Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8064, del 16-06-2017 (2017/4688)

Notificació de la interlocutòria dictada en el rotlle d'apel·lació número 203/2017.
-----------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8064

Data del DOGV
:   16-06-2017

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2017/4688

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Audiència Provincial de València

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la interlocutòria dictada en el rotlle d'apel·lació número 203/2017. [2017/4688]  
La Secció Sisena de l??Audiència Provincial de València ha dictat, en el rotlle d'apel·lació número 203/2017, la resolució que té l'encapçalament i la part dispositiva que són com segueix:  
  
«Poder judicial  
Audiència Provincial de València  
Secció Sisena  
Rotlle número 203/2017  
Interlocutòria número 187  
President: Vicente Ortega Llorca.  
Magistrades:   
- María Mestre Ramos.  
- M.ª Eugenia Ferragut Pérez.  
València, 16 de maig de 2017  
La Secció Sisena de l??Audiència Provincial de València, integrada per les persones indicades al marge, ha vist aquest recurs d'apel·lació interposat contra la interlocutòria de data 15 de desembre de 2016, dictada en la peça d'oposició al judici d'execució de títols no judicials número 764/2016, del Jutjat de Primera Instància número 4 de València.  
  
Han sigut parts en el recurs, com a apel·lant, l'executant demandada d'oposició, Banco Popular Español, SA, representat per la procuradora Paula Carmen Calabuig Villalba i defesa per l'advocat Vicente Fernández Gómez, i, com a apel·lats, l'executat demandant d'oposició, Manuel Martínez Rovira, representat pel procurador Ignacio Montes Reig i defés per l'advocat Luis Montes Reig, i les coexecutades, Gestión Campo Olivar, SL, i ESAL Servicio Empresarial, SL, no comparegudes.  
  
És ponent Vicente Ortega Llorca, el qual expressa el parer del tribunal.  
Antecedents de fet   
Primer. La part dispositiva de la interlocutòria apel·lada diu:  
?Estime l'oposició per motius processals contra la interlocutòria que despatxa execució, de 6 de juny de 2006, declare la nul·litat del que s'ha fet, deixe sense efecte el que s'ha realitzat, i impose a la part executant les costes d'aquesta oposició?.  
Segon. Al·legacions de la part recurrent.  
La defensa de l'executant demandada d'oposició va interposar un recurs d'apel·lació en què, en síntesi, al·lega:  
Primera. El demandant d'oposició sobre la base del motiu processal al·legat davant l'absència d'un document essencial a fi de determinar la correcció de la quantitat reclamada, ja que l'execució té lloc després d'una execució hipotecària prèvia.  
L'apel·lant va interposar una acció executiva fonamentada en títols no judicials, en els termes de l'article 520 de la Llei d'enjudiciament civil i no a través de l'article 579.1.  
L'article 520 de la Llei d'enjudiciament civil estableix l'acció executiva fonamentada en títols no judicials ?quan es tracta dels títols executius previstos en els números 4t, 5é, 6é i 7é de l'apartat 2 de l'article 517, només es podrà despatxar execució per la quantitat determinada que excedisca de 300 euros?.  
En aquest cas, els documents que acompanyen la demanda d'execució de títols no judicials compleix amb la normativa exigida a aquest efecte, i la quantia reclamada apareix determinada en el certificat de saldo deutor intervingut per fedatari públic, més concretament en l'extracte del compte lligat al préstec que s'executa.  
L'article 573 de la Llei d'enjudiciament civil determina els documents que a l'esmentada demanda d'executiva s'hauran d'adjuntar en aquests casos, a més dels generals establits en l'article 550.  
  
En primer lloc, l'escriptura de préstec hipotecari de què es fa una novació posteriorment constitueix per si mateix un títol executiu als efectes de l'article 517.2.4.  
En segon lloc, s'adjunta a la demanda d'execució l'acta notarial de fixació de saldo deutor expedit per fedatari públic de la qual es desprén que el saldo de 3.441.551,60 euros que figura en el certificat expedit pels apoderats de l'apel·lant coincideix amb el que consta en la fitxa comptable oberta al deutor.  
El document fefaent de la liquidació s'estén als efectes dels articles 572.2 i 573.1.2 de la Llei d'enjudiciament civil.  
En el certificat de saldo deutor, expedit el 18 de gener de 2016, es pot concretar que, a data 1 de maig de 2009, consta com a tal, i com a saldo real i comptable el deute puja a 4.481.532,22 i una amortització de 4.400.000 euros, i que, a data 18 de gener de 2016, en la qual es tanca el compte a fi d'interposar aquesta demanda, hi ha pendent de deute real o comptable 1.161.349,72 euros de capital pendent d'amortitzar, que més els 2.280.201,88 euros d'interessos de demora conformen el deute líquid, vençut i exigible als efectes de la reclamació judicial.  
  
No ens trobem amb la prossecució del romanent hipotecari en els termes de l'article 579.1 de la Llei d'enjudiciament civil (atés que els fiadors no van ser part de l'execució hipotecària), sinó en l'acció executiva basada en títols extrajudicials de l'article 520 de la Llei d'enjudiciament civil, en què s'ha actualitzat el certificat de saldo deutor.  
  
La mercantil prestatària Satinder, SL, única demandada en l'execució hipotecària, immersa en concurs de creditors, va decretar l'extinció de la seua personalitat jurídica, com a conseqüència de la interlocutòria de conclusió del concurs (BOE, doc. núm. 4).  
AAP de Barcelona número 63/2015, rotlle 251/2014-D, de 19 de febrer de 2015.  
La quantitat objecte de reclamació ha resultat liquidada de conformitat amb les partides del compte lligada al préstec, en els termes pactats per les parts, sense que la falta d'aportació del decret d'adjudicació puga resultar suficient per a estimar, com ha sigut el cas, els motius processals al·legats en contra.  
Segona. Resulta suficient l'acta de saldo deutor per a acreditar no sols el deute líquid objecte de reclamació sinó que aquest constitueix el fet de complir estrictament un pacte de liquiditat reflectit en les escriptures de préstec i novació que consta en actuacions.  
Respecte al pacte de la liquiditat del deute, cal destacar que ens trobem davant d'un pacte que té suport legal (art. 572 LEC) per a donar viabilitat processal a l'acció judicial, determinat a més pel certificat del notari, per les operacions efectuades en la demanda i la comunicació prèvia als executats abans del procés (burofax de requeriment, doc. núm. 6).  
AAP de València, Secció Novena, interlocutòria 226/2015, d'1 d'abril de 2015.  
Ha complit els requisits exigits en l'article 573 de la Llei d'enjudiciament civil, ja que suposen la verificació de regularitat del saldo deutor presentat basant-se en el que s'ha pactat en la pòlissa i de conformitat amb la documentació aportada (extracte de les partides de càrrec i abonament i les dels interessos aplicats), sense necessitat de plasmar el detall de les operacions matemàtiques concretes efectuades per a això.  
Amb més motiu, l'aportació d'una declaració de fe pública de correcció del càlcul del saldo deutor s'ha de valorar com acreditatiu d'haver-se practicat de forma correcta la liquidació, ja que no s'ha aportat de contrari cap prova en contra de la presumpció de veracitat de l'esmentada acreditació fefaent, per la qual cosa la no-aportació del decret d'adjudicació no pot constituir, en si mateix, un requisit imprescindible per a saber amb certesa el saldo que s'arroga del certificat de deute; no obstant això, si l'executat en discrepa, ho havia d'haver indicat com a motiu de fons i no com a motiu processal, ja que s'han complit els requisits processals dels articles 520, 517, 550, 572 i 573 de la Llei d'enjudiciament civil.  
En conseqüència, no es va haver de decretar la nul·litat de despatx execució pels motius processals al·legats per l'executat, ja que s'han preservat les garanties i els requisits exigits en els articles indicats.  
  
Va demanar que s'estime el recurs, es revoque la interlocutòria objecte de recurs i se'n declare la nul·litat, amb la imposició expressa de costes.  
Tercer. La defensa de la demandant d'oposició va presentar un escrit en què s'oposava al recurs i sol·licitava una interlocutòria que confirmarà la que havia sigut objecte de recurs, amb la imposició expressa de costes a la part recurrent.  
Quart. Una vegada rebudes les actuacions per aquest tribunal, es va assenyalar per a la deliberació i votació el dia 15 de maig de 2017, dia en què va tindre lloc.  
Fonaments de dret  
S'accepten els de la resolució impugnada, sempre que no s'oposen als d'aquesta resolució.  
Primer. Aquest recurs s'emmarca dins de l'execució de títol no judicial instada pel Banco Popular contra José Luis Bonilla Musoles (finat, el despatx d'execució individual del qual va ser declarat nul per aquest fet), Manuel Martínez Rovira i les mercantils Gestión Campo Olivar, SL, i ESAL Servicio Empresarial, SL, com a fiadors solidaris de la prestatària Satinder, SL.  
L'execució despatxada pel decret de 6 de juny de 2016 (folis 138 i 139) tenia com a objecte recuperar el saldo deutor pendent de satisfer pels demandats, després de l'execució hipotecària número 906/2009 del Jutjat de Primera Instància número 4 de Paterna, seguida contra Satinder, SL, que havia conclòs amb l'adjudicació en subhasta de la finca hipotecada. En el procés, cap dels fiadors solidaris hi havia sigut part.  
  
La defensa de Manuel Martínez Rovira, únic demandat que es va personar, hi va formular oposició contra el despatx d'execució (folis 198 a 208) en què va al·legar, com a motiu processal, l'existència de defecte en el títol d'execució i, com a motiu de fons, pluspetició.  
La interlocutòria recorreguda va estimar el motiu processal, en considerar necessari per a formar el títol executiu no sols les escriptures del deute (escriptura inicial i novació) sinó també el decret d'adjudicació que va posar fi al procés d'execució hipotecària.  
Segon. El titular d'un crèdit garantit amb hipoteca té en el seu patrimoni dues accions:  
- La personal, derivada del contracte en virtut del qual sorgeix la corresponent obligació de pagament, que s'ha de dirigir contra les persones que, de conformitat amb el contracte, hagueren assumit aquesta obligació.  
- La real, derivada de la garantia hipotecària, dirigida directament contra els béns hipotecats.  
Una vegada exercitada, pel creditor, d'acord amb els tràmits establits pels articles 681 a 698 de la Llei d'enjudiciament civil, l'acció real executiva ?limitada a les quantitats garantides- i realitzada la garantia sense obtindre la plena satisfacció del seu crèdit, el creditor pot instar la continuació de l'execució contra els obligats personalment al pagament del deute, a través dels tràmits de l'execució dinerària ordinària establits en els articles 571 i següents de la Llei d'enjudiciament civil. Així ho preveu l'article 579.1 de la Llei d'enjudiciament civil en establir que:  
  
?Quan l'execució es dirigisca exclusivament contra béns hipotecats o pignorats en garantia d'un deute dinerari caldrà ajustar-se al que disposa el capítol V d'aquest títol. Si, una vegada subhastats els béns hipotecats o pignorats, el producte fora insuficient per a cobrir-ne el crèdit, l'executant podrà demanar el despatx de l'execució per la quantitat que falte, i contra els qui siga procedent, i l'execució prosseguirà d'acord amb les normes ordinàries aplicables a totes les execucions?.  
La finalitat d'aquest precepte, inspirat en el principi d'economia processal, és evitar haver d'acudir a un nou procés per a cobrar el mateix deute, quan els béns subhastats han resultat insuficients per a la satisfacció del crèdit del creditor.  
La continuació de l'execució s'ha de sol·licitar en el mateix procés d'execució, sense la necessitat de formular una nova demanda executiva, i serà suficient la mera sol·licitud de transformació del procés i el despatx d'execució contra els obligats personalment al pagament del deute.   
Ara bé, aquest precepte es complementa amb l'article 685.5 de la Llei d'enjudiciament civil, introduït per la Llei 19/2015, de 13 de juliol, que disposa que:  
?5. Als efectes previstos en l'apartat 1 de l'article 579 serà necessari, perquè s'hi puga despatxar execució per la quantitat que falte i contra els qui siga procedent, que se'ls haja notificat la demanda executiva inicial. Aquesta notificació podrà ser practicada pel procurador de la part executant que així ho sol·licite o quan atenent a les circumstàncies ho dispose el secretari judicial.  
La quantitat reclamada en aquesta serà la que servirà de base per a despatxar execució contra els avaladors o fiadors sense que puga ser augmentada per raó dels interessos de demora produïts durant la tramitació del procediment executiu inicial?.  
Tanmateix, la llei no imposa aquesta única via processal, sinó que deixa a l'arbitri de l'executant la decisió d'utilitzar-la o no, perquè, juntament amb ella, el creditor pot optar per formular una nova demanda executiva contra els avaladors o fiadors en reclamació de la quantitat que no haja cobert la subhasta de la finca hipotecada. És el que la doctrina del Tribunal Constitucional ha denominat dret a l'elecció de procediment; efectivament, una constant jurisprudència del tribunal esmentat, de la qual són mostra, entre moltes altres, les SSTC 90 i 92/1985, de 22 i 24 juliol; 41/1986, de 2 abril; 2/1987, de 14 gener; 43, 125 i 197/1988, de 16 març, 24 juny i 24 octubre; 160 i 241/1991, de 18 juliol i 16 desembre; 20/1993, de 18 gener; 178/1996, de 12 novembre; 160/1998, de 14 de juliol, declara ?que el mandat contingut en l'article 24.1 de la Constitució tanca el dret a triar la via judicial que l'interessat creu convenient per a la defensa dels seus drets i interessos legítims, encara que només siga perquè no pot dir-se que siguen els mateixos els efectes i les conseqüències jurídiques que ofereixen els diferents tipus de processos previstos en el nostre ordenament per a la defensa de drets i interessos. Per això, sempre que la via triada siga processalment correcta d'acord amb les normes legals vigents, s'haurà d'estimar que la indeguda privació o denegació d'aquesta equival a una privació o denegació de la tutela judicial efectiva, en contra del que s'ha disposat en el dit precepte constitucional?.  
Fent ús d'aquest dret, la defensa del banc executant no va activar contra els avaladors o fiadors el mecanisme processal de l'article 579.1 de la Llei d'enjudiciament civil, i en aquest cas l'execució hipotecària número 906/2009 del Jutjat de Primera Instància número 4 de Paterna, hauria prosseguit d'acord amb les normes ordinàries aplicables a totes les execucions, de manera que els nous demandats haurien tingut coneixement de tot allò que s'ha fet en la inicial execució hipotecària ?en particular, del decret d'adjudicació del bé hipotecat, i del romanent líquid del saldo deutor no cobert amb la subhasta del bé- sinó que va optar per presentar, a l'empara de l'article 571 de la Llei d'enjudiciament civil, una nova demanda executiva contra els esmentats fiadors, que va donar lloc a les actuacions d'execució de títols no judicials número 764/2016 del Jutjat de Primera Instància número 4 de València, als quals afecta aquesta apel·lació.  
El banc executant va aportar amb aquesta nova demanda d'execució ordinària:  
- El testimoni notarial de l'escriptura de fusió per absorció de Banco Pastor, SA, per Banco Popular, SA (foli 13).  
- L'escriptura de préstec amb garantia hipotecària subscrita el 17 d'abril de 2007, entre la prestatària Satinder, SL, la prestadora Banco Pastor, SA, i els fiadors solidaris Manuel Martínez Rovira, Gestión Campo Olivar, SL, i ESAL Servicio Empresarial, SL (folis 16 a 33).  
- L'escriptura de novació de l'esmentat préstec hipotecari, subscrita per aquestes parts l'11 de juliol de 2008 (folis 55 a 73).  
- La interlocutòria de 23 d'abril de 2015, del Jutjat Mercantil número 3 de València, mitjançant la qual es va disposar l'extinció de la mercantil Satinder, SL (folis 84 i 85).  
- L'acta notarial de fixació del saldo en 3.441.551,60 euros, atorgada l'1 de febrer de 2016 (folis 87 a 92) a requeriment de Banco Popular, SA, com a creditora actual en haver-se fusionat amb Banco Pastor, SA, i que es limita a indicar la correcció del que ha certificat l'entitat creditora, que replega en l'haver, el 30 de setembre de 2013, una suma de 893.220,08 euros, sense més precisions i sense conéixer com s'obté la resta fins a la quantitat de 3.441.551,60 euros que es va reclamar com a principal, tret de la indicació que 1.161.349,72 euros corresponen a capital pendent d'amortitzar, i 2.280.201,88 euros a interessos de demora, que certifica l'entitat, sense més precisions.  
  
En aquesta acta no s'esmenta el decret d'adjudicació del bé hipotecat, dictat en les actuacions número 906/2009 d'execució hipotecària seguides contra Satinder, SL, davant del Jutjat de Primera Instància número 4 de Paterna, pel qual es va adjudicar la finca hipotecada, ni al romanent líquid del saldo deutor no cobert amb el bé hipotecat.  
- Burofaxos de reclamació del deute dirigits als fiadors solidaris, no lliurats als demandats d'execució (folis 93 a 120).  
Amb la demanda d'execució no es va adjuntar l'esmentat decret d'adjudicació del bé hipotecat, ni es va al·ludir el romanent líquid del saldo deutor no cobert amb la subhasta, que seria l'import que deuen els fiadors.  
Confirmem que la manca d'aquest document constitueix un defecte en el títol d'execució, perquè no ens trobem en el supòsit regulat per l'article 579 de la Llei d'enjudiciament civil, que ni tan sols s'esmenta en la demanda d'execució dinerària, sinó davant d'un procés d'execució ordinària davant d'un tribunal diferent i contra els fiadors que no van ser part en el procés inicial, que requereix que el títol d'execució es complete amb l'aportació del decret d'adjudicació o amb la seua incorporació al certificat notarial. I això perquè, en aquests casos, s'ha de partir del coneixement pels avaladors del procés anterior i del seu resultat, perquè si no és així se'n restringeix el dret de defensa en la mesura que ni és part en el compte el saldo del qual es liquida ni en el procés de què deriva la quantia pendent.  
Estimem el recurs.  
Tercer. Tal com disposen els articles 394 i 398 de la Llei d'enjudiciament civil, les costes d'aquest recurs s'han d'imposar a la recurrent.  
  
Quart. Tal com disposa la disposició addicional 15a de la Llei orgànica del poder judicial, una vegada confirmada la resolució recorreguda, el recurrent perd el dipòsit constituït per a recórrer, a què es donarà la destinació prevista en l'esmentada disposició.  
Part dispositiva  
1. Desestimem el recurs interposat per Banco Popular Español, SA.  
  
2. Confirmem la interlocutòria apel·lada.  
3. Imposem a la recurrent les costes d'aquesta alçada.  
Doneu al dipòsit constituït per a recórrer la destinació prevista en la disposició addicional 15a de la Llei orgànica del poder judicial.  
Aquesta interlocutòria és ferma.»  
  
I perquè es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, a fi de notificar-la a la part incompareguda, demandada apel·lada ESAL Servicio Empresarial, SL.  
  
València, 26 de maig de 2017.- El lletrat de l'Administració de justícia substitut: Teodoro Jesús García García.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8064, del 16-06-2017 (2017/4688)

Notificación del auto dictado en el rollo de apelación número 203/2017.
-----------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   8064

Fecha DOGV
:   16-06-2017

Sección del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓN DE JUSTICIA

Número del documento
:   2017/4688

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Audiencia Provincial de Valencia

Tipo de documento
:   Anuncio

Notificación del auto dictado en el rollo de apelación número 203/2017. [2017/4688]  
La Sección Sexta de la Audiencia Provincial de Valencia ha dictado, en el rollo de apelación número 203/2017, la resolución cuyo encabezamiento y parte dispositiva son como sigue:  
  
«Poder judicial  
Audiencia Provincial de Valencia  
Sección Sexta  
Rollo número 203/2017  
Auto número 187  
Presidente: Vicente Ortega Llorca.  
Magistradas:   
- María Mestre Ramos.  
- M.ª Eugenia Ferragut Pérez.  
València, 16 de mayo de 2017  
La Sección Sexta de la Audiencia Provincial de Valencia, integrada por el señor y las señoras del margen, ha visto el presente recurso de apelación interpuesto contra el auto de fecha 15 de diciembre de 2016, recaído en la pieza de oposición al juicio de ejecución de títulos no judiciales número 764/2016, del Juzgado de Primera Instancia número 4 de los de València.  
Han sido partes en el recurso, como apelante, la ejecutante demandada de oposición, Banco Popular Español, SA, representado por la procuradora Paula Carmen Calabuig Villalba y defendida por el abogado Vicente Fernández Gómez, y, como apelados, el ejecutado demandante de oposición, Manuel Martínez Rovira, representado por el procurador Ignacio Montes Reig y defendido por el abogado Luis Montes Reig, y las coejecutadas, Gestión Campo Olivar, SL, y ESAL Servicio Empresarial, SL, no personadas.  
Es ponente Vicente Ortega Llorca, quien expresa el parecer del tribunal.  
Antecedentes de hecho   
Primero. La parte dispositiva del auto apelado dice:  
?Dispongo estimar la oposición por motivos procesales frente al auto despachando ejecución, de 6 de junio de 2006, declarando la nulidad de lo actuado, dejando sin efecto lo realizado, con imposición a la parte ejecutante de las costas de esta oposición?.  
Segundo. Alegaciones de la parte recurrente.  
La defensa de la ejecutante demandada de oposición interpuso recurso de apelación, alegando en síntesis:  
Primera. El demandante de oposición basarse el motivo procesal alegado en la ausencia de un documento esencial a los fines de determinar la corrección de la cantidad que se reclama, cuando la ejecución tiene lugar tras una previa ejecución hipotecaria.  
La apelante interpuso una acción ejecutiva basada en títulos no judiciales, en los términos del artículo 520 Ley de enjuiciamiento civil y no por el artículo 579.1.  
El artículo 520 Ley de enjuiciamiento civil dispone la acción ejecutiva basada en títulos no judiciales ?cuando se trata de los títulos ejecutivos previstos en los números 4.º, 5.º, 6.º y 7º del apartado 2 del artículo 517, solo podrá despacharse ejecución por la cantidad determinada que exceda de 300 euros?.  
En este caso, los documentos acompañados a la demanda de ejecución de títulos no judiciales cumplen con la normativa exigida al efecto, y la cuantía reclamada aparece determinada en el certificado de saldo deudor intervenido por fedatario público, más concretamente en el extracto de la cuenta ligado al préstamo que se ejecuta.  
El artículo 573 Ley de enjuiciamiento civil determina los documentos que a la referida demanda de ejecutiva habrán de acompañarse en estos casos, además de los generales prevenidos en el artículo 550.  
En primer lugar, la escritura de préstamo hipotecario novada posteriormente constituye por sí misma título ejecutivo a los efectos del artículo 517.2.4.  
En segundo lugar, se acompaña a la demanda de ejecución el acta notarial de fijación de saldo deudor expedido por fedatario público del que se desprende que el saldo de 3.441.551,60 euros que figura en la certificación expedida por los apoderados de la apelante coincide con el que aparece en la ficha contable abierta al deudor.  
El documento fehaciente de la liquidación se extiende a los efectos de los artículos 572.2 y 573.1.2 Ley de enjuiciamiento civil.  
En el certificado de saldo deudor, expedido a 18 de enero de 2016, se puede concretar que, a fecha 1 de mayo de 2009, aparece como tal, y como saldo real y contable la deuda ascendiente a 4.481.532,22 y una amortización de 4.400.000 euros, y que, a fecha 18 de enero de 2016, en la que se cierra la cuenta para interponer la presente demanda, hay pendiente de deuda real o contable de 1.161.349,72 euros de capital pendiente de amortizar, que más los 2.280.201,88 euros de intereses de demora conforman la deuda líquida, vencida y exigible a los efectos de la reclamación judicial.  
No nos encontramos con la prosecución del remanente hipotecario en los términos del artículo 579.1 Ley de enjuiciamiento civil (dado que los fiadores no fueron parte de la ejecución hipotecaria), sino en la acción ejecutiva basada en títulos extrajudiciales del artículo 520 Ley de enjuiciamiento civil, en la que se ha actualizado el certificado de saldo deudor.  
La mercantil prestataria Satinder, SL, única demandada en la ejecución hipotecaria, inmersa en concurso de acreedores, procedió a decretarse la extinción de su personalidad jurídica, como consecuencia del auto de conclusión del concurso (BOE, doc. núm. 4).  
AAP de Barcelona número 63/2015, rollo 251/2014-D, de 19 de febrero de 2015.  
La cantidad objeto de reclamación ha resultado liquidada de conformidad con las partidas de la cuenta ligada al préstamo, en los términos pactados por las partes, sin que la falta de aportación del decreto de adjudicación pueda resultar suficiente para estimar, como ha sido el caso, los motivos procesales alegados de contrario.  
Segunda. Resulta suficiente el acta de saldo deudor para acreditar no solo la deuda líquida objeto de reclamación sino que la misma constituye el cumplimiento estricto de un pacto de liquidez reflejada en las escrituras de préstamo y novación obrante en autos.  
Respecto al pacto de la liquidez de la deuda, cabe destacar que nos encontramos ante un pacto que tiene respaldo legal (art. 572 LEC) para dar viabilidad procesal a la acción judicial, determinando además por la certificación del notario, por las operaciones efectuadas en demanda y la comunicación previa a los ejecutados antes del proceso (burofax de requerimiento, doc. núm. 6).  
AAP de Valencia, Sección Novena, auto 226/2015, de 1 de abril de 2015.  
Ha cumplido los requisitos exigidos en el artículo 573 Ley de enjuiciamiento civil, ya que suponen la verificación de regularidad de saldo deudor presentado en base a lo pactado en la póliza y de conformidad con la documentación aportada (extracto de partidas de cargo y abono y las de los intereses aplicados), sin necesidad de plasmar el detalle de las concretas operaciones matemáticas efectuadas para ello.  
A mayor abundamiento, la aportación de una declaración de fe pública de corrección del cálculo del saldo deudor ha de valorarse como acreditativo de haberse practicado de forma correcta la liquidación, al no haberse aportado de contrario prueba alguna en contra de la presunción de veracidad de dicha acreditación fehaciente, por lo que la no aportación del decreto de adjudicación no puede constituir, en si mismo, requisito imprescindible para saber con certeza el saldo arrogante del certificado de deuda; no obstante, si el ejecutado discrepa del mismo debiera haberlo indicado como motivo de fondo y no como motivo procesal, en tanto en cuanto se han cumplido los requisitos procesales de los artículos 520, 517, 550, 572 y 573 Ley de enjuiciamiento civil.  
En consecuencia, no debió decretarse la nulidad de despacho ejecución por los motivos procesales alegados por el ejecutado, en tanto en cuanto se han preservado las garantías y requisitos exigidos por los artículos indicados.  
Pidió que se estime el recurso, se revoque el auto recurrido y se declare su nulidad, con expresa imposición de costas.  
Tercero. La defensa de la demandante de oposición presentó escrito oponiéndose al recurso y solicitando auto confirmando el recurrido, con expresa imposición de costas a la parte recurrente.  
  
Cuarto. Recibidos los autos por este tribunal, se señaló para la deliberación y votación el día 15 de mayo de 2017, en el que tuvo lugar.  
  
Fundamentos de derecho  
Se aceptan los de la resolución impugnada, solo en cuanto no se opongan a los de esta.  
Primero. Este recurso se enmarca en la ejecución de título no judicial instada por el Banco Popular contra José Luis Bonilla Musoles (fallecido, y cuyo despacho de ejecución individual fue declarado nulo por tal hecho), Manuel Martínez Rovira y las mercantiles Gestión Campo Olivar, SL, y ESAL Servicio Empresarial, SL, como fiadores solidarios de la prestataria Satinder, SL.  
La ejecución despachada por decreto de 6 de junio de 2016 (folios 138 y 139) tenía como objeto recuperar el saldo deudor pendiente de satisfacer por los demandados, tras la ejecución hipotecaria número 906/2009 del Juzgado de Primera Instancia número 4 de los de Paterna, seguida contra Satinder, SL, que había concluido con la adjudicación en subasta de la finca hipotecada. En cuyo proceso, ninguno de los fiadores solidarios había sido parte.  
La defensa de Manuel Martínez Rovira, único demandado que se personó, formuló oposición contra el despacho de ejecución (folios 198 a 208) alegando, como motivo procesal, defecto existente en el título de ejecución y, como motivo de fondo, pluspetición.  
El auto recurrido estimó el motivo procesal, al considerar necesario para formar el título ejecutivo no solo las escrituras de la deuda (escritura inicial y novación) sino también el decreto de adjudicación que puso fin al proceso de ejecución hipotecaria.  
Segundo. El titular de un crédito garantizado con hipoteca tiene en su patrimonio dos acciones:  
- La personal, derivada del contrato en virtud del cual surge la correspondiente obligación de pago, que ha de dirigirse frente a las personas que, conforme al contrato, hubieren asumido dicha obligación.  
  
- La real, derivada de la garantía hipotecaria, dirigida directamente contra los bienes hipotecados.  
Ejercitada, por el acreedor, con arreglo a los trámites establecidos por los artículos 681 a 698 Ley de enjuiciamiento civil, la acción real ejecutiva ?limitada a las cantidades garantizadas- y realizada la garantía sin obtener la plena satisfacción de su crédito, el acreedor puede instar la continuación de la ejecución contra los obligados personalmente al pago de la deuda, por los trámites de la ejecución dineraria ordinaria establecidos en los artículos 571 y siguientes Ley de enjuiciamiento civil. Así lo prevé el artículo 579.1 Ley de enjuiciamiento civil al establecer que:  
?Cuando la ejecución se dirija exclusivamente contra bienes hipotecados o pignorados en garantía de una deuda dineraria se estará a lo dispuesto en el capítulo V de este título. Si, subastados los bienes hipotecados o pignorados, su producto fuera insuficiente para cubrir el crédito, el ejecutante podrá pedir el despacho de la ejecución por la cantidad que falte, y contra quienes proceda, y la ejecución proseguirá con arreglo a las normas ordinarias aplicables a toda ejecución?.  
La finalidad de este precepto, inspirado en el principio de economía procesal, es evitar que se haya de acudir a un nuevo proceso para el cobro de la misma deuda, cuando los bienes subastados han resultado insuficientes para la satisfacción del crédito del acreedor.  
La continuación de la ejecución ha de solicitarse en el mismo proceso de ejecución, sin necesidad de formular una nueva demanda ejecutiva, bastando la mera solicitud de transformación del proceso y el despacho de ejecución contra los obligados personalmente al pago de la deuda.   
Ahora bien, dicho precepto se complementa con el artículo 685.5 Ley de enjuiciamiento civil, introducido por la Ley 19/2015, de 13 de julio, que dispone que:  
?5. A los efectos previstos en el apartado 1 del artículo 579 será necesario, para que pueda despacharse ejecución por la cantidad que falte y contra quienes proceda, que se les haya notificado la demanda ejecutiva inicial. Esta notificación podrá ser practicada por el procurador de la parte ejecutante que así lo solicite o cuando atendiendo a las circunstancias lo acuerde el secretario judicial.  
La cantidad reclamada en esta será la que servirá de base para despachar ejecución contra los avalistas o fiadores sin que pueda ser aumentada por razón de los intereses de demora devengados durante la tramitación del procedimiento ejecutivo inicial?.  
Sin embargo, la ley no impone esa única vía procesal, sino que deja al arbitrio del ejecutante la decisión de utilizarla o no, pues, junto a ella, puede el acreedor optar por formular nueva demanda ejecutiva contra los avalistas o fiadores en reclamación de la cantidad que no haya sido cubierta por la subasta de la finca hipotecada. Es lo que la doctrina del Tribunal Constitucional ha denominado derecho a la elección de procedimiento; efectivamente, una constante jurisprudencia de dicho tribunal, de la que son muestra, entre otras muchas, las SSTC 90 y 92/1985, de 22 y 24 julio; 41/1986, de 2 abril; 2/1987, de 14 enero; 43, 125 y 197/1988, de 16 marzo, 24 junio y 24 octubre; 160 y 241/1991, de 18 julio y 16 diciembre; 20/1993, de 18 enero; 178/1996, de 12 noviembre; 160/1998, de 14 de julio, ha venido declarando ?que el mandato contenido en el artículo 24.1 de la Constitución encierra el derecho a escoger la vía judicial que el interesado estima conveniente para la defensa de sus derechos e intereses legítimos, aunque solo sea porque no puede decirse que sean los mismos los efectos y consecuencias jurídicas que ofrecen los distintos tipos de procesos previstos en nuestro ordenamiento para la defensa de derechos e intereses. Por ello, siempre que la vía elegida sea procesalmente correcta conforme a las normas legales vigentes, habrá de estimarse que la indebida privación o denegación de la misma equivale a una privación o denegación de la tutela judicial efectiva, en contra de lo dispuesto en dicho precepto constitucional?.  
En uso de ese derecho, la defensa del banco ejecutante no activó contra los avalistas o fiadores el mecanismo procesal del artículo 579.1 Ley de enjuiciamiento civil, en cuyo caso la ejecución hipotecaria número 906/2009 del Juzgado de Primera Instancia número 4 de los de Paterna, habría proseguido con arreglo a las normas ordinarias aplicables a toda ejecución, de manera que los nuevos demandados habrían tenido conocimiento de todo lo actuado en la inicial ejecución hipotecaria ?en particular, del decreto de adjudicación del bien hipotecado, y del remanente líquido del saldo deudor no cubierto con su subasta- sino que optó por presentar, al amparo del artículo 571 Ley de enjuiciamiento civil, nueva demanda ejecutiva contra los mencionados fiadores, que dio lugar a los autos de ejecución de títulos no judiciales número 764/2016 del Juzgado de Primera Instancia número 4 de los de València, a los que afecta esta apelación.  
El banco ejecutante aportó con esa nueva demanda de ejecución ordinaria:  
- El testimonio notarial de la escritura de fusión por absorción de Banco Pastor, SA, por Banco Popular, SA (folio 13).  
- La escritura de préstamo con garantía hipotecaria suscrita el 17 de abril de 2007, entre la prestataria Satinder, SL, la prestamista Banco Pastor, SA, y los fiadores solidarios Manuel Martínez Rovira, Gestión Campo Olivar, SL, y ESAL Servicio Empresarial, SL (folios 16 a 33).  
- La escritura de novación de dicho préstamo hipotecario, suscrita por las mismas partes el 11 de julio de 2008 (folios 55 a 73).  
- El auto de 23 de abril de 2015, del Juzgado de lo Mercantil número 3 de los de València, por el que se acordó la extinción de la mercantil Satinder, SL (folios 84 y 85).  
- El acta notarial de fijación del saldo en 3.441.551,60 euros, otorgada el 1 de febrero de 2016 (folios 87 a 92) a requerimiento de Banco Popular, SA, como acreedora actual al haberse fusionado con Banco Pastor, SA, y que se limita a indicar la corrección de lo certificado por la entidad acreedora, que recoge en el haber una suma de 893.220,08 euros a 30 de septiembre de 2013, sin más precisiones y sin conocer cómo se obtiene el resto hasta la cantidad de 3.441.551,60 euros que se reclamó como principal, más que la indicación de que 1.161.349,72 euros corresponden a capital pendiente de amortizar, y 2.280.201,88 euros a intereses de demora, que se certifican por la entidad, sin más precisiones.  
En dicha acta no se menciona el decreto de adjudicación del bien hipotecado, recaído en los autos número 906/2009 de ejecución hipotecaria seguidos contra Satinder, SL, ante el Juzgado de Primera Instancia número 4 de Paterna, por el que se adjudicó la finca hipotecada, ni al remanente líquido del saldo deudor no cubierto con el bien hipotecado.  
- Burofaxes de reclamación de la deuda dirigidos a los fiadores solidarios, no entregados a los demandados de ejecución (folios 93 a 120).  
Con la demanda de ejecución no se acompañó el mencionado decreto de adjudicación del bien hipotecado, ni se aludió al remanente líquido del saldo deudor no cubierto con su subasta, que sería el importe adeudado por los fiadores.  
Confirmamos que la falta de tal documento constituye un defecto en el título de ejecución, pues no nos encontramos en el supuesto regulado por el artículo 579 Ley de enjuiciamiento civil, que ni siquiera se menciona en la demanda de ejecución dineraria, sino ante un proceso de ejecución ordinaria ante tribunal distinto y contra los fiadores que no fueron parte en el proceso inicial, que requiere que el título de ejecución se complete con la aportación del decreto de adjudicación o con su incorporación a la certificación notarial. Y ello porque, en estos casos, se debe partir del conocimiento por los avalistas del proceso anterior y de su resultado, pues de otro modo se restringe su derecho de defensa en la medida en que ni es parte en la cuenta cuyo saldo se liquida ni en el proceso del que deriva la cuantía pendiente.  
El recurso se estima.  
Tercero. Conforme a lo dispuesto por los artículos 394 y 398 Ley de enjuiciamiento civil, las costas de este recurso deben ser impuestas a la recurrente.  
Cuarto. Conforme a lo dispuesto por la disposición adicional 15.ª de la Ley orgánica del poder judicial, confirmada la resolución recurrida, el recurrente pierde el depósito constituido para recurrir, al que se dará el destino previsto en dicha disposición.  
Parte dispositiva  
1. Desestimamos el recurso interpuesto por Banco Popular Español, SA.  
2. Confirmamos el auto apelado.  
3. Imponemos a la recurrente las costas de esta alzada.  
Dese al depósito constituido para recurrir el destino previsto en la disposición adicional 15.ª de la Ley orgánica del poder judicial.  
Este auto es firme.»  
  
Y para su publicación en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, al objeto de notificar a la parte incomparecida, demandada apelada ESAL Servicio Empresarial, SL.  
  
València, 26 de mayo de 2017.- El letrado de la Administración de justicia sustituto: Teodoro Jesús García García.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML