Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2785, del 05-07-1996 (1996/838705)

RESOLUCIÓ de 23 de maig de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   2785

Data del DOGV
:   05-07-1996

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1996/838705

CVE


Data del document
:   23-05-1996

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIó de 23 de maig de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).   
Vist l'informe emés pel Servei de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, favorable a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).  
Atés el que disposen l'article 9 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, i l'11 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la dita llei, la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, he resolt:  
1. Incoar expedient de declaració com a bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).  
2. D'acord amb el que disposa l'article 12.1 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, descriure el bé objecte de la incoació i delimitar la zona afectada, per tal d'identificar-lo, en els annexos que s'adjunten a aquesta resolució.  
3. Continuar la tramitació de l'expedient segons les disposicions vigents.  
4. Traslladar aquesta resolució a l'alcalde-president de l'Ajuntament de Segorbe i fer-li saber que, d'acord amb el que estableixen l'article 19 i l'11 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, la realització d'obres en el monument que es pretén declarar o en l'entorn haurà de ser autoritzada per la Direcció General de Patrimoni Cultural. També serà preceptiva la dita autorització per a col·locar en façanes o en cobertes qualsevol classe de rètol, senyal o símbol.  
5. Que, d'acord amb el que disposa l'article 12.2 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, es notifique aquesta resolució als interessats, als efectes oportuns, i al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a l'anotació preventiva.  
6. Que aquesta resolució, amb els annexos corresponents, es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Butlletí Oficial de l'Estat.  
Resolució que es fa pública als efectes oportuns.  
València, 23 de maig de 1996. La directora general de Patrimoni Artístic: Carmen Pérez García.  
ANNEX I  
Introducció historicoartística  
La Santa Església Catedral Basílica de Segorbe és un conjunt artístic d'altíssim interés dins del patrimoni històric valencià. Cada un dels elements que componen aquest conjunt té, separadament, un notable valor monumental.  
A. El temple catedralici.  
Es va començar a construir en el segle XIII. Era gòtic, d'una sola nau, amb capelles situades entre els contraforts i la capçalera vuitavada.  
Es tenen notícies de l'actuació d'un mestre anomenat Juan de Burgos al segle XV. La construcció medieval es va consagrar el 1534.  
Entre 1791 i 1795, el temple va ser revestit i renovat pels arquitectes Maur Minguet i Joan. B. Gascó. El resultat va suposar la pràctica ocultació de tota l'obra gòtica. Es va engrandir el cor mitjançant l'eliminació d'un dels arcs, s'enderroca la volta i s'amplia el presbiteri a costa d'algunes edificacions annexes. Només a l'exterior pot veure's part de la fàbrica antiga, algun mur i els contraforts regruixats. Les voltes de creueria de les capelles laterals es mantenen ocultes davall del revestiment. Amb tot això, la intervenció de Gascó, encara que destructiva per a l'obra gòtica, va suposar la creació d'una de les millors arquitectures classicistes del territori valencià i fins i tot de l'espanyol.  
B. La torre campanar.  
Està formada per un cos trapezoïdal de nucli massís, escala de quatre trams, per a passar posteriorment a una escala de caragol desplaçada al cantó més agut i així alliberar espai per a les campanes. Els trams es cobreixen amb voltes de canó. La disposició és sumament primitiva i recorda la tipologia dels minarets i les torres de les esglésies romàniques. La torres campanar es va engrandir amb un cos suplementari (i un templet) als segles XVI i XVII.  
C. El claustre, la sala capitular i les capelles annexes són peces de gran interés patrimonial.  
El claustre és de planta trapezoïdal i consta de dos pisos. El motlluratge del pis inferior mostra haver estat construït en els segles XIV i XV. El superior (molt renovat després de l'última guerra civil) és obra de finals del segle XV o principis del XVI.  
La sala capitular i la capella del Salvador són dos espais centralitzats de considerable interés. Ambdues són obres del segle XV. La primera es cobreix amb una volta amb nervadura sobre trompes. Existeix un exemplar paral·lel en l'avantsagristia de la catedral de València. La capella del Salvador es cobreix amb una complexa volta de creueria amb arcs tercelets i lligadures.  
El claustre conserva una magnífica col·lecció de reixes medievals.  
D. El Museu Catedralici té una valuosíssima col·lecció artística, principalment de pintura religiosa dels segles XIV al XVI.  
ANNEX II  
Parts integrants  
Es consideren com a parts integrants de l'immoble objecte de declaració:  
El temple catedralici, les sagristies amb els mobles encastats, el cor amb el cadirat i el panteó dels bisbes. Les capelles de l'església amb els vasos i els mecanismes per a l'ocultació de la imatgeria.  
La torre campanar, la capella de Santa Bàrbara, la sala de les campanes, les campanes i el rellotge. La cupuleta del coronament de la torre i les parts ocultes que hi servien d'accés primitiu.  
La torre de Santa Bàrbara i el corredor que la uneix amb la capella del mateix nom.  
El claustre baix amb les capelles obertes i les reixes. La capella del Salvador, la sala capitular amb la col·lecció de retrats i el corredor d'eixida al carrer de Colón. Les criptes inferiors a les capelles del pany de paret sud i el pati exterior a aquestes (antic cementeri).  
El claustre alt, ocupat principalment pel museu amb tot el que li és inherent.  
L'arxiu catedralici i la biblioteca.  
El moble encastat que hi ha en la torrassa circular ubicada entre la sala capitular i la capella del Salvador.  
ANNEX III  
área de protecció  
A) Justificació de la delimitació proposada  
Per tal de salvaguardar físicament el monument i la seua percepció visual immediata, la delimitació arreplega totes les parcel·les contigües al Bé, els espais públics que el conformen i les propietats amb frontera a aquests espais, carrers i places, immediats, des d'on el conjunt monumental és més directament percebut i, per tant, afectat.  
B) Descripció literal de la delimitació  
Origen: punt A, on conflueixen l'eix del carrer Verónica amb el carrer Colón.  
Sentit: horari.  
Descripció: a partir del punt A, d'origen, la línia delimitadora arreplega totes les propietats amb façana sud al carrer de Colón fins al número 40, inclusivament. S'introdueix en l'illa de cases per la mitgera oest d'aquesta última propietat, fins que es troba amb el palau episcopal, al qual envolta integrant-lo totalment. Ja al carrer del Palacio, trenca cap al nord per la mitgera oest de la casa número 4 d'aquest carrer; ix a la travessia del carrer de San Cristóbal, la creua i penetra en l'illa següent, al nord de l'anterior per les mitgeres oest de les propietats números 7, 7-A i 9 del carrer de San Cristóbal, per a continuar per la mitgera nord d'aquesta última fins a arribar al carrer. Gira cap al sud per l'eix del carrer de San Cristóbal i torna a trencar per a penetrar en l'illa situada a l'est, per la divisòria nord del número 4 del carrer de San Cristóbal i número 1 de Tras Sagrario. Ix al carrer General Sanjurjo fins a arribar al seu eix i hi discorre en sentit nord-est fins a trobar l'eix del carrer de Villagrasa, gira cap a l'est fins a arribar al carrer de Santa Maria, doblar en sentit nord-est pel seu eix fins a trobar l'eix del carrer Verónica i continuar per aquest últim fins a arribar al punt A d'origen.  
C) Descripció gràfica de la delimitació



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2785, del 05-07-1996 (1996/838705)

RESOLUCIÓN de 23 de mayo de 1996, de la Dirección General de Patrimonio Artístico de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia de la Generalitat Valenciana, por la que se incoa expediente de declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la Santa Iglesia Catedral Basílica de Segorbe (Castellón).
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   2785

Fecha DOGV
:   05-07-1996

Sección del DOGV
:   OTRAS DISPOSICIONES

Número del documento
:   1996/838705

CVE


Fecha del documento
:   23-05-1996

Organismo emisor
:   Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia

Tipo de documento
:   Resolución

RESOLUCIóN de 23 de mayo de 1996, de la Dirección General de Patrimonio Artístico de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia de la Generalitat Valenciana, por la que se incoa expediente de declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la Santa Iglesia Catedral Basílica de Segorbe (Castellón).   
Visto el informe emitido por el Servicio de Patrimonio Arquitectónico y Medioambiental favorable a la incoación de expediente de declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la Santa Iglesia Catedral Basílica de Segorbe (Castellón).  
Considerando lo que disponen los artículo 9 de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico EspaÑol, y 11 del Real Decreto 111/1986, de 10 de enero, modificado por el Real Decreto 64/1994, de 21 de enero, de desarrollo parcial de dicha ley, la Dirección General de Patrimonio Artístico de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia de la Generalitat Valenciana ha resuelto:  
1. Incoar expediente de declaración como bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la Santa Iglesia Catedral Basílica de Segorbe (Castellón).  
2. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 12.1 del Real Decreto 111/1986, de 10 de enero, modificado por el Real Decreto 64/1994, de 21 de enero, de desarrollo parcial de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico EspaÑol, describir para su identificación el bien objeto de la incoación, delimitando la zona afectada, en los anexos que se adjuntan a la presente resolución.  
3. Seguir con la tramitación del expediente según las disposiciones vigentes.  
4. Dar traslado de esta resolución al alcalde-presidente del Ayuntamiento de Segorbe y hacerle saber que, de acuerdo con lo que establece el artículo 19 en relación con el 11 de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico EspaÑol, la realización de obras en el monumento que se pretende declarar o en su propio entorno deberá ser autorizada por la Dirección General de Patrimonio Cultural, así como que será preceptiva la misma autorización para colocar en fachadas o en cubiertas cualquier clase de rótulo, seÑal o símbolo.  
5. Que de acuerdo con lo que dispone el artículo 12.2 del Real Decreto 111/1986, de 10 de enero, modificado por el Real Decreto 64/1994, de 21 de enero, de desarrollo parcial de la Ley 16/1985, se notifique esta resolución a los interesados, a los efectos oportunos, y al Registro General de Bienes de Interés Cultural para su anotación preventiva.  
6. Que la presente resolución con sus anexos se publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.  
Lo que se hace público a los efectos oportunos.  
Valencia, a 23 de mayo de 1996.- La directora general de Patrimonio Artístico, Carmen Pérez García.  
ANEXO I  
Introducción histórico-artística  
La Santa Iglesia Catedral Basílica de Segorbe es un conjunto artístico de altísimo interés dentro del patrimonio histórico valenciano. Cada uno de los elementos que componen este conjunto tiene, por si solo, notable valor monumental.  
A. El templo catedralicio.  
Fue comenzado a construir en el siglo XIII. Era gótico, de una sola nave, con capillas situadas entre los contrafuertes y cabecera ochavada.  
Se tienen noticias de la actuación de un maestro llamado Juan de Burgos en el siglo XV. La construcción medieval fue consagrada en 1534.   
Entre 1791 y 1795 el templo fue revestido y renovado por los arquitectos Maur Minguet y Juan B. Gascó. El resultado supuso la práctica ocultación de toda la obra gótica. Se agranda el coro mediante la eliminación de uno de los arcos, se derriba la bóveda y se amplia el presbiterio a costa de algunas edificaciones anexas. Sólo al exterior puede verse de la fábrica antigua, algún muro y contrafuertes recrecidos. Las bóvedas de crucería de las capillas laterales se mantienen ocultas, sobre el revestimiento neoclásico. Con todo, la intervención de Gascó, aunque destructiva para la obra gótica, supuso la creación de una de las mejores arquitecturas clasicistas del territorio valenciano y aún espaÑol.  
B. La torre campanario.  
Está formada por una caÑa trapezoidal con núcleo macizo, escalera de cuatro tramos, para pasar posteriormente a una escalera de caracol desplazada a la esquina mas aguda y así liberar espacio para las campanas. Los tramos se cubren con bóvedas de caÑón. La disposición es sumamente primitiva y recuerda la tipología de alminares musulmanes y torres románicas. La torre campanario fue recrecida con un cuerpo suplementario (y un templete) en los siglos XVI y XVII.  
C. El claustro, sala capitular y capillas anexas son piezas de gran interés patrimonial.  
El claustro es de planta trapezoidal y consta de dos pisos. El inferior por su molduraje muestra haber sido construidos en los siglos XIV y XV. El superior (muy renovado tras la última guerra civil) es obra muy de finales del siglo XV o comienzos del XVI.  
La sala capitular y capilla del Salvador son dos espacios centralizados de considerable interés. Ambas son obras del siglo XV. La primera se cubre con una bóveda nervada sobre trompas. Existe un ejemplar paralelo en la antesacristía de la Catedral de Valencia. La capilla del salvador se cubre con un compleja bóveda de crucería con terceletes y ligaduras.  
El claustro conserva una magnífica colección de rejas medievales.  
D. El Museo Catedralicio tiene una valiosísima colección artística, principalmente de pintura religiosa de los siglos XIV a XVI.  
ANEXO II  
Partes integrantes  
Se consideran como partes integrantes del inmueble objeto de declaración:  
El templo catedralicio, sacristías con sus encajonadas, coro con su sillería y el panteón de los obispos. Las capillas de la iglesia con sus vasos y mecanismos para la ocultación de la imaginería.  
La torre campanario, capilla de santa Bárbara, sala de campanas con las mismas y reloj. Cupulina de remate y partes ocultas que servían de acceso primitivo a esta torre.  
La torre de Santa Bárbara y el corredor que la une con la capilla de su mismo nombre.  
El claustro bajo con sus capillas abiertas y rejerías. La capilla del Salvador, sala capitular con su colección de retratos y el corredor de salida a la calle Colón. Las criptas inferiores a las capillas del lienzo sur y el patio exterior a estas (antiguo cementerio).  
El claustro alto ocupado principalmente por el museo con todo lo que le es inherente.  
El archivo catedralicio y la biblioteca   
La encajonada existente en el torreón semicircular ubicado entre la sala capitular y capilla del Salvador.  
ANEXO III  
área de protección  
A) Justificación de la delimitación propuesta  
Con objeto de salvaguardar físicamente el propio monumento y su percepción visual inmediata, la delimitación recoge todas las parcelas contiguas al bien, los espacios públicos conformados por el mismo y las propiedades con frente a estos espacios, calles y plazas, inmediatos desde donde el conjunto monumental es mas directamente percibido y por tanto afectado.   
B) Descripción literal de la delimitación  
Origen: punto A, encuentro del eje de la calle de Verónica con la calle Colón.  
Sentido: horario.  
Descripción: a partir del punto A, de origen, la línea delimitadora recoge todas las propiedades con fachada sur a la calle de Colón hasta el número 40, inclusive. Se introduce en la manzana por la medianera oeste de esta ultima propiedad hasta su encuentro con el palacio episcopal al que rodea, integrándolo en su totalidad. Ya en la calle del Palacio se quiebra hacia el norte por la medianera oeste de la casa número 4 de esta calle, sale a la travesía de la calle San Cristóbal, la cruza y penetra en la manzana siguiente, al norte de la anterior por las medianeras oestes de las propiedades números 7, 7-A y 9 de la calle de San Cristóbal, para seguir por la medianera norte de esta ultima hasta alcanzar la calle. Gira hacia el sur por el eje de la calle de San Cristóbal y vuelve a quebrarse para penetrar en la manzana situada al este por la divisoria norte del número 4 de la calle de San Cristóbal y número 1 de Tras Sagrario. Sale a la calle del General Sanjurjo, alcanza su eje y discurre por el en sentido noreste hasta el encuentro con el eje de la calle de Villagrasa, gira hacia el este por el mismo hasta llegar a la calle de Santa María, doblar en sentido noreste por su eje hasta encontrar el eje de la calle Verónica y seguir por este ultimo hasta alcanzar el punto A origen.  
C) Descripción gráfica de la delimitación



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML