sea tal que obligue a desarrollar escalonadamente el volumen autorizado para adaptarse a la pendiente del terreno, los volúmenes edificados que se construyan en cada tramo, se sujetarán a la altura máxima que corresponda a cada uno de los escalones, y la edificabilidad total no deberá ser superior a la que resultase de edificar en un terreno horizontal.
  
c) Si el solar tuviese una pendiente superior al 30% se permitirá que en puntos, esta altura supere la mínima, siempre que el volumen que esté por encima del plano teórico paralelo a la pendiente del terreno y separado de este la altura mínima, no sea superior al 15% del total de la edificación.
  
d) No se contabiliza el generado por la cubierta o elementos de ventilación.
  
En ningún caso la cota del pavimento de piso de la o las plantas bajas podrá establecerse con una variación absoluta superior a 1,50 metros, con relación a la cota natural del terreno.
  
En consecuencia, en los terrenos de pendiente acusada, la planta baja habrá de fraccionarse en el número conveniente de partes para cumplir con la condición antedicha, no pudiéndose sobrepasar la altura máxima autorizada en ninguna sección longitudinal o transversal del propio edificio respecto de las respectivas cotas de referencia de las distintas plantas bajas existentes.
  
Los criterios descritos serán aplicables igualmente en el caso de parcelas recayentes a dos viales con rasantes a diferente cota.
  
Será preceptivo acreditar mediante levantamiento topográfico suscrito por técnico competente, las condiciones topográficas reseñadas que establecen un régimen complementario a los criterios genéricos establecidos por las vigentes normas subsidiarias.
  
La altura mínima a considerar dará lugar a la consolidación de una planta menos respecto a la regulada como máxima.
  
Artículo 352. Residencial
  
Los edificios no sobrepasarán en altura el plano paralelo al plano del terreno, distante de él a 10 metros, medidos verticalmente.
  
Las escaleras, terrazas descubiertas, terraplenes, piscinas, etcétera, no excederán la altura permitida en muros de medianerías.
  
Por encima de este plano se permitirán los excesos que se dictan en las normas generales de este anexo (artículo 344).
  
Artículo 362. Parque público; zona deportiva pública
  
Una planta, que no sobrepase los 4,00 metros.
  
Articulo 371. Cultural y docente
  
No se establece.
  
En ningún caso superará la definida para la zona residencial (artículo 344).
  
Artículo 380. Cívico-comercial.
  
No superará el plano paralelo situado a 10,00 metros del plano de rasante del terreno, medido según los criterios de aplicación definidos en las normas generales (artículo 344).



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML