Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8582, del 02-07-2019 (2019/6048)

Informació pública de la sentència i interlocutòria d'aclariment dictades pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el recurs d'apel·lació número 440/2012 en relació a l'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació econòmica del sector E (polígon industrial).
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8582

Data del DOGV
:   02-07-2019

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - A) ORDENAMENT DEL TERRITORI I URBANISME

Número del document
:   2019/6048

CVE


Data del document
:   11-06-2019

Organisme emissor
:   Ajuntament del Verger

Tipus de document
:   Anunci

Descriptors 

:   * [Verger, el](javascript:void(0))
    * [pla d'urbanisme](javascript:void(0))
    * [administració local](javascript:void(0))

Informació pública de la sentència i interlocutòria d'aclariment dictades pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el recurs d'apel·lació número 440/2012 en relació a l'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació econòmica del sector E (polígon industrial). [2019/6048]  
En compliment del que s'ordena en la Providència de data 25 de març de 2019, dictada pel Jutjat Contenciós Administratiu número 1 d'Alacant, es fa públic el text íntegre de la Sentència núm. 718/2016, de 21 de juliol, i de la Interlocutòria de data 9 de febrer de 2018, dictades totes dues per la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, del següent tenor literal:  
  
Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana  
Sala Contenciosa Administrativa, Secció Primera  
València, 21 de juliol de 2016.  
Sentència número: 718.  
En el recurs d'apel·lació número 440/2012, interposat pel Sr. José Mengual Perelló contra la Sentència núm. 85/11, de 16 de març de 2011, dictada pel Jutjat Contenciós Administratiu núm. 1 d'Alacant en el recurs contenciós administratiu ordinari número 182/2009.   
  
Ha sigut part apel·lada l'Ajuntament del Verger; la magistrada ponent és Desamparados Iruela Jiménez.  
  
Antecedents de fet  
Primer. En el Jutjat Contenciós Administratiu número 1 d'Alacant es va seguir el recurs contenciós administratiu ordinari número 182/2009, deduït pel Sr. José Mengual Perelló contra els acords adoptats pel Ple de l'Ajuntament del Verger en data de 30 d'octubre de 2008 relatius a l'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació econòmica del sector E (polígon industrial).  
L'actor, a més, va impugnar indirectament en el procés les normes subsidiàries del Verger, així com l'homologació i pla parcial del mencionat sector E contemplat en tals NS  
En l'esmentat recurs contenciós administratiu es va dictar, en data 16 de març de 2011, la sentència núm. 85/11, que ho declarava inadmissible quant a l'al·ludida impugnació de les NS i de l'homologació i pla parcial del sector E, i desestimava la impugnació de l'acord del Ple d'aquell municipi de 30 d'octubre de 2008, d'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació econòmica de l'esmentat sector E (polígon industrial); tot això sense que la sentència fera expressa imposició de costes processals.  
Mitjançant la interlocutòria de 25 de maig de 2011, el Jutjat va disposar que no corresponia l'aclariment de la sentència sol·licitat per l'actor.  
Segon. Contra l'anterior sentència, el Sr. José Mengual Perelló va interposar, dins del termini i en la forma escaient, un recurs d'apel·lació en què sol·licitava que la Sala dictara una sentència que revocara l'apel·lada i estimara el recurs contenciós administratiu d'instància, i acceptara les pretensions exercides per aquell en l'apartat de súplica del seu escrit de demanda i de conclusions.  
Tercer. Admés a tràmit pel Jutjat el recurs d'apel·lació, es va donar trasllat a l'Ajuntament apel·lat, que hi va formular oposició i sol·licità que la Sala dictara una sentència que declarara la inadmissió d'aquest recurs d'apel·lació per extemporani i, subsidiàriament, el desestimara i confirmara la sentència recorreguda, amb expressa condemna en costes al recurrent.  
Quart. Elevades les interlocutòries a aquest tribunal, i una vegada rebudes, es va formar el present rotllo d'apel·lació, i la Sala disposà que no corresponia la recepció a prova sol·licitada per l'apel·lant. Es va assenyalar per a la votació i la decisió de l'assumpte el dia 12 de juliol de 2016.  
Cinqué. S'han complit en totes dues instàncies les prescripcions legals.  
  
  
  
Fonaments de dret  
Primer. La sentència apel·lada, segons ha sigut ja apuntat, va declarar, d'un costat, inadmissible el recurs contenciós administratiu deduït pel Sr. José Mengual Perelló quant a la impugnació per aquest de les NS del Verger i de l'homologació i pla parcial del sector E delimitat en tals normes subsidiàries de planejament, i, per un altre costat, va desestimar el recurs contenciós administratiu quant a la impugnació directa de l'Acord del Ple d'aquell municipi de 30 d'octubre de 2008, d'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació econòmica d'aquest sector E (polígon industrial).  
L'esmentat pronunciament d'inadmissió, adoptat pel Jutjat acollint la sol·licitud plantejada sobre aquest tema per l'Ajuntament demandat, es va fonamentar pel jutjador en el fet que no calia tindre per impugnats indirectament, en ocasió de la impugnació de l'esmentat acord plenari municipal de 30 d'octubre de 2008, els expressats instruments de planejament, ja que el demandant no citava cap norma concreta d'aquests, sinó només qüestions de tramitació.  
  
Quant a la desestimació del recurs contenciós administratiu interposat per l'actor contra l'acord plenari de 30 d'octubre de 2008, el jutjador d'instància raonava, en síntesi, que el projecte de reparcel·lació econòmica del sector E aprovat per l'Ajuntament del Verger en aquest acord era diferent, nou i independent del projecte reparcel·latori que havia sigut anul·lat en el seu moment per la Sentència d'aquesta Sala i Secció, núm. 962/2001, de 10 de juliol, confirmada pel Tribunal Suprem mitjançant l'STS 3a, Secció 5a, de 24 de març de 2004, ja que de resultes d'aquelles sentències, l'Ajuntament havia iniciat novament la gestió de l'àmbit, operant el nou projecte sobre un àmbit amb una realitat física diferent de la de l'any 1998, existint una obra d'urbanització molt més avançada que llavors i amb un major grau de consolidació de l'edificació, i per tot això no era aplicable al cas l'article 103.4 de la Llei 29/1009, invocat per l'actor. Afegia el jutjador que la conservació d'actes i tràmits d'aquell primer projecte de reparcel·lació anul·lat, acordada per l'Ajuntament, era conforme a l'article 66 de la Llei 30/1992.  
  
Finalment, assenyalava el jutjador que no podia ser acollida la pretensió de declaració de responsabilitat patrimonial de l'Administració deduïda pel demandant, per tractar-se d'una pretensió plantejada ex novo en seu jurisdiccional, i tampoc cabia, d'acord amb l'article 65 de la Llei 29/1998 i l'article 412 de la LEC, efectuar cap pronunciament respecte de les qüestions noves plantejades per l'actor en el seu escrit de conclusions i per via d'al·legacions complementàries.  
Segon. Per a la resolució d'aquest recurs d'apel·lació la Sala ha de començar examinant la sol·licitud d'inadmissió d'aquest, plantejada per l'Ajuntament apel·lat, que al·lega que va ser interposat extemporàniament per l'apel·lant per haver-lo presentat més de tres mesos després que li fora notificada pel Jutjat la sentència d'instància. Argumenta l'apel·lat que encara que el Sr. José Mengual Perelló va formular una petició de rectificació d'errors continguts en aquesta sentència i un altre de posterior de compleció d'aquesta, es tractava de sol·licituds, afirma l'Ajuntament apel·lat, que mancaven manifestament de fonament i que, per tant, no podien produir l'efecte de prorrogar el termini per a interposar el recurs d'apel·lació establit a aquest efecte en la Llei 29/1998.  
  
La mencionada sol·licitud d'inadmissió del recurs d'actuacions ha de ser rebutjada. En virtut de l'article 267.9 de l'LOPJ: ?Els terminis per als recursos que procedisquen contra la resolució de què es tracte s'interrompran des que se'n sol·licite l'aclariment, rectificació, esmena o complement, i, en tot cas, començaran a computar-se des de l'endemà de la notificació de l'acte o decret que reconeguera o negara l'omissió del pronunciament i acordara o denegara remeiar-la.- En el present cas, al marge que l'Ajuntament apel·lat considere que les sol·licituds del recurrent de rectificació d'errors continguts en la sentència i de compilació d'aquesta mancaven manifestament de fonament, la veritat és que el Jutjat les va tramitar i les va resoldre mitjançant la Interlocutòria de 25 de maig de 2011, la qual cosa porta a la Sala a atindre's a la norma de la interrupció de terminis per a la presentació de recursos regulada en l'esmentat article 267.9 de l'LOPJ.  
L'acolliment de la pretensió de l'apel·lant vulneraria, d'acord amb el que s'ha exposat, el dret del recurrent a la revisió de les resolucions judicials, que encara que es tracta, segons té reiteradament declarat el Tribunal Constitucional, d'un dret de configuració legal al qual no és aplicable el principi pro actione amb la mateixa intensitat que al dret d'accés al procés, impedeix, no obstant això, la inadmissió immotivada dels recursos que no obeïsca a l'aplicació d'una causa legal i a una interpretació raonable de les normes processals corresponents.  
  
Tercer. Pel que fa a la inadmissió pel Jutjat d'instància de la impugnació indirecta formulada per l'actor tant de les normes subsidiàries de planejament del Verger com de l'homologació i pla parcial del sector E delimitat en tals NS, ha de subratllar-se que, segons ha manifestat el Tribunal Suprem, la impugnació indirecta de disposicions de caràcter general ?els plans generals gaudeixen d'aquesta naturalesa en tot el seu contingut- no constitueix una pretensió, sinó un motiu d'impugnació dels actes concrets d'aplicació directament impugnats i, per tant, el recurs indirecte no pot, com a tal, ser declarat inadmissible, sense perjudici de la sort estimatòria o desestimatòria que puga córrer la pretensió anul·lativa de l'acte d'aplicació de la disposició general.  
  
En el present supòsit, la impugnació en el procés d'instància pel demandant dels al·ludits instruments de planejament urbanístic a l'empara de l'article 26.1 de la Llei 29/1998 no constitueix, per tant, una pretensió autònoma, sinó un mer argument impugnatori contra l'acte d'aplicació directa d'aquestes disposicions recorregut directament ?el projecte de reparcel·lació econòmica del sector E aprovat per l'Ajuntament mitjançant l'Acord plenari de 30 d'octubre de 2008- No és possible, per tant, la inadmissió del recurs indirecte, sinó el rebuig dels motius impugnatoris adduïts pel recurrent. El pronunciament d'inadmissió del recurs indirecte que efectua la sentència apel·lada és, en conseqüència, erroni.  
No obstant l'anterior, la Sala entén que són ajustats a dret els arguments en què es basa el jutjador a quo per a no acollir la impugnació indirecta de les NS del Verger i de l'homologació i pla parcial del sector E formulada pel demandant en ocasió de la impugnació directa per aquest de l'Acord del Ple de l'Ajuntament d'aquell municipi de 30 d'octubre de 2008. En la impugnació indirecta d'una disposició de caràcter general no és possible, com apunta el Jutjat d'instància, invocar els vicis formals o de procediment en què poguera haver incorregut l'elaboració d'aquesta disposició, sinó que la impugnació dels vicis de procediment té la seua seu natural en els recursos directes i en els terminis establits, i el recurs indirecte queda tan sols per a depurar, quan s'apliquen, els vicis d'il·legalitat material en què pogueren incórrer les disposicions reglamentàries i que afecten els actes d'aplicació directament impugnats (STS 3a, Secció 5a, de 8 de juny de 2011 €recurs número 2549/2007- entre d'altres).  
  
De totes maneres, i sobretot, concorre, a criteri de la Sala, una raó essencial que impedeix que puga prosperar la impugnació indirecta dels esmentats instruments de planejament exercida pel recurrent: no figura emplaçada en el procés d'instància com a part demandada la Generalitat Valenciana, administració autora dels acords de la Comissió Territorial d'Urbanisme d'Alacant que van aprovar aquells instruments de planejament, com així exigeix l'article 21.3 de la Llei 29/1998 €ni ho van demanar les parts ni ho va acordar el Jutjat- Això fa inviable l'acolliment dels motius impugnatoris exercits per la demandant en el recurs indirecte, ja que amb l'estimació quedaria vulnerat aquell precepte legal, sense que, d'altra banda, puga la Sala suplir en aquesta segona instància l'al·ludida falta d'emplaçament de l'Administració autonòmica.  
Quart. Quant a la impugnació directa pel recurrent-apel·lant de l'Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008, ha de significar-se que aquest acord ha sigut ja anul·lat per aquesta sala i secció en la Sentència núm. 8/2014, de 15 de gener, de 2014, dictada en el recurs d'apel·lació número 219/2012, amb base en una fonamentació jurídica contrària a la sostinguda pel jutjador d'instància en la sentència apel·lada en el present recurs d'apel·lació. Aquesta sentència núm. 8/2014 va ser objecte d'un incident de nul·litat plantejat per aquell ajuntament, que va ser desestimat per la Sala mitjançant la Interlocutòria de 22 de juliol de 2014. Per tant, és ferma la indicada sentència, i és obligat ací, en conseqüència, la remissió a la fonamentació jurídica d'aquesta, que es passa a transcriure i que es dona íntegrament per reproduïda en la present sentència, en virtut dels principis d'igualtat i seguretat jurídica, i en nom del principi d'unitat de doctrina:  
[«La lectura del fonament de dret primer de la Sentència de la Secció 5a de la Sala 3a del Tribunal Suprem, de data 24 de març de 2004, posa de manifest que l'abast de la decisió estimatòria de la Sentència d'aquesta Secció número 962/2001 no ha d'entendre's limitat ?com expressa l'Acord impugnat i defensa la part apel·lant- a l'anul·lació del projecte de reparcel·lació aprovat pel Ple de l'Ajuntament del Verger amb data 21 de maig de 1998 i s'estén a la del programa d'actuació integrada que constitueix el seu pressupost i fonament. I per aquest motiu no és assumible el que es resol en l'acte impugnat en el punt en què acorda conservar el programa d'actuació integrada del pla parcial sector E del sòl industrial del Verger, la qual cosa determina que, com que no s'ha procedit en execució d'aquesta sentència a tramitar i aprovar un nou programa d'actuació integrada que substituïra l'anul·lat, es procedisca a l'anul·lació del projecte de reparcel·lació i del projecte d'urbanització aprovats per aquest acord en faltar el programa d'actuació integrada que ha de servir-los del fonament.»]  
  
Cinqué. El que s'exposa en el fonament jurídic precedent condueix a l'estimació en aquest punt del recurs d'apel·lació formulat pel Sr. José Mengual Perelló, a revocar parcialment la sentència apel·lada i a reiterar de nou l'anul·lació de l'Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008, per no ser conforme a dret.  
  
Finalment, quant a les pretensions indemnitzatòries exercides pel recurrent-apel·lant, atés que totes elles s'interessen per aquest per al cas que es declare la impossibilitat material i/o legal de devolució de les finques que va aportar en el seu moment a la reparcel·lació del sector E, haurà d'estar-se en aquest particular al que s'acorde en execució de sentència en l'incident que es tramite pel jutjat d'acord amb l'article 105.2 de la Llei 29/1998.  
En suma, de conformitat amb tot el que s'ha fonamentat, és procedent l'estimació parcial del recurs d'apel·lació.  
Sisé. En virtut de l'article 139.2 de la Llei 29/1998, no és procedent fer expressa imposició de costes processals d'aquesta segona instància, ja que ha sigut estimat parcialment el recurs d'apel·lació.  
Per tot això,  
Disposem  
1. Rebutjar la sol·licitud d'inadmissió del present recurs d'apel·lació número 440/2012 formulada per l'ajuntament apel·lat.  
2. Estimar en part el recurs d'apel·lació, interposat pel Sr. José Mengual Perelló, contra la Sentència núm. 85/11, de 16 de març de 2011, dictada pel Jutjat Contenciós Administratiu núm. 1 d'Alacant en el recurs contenciós administratiu ordinari número 182/2009.  
  
3. Revocar parcialment la sentència apel·lada i anul·lar, per ser contrària a dret, l'Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008, d'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació econòmica del sector E (polígon industrial).  
4. Estar, quant a les pretensions indemnitzatòries exercides per l'apel·lant, al que s'acorde en execució de sentència en l'incident que es tramite davant del jutjat d'acord amb l'article 105.2 de la Llei 29/1998.  
5. Desestimar en la resta el recurs d'apel·lació.  
6. No fer expressa imposició de costes processals.  
Així ho pronunciem, manem i signem.  
Interlocutòria  
València, 9 de febrer de 2018  
Antecedents del fet  
Primer. La representació processal de la part apel·lant (successors processals del Sr. José Mengual) ha presentat un escrit en què sol·licita la rectificació, esmena, aclariment i compleció de la Sentència núm. 718/2016, dictada en el present recurs d'apel·lació.  
Segon. La Sala ha disposat escoltar la part contrària per un termini de cinc dies a fi de poder formular al·legacions sobre l'anterior sol·licitud formulada per l'apel·lant, amb el resultat que consta en les actuacions.  
Fonaments jurídics  
Primer. Sol·licita la part apel·lant, d'un costat, que es complete la sentència per incórrer en incongruència omissiva, per no haver donat resposta a totes les pretensions exercides per aquella part en el seu escrit d'interposició del recurs d'apel·lació contra la sentència d'instància.  
En aquest sentit, addueix l'apel·lant que, contràriament al que assenyala la sentència, no totes les pretensions exercites pel recurrent-apel·lant es van interessar per aquest per al cas que es declarara la impossibilitat material i/o legal de devolució de les finques que va aportar en el seu moment a la reparcel·lació del sector E, sinó que algunes pretensions van ser sol·licitades de conformitat amb els articles 31.2, 65.3 i 71.1.d de la Llei 29/1998, per la qual cosa no pot estar respecte a aquestes pretensions al que s'acorde pel jutjat en l'incident que tramite d'acord amb l'article 105.2 de la Llei 29/1998.  
L'article 267.5 de la LOPJ i l'article 215.2 de l'LEC prevenen, com a excepció a la regla general de la invariabilitat de les resolucions judicials una vegada signades, la possibilitat del complement de sentències i actuacions quan siga necessari per a la plena eficàcia o per a suplir l'omissió manifesta de pronunciaments relatius a pretensions oportunament deduïdes i substanciades en el procés (ATS, 3a, Secció 5a, de 10 de juliol de 2017 €recurs de cassació número 2042/2016).  
  
En el cas d'actuacions, és cert que la part apel·lant va exercir, tant en la demanda com després en l'escrit d'apel·lació, determinades pretensions a l'empara de l'article 31.2 de la Llei 29/1998, per la qual cosa, en relació amb aquelles, la decisió de la sentència no pot disposar que s'estiga al que s'acorde en l'incident que es tramite pel jutjat conforme a l'article 105.2 de la Llei 29/1998.  
Es tracta de les pretensions que s'indiquen a continuació, el reconeixement de les quals com a situació jurídica individualitzada a favor de l'apel·lant s'han d'incloure en la decisió de la sentència, d'acord amb l'article 31.2 de la Llei 29/1998 i a la vista que la decisió disposa l'anul·lació de l'Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008. Són les següents: la condemna a l'esmentat ajuntament:  
- 1. a la devolució de les finques aportades per l'apel·lant a la reparcel·lació, i a concordar la realitat registral amb la extrarregistral, i la realitat cadastral amb la extracadastral, si escau;  
?2. a la devolució de les quantitats ingressades pel recurrent, si escau, en concepte d'indemnitzacions i càrregues, així com de qualsevol altra quantitat repercutida, amb els interessos legals corresponents;  
  
?3. a la indemnització a l'apel·lant, en aplicació del principi de plena indemnitat, dels següents danys i perjudicis causats, amb els interessos legals corresponents: danys morals que, si escau, s'acrediten i quantifiquen, a determinar en execució de sentència conformement a les bases fixades pel recurrent en el seu escrit de conclusions ?article 71.1.d de la Llei 29/1998?; despeses derivades de les actuacions anul·lades per la Sentència núm. 718/2016 que, si escau, s'acrediten i quantifiquen, a determinar en execució de sentència conformement a les bases fixades per aquell en el seu escrit de conclusions, més els interessos legals corresponents ?article 71.1.d de la Llei 29/1998, avantdit?; i indemnització pel temps de privació de poder desenvolupar cap activitat en la parcel·la de resultat, en la quantia que, si escau, s'acredite i quantifique en execució de sentència ?article 71.1.d al·ludit- No és procedent acordar cap indemnització en concepte de via de fet, per tractar-se d'una qüestió que no ha sigut objecte de la sentència d'actuacions.  
?4. i a la cancel·lació de les inscripcions en els registres públics a què hagen tingut accés els procediments administratius de gestió (el procediment de planificació no, ja que ha sigut rebutjada per la sentència la impugnació indirecta de les NS del Verger i de l'homologació i pla parcial del sector E formulada pel recurrent en ocasió de la impugnació directa per aquest de l'Acord del Ple de l'Ajuntament d'aquell municipi de 30.10.2008).  
En els termes exposats, és procedent la compleció del fonament jurídic cinqué i del punt 4 de la decisió de la sentència núm. 718/2016. Quant a les pretensions exercides per l'apel·lant d'acord amb l'article 105.2 de la Llei 29/1998, es manté l'esmentat fonament i punt de la decisió.  
Segon. Sol·licita, així mateix, la part apel·lant que es complete la sentència reconeixent al seu favor les següents pretensions: inscripció de la sentència en els registres públics als quals haguera tingut accés l'acte impugnat; increment en dos punts dels interessos legals en el cas que s'aprecie falta de diligència en el compliment de la sentència, i inclusió en els pressupostos municipals de la partida corresponent a la indemnització per danys i perjudicis i, si escau, la corresponent al compliment per equivalència.  
Tals pretensions no poden ser reconegudes en la sentència per tractar-se de mesures que han de ser sol·licitades, si escau, en l'execució d'aquesta sentència, segons es desprén dels articles 107.1, 106.3 i 106.1 de la Llei 29/1998, preceptes que es troben previstos en aquesta llei en el capítol IV del títol IV (execució de sentències) i no en l'article 71.  
  
Per tant, la sentència ha de completar-se (article 267.5 de l'LOPJ) en el sentit d'establir que les indicades pretensions no poden ser reconegudes en sentència, sinó, si escau, en període d'execució de sentència.  
  
Tercer. Sol·licita també l'apel·lant que s'aclarisca la sentència en el sentit d'assenyalar de forma explícita si l'anul·lació de l'Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008 es refereix a tots els acords adoptats en aquesta resolució.  
Segons s'assenyala en l'apartat primer del fonament jurídic cinqué de la sentència, anul·la l?«Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008». En el punt 3 de la decisió es diu que s'anul·la l?«Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008, d'aprovació definitiva del projecte de reparcel·lació econòmica del sector E (polígon industrial)», per ser així com, segons el document aportat en el seu moment pel recurrent amb el seu escrit d'interposició del recurs contenciós administratiu, l'Ajuntament mateix titula l'esmentat acord plenari. En definitiva, i per a donar resposta a la sol·licitud d'aclariment formulat per l'apel·lant, és procedent indicar a aquest, d'acord amb l'article 267.1 de l'LOPJ, que la sentència anul·la íntegrament l'esmentat acord municipal.  
Quart. Sol·licita, així mateix, l'apel·lant que es complete la sentència amb els fonaments jurídics omesos, ja que només dona resposta a un dels motius d'anul·lació de l'acord impugnat.  
Com es desprén de la lectura de la sentència, la Sala basa el pronunciament de revocació parcial de la sentència apel·lada i d'anul·lació de l'Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008 en el motiu recollit en el fonament jurídic quart de la Sentència 718/2016. Això fa innecessari l'examen per la Sala dels restants motius impugnatoris exercits pel recurrent en el seu escrit d'apel·lació en suport de la seua pretensió d'anul·lació d'aquell acord municipal, en oferir-se ja pel Tribunal raons que per si soles són suficients per a fonamentar el seu pronunciament (en aquest sentit, STS 3a, Secció 5a, de 31 de maig de 2011 €recurs de cassació número 3055/2007-, i STC, 2a núm. 155/2012, de 16 de juliol).  
Cinqué. Interessa l'apel·lant que es complete també la sentència en el sentit de declarar de forma explícita la conducta dolosa i el caràcter dolós de l'incompliment de l'actuació de l'Ajuntament del Verger, la seua mala gestió i l'incompliment per aquest de la diligència i tutela que preceptua la Constitució i la legislació per a les administracions públiques.  
L'expressada sol·licitud ha de ser rebutjada, ja que implica la realització d'una nova valoració per la Sala del material probatori que consta en actuacions, que no pot dur-se a terme per l'òrgan jurisdiccional una vegada dictada la sentència perquè contravindria el principi d'immodificabilitat de les sentències després de ser dictades.  
Sisé. Sol·licita l'apel·lant, a més, que s'aclarisca per la Sala el punt cinqué de la decisió, que disposa «desestimar, en la resta, el recurs d'apel·lació».  
Donant resposta a la sol·licitud d'aquell, ha d'indicar-se que, excepte les pretensions que s'estimen en la decisió de la sentència, i les que es reconeixen en el fonament jurídic primer del present acte, les restants no s'acullen per la Sala, conforme al que es raona en els fonaments jurídics precedents d'aquest acte.  
Seté. D'altra banda, no pot ser acollida la sol·licitud de l'apel·lant que es complete la sentència pronunciant-se la Sala sobre les qüestions relatives a les normes urbanístiques de les NS del Verger que s'assenyalen per aquell. En el fonament jurídic tercer de la sentència es desestima per la Sala, per les raons que conté aquell fonament, la impugnació directa de l'Acord del Ple de l'Ajuntament del Verger de 30 d'octubre de 2008, basada pel recurrent en la impugnació indirecta de les NS del Verger i de l'homologació i pla parcial del sector E. No és possible, per tant, efectuar sobre tals disposicions generals altres consideracions que les que s'efectuen en aquest fonament jurídic tercer.  
Huité. No pot la Sala, d'un altre costat, pronunciar-se sobre les concretes pretensions que se sol·liciten per l'apel·lant en la demanda i en l'escrit d'apel·lació per al supòsit que es declare la impossibilitat material i/o legal de devolució de les finques que va aportar en el seu moment a la reparcel·lació del sector E. Com es raona per la Sala en el fonament jurídic cinqué de la sentència, haurà d'estar-se sobre el particular al que s'acorde pel Jutjat en l'incident que tramite, si escau, d'acord amb l'article 105.2 de la Llei 29/1998.  
Nové. L'apel·lant sol·licita, finalment, que es rectifique l'error en què incorre la sentència en el fonament jurídic tercer quan afirma que aquell no va demanar en el procés d'instància que s'emplaçara a la Generalitat Valenciana com a administració autora dels acords d'aprovació dels instruments de planejament indirectament impugnats per aquest.  
Doncs bé, l'esment en aquest fonament jurídic relatiu al fet que el recurrent no va sol·licitar al Jutjat que emplaçara la Generalitat Valenciana, obeeix a un manifest error material que es desprén del simple examen de les actuacions d'instància: en l'escrit d'al·legacions complementàries que la representació processal del recurrent va presentar davant del Jutjat en data 19 de gener de 2010 €folis 345 i següents de les actuacions d'instància?, aquesta part va sol·licitar expressament mitjançant altressí segon «l'emplaçament de la Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge». En conseqüència, d'acord amb l'article 267.3 de l'LOPJ, és procedent la rectificació per la Sala de l'al·ludit error material, i ha de constar en l'esmentat fonament jurídic tercer de la sentència que la part actora sí que va sol·licitar que s'emplaçara la Generalitat Valenciana.  
Desé. Article 267.8 de l'LOPJ, en la virtut del qual no és possible contra aquest cap recurs.  
En atenció a aquestes fonamentacions,  
La Sala resol:  
Completar/aclarir/rectificar, en els termes exposats en la fonamentació jurídica del present acte, la sentència dictada en el recurs d'apel·lació número 440/2012.  
Contra aquesta interlocutòria no és possible interposar cap recurs.  
Així ho acorden, manen i signen els il·lustríssims senyors anotats. En done fe.  
El que s'ha transcrit anteriorment concorda bé i fidelment amb l'original, al qual, en tot cas, em remet. I per deixar-ne constància i retornar el que s'ha remés al jutjat de què procedeix, a fi que es porte a pur i degut efecte el que s'acorda, l'expedisc a València, el 3 d'abril de 2018.  
  
  
El Verger, 11 de juny de 2019.- L'alcalde: J. Basili Salort Bertomeu.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8582, del 02-07-2019 (2019/6048)

Información pública de la sentencia y auto de aclaración dictados por el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana en el recurso de apelación número 440/2012 en relación a la aprobación definitiva del proyecto de reparcelación económica del sector E (polígono industrial).
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   8582

Fecha DOGV
:   02-07-2019

Sección del DOGV
:   V. ANUNCIOS - A) ORDENACIÓN DEL TERRITORIO Y URBANISMO

Número del documento
:   2019/6048

CVE


Fecha del documento
:   11-06-2019

Organismo emisor
:   Ayuntamiento de El Verge

Tipo de documento
:   Anuncio

Descriptores 

:   * [Verger, el](javascript:void(0))
    * [plan de urbanismo](javascript:void(0))
    * [administración local](javascript:void(0))

Información pública de la sentencia y auto de aclaración dictados por el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana en el recurso de apelación número 440/2012 en relación a la aprobación definitiva del proyecto de reparcelación económica del sector E (polígono industrial). [2019/6048]  
En cumplimiento de lo ordenado en la Providencia de fecha 25 de marzo de 2019, dictado por el Juzgado de lo Contencioso-Administrativo número 1 de Alicante, se hace público el texto íntegro de la sentencia número 718/2016, de 21 de julio, y del Auto de fecha 9 de febrero de 2018, dictados ambos por la Sala de lo Contencioso-Administrativo del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, del siguiente tenor literal:  
Tribunal Superior de Justicia de la Comunitat Valenciana  
Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Primera  
València, 21 de julio de 2016.  
Sentencia número:718.  
En el recurso de apelación número 440/2012, interpuesto por D. José Mengual Perelló contra la sentencia núm. 85/11, de 16 de marzo de 2011, dictada por el Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° Uno de Alicante en el recurso contencioso-administrativo ordinario número 182/2009.  
Ha sido parte apelada el Ayuntamiento de El Verger; siendo magistrada ponente Da Desamparados Iruela Jiménez.  
  
Antecedentes de hecho  
Primero. En el Juzgado de lo Contencioso-Administrativo número 1 de Alicante se siguió el recurso contencioso-administrativo ordinario número 182/2009, deducido por D. José Mengual Perelló frente a los acuerdos adoptados por el Pleno del Ayuntamiento de El Verger en fecha de 30 de octubre de 2008 relativos a la aprobación definitiva del proyecto de reparcelación económica del sector E (polígono industrial).  
El actor, además, impugnó indirectamente en el proceso las normas subsidiarias de El Verger, así como la homologación y plan parcial del referido sector E contemplado en tales NS.  
En el expresado recurso contencioso-administrativo se dictó en fecha 16 de marzo de 2011 sentencia número 85/11 declarándolo inadmisible en cuanto a la aludida impugnación de las NS y de la homologación y plan parcial del sector E, y desestimándolo en lo relativo a la impugnación del acuerdo del Pleno de ese municipio de 30 de octubre de 2008, de aprobación definitiva del proyecto de reparcelación económica del mencionado sector E (polígono industrial); todo ello sin hacer la sentencia expresa imposición de costas procesales.  
Mediante auto de 25 de mayo de 2011 se dispuso por el Juzgado no haber lugar a la aclaración de sentencia solicitada por el actor.  
  
Segundo. Contra la anterior sentencia se interpuso por D. José Mengual Perelló, en tiempo y forma, recurso de apelación, solicitando se dictase por la Sala sentencia que revocase la apelada y estimase el recurso contencioso-administrativo de instancia, acogiendo las pretensiones ejercitadas por el mismo en el suplico de su escrito de demanda y de conclusiones.  
Tercero. Admitido a trámite por el Juzgado el recurso de apelación, se dio traslado al Ayuntamiento apelado, que formuló oposición, solicitando el dictado por la Sala de sentencia que declarase la inadmisión de dicho recurso de apelación por extemporáneo y, subsidiariamente, lo desestimase y confirmase la sentencia recurrida, con expresa condena en costas al recurrente.  
Cuarto. Elevados los autos a este tribunal, y una vez recibidos, se formó el presente rollo de apelación, disponiéndose por la Sala no haber lugar a acordar el recibimiento a prueba solicitado por el apelante. Se señaló para la votación y fallo del asunto el día doce de julio de dos mil dieciséis.  
Quinto. Se han cumplido en ambas instancias las prescripciones legales.  
  
  
  
Fundamentos de derecho  
Primero. La sentencia apelada,.según, ha sido, ya apuntado, declaró, de un lado, inadmisible el recurso contencioso-administrativo deducido por D. José Mengual Perelló en lo relativo a la impugnación por este de las NS de El Verger y de la homologación y plan parcial del sector E delimitado en tales normas subsidiarias de planeamiento, y de otro lado desestimó el recurso contencioso-administrativo en cuanto a la impugnación directa del acuerdo del Pleno de ese municipio de 30 de octubre de 2008, de aprobación definitiva del proyecto de reparcelación económica de dicho sector E (polígono industrial).  
El mencionado pronunciamiento de inadmisión, adoptado por el Juzgado acogiendo la solicitud planteada al respecto por el Ayuntamiento demandado, se fundamentó por el Juzgador en que no cabía tener por impugnados indirectamente, con ocasión de la impugnación del citado acuerdo plenario municipal de 30 de octubre de 2008, los expresados instrumentos de planeamiento por cuanto no se citaba por el demandante ninguna norma concreta de los mismos, sino solo cuestiones de tramitación.  
En cuanto a la desestimación del recurso contencioso-administrativo, interpuesto por el actor frente al acuerdo plenario de 30 de octubre de 2008, razonaba el Juzgador de instancia, en síntesis, que el proyecto de reparcelación económica del sector E aprobado por el Ayuntamiento de El Verger en dicho acuerdo era distinto, nuevo e independiente del proyecto reparcelatorio que había sido anulado en su día por la sentencia de esta Sala y Sección núm. 962/2001, de 10 de julio, confirmada por el Tribunal Supremo mediante la STS 3ª, Sección 5ª, de 24 de marzo de 2004, ya que a resultas de aquellas sentencias el Ayuntamiento había iniciado nuevamente la gestión del ámbito, operando el nuevo proyecto sobre un ámbito con una realidad física distinta a la del año 1998, existiendo una obra de urbanización mucho más avanzada que entonces y con un mayor grado de consolidación de la edificación, por todo lo cual no era aplicable al caso el art. 103.4 de la Ley 29/1009 invocado por el actor. Añadía el Juzgador que la conservación de actos y trámites de aquel primer proyecto de reparcelación anulado acordada por el Ayuntamiento era conforme al art. 66 de la Ley 30/1992.  
Por último, señalaba el Juzgador que no podía ser acogida la pretensión de declaración de responsabilidad patrimonial de la Administración deducida por el demandante, por tratarse de una pretensión planteada ex novo en sede jurisdiccional, y tampoco cabía, a tenor del art. 65 de la Ley 29/1998 y art. 412 de la LEC, efectuar pronunciamiento alguno respecto de las cuestiones nuevas planteadas por el actor en su escrito de conclusiones y por vía de alegaciones complementarias.  
Segundo. Para la resolución del presente recurso de apelación ha de comenzar la Sala examinando la solicitud de inadmisión del mismo planteada por el Ayuntamiento apelado, quien alega que fue interpuesto extemporáneamente por el apelante, al haberlo presentado más de tres meses después de que le fuera notificada por el Juzgado la sentencia de instancia. Argumenta el apelado que aunque D. José Mengual Perelló formuló una petición de rectificación de errores contenidos en dicha sentencia y otro posterior de compleción de la misma, se trataba de solicitudes, afirma el Ayuntamiento apelado, que carecían manifiestamente de fundamento y que, por tanto, no podían producir el efecto de prorrogar el plazo para interponer recurso de apelación establecido al efecto en la Ley 29/1998.  
La referida solicitud de inadmisión del recurso de autos ha de ser rechazada. En virtud del artículo 267.9 de la LOPJ «Los plazos para los recursos que procedan contra la resolución de que se trate se interrumpirán desde que se solicite su aclaración, rectificación, subsanación o complemento y, en todo caso, comenzarán a computarse desde el día siguiente a la notificación del auto o decreto que reconociera o negase Ia omisión del pronunciamiento y acordase o denegara remediarla». En el presente caso, al margen de que el Ayuntamiento apelado considere que las solicitudes del recurrente de rectificación de errores contenidos en la sentencia y de compelación de la misma eran manifiestamente carentes de fundamento, lo cierto es que el Juzgado les dio trámite y las resolvió mediante auto de 25 de mayo de 2011, lo que lleva a la Sala a atenerse a la norma de la interrupción de plazos para la presentación de recursos regulada en el antecitado art. 267.9 de la LOPJ.  
El acogimiento de la pretensión del apelante vulneraría, a tenor de lo expuesto, el derecho del recurrente a la revisión de las resoluciones judiciales, que aunque se trata, según tiene reiteradamente declarado el Tribunal Constitucional, de un derecho de configuración legal al que no resulta aplicable el principio pro actione con la misma intensidad que al derecho de acceso al proceso, impide sin embargo la inadmisión inmotivada de los recursos que no obedezca a la aplicación de una causa legal y a una interpretación razonable de las normas procesales correspondientes.  
Tercero. Por lo que se refiere a la inadmisión por el Juzgado de instancia de la impugnación indirecta formulada por el actor tanto de las normas subsidiarias de planeamiento de El Verger como de la homologación y plan parcial del sector E delimitado en tales NS, ha de subrayarse que, según tiene puesto de manifiesto el Tribunal Supremo, la impugnación indirecta de disposiciones de carácter general ?los planes generales gozan de esa naturaleza en todo su contenido- no constituye una pretensión, sino un motivo de impugnación de los actos concretos de aplicación directamente impugnados y, por consiguiente, el recurso indirecto no puede, como tal, ser declarado inadmisible, sin perjuicio de la suerte estimatoria o desestimatoria que pueda correr la pretensión anulatoria del acto de aplicación de la disposición general.  
En el presente supuesto, la impugnación en el proceso de instancia por el demandante de los aludidos instrumentos de planeamiento urbanístico al amparo del art. 26.1 de la Ley 29/1998 no constituye, por tanto, una pretensión autónoma, sino un mero argumento impugnatorio frente al acto de aplicación directa de dichas disposiciones recurrido directamente ?el proyecto de reparcelación económica del sector E aprobado por el Ayuntamiento mediante acuerdo plenario de 30 de octubre de 2008- No cabe, por consiguiente, la inadmisión del recurso indirecto, sino el rechazo de los motivos impugnatorios aducidos por el recurrente. El pronunciamiento de inadmisión del recurso indirecto que efectúa la sentencia apelada es, en consecuencia, erróneo.  
No obstante lo anterior, entiende la Sala que son ajustados a derecho los argumentos en que se basa el Juzgador a quo para no acoger la impugnación indirecta de las NS de El Verger y de la homologación y plan parcial del sector E formulada por el demandante con ocasión de la impugnación directa por este del acuerdo del acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de ese municipio de 30 de octubre de 2008. En la impugnación indirecta de una disposición de carácter general no cabe, como apunta el Juzgado de instancia, invocar los vicios formales o de procedimiento en que pudiera haber incurrido la elaboración de esa disposición, sino que la impugnación de los vicios de procedimiento tiene su sede natural en los recursos directos y en los plazos para ellos establecidos, quedando el recurso indirecto tan solo para depurar con ocasión de su aplicación los vicios de ilegalidad material en que pudieran incurrir las disposiciones reglamentarias y que afecten a los actos de aplicación directamente impugnados (STS 3ª, Sección 5ª, de 8 de junio de 2011 €recurso número 2549/2007- entre otras).  
De todas formas, y sobre todo, concurre, a criterio de la Sala, una razón esencial que impide que pueda prosperar la impugnación indirecta de los referidos instrumentos de planeamiento ejercitada por el recurrente: no figura emplazada en el proceso de instancia como parte demandada la Generalitat Valenciana, Administración autora de los acuerdos de la Comisión Territorial de Urbanismo de Alicante que aprobaron aquellos instrumentos de planeamiento, como así exige el art. 21.3 de la Ley 29/1998 €ni lo pidieron las partes ni lo acordó el Juzgado- Ello hace inviable el acogimiento de los motivos impugnatorios ejercitados por la demandante en el recurso indirecto, por cuanto con su estimación quedaría vulnerado ese precepto legal, sin que, por otro lado pueda la Sala suplir en esta segunda instancia la aludida falta de emplazamiento de la Administración autonómica.  
Cuarto. En lo relativo a la impugnación directa por el recurrente-apelante del precitado acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008, ha de significarse que ese acuerdo ha sido ya anulado por esta Sala y Sección en sentencia núm. 8/2014, de 15 de enero, de 2014, dictada en el recurso de apelación número 219/2012, con base en una fundamentación jurídica contraria a la sostenida por el Juzgador de instancia en la sentencia apelada en el presente recurso de apelación. Dicha sentencia número 8/2014 fue objeto de un incidente de nulidad planteado por aquel Ayuntamiento, que fue desestimado por la Sala mediante auto de 22 de julio de 2014. Siendo, por tanto, firme la indicada sentencia, resulta obligado aquí, en consecuencia, la remisión a la fundamentación jurídica de la misma, que se pasa a transcribir y que se da íntegramente por reproducida en la presente sentencia, en virtud de los principios de igualdad y seguridad jurídica, y en aras al principio de unidad de doctrina:  
[«La lectura del Fundamento de Derecho Primero de la Sentencia de la Sección 5ª de la Sala 3ª del Tribunal Supremo de fecha 24 de marzo de 2004 pone de manifiesto que el alcance el fallo estimatorio de la Sentencia de esta Sección número 962/2001 no debe entenderse limitado ?como expresa el Acuerdo impugnado y defiende la parte apelante- a la anulación del Proyecto de Reparcelación aprobado por el Pleno del Ayuntamiento de El Verger con fecha 21 de mayo de 1998 y se extiende a la del Programa de Actuación Integrada que constituye su presupuesto y fundamento. Y al ser así no resulta asumible lo resuelto en el acto impugnado en el extremo en que acuerda ?conservar el Programa de Actuación Integrada del Plan Parcial Sector E del Suelo Industrial de El Verger?, lo que determina que, en cuanto no se ha procedido en ejecución de dicha Sentencia a tramitar y aprobar un nuevo Programa de Actuación Integrada que viniese a sustituir al anulado, proceda la anulación del Proyecto de Reparcelación y del Proyecto de Urbanización aprobados por dicho Acuerdo al faltar el Programa de Actuación Integrada que debe servirles del fundamento».]  
Quinto. Lo expuesto en el fundamento jurídico precedente conduce a la estimación en este punto del recurso de apelación formulado por D. José Mengual Perelló, revocando parcialmente la sentencia apelada y reiterando de nuevo la anulación del acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008, por no ser conforme a derecho.  
Por último, en cuanto a las pretensiones indemnizatorias ejercitadas por el recurrente-apelante, dado que todas ellas se interesan por este para el caso de que se declare la imposibilidad material, y/o legal de devolución al mismo de las fincas que aportó en su día a la reparcelación del Sector E, habrá de estarse en este particular a lo que se acuerde en ejecución de sentencia en el incidente que se tramite por el Juzgado a tenor del artículo 105.2 de la Ley 29/1998.  
En suma procede, de conformidad con todo lo fundamentado, la estimación parcial del recurso de apelación.  
Sexto. En virtud del art. 139.2 de la Ley 29/1998, no procede hacer expresa imposición de costas procesales de esta segunda instancia, al haber sido estimado parcialmente el recurso de apelación.  
Por cuanto antecede,  
Fallamos  
1. Rechazar la solicitud de inadmisión del presente recurso de apelación número 440/2012 formulada por el Ayuntamiento apelado.  
2. Estimar en parte el recurso de apelación, interpuesto por D. José Mengual Perelló contra la sentencia número 85/11, de 16 de marzo de 2011, dictada por el Juzgado de lo Contencioso-Administrativo núm. Uno de Alicante en el recurso contencioso-administrativo ordinario número 182/2009.  
3. Revocar parcialmente la sentencia apelada, y anular, por ser contrario a derecho, el acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008, de aprobación definitiva del proyecto de reparcelación económica del sector E (polígono industrial).  
4. Estar, en cuanto a las pretensiones indemnizatorias ejercitadas por el apelante, a lo que se acuerden ejecución de sentencia en el incidente que se tramite ante el Juzgado a tenor del art. 105.2 de la Ley 29/1998.  
5. Desestimar, en lo demás, el recurso de apelación.  
6. No hacer expresa imposición de costas procesales.  
Así lo pronunciamos, mandamos y firmamos.  
Auto  
 València, 9 de febrero de 2018  
Antecedentes del hecho  
Primero. La representación procesal de la parte apelante (sucesores procesales de D. José Mengual) ha presentado escrito solicitando la rectificación, subsanación, aclaración y compleción de la sentencia núm. 718/2016 dictada en el presente recurso de apelación.  
Segundo. Por la Sala se ha dispuesto oír a la parte contraria por término de cinco días a fin de poder formular alegaciones acerca de la anterior solicitud formulada por el apelante, con el resultado que obra en autos.  
Fundamentos jurídicos  
Primero. Solicita la parte apelante, de un lado, que se complete la sentencia por incurrir en incongruencia omisiva, al no haber dado respuesta a todas las pretensiones ejercitadas por esa parte en su escrito de interposición del recurso de apelación contra la sentencia de instancia.  
En este sentido aduce el apelante que, contrariamente a lo que señala la sentencia, no todas las pretensiones ejercitadas por el recurrente-apelante se interesaron por este para el caso de que se declarase la imposibilidad material y/o legal de devolución al mismo de las fincas que aportó en su día a la reparcelación del Sector E, sino que algunas pretensiones fueron solicitadas de conformidad con los artículos 31.2, 65.3 y 71.1.d) de la Ley 29/1998, por lo que no puede estarse respecto a estas pretensiones a lo que se acuerde por el Juzgado en el incidente que tramite a tenor del art. 105.2 de la Ley 29/1998.  
El artículo 267.5 de la LOPJ y el artículo 215.2 de la LEC prevén, como excepción a la regla general de la invariabilidad de las resoluciones judiciales una vez firmadas, la posibilidad del complemento de sentencias y autos cuando sea necesario para su plena eficacia o para suplir la omisión manifiesta de pronunciamientos relativos a pretensiones oportunamente deducidas y sustanciadas en el proceso (ATS, 3ª, Sección 5ª, de 10 de julio de 2017 €recurso de casación número 2042/2016).  
En el caso de autos, es cierto que la parte apelante ejercitó, tanto en la demanda como después en el escrito de apelación, determinadas pretensiones al amparo del art. 31.2 de la Ley 29/1998, por lo que en relación con las mismas el fallo de la sentencia no puede disponer que se esté a lo que se acuerde en el incidente que se tramite por el Juzgado conforme al art. 105.2 de la Ley 29/1998.  
Se trata de las pretensiones que se indican a continuación, cuyo reconocimiento como situación jurídica individualizada a favor del apelante procede incluir en el fallo de la sentencia, a tenor del art. 31.2 de la Ley 29/1998 y a la vista de que ese fallo dispone la anulación del acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger en fecha de 30 de octubre de 2008. Son las siguientes: la condena al citado Ayuntamiento:  
- 1. a la devolución de Ias fincas aportadas por el apelante a la reparcelación, y a concordar la realidad registral con la extrarregistral, y la realidad catastral con la extracatastral, en su caso.  
?2. a la devolución de las cantidades ingresadas por el recurrente, en su caso, en concepto de indemnizaciones y cargas, así como de cualquier otra cantidad repercutida, con los intereses legales correspondientes.  
?3. a la indemnización al apelante, en aplicación del principio de plena indemnidad, de los siguientes daños y perjuicios causados, con los intereses legales correspondientes: daños morales que, en su caso, se acrediten y cuantifiquen, a determinar en ejecución de sentencia con arreglo a las bases fijadas por el recurrente en su escrito de conclusiones ?art. 71.1.d) de la Ley 29/1998?; gastos derivados de las actuaciones anuladas por la sentencia núm. 718/2016 que, en su caso, se acrediten y cuantifiquen, a determinar en ejecución de sentencia con arreglo a las bases fijadas por aquel en su escrito de conclusiones, más los intereses legales correspondientes ?art. 71.1.d) de la Ley 29/1998, antecitado?; e indemnización por el tiempo de privación de poder desarrollar actividad alguna en la parcela de resultado, en la cuantía que, en su caso, se acredite y cuantifique en ejecución de sentencia ?art. 71.1.d) aludido- No ha lugar a acordar ninguna indemnización en concepto de vía de hecho, al tratarse de una cuestión que no ha sido objeto de la sentencia de autos.  
?4. y a la cancelación de las inscripciones en los registros públicos a que hayan tenido acceso los procedimientos administrativos de gestión (el procedimiento de planificación no, al haber sido rechazada por la sentencia la impugnación indirecta de las NS de El Verger y de la homologación y plan parcial del sector E formulada por el recurrente con ocasión de la impugnación directa por este del acuerdo del acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de ese municipio de 30.10.2008).  
En los términos expuestos procede la compleción del fundamento jurídico quinto y del punto 4 del fallo de la sentencia número 718/2016. En cuanto a las pretensiones ejercitadas por el apelante a tenor del art. 105.2 de la Ley 29/1998, se mantiene el citado fundamento y punto del fallo.  
Segundo. Solicita asimismo la parte apelante que se complete la sentencia reconociendo a su favor las siguientes pretensiones: inscripción de la sentencia en los registros públicos a los que hubiere tenido acceso el acto impugnado; incremento en dos puntos de los intereses legales en el caso de que se aprecie falta de diligencia en el cumplimiento de la sentencia; e inclusión en los presupuestos municipales de la partida correspondiente a la indemnización por daños y perjuicios y, en su caso, la correspondiente al cumplimiento por equivalencia.  
Tales pretensiones no pueden ser reconocidas en la sentencia, por tratarse de medidas que deben ser solicitadas, en su caso, en la ejecución de dicha sentencia, según así se desprende de los articles 107.1, 106.3 y 106.1 de la Ley 29/1998, preceptos que se encuentran previstos en esa ley en el capítulo IV del título IV ?»ejecución de sentencias»- y no en el article 71.  
Por tanto, la sentencia ha de completarse (article 267.5 de la LOPJ) en el sentido de establecer que las indicadas pretensiones no pueden ser reconocidas en sentencia, sino, en su caso, en periodo de ejecución de sentencia.  
Tercero. Solicita también el apelante que se aclare la sentencia en el sentido de señalar de forma explícita si la anulación del acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008 se refiere a todos los acuerdos adoptados en dichas resolución.  
Según se señala en el apartado primero del fundamento jurídico quinto de la sentencia, la misma anula el «acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008». En el punto 3 del fallo se dice que se anula el «Acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008, de aprobación definitiva del proyecto de reparcelación económica del sector E (polígono industrial)», por ser así como, según el documento aportado en su día por el recurrente con su escrito de interposición del recurso contencioso-administrativo, el propio Ayuntamiento titula el mencionado acuerdo plenario. En definitiva, y para dar respuesta a la solicitud de aclaración formulada por el apelante, procede indicar a este, a tenor del artículo 267.1 de la LOPJ, que la sentencia anula en su totalidad el referido acuerdo municipal.  
Cuarto. Solicita asimismo el apelante que se complete la sentencia con los fundamentos jurídicos omitidos, puesto que solo da respuesta a uno de los motivos de anulación del acuerdo impugnado.  
Como se desprende de la lectura de la sentencia, la Sala basa el pronunciamiento de revocación parcial de la sentencia apelada y de anulación del acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008 en el motivo recogido en el fundamento jurídico cuarto de la sentencia 718/2016. Ello hace innecesario el examen por la Sala de los restantes motivos impugnatorios ejercitados por el recurrente en su escrito de apelación en apoyo de su pretensión de anulación de aquel acuerdo municipal, al ofrecerse ya por el Tribunal razones que por sí solas son suficientes para fundar su pronunciamiento (en este sentido, STS 3ª, Sección 5ª, de 31 de mayo de 2011 €recurso de casación número 3055/2007-, y STC, 2ª núm. 155/2012, de 16 de julio).  
Quinto. Interesa el apelante que se complete también la sentencia en el sentido de declarar de forma explícita la conducta dolosa y el carácter doloso del incumplimiento de la actuación del Ayuntamiento de El Verger, su mala gestión y el incumplimiento por este de la diligencia y tutela que preceptúa la Constitución y la legislación para las administraciones públicas.  
La expresada solicitud ha de ser rechazada, al implicar la realización de una nueva valoración por la Sala del material probatorio obrante en autos que no puede llevarse a cabo por el órgano jurisdiccional una vez dictada la sentencia, porque contravendría el principio de inmodificabilidad de las sentencias tras su dictado.  
Sexto. Solicita el apelante, además, que se aclare por la Sala el punto quinto del fallo, que dispone «Desestimar, en lo demás, el recurso de apelación». Dando respuesta a la solicitud de aquel ha de indicarse que, salvo las pretensiones que se estiman en el fallo de la sentencia, y las que se reconocen en el fundamento jurídico primero del presente auto, las restantes no se acogen por la Sala, conforme a lo que se razona en los fundamentos jurídicos precedentes de este auto.  
Séptimo. Por otra parte, no puede ser acogida la solicitud del apelante de que se complete la sentencia pronunciándose la Sala sobre las cuestiones relativas a las normas urbanísticas de las NS de El Verger que se señalan por aquel. En el fundamento jurídico tercero de la sentencia se desestima por la Sala, por las razones que en ese fundamento se contienen, la impugnación directa del acuerdo del Pleno del Ayuntamiento de El Verger de 30 de octubre de 2008 basada por el recurrente en la impugnación indirecta de las NS de El Verger y de la homologación y plan parcial del sector E. No cabe, por tanto, efectuar acerca de tales disposiciones generales otras consideraciones que las que se efectúan en dicho fundamento jurídico tercero.  
Octavo. No puede la Sala, de otro lado, pronunciarse sobre las concretas pretensiones que se solicitan por el apelante en la demanda y en el escrito de apelación para el supuesto de que se declare la imposibilidad material y/o legal de devolución al mismo de las fincas que aportó en su día a la reparcelación del Sector E. Como se razona por la Sala en el fundamento jurídico quinto de la sentencia, habrá de estarse sobre el particular a lo que se acuerde por el Juzgado en el incidente que tramite, en su caso, a tenor del art. 105.2 de la Ley 29/1998.  
Noveno. El apelante solicita, por último, que se rectifique el error en que incurre la sentencia en su fundamento jurídico tercero cuando afirma que aquel no pidió en el proceso de instancia que se emplazara a la Generalitat Valenciana como administración autora de los acuerdos de aprobación de los instrumentos de planeamiento indirectamente impugnados por el mismo.  
Pues bien, la mención en dicho fundamento jurídico relativa a que el recurrente no solicitó al Juzgado que emplazara a la Generalitat Valenciana obedece a un manifiesto error material que se desprende del simple examen de las actuaciones de instancia: en el escrito de alegaciones complementarias que la representación procesal del recurrente presentó ante el Juzgado en fecha 19 de enero de 2010 €folios 345 y siguientes de los autos de instancia?, dicha parte solicitó expresamente mediante otrosí segundo «el emplazamiento de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda». En consecuencia, a tenor del art. 267.3 de la LOPJ, procede la rectificación por la Sala del aludido error material, debiendo constar en el citado fundamento jurídico tercero de la sentencia que la parte actora sí solicitó que se emplazara a la Generalitat Valenciana.  
Décimo. Artículo 267.8 de la LOPJ, en cuya virtud, contra este no cabe recurso alguno.  
En atención a lo fundamentado,  
La Sala resuelve:  
Completar/aclarar/rectificar, en los términos expuestos en la fundamentación jurídica del presente auto, la sentencia dictada en el recurso de apelación número 440/2012.  
Contra este auto no cabe interponer recurso.  
Lo acuerdan, mandan y firman los ilustrísimos señores anotados, doy fe.  
Lo anteriormente transcrito concuerda bien y fielmente con su original, al que en todo caso me remito. Y para que conste y devolver lo remitido al juzgado de su procedencia, a fin de que se lleve a puro y debido efecto lo acordado expido la presente en València, el 3 de abril de 2018.  
  
El Verger, 11 de junio de 2019.- El alcalde: J. Basili Salort Bertomeu.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML