Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 9886, del 05-07-2024 (2024/6574)

RESOLUCIÓ de 2 de juliol de 2024, de la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9886

Data del DOGV
:   05-07-2024

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2024/6574

CVE


Data del document
:   02-07-2024

Organisme emissor
:   Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 2 de juliol de 2024, de la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc. [2024/6574]  
L'article 12 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana assenyala que correspon a la Generalitat vetlar per la protecció i defensa de la identitat i dels valors i interessos del poble valencià, així com el respecte a la diversitat cultural i el patrimoni històric de la Comunitat Valenciana.  
Per la seua part, la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, establix en l'article 45 que seran declarats béns immaterials d'interés cultural les activitats, les creacions, els coneixements, les pràctiques, els usos i les tècniques que constituïxen les manifestacions més representatives i valuoses de la cultura i de les formes de vida tradicionals dels valencians, així com les tradicions en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i, especialment, les que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural immaterial emesos pel Servici de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i l'Inventari del Patrimoni Immaterial.  
Considerant el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, resolc:  
  
Primer  
Incoar expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc.  
  
Segon. Descripció del bé i valors  
D'acord amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es fa constar, en l'annex d'esta resolució, la descripció i els valors del bé.  
  
Tercer. Mesures de protecció i salvaguarda  
La protecció del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc, com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar tasques d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimoniatges disponibles a suports materials que en garantisquen la protecció i preservació.  
c) Vetlar pel desenvolupament normal i la pervivència d'esta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
  
Qualsevol canvi que excedisca el desenvolupament normal dels elements que formen esta manifestació cultural s'haurà de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural perquè, si és el cas, reba l'autorització administrativa i es modifique esta declaració.  
La gestió del bé la tindrà el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela, que serà el que decidirà sobre aspectes materials i immaterials, així com sobre el desenvolupament de l'esmentada manifestació cultural.  
  
Quart  
En compliment del que establix l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es notifica esta resolució als interessats, i es comunica al Registre General de Béns d'Interés Cultural perquè s'anote de manera preventiva.  
  
Quint  
Publicar esta resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
València, 2 de juliol de 2024.- El vicepresident primer i conseller de Cultura y Deporte: Vicente José Barrera Simó.  
  
ANNEX  
  
1. Identificació  
1.a. Identificació geogràfica:  
El marc de competència del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela abasta l'horta tradicional dels termes municipals d'Orihuela, Algorfa, Benejúzar, Bigastro, Jacarilla, Rafal i Redován, així com xicotetes zones dels termes d'Almoradí i Callosa de Segura, tots a la comarca del Baix Segura, província d'Alacant.  
1.b. Àmbit:  
Coneixements tradicionals sobre pràctiques productives, processos i tècniques.  
1.c. Tipologia:  
Bé d'interés cultural immaterial, d'acord amb l'art. 26.d de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià.  
1.d. Denominació principal i altres denominacions:  
Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc  
Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela  
Jutjat d'Aigües d'Orihuela  
  
1.e. Comunitats o persones relacionades amb l'element  
Heredamiento de la Acequia de Almoravit  
Heredamiento de la Acequia de Alquibla  
Heredamiento de la Acequia de Callosa  
Heredamiento de la Acequia del Escorratel  
Heredamiento de la Acequia de los Huertos  
Heredamiento de la Acequia de Molina  
Heredamiento de la Acequia de Mudamiento  
Heredamiento de la Acequia de las Puertas de Murcia  
Heredamiento de la Acequia Vieja de Almoradí  
Heredamiento de la Noria de Moquita  
Heredamiento de la Noria de Pando  
Heredamiento del Azarbe de Abanilla  
Heredamiento del Azarbe de Los Caballos  
Heredamiento del Azarbe de las Fuentes  
Heredamiento del Azarbe de La Gralla  
Heredamiento del Azarbe Mayor de Hurchillo  
Heredamiento del Azarbe de Mayayo  
Heredamiento del Azarbe de Millanares  
  
La comunitat portadora està constituïda per prop de 12.000 regants. Vetlen pels seus interessos els seus representants electes, com són el jutge d'aigües, el tinent jutge, el síndic general, el secretari i els tècnics del Jutjat d'Aigües, els síndics, electes i representants de l'heretament general i els guàrdies de les séquies.  
  
1.f. Descripció breu:  
El Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela és una comunitat de regants i, com a tal, té el caràcter de corporació de dret públic, adscrita a l'organisme de conca, d'acord amb l'art. 82 de la Llei d'aigües (Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol, pel qual s'aprova el text refós de la llei d'aigües) que, a més, reconeix la pervivència de les comunitats tradicionals en el seu article 85. També és un jutjat de caràcter tradicional i consuetudinari, aspecte que ha sigut reconegut en la Llei orgànica 10/2021, de 14 de desembre, de modificació de la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, per a reconéixer el caràcter de tribunal consuetudinari i tradicional al Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela (Alacant) i Pobles del seu Marc, i al Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
  
És la institució gestora d'un bé públic tan important com és l'aigua, que ha possibilitat el manteniment dels regadius tradicionals de l'Horta d'Orihuela, gràcies a la transmissió d'uns coneixements i pràctiques d'origen andalusí, com queda prou testificat en el privilegi del sobresequier, donat per Alfons X el Savi a la vila d'Orihuela, firmat a Valladolid el 14 de maig de 1275, en el Libre dels repartiments de les terres entre vehins de la molt noble y leal e insigne ciutat de Oriola i en la toponímia de gran part dels llits de reg. El Jutjat d'Aigües d'Orihuela representa la comunitat de regants i de tafulles regades, ja que el dret a reg està lligat a la possessió de la terra tal com ho estava en el dret andalusí. El Jutjat complix una doble funció: la de gestionar el sistema de regs de l'Horta, des d'un punt de vista tècnic i administratiu, i la judicial, dirimint els conflictes ocasionats pel repartiment de l'aigua. Per a això, s'ha dotat d'unes ordenances aprovades pels mateixos regants. Els càrrecs representatius del Jutjat són agricultors triats democràticament pels regants. La seua funció és vetlar pel correcte funcionament dels llits de reg i mantindre al dia els padrons d'aigües (llista de regants), mitjançant l'escurada (neteja dels llits), les obres necessàries per a la conservació dels aqüeductes, la imposició de derrames per a sufragar-les, així com el repartiment equitatiu d'aigües i el compliment de tandes (torn de reg). És indubtable el valor socioeconòmic de la xarxa de séquies que, amb la distribució de l'aigua, contribuïxen a la producció d'aliments i generen ocupació i cohesió social. L'horta té, a més de l'agropecuària, altres potencialitats econòmiques que comencen a desenvolupar-se, com són el senderisme, cicloturisme, turisme cultural i patrimonial.  
  
El Jutjat Privatiu d'Aigües té una gran importància mediambiental pel seu paper en el manteniment d'un paisatge cultural de gran agrobiodiversitat i sostenibilitat, ja que els regadius tradicionals contribuïxen a la recàrrega dels aqüífers i a la llavada de les sals del sòl, i suposen una reutilització contínua d'un recurs tan escàs com és l'aigua. Conforma un sistema mediambientalment sostenible. El Jutjat, com el seu nom indica, també té una funció judicial. Per a això, compta amb un Tribunal d'Aigües constituït pels mateixos regants, caracteritzat per la seua autonomia, oralitat, accessibilitat, rapidesa i imparcialitat. En definitiva, el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i els Pobles del seu Marc gestiona integralment, de manera equitativa, sostenible i democràtica, un bé tan escàs com és l'aigua, gràcies a la transmissió d'uns coneixements agrícoles, tècnics i jurídics, en origen de manera oral i, posteriorment, plasmats en unes ordenances que s'han adaptat progressivament als temps. La seua importància com a institució gestora d'un bé públic com és l'aigua s'ha posat de manifest per la guanyadora del Premi Nobel d'Economia 2009, Elinor Ostrom, que, en teoritzar sobre els béns d'accés o ús comú (common pool resources), va posar com a exemple la gestió dels regadius del llevant espanyol i, entre estos, el Jutjat d'Aigües d'Orihuela (Ostrom 1990: 76-78).  
  
2. Marc espacial  
2.a. Localització:  
La seu del Jutjat d'Aigües compta amb un local propi situat al carrer Ruiz Capdepón, núm. 3, a Orihuela. El marc de competència del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela abasta l'horta tradicional dels termes municipals d'Orihuela, Algorfa, Benejúzar, Bigastro, Jacarilla, Rafal i Redován, així com xicotetes zones dels termes d'Almoradí i Callosa de Segura. L'extensió superficial és de 6.790,93 hectàrees (57.307 tafulles).  
  
2.b. Recorregut:  
Encara que el Jutjat realitza les seues reunions administratives i judicials en la seua seu del carrer Ruiz Capdepón, el manteniment dels llits de reg i el manteniment de l'horta implica el recorregut periòdic de síndics, electes i guàrdies de les séquies per tota la xarxa de canals de reg, amb una longitud aproximada de 90 km de llits majors i un total d'uns 500 km per a tota la xarxa de séquies i assarbs.  
  
3. Marc temporal  
3.a. Calendari:  
Com que es tracta d'una institució gestora i jurisdiccional, la seua activitat és contínua, d'acord amb les necessitats, de manera que per a la majoria de les actuacions no hi ha un calendari fix, excepte per a la celebració de juntes i eleccions, per a les quals hi ha un calendari aproximat, i les escurades o la neteja dels aqüeductes i el reg en si.  
3.b. Periodicitat:  
L'activitat es realitza de forma continuada, la qual cosa possibilita el bon funcionament del regadiu, tant en tot l'àmbit de competència del jutjat com en cada un dels heretaments que el componen. No obstant això, alguns esdeveniments de la vida del jutjat tenen una certa periodicitat, com eleccions, reunions, neteja dels llits de séquies i assarbs, etc.  
  
4. Descripció i caracterització  
4.a. Orígens documentats o atribuïts:  
L'origen del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela està a l'Orihuela andalusina (Madnat ryla), el sistema de regadius de la qual es va conformar entorn dels segles X-XI. Les seues normes no escrites van passar a l'Orihuela foral gràcies al privilegi del sobresequier, concedit a Orihuela per Alfons X El Savi, donat a Valladolid el 14 de maig de 1275, que arreplega els usos i els costums en matèria de regs d'època islàmica.  
  
4.b. Evolució històrica/modificacions:  
Orihuela islàmica.  
Els jaciments arqueològics coneguts d'època emiral i inicis del califat mostren una distribució del poblament al Baix Segura en els màrgens de pla al·luvial, en les proximitats de fonts, xicotetes valls i rambles. Això suggerix l'existència de xicotets sistemes de reg, en els quals van poder, a més, tindre una certa importància les sénies com a mètode per a extraure l'aigua i el reg per inundació. La contínua aportació d'al·luvions del riu no ha permés de moment localitzar jaciments d'època islàmica en la plana al·luvial.  
Les primeres séquies, d'una certa entitat, degueren construir-se a l'entorn de la ciutat (Madnat ryla), a fi de poder proveir-la de productes hortofructícoles, entre estes degueren estar la séquia de Los Huertos, la de Almoravit i l'assarb de Las Fuentes. El complex sistema de regs de l'Horta d'Orihuela sembla estar ja configurat en el segle XI, com es desprén de la famosa cita de la séquia de Callosa-Catral per al-Idrs. Podem pressuposar que va ser anterior, possiblement del segle X. De l'època almohade sí que en tenim un millor coneixement gràcies al Llibre dels repartiments, que descriu el repartiment de terres de l'horta a l'inici de la conquesta feudal, ens mostra un sistema basat en la presa de l'aigua per derivació del Segura a través d'assuts i sénies amb dos principals séquies en el marge dret, Molina i Alquibla, i dos més en el marge esquerre, Callosa i Almoradí. Cal destacar la ubicació dels dos principals assuts, el de Callosa i Almoradí, al costat de la mateixa ciutat, de manera que esta controlava en gran manera el regadiu. El regadiu es basa, des d'època islàmica, en un doble sistema de llits: d'aigües vives, que, a través de séquies majors, arrobas, braçals i filloles, conduïxen l'aigua fins als camps de cultiu, i d'aigües mortes, que drenen els camps a través d'escorredors, sequiols i assarbs majors per al seu reaprofitament (reg d'aigües mortes) i conduïxen l'aigua sobrant al riu.  
La creació de l'Horta d'Orihuela en època islàmica va suposar la gestió de l'aigua d'acord amb l'escola de juristes maliskistes. L'aigua de reg es vincula a la possessió de la terra i es repartix proporcionalment a l'extensió de les parcel·les. Sabem de l'existència en Al-Àndalus d'oficials encarregats dels regs, el q al-miyh (jutge d'aigües) i el hib al-sqiya (inspector o encarregat de la séquia). En el cas d'Orihuela només comptem amb dades indirectes, posteriors a la conquesta feudal, gràcies als privilegis reials. De la seua lectura sembla deduir-se que en època andalusina el hib al-sqiya (sobresequier) era la figura principal i jutge d'aigües, i d'ell depenien els sequiers dels diferents llits.  
  
Orihuela foral  
La xarxa de regs i els coneixements per a la gestió de l'aigua d'època islàmica es van transmetre a l'Orihuela posterior a la conquesta feudal. Així es pot apreciar en el privilegi d'Alfons X, donat el 14 de maig de 1275, a Valladolid, mitjançant el qual confirma Pedro Zapatero com a sobresequier, i dona, a més, instruccions per al bon funcionament del regadiu de l'horta oriolana, document que es considera la seua primera reglamentació escrita. El sobresequier va passar a ser un càrrec municipal de caràcter anual, tal com va establir  
el rei castellà Ferran IV, en una carta oberta, datada a Valladolid el 23 de juny de 1295. En esta, el monarca establix que es pose cada any per sobresequier un cavaller o home bo, i es fixe la duració anual de l'ofici, que es mantindrà fins al final de l'època foral. Després de la conquesta feudal, en un primer moment hi ha un retrocés del regadiu, causat per la fugida de bona part de la població musulmana i l'escassa repoblació cristiana; no obstant això, en una data tan primerenca com 1295, els hereus de la séquia de Callosa-Catral fan una restauració del seu assut «con cauallos et testadas de tocha et piedra bien fecha», segons arreplega el Llibre dels Repartimens (Torres Fontes, 1988:101), la reconstrucció del sistema de regs continuarà al llarg del segle XIV, cap a finals de la centúria s'inicia la seua expansió, sobre les extenses marjals i saladars situats a l'est del Baix Segura. En 1370 està documentada una séquia per al reg d'Almoradí i la Daya. Segons Manuel de Gea, la séquia de l'Alcúdia i el seu assut d'estacada a Rojales es van construir a mitjans/finals del segle XIV, que es va substituir en la segona mitat del segle XVI per un altre de carreuat. Cap a 1571 es va construir en carreuat l'assut d'Alfeitami, per al reg de la séquia Nueva de Almoradí i de la séquia del Río.  
La disgregació del terme municipal oriolà amb la creació de colonitzacions senyorials: Cox (1483), La Granja (1490) i Redován (1491), la segregació d'alguns dels seus llogarets, Callosa (1579) i Almoradí (1583), la creació de les baronies d'Albatera i Daya Nueva, i de nombrosos senyorius alfonsins en el segle XVII (Benejúzar, Cox, Rafal, Jacarilla, Molins, Formentera, Benijófar), van motivar la gradual segregació de part de l'Horta del Baix Segura de la jurisdicció del sobresequier oriolà. Moltes de les noves poblacions van nomenar els seus propis sobresequiers, que van entrar en conflicte amb aquell.  
A principis del segle XVII, l'horta va patir una gran deterioració, degut principalment a l'expulsió dels moriscos i la negativa dels nobles a pagar les derrames, entre altres causes. Este fet va motivar la intervenció de la Corona. Un jutge visitador, Jerónimo Mingot, va elaborar unes ordenances de reg, aprovades en 1625, que esmenta com a receptors dels nous estatuts els sobresequiers d'Orihuela, Callosa i Almoradí, amb referències també als «llochs de llur contribució», que poden identificar-se com els senyorials. En el seu capítol 30 es preveu l'obligació del sobresequier d'Orihuela de nomenar un jutge assessor per a intervindre en les causes relatives al seu ofici, fins que el rei nomenara este «jutge assessor». Això suposarà la tecnificació de l'ofici i un control de la Corona sobre tot el macrosistema de regs del Baix Segura.  
  
Orihuela borbònica.  
Amb l'arribada dels Borbons en el segle XVIII, s'accentua la centralització administrativa i la ingerència directa del poder polític en els regadius. El càrrec de jutge sobresequier és ocupat per l'alcalde major, que passa a denominar-se Alcalde Major i Jutge Reial i Privatiu d'Aigües per Sa Majestat, de la Ciutat d'Orihuela, la seua Horta i Llocs del seu Districte. Van quedar extingits els sobresequiers locals que havien proliferat en centúries anteriors. A partir de 1714, l'alcalde major passarà a ser l'únic jutge d'aigües de tota l'horta, en primera instància i amb caràcter ordinari, i es podia apel·lar exclusivament al Consell de Castella. No obstant això, posteriorment diferents poblacions van anar recuperant els seus sobresequiers locals, entre altres Callosa en 1735, Guardamar en 1738 i Almoradí en 1791. Després de la Guerra de Successió, els regadius van continuar ampliant-se a costa del saladar i de la marjal, amb la fundació pel Cardenal Belluga de les noves poblacions de Dolores, San Fulgencio i Sant Felip Neri, i la posada en cultiu de noves terres que són drenades gràcies a la remodelació d'algunes assarbs, com la d'Abanilla i la construcció de les assarbs del Molar, Enmedio i el Recibidor per a conduir l'aigua fins a la mar. Uns altres es van remodelar o van crear per a derivar l'aigua a l'antiga Albufera d'Elx: assarbs de San Felipe, Nuevo del Molar, Viejo del Duque, Convenio i Robatorio. La gestió i el govern de les aigües de les noves poblacions va quedar, fins a la desamortització, en mans de la Junta de las Pías Fundaciones, encarregada, entre altres qüestions, de les escurades.  
En quedar obsoletes les ordenances de reg de Jerónimo Mingot, el Consell de Castella va ordenar a l'Audiència de València que, a la vista de les antigues ordenances d'Orihuela, Callosa, Almoradí i Guardamar, les reformara en els punts que considerara convenient. Els regants d'Almoradí van redactar un projecte de noves ordenances que va ser aprovat per l'Audiència valenciana en 1793. Per les mateixes dates, es va intentar una reforma anàloga per a Orihuela, que finalment no va prosperar.  
  
Segles XIX - XX  
En 1830, Andrés Rebagliato, d'acord amb els regants, va redactar un projecte d'ordenances per al Jutjat d'Aigües d'Orihuela que van ser aprovades en Junta General de Regants. El projecte va rebre algunes correccions en el Real Acuerdo de Valencia i va passar a ser informat per la secció de la Gobernación del Reyno del Consejo Real de España e Indias. Van ser finalment aprovades mitjançant la Reial orde de la Reina Governadora María Cristina de Borbó en 1836. Estes ordenances, vigents durant gran part del segle XIX, tot el segle XX i principis del segle XXI, van suposar una adaptació a les profundes transformacions que havia patit l'horta. Consten de 247 articles, davant dels 37 de les anteriors ordenances, la qual cosa suposa una minuciosa tipificació de tots els aspectes relacionats amb el bon funcionament del sistema de regs. Abasten, entre altres aspectes: la delimitació del marc geogràfic de la seua jurisdicció, els padrons d'aigües, el repartiment i l'aprofitament d'estes, la conservació dels aqüeductes (séquies i assarbs), escurades i derrames, la celebració de juntes, el procediment per a dirimir litigis i imposar multes i els requisits i forma d'elecció dels principals càrrecs, tant del jutge sobresequier com dels síndics dels diferents aqüeductes, i s'establix la seua elecció democràtica pels propietaris-regants (hereus).  
  
Segle XXI  
L'última modificació de les ordenances del Jutjat d'Aigües d'Orihuela es va produir el 22 d'octubre de 2014, a fi de refondre diversos articles; eliminar figures obsoletes, com l'escrivà, l'agutzil i el pregoner, i substituir-les per la figura del secretari; introduir una ordenança per a regular l'«àrea tècnica» del Jutjat, i actualitzar la quantia de les multes per infraccions. El seu reconeixement legal es troba en la llei d'aigües, que reconeix la vigència de totes les ordenances de reg vigents a l'entrada en vigor de la llei. Recentment, mitjançant una modificació de l'article 19 de la Llei orgànica 6/1985, del poder judicial, «es reconeix el caràcter consuetudinari i tradicional al denominat Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc».  
  
  
4.c. Personatges: indumentàries, pràctiques i funcions:  
Estos aspectes es descriuen d'acord amb el que establixen les ordenances vigents del Jutjat d'Aigües d'Orihuela.  
Hereus / regants (ordenança primera): els membres del Jutjat, que reben el nom d'hereus, són uns 12.000 agricultors propietaris de parcel·les en l'horta tradicional. S'agrupen en els heretaments regats pels diferents aqüeductes. Estan obligats a complir les ordenances i els estàndards de reg de séquies i assarbs. I tenen els drets següents:  
1. A intervindre amb veu i vot en les juntes generals.  
2. A exercir càrrecs directius en la comunitat o representatius en el seu respectiu heretament.  
3. A usar l'aigua de reg pel temps i en la forma que s'establisca, i al repartiment equitatiu d'esta.  
4. Al rescabalament de danys i perjuís que s'ocasionen en les seues terres per la instal·lació o reparació d'infraestructures.  
5. A exigir el bon funcionament de les instal·lacions comunes.  
6. A obtindre l'empara del Jutjat davant del comportament d'altres hereus.  
7. Al rescabalament dels danys i perjuís provats, ocasionats per tals comportaments.  
  
  
Síndics i electes (ordenança tercera): són els administradors de les séquies i assarbs majors.  
En les séquies: un síndic i huit electes en la séquia Vieja de Almoradí; dos Síndics i sis electes en la séquia de Alquibla; un Síndic i sis electes en cada una de les séquies de Molina, Los Huertos i Puertas de Murcia; un síndic i quatre electes en cada una de les séquies de Callosa i Mudamiento; tres síndics i tres electes en la séquia de Escorratel; un síndic i dos electes en les sénies de Moquita i Pando; la séquia de Almoravit, un síndic, en l'arroba de San Bartolomé, un síndic i dos electes.  
En les assarbs majors: un síndic i sis electes en cada una de les de Mayayo i Abanilla; un síndic i quatre electes en la de Millanares; un síndic i dos electes en cada una de les de Los Caballos, Las Fuentes i La Gralla; tres síndics i cinc electes en l'assarb major de Hurchillo o Reguerón.  
Les séquies i assarbs majors que tinguen més d'un síndic triaran en la seua junta particular els qui ocuparan cada càrrec dins dels òrgans col·legiats del Jutjat. Cada arroba té un síndic. També podran tindre'n els braçals si els hereus interessats ho sol·liciten.  
Els síndics dels aqüeductes menors són els administradors dels seus respectius heretaments per a tot el que faça referència a la neteja, la conservació i el manteniment del seu aqüeducte, amb el prorrateig del gasto ordinari que això origine entre els hereus d'este.  
En els aqüeductes majors (aquells que reguen més de 5.000 tafulles) és la junta particular l'encarregada de portar l'administració de l'heretament. Estes són presidides pels síndics, que en cas d'empat en les decisions tenen vot de qualitat.  
  
Jutge sobresequier (ordenança segona): és el representant legal del Jutjat d'Aigües i els seus heretaments. També són atribucions específiques del jutge:  
1. Convocar, presidir i dirigir les sessions de l'Assemblea General, de la Junta de Govern i la de síndics i electes, per a la qual cosa decidiran amb el seu vot en cas d'empat i autoritzaran les seues actes i acords.  
2. Presidir el Tribunal d'Aigües.  
3. Actuar en nom i representació de la Junta de Govern, en tota classe d'assumptes propis de la competència d'esta junta.  
4. Proposar a la Junta de Govern el nomenament dels empleats de la plantilla del personal del Jutjat.  
5. Vetlar pel compliment de les ordenances i l'acompliment de les respectives obligacions dels càrrecs i empleats del Jutjat.  
6. Qualsevol altra facultat que li vinga atribuïda per disposicions legals o les ordenances del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela.  
  
Tinent de jutge sobresequier (ordenança segona): exercix les funcions del jutge en les seues absències o malalties.  
Síndic general (ordenança segona): substituïx el tinent de jutge en cas d'absència o malaltia d'este.  
Vocals del Tribunal d'Aigües (ordenança quinta, art. 72): són sis vocals i dos suplents triats per insaculació entre els síndics i electes proposats per les juntes particulars. Els correspon, juntament amb el jutge, conéixer en les qüestions que se susciten entre hereus, d'acord amb les ordenances, imposar sancions i determinar les indemnitzacions que s'hagen de satisfer.  
Tresorer (ordenança quinta, art. 72): li correspon portar la gestió econòmica del Jutjat. És triat per insaculació dels síndics i electes proposats per les juntes particulars.  
Secretari (ordenança segona): és nomenat per la Junta de Síndics i Electes, és alhora secretari dels tres òrgans col·legiats del Jutjat, és a dir, Assemblea General, Junta de Govern i Tribunal d'Aigües, i, en cas de ser advocat en exercici, té les funcions de lletrat assessor. És un empleat fix en plantilla. Les seues funcions principals són: actuar de cap de personal, assistir i alçar actes de les reunions, custodiar els arxius del Jutjat, expedir certificacions i redactar els pressupostos amb el tresorer i el cap de l'àrea tècnica.  
Guàrdies de séquies. El Jutjat té contractats cinc guàrdies, destinats en la séquia Vieja de Almoradí, séquia de Alquibla, séquia de Escorratel, séquia de Los Huertos i en l'arroba de San Bartolomé. La seua funció és controlar l'estat de les séquies i el compliment de tandes i altres aspectes de les ordenances. En la resta dels llits és el síndic qui assumix estes funcions.  
Personal contractat de l'àrea tècnica (ordenança sexta): conformen l'àrea tècnica els tècnics superiors, de grau mitjà, i altres persones amb competències o labors tècniques que la Junta de Síndics i Electes considere necessari. Estaran dirigits pel cap de l'àrea, amb titulació d'enginyer superior, que dependrà funcionalment de manera directa del jutge privatiu d'aigües.  
  
Indumentària: la típica brusa que fins fa escassos anys encara usaven els llauradors més majors, actualment està totalment en desús. Només la utilitzen els membres del Tribunal d'Aigües en els juís. Al jutge d'aigües en l'acte de la seua presa de possessió se li imposa la brusa negra, que en este cas porta punyetes (encaix o volantet dels punys) i la medalla de la institució.  
  
4.d. Elements/processos:  
Eleccions (ordenança quinta): es realitzen eleccions generals de cada aqüeducte major cada quatre anys, el mes de novembre. Es trien en cada heretament els síndics, la mitat dels electes i els representants en la Junta de Síndics i Electes, si els corresponguera en funció de la superfície de l'aqüeducte. Per a ser candidat o elector, cal estar inscrit en els padrons del Jutjat, per l'heretament de què es tracte.  
  
El termini de presentació de candidatures s'obri vint dies abans de l'assenyalat per a l'inici de les juntes electorals i acaba cinc dies abans de la primera junta. La votació és secreta, mitjançant papereta que es deposita en urna tancada. Realitzat l'escrutini, queda triada la candidatura de síndic que obtinga més del 50 % dels vots vàlids escrutats; en cas contrari, es farà una segona votació en la qual només participen les dos candidatures més votades. En la tria d'electes, s'elegirà el que en primera votació obtinga el màxim nombre de vots. Els síndics dels aqüeductes menors seran nomenats per les juntes particulars dels seus respectius aqüeductes majors, llevat que tres o més hereus sol·liciten que el seu es trie per la junta general respectiva. Posteriorment, en l'última quinzena de desembre d'eixe any electoral, la Junta de Síndics i Electes triarà mitjançant un procediment anàleg el jutge d'aigües, tinent jutge i el síndic general. Els candidats han d'estar al corrent dels pagaments al Jutjat i han de presentar la seua candidatura en la Secretaria del Jutjat amb un mes d'antelació al dia fixat per a les eleccions. L'elecció de les ocupacions de jutge d'aigües, tinent jutge i síndic general és secreta i mitjançant papereta, per a la qual cosa es fa l'elecció per separat i per l'orde esmentat. Finalment, una vegada triada la Junta de Govern, cada aqüeducte major proposa el seu candidat, d'entre els integrants de la seua junta particular, per a vocal del Tribunal d'Aigües i per a tresorer (per a això, hauran d'haver sigut triats o renovats per al quadrienni entrant). En les dos borses s'introduiran els seus noms i s'insacularan els huit membres del Tribunal d'Aigües (sis vocals i dos suplents) i el tresorer.  
  
Celebració de juntes (ordenança sèptima):  
Junta de la Vega: reunió anual a principis de l'any hidrològic (octubre-novembre). Tracta assumptes d'interés comú per a tots els jutjats, sindicats i comunitats del regadiu tradicional del Baix Segura, des d'Orihuela a Guardamar. Per a això, podran nomenar dos comissionats amb veu i vot. A Orihuela, com que és més extensa, li'n corresponen quatre. La convoca el jutge sobresequier d'Orihuela. Podran acordar tot el que estimen útil i convenient en defensa dels seus regadius.  
Assemblea General de Regants: està constituïda per tots els hereus del Jutjat (agrupa uns 12.000 regants) i és el seu òrgan sobirà. Es reunix de manera ordinària cada quatre anys i extraordinària quan ho acorde la Junta de Govern, la Junta de Síndics i Electes o ho demane una quarta part dels comuners.  
  
La convocatòria la farà el jutge amb un mes d'antelació, per a la qual cosa inserirà l'anunci en els llocs de costum. Síndics, electes d'aqüeductes majors i propietaris de 4.000 tafulles o més de reg seran citats a l'assemblea mitjançant papereta nominal.  
  
Correspon a l'Assemblea General:  
- L'aprovació de comptes, prèviament aprovats per la Junta de Síndics i Electes.  
- Acordar la imposició de derrames conjuntes a l'heretament general.  
- Ratificar l'ingrés o l'eixida en federacions de regants.  
- Aprovar l'adquisició o alienació de béns del Jutjat, així com la sol·licitud de préstecs que sobrepassen l'import del pressupost anual ordinari.  
- La sol·licitud de noves concessions o autoritzacions.  
- La sol·licitud de beneficis d'expropiació forçosa o la imposició de servituds que afecten tots els heretaments del Jutjat.  
- La decisió sobre els assumptes que siguen presentats per la Junta de Govern o algun dels hereus.  
- La reforma de les ordenances.  
- Qualsevol altra que legalment li corresponga.  
  
Junta de Síndics i Electes: es reunix anualment i quan ho estime necessari la mateixa junta, quan calga tractar assumptes delegats per l'Assemblea General i quan per raó d'urgència no puga convocar-se una assemblea general extraordinària. Serà assistida pel secretari i el cap de l'àrea tècnica, amb veu però sense vot. Li correspon:  
- L'elecció quadriennal del jutge, tinent jutge, síndic general, vocals del Tribunal d'Aigües i tresorer.  
- L'examen i aprovació dels pressupostos anuals confeccionats per la Junta de Govern.  
- La sol·licitud de préstecs l'import dels quals no supere el del pressupost anual ordinari.  
- Totes les que no haja assumit l'Assemblea General i totes les que li hagen sigut delegades.  
- La sol·licitud de beneficis d'expropiació forçosa o la imposició de servituds individuals dels heretaments del Jutjat.  
- La creació o amortització de places laborals.  
- L'aprovació de modificacions laborals, permanents o temporals.  
  
  
Junta General de cada heretament. Es reunix anualment per a aprovar el seu pressupost ordinari i quan els hereus d'un mateix aqüeducte ho consideren necessari per a tractar temes que només els afecten a ells. Cada quatre anys es reunirà obligatòriament per a elegir els seus càrrecs. Els acords només afectaran els hereus integrats en l'aqüeducte de què es tracte. Els propietaris tenen un vot per cada 10 tafulles de terra, fins a un màxim de 10 vots. Entre les seues competències estan aprovar els pressupostos; canviar el sistema de reg, per a la qual cosa serà necessari el vot favorable dels que es congreguen i que este supose almenys el 50 % de la terra de l'heretament de què es tracte, i tots els assumptes que consideren del seu interés.  
  
Junta particular de cada heretament. Constituïx l'òrgan de gestió dels aqüeductes majors. Es reunirà una vegada a l'any (abans de desembre), quan ho estime necessari el síndic de l'aqüeducte o a petició de la mitat més un dels electes. Està facultada per a la confecció del pressupost anual (que haurà de ser aprovat per la Junta General), la seua comesa principal és ordenar l'execució dels treballs necessaris per al bon estat de conservació de l'aqüeducte.  
  
Els llits menors també poden tindre les seues pròpies juntes particulars.  
Padró d'aigües (ordenança quarta): és el document que, en cada aqüeducte, siga d'aigües vives (séquies) o d'aigües mortes (assarbs), recopila la llista dels propietaris de les parcel·les, amb la indicació de la seua superfície en tafulles, l'aqüeducte del qual drenen i la parada a la qual pertanyen. Han de renovar-se cada deu anys, a càrrec de cada aqüeducte major, o abans si fora necessari. Ha de ser aprovat pel síndic de l'aqüeducte. És un document de vital importància perquè d'ell depén el repartiment de l'aigua i la contribució econòmica de cada propietari al manteniment de l'aqüeducte.  
Repartiment i aprofitament d'aigües (ordenança dècima): el reg en les séquies està sotmés a tandes (denominació tècnica del torn), en què és diferent la duració de reg o tanda en cada una (segons l'extensió de la terra o l'ús consuetudinari). Secularment, dins de cada séquia, el reg es repartix per parades i correspon a cada una d'estes un temps determinat. Ningú podrà regar fora de la seua tanda ni per parada diferent a la que té assignada a les seues terres. Les arrobas i braçals també tenen, en general, les seues parades i tandes. Tot hereu tindrà l'opció d'utilitzar la dotació d'aigua que correspon a les seues terres per al reg immediat de la seua parcel·la o per a l'emmagatzematge en bassa o estany per al seu ús diferit. Respecte al reg localitzat, cal ajustar-se al que la normativa específica determina per als casos de la séquia de Las Puertas de Murcia i la parada de Las Viñas en la séquia de Molina. En qualsevol cas, el Jutjat, com a titular de la concessió, establix els repartiments i la distribució de l'aigua a cada heretament amb criteris d'equitat.  
  
Escurada (ordenança novena): s'entén per escurada la neteja dels llits dels aqüeductes, antigament es feia amb pales d'escurar (de tall i de cullera), actualment es fa amb maquinària. És obligació dels síndics d'aqüeductes d'aigües vives cuidar i disposar que es netegen els seus llits respectius, preferentment en el mes de març. Les assarbs majors, a càrrec i amb la responsabilitat dels seus respectius síndics, s'han d'escurar cada dos anys i desbardomar (llevar la mala herba que circula pel llit) l'any que no s'escuren, excepte les de La Gralla i Las Fuentes, que es continuaran escurant tots els anys en els mesos de juliol o agost. Les assarbs menors s'escuraran tots els anys. A més, en qualsevol temps de l'any que s'enrunen o hi caiga algun marge o riba o un altre impediment que perjudique el lliure curs de l'aigua, el síndic haurà de disposar la seua neteja sense demora.  
  
  
Conservació dels quijeros (caixers) i manteniment de llits (ordenança onzena): en els aqüeductes es distingixen tres zones diferenciades: el llit, per on discorre l'aigua; els quijeros, caixers o parets laterals, i els costones (braços o màrgens), zona de trànsit a on es depositen les escurades. Totes estes, excepte en llits mitgers o de propietat particular, són propietat de la comunitat de regants, encara que estiguen coberts amb volta o entubats. És obligació de cada heretament la seua conservació. Ningú pot ocupar el llit o els braços d'un aqüeducte amb cap construcció ni cultivar els màrgens ni impedir el lliure trànsit. Qui tinga necessitat de construir un pont haurà de comptar amb l'autorització de la seua junta particular i de l'àrea tècnica, no podran perjudicar l'aqüeducte ni debilitar els seus murs. En els heretaments menors concedirà el permís el síndic general, amb subjecció a les anteriors condicions i previ informe del síndic de l'aqüeducte, si n'hi ha.  
  
Cobrament de derrames i escurades (ordenança octava): la depositaria és el departament propi del Jutjat d'Aigües encarregat de la gestió econòmica, dependent de la secretaria. Estarà davall la supervisió del tresorer. La depositaria és l'única encarregada de fer pagaments, rebre, cobrar i retindre les imposicions que es repartisquen  
legítimament, d'acord amb les ordenances. Hi ha en el Jutjat un «llibre de derrames», en el qual es consignen les derrames (pagaments) que s'imposen, amb la indicació del nom de l'heretament, la data del decret d'imposició, l'import per tafulla, el concepte i el termini de pagament. Totes les derrames hauran de ser abonades pels hereus en la depositaria del Jutjat. La depositaria notifica la liquidació de derrames i escurades als diferents heretaments, i posteriorment ho envia a secretaria amb tota la documentació generada perquè ho arxive.  
  
Juís (ordenança dotzena). Correspon al Tribunal d'Aigües resoldre els conflictes que se susciten entre els hereus, d'acord amb les ordenances, imposar les sancions reglamentàries als infractors i determinar les indemnitzacions que siguen procedents. Es reunix els últims dijous de cada mes en la seu del Jutjat. El Tribunal el componen el jutge, com a president, sis vocals i dos suplents. Es reunix els últims dijous de cada mes, quan sorgisca una qüestió litigiosa o quan ho estime convenient el seu president. Els procediments seran públics i verbals.  
  
El procediment és el següent:  
1. Encara que no figure en les ordenances, sempre s'intenta una conciliació prèvia entre les parts litigants.  
2. Quan algun hereu vol denunciar-ne un altre, ha d'exposar la seua queixa firmada al Jutjat, en què ha de fer referència a l'article de les ordenances contravingut.  
3. Si el Tribunal d'Aigües considera que els fets referits pogueren ser constitutius d'infracció, manarà citar les dos parts en un termini no superior a 10 dies. Si el denunciat no acudix sense causa justificada, es declararà en rebel·lia i se celebrarà el juí. Si és el denunciant qui no acudix, es considerarà que ha desistit de la seua denúncia amb condemna de costes.  
  
4. Reunides les dos parts davant del Tribunal, constituït en la seu del Jutjat, cada una exposa la versió dels fets i el secretari estén l'acta. Si la part denunciada reconeix la infracció, el Tribunal d'Aigües dictarà el seu decret en el mateix acte, amb imposició de multa, incloent (si s'haguera reclamat i es poguera determinar en eixe moment) els danys i perjuís. Si no hi haguera acord de les parts sobre la quantia d'estos danys i perjuís, el Tribunal concedirà a les parts 10 dies improrrogables perquè cada una nomene a costa seua un pèrit. Una vegada portats els dos peritatges al Jutjat, si no hi ha coincidència, se sol·licita l'informe de l'àrea tècnica, que tindrà l'última paraula. El Decret que resol la denúncia inclourà qui ha d'abonar els honoraris d'este tercer.  
  
5. Quan el denunciat no reconeix la infracció o manifesta que l'assistix alguna excepció justa i legítima, el Tribunal intentarà una conciliació entre les parts. Si s'aconseguix, s'acabarà l'acte i es farà el que els mateixos interessats acorden. Si no hi ha acord, tenen un termini de 10 dies per a aportar les proves que consideren.  
6. Practicades les proves i valorades pel Tribunal, quedarà l'expedient vist per a dictar l'oportú decret, llevat que el Jutjat acorde la inspecció ocular amb citació de les parts. La resolució arreplegarà la quantia de la multa, el rescabalament de danys i perjuís, si n'hi haguera, i també pot incloure alguna obligació que haurà de realitzar el condemnat.  
7. El sancionat amb multa haurà d'abonar el seu import en el termini de 10 dies, a comptar de la notificació. Si no ho fa, se li dona un nou termini de 10 dies amb un recàrrec del 10 %, acabat el qual es procedix al cobrament per via executiva.  
  
4.e. Desenvolupament i seqüència temporal:  
Revisió de padrons d'aigües, cada deu anys.  
Eleccions, cada quatre anys: en novembre, de síndics i electes; en desembre, jutge, tinent jutge, síndic general, tresorer, vocals i suplents del Tribunal d'Aigües.  
Assemblea General de tots els hereus del Jutjat, cada quatre anys.  
Desbardomado (neteja dels fons i laterals) de les assarbs majors, cada dos anys.  
Escurada de les assarbs majors, cada dos anys entre juliol i agost.  
Escurada de l'assarb de La Gralla i assarb de Las Fuentes, cada any per juliol-agost.  
Escurada de les assarbs menors, cada any entre juliol i agost.  
Escurada dels llits d'aigües vives, cada any, preferentment en el mes de març.  
Assemblea General de tots els hereus, cada any.  
Junta general de cada heretament: anual per a aprovar pressupost ordinari, cada quatre anys per a elegir càrrecs.  
Junta particular de cada heretament: una vegada a l'any (abans de desembre), quan ho estime necessari el síndic de l'aqüeducte o a petició de la mitat més un dels electes.  
Junta de síndics i electes: es reunix anualment i quan ho estime necessari la mateixa junta, quan calga tractar assumptes delegats per l'assemblea general, quan per raó d'urgència no puga convocar-se una assemblea general extraordinària.  
Junta de la Vega, reunió anual a principis de l'any hidrològic, entre octubre i novembre.  
Reunions del Tribunal d'Aigües: els últims dijous de cada mes.  
  
Actuacions desenvolupades de manera contínua o segons necessitat:  
- Distribució d'aigües.  
- Arranjament i manteniment dels aqüeductes.  
- Assemblea General Extraordinària de Regants: quan ho acorde la Junta de Govern, la Junta de Síndics i Electes o ho demane una quarta part dels comuners.  
  
4.f. Llista de béns mobles i immobles o entorns d'interés vinculats  
Directament vinculats amb el funcionament del Jutjat i l'horta. Entre el patrimoni hidràulic de l'Horta d'Orihuela, destaquen els elements següents: les sénies bessones (recentment restaurades), l'assut de la séquia de Los Huertos, l'assut de la séquia de Callosa, l'assut de la séquia de Almoradí, les séquies de Callosa, séquia Vieja de Almoradí, l'aqüeducte de la séquia del Escorratel (restaurat en 2021), la séquia de Los Huertos, la séquia de Molina, la séquia de Las Puertas de Murcia, la séquia de Mudamiento, la séquia de Alquibla, l'assarb major de Hurchillo i l'assarb de Las Fuentes.  
Els molins també constituïxen un important patrimoni hidràulic, tots BRL, d'acord amb la llei de patrimoni cultural valencià. En terme d'Orihuela es conserven el Molino de la Ciudad, amb el seu pont i assut, i el Molino de Riquelme. Les ferramentes i utensilis en ús o conservats en museus, els quals són un referent tecnològic de la nostra agricultura tradicional.  
  
Entorns paisatgístics d'especial interés són el Palmeral de San Antón (BIC), les arbredes del Segura, espais que han quedat lliures després de la canalització del riu i que són susceptibles de ser renaturalitzats, i les sénies bessones (Moquita i Pando).  
  
Elements patrimonials d'interés vinculats al paisatge.  
Escuts heràldics (BIC): escut Ermita de San José (Molino de la Ciudad), escut finca el Molinet (camí de Enmedio), escut de Fernando de Loazes (finca de Los Frailes, El Escorratel), escut finca San Isidro (El Mudamiento), escut heràldic (La Campaneta), escut Casa de la Marquesa de Arneva (Arneva).  
  
Béns de rellevància local: Església de l'Ecce-Homo (Molins), Església de Nuestra Señora de Monserrate (Hurchillo), Ermita i Casa Parroquial de San Antón (barri de Sant Antoni), Ermita de la Sagrada Familia (camí Viejo de Callosa), Església de Nuestra Señora del Carmen (Arneva), Església de Nuestra Señora de los Desamparados (Los Desamparados), Església de Nuestra Señora de Belén (La Aparecida), Ermita de San José (Molino de la Ciudad); Arc de San Pedro (barri de Sant Pere), Església del Pilar (La Campaneta), Ermita de la Fuensanta (Media Legua), Ermita de la Virgen del Carmen (Algorfa), Església de Ntra. Sra. del Rosario (Benejúzar), Església de Ntra. Sra. de Belén (Bigastro), Església de Ntra. Sra. de Belén (Jacarilla), Església de Nuestra Sra. del Rosario (Rafal), Església de San Miguel (Redován).  
Mausoleus i panteons del cementeri de Sant Bartolomé, Barraca de la Señora Elvirita (Desamparados), Barraca del Tío Colón (camí Viejo de Callosa), Barraca del Tío Juan de la Carretera (La Campaneta), Barraca del Tío Rafael de la Carretera (La Campaneta), Barraca de la Tía Rosa, (La Mota, La Campaneta), Barraca del Tío Aristones (La Zanja).  
  
Altres immobles: palau del Marqués de Algorfa (Algorfa), jardins i palau del Marqués de Fontalba (Jacarilla), Alquería (finca El Pino, Orihuela), alqueria «La Mallorquina» (Orihuela).  
  
5. Interpretació i simbolisme  
Més que un valor simbòlic, el Jutjat Privatiu d'Aigües té un valor de realitat i autenticitat en la gestió dels regs. En tot cas, podria simbolitzar en si mateix l'Horta d'Orihuela. El Jutjat d'Aigües és un símbol d'identitat propi dels regants que representa. Es projecta a la ciutadania com una expressió de la cultura tradicional del regadiu del Baix Segura, que es manifesta en la identitat i el simbolisme propi dels regants. Per tot això, té un alt valor identitari per a Orihuela i la seua horta. Hi ha una sèrie de rituals vinculats en la religiositat popular, com són principalment les rogacions. Per la devoció que se li té a la Mare de Déu de Montserrat, la ciutat ha demanat ajuda divina en diferents ocasions davant de diferents plagues, epidèmies, sequeres o inundacions, o calamitat pública, traient la Mare de Déu en rogacions, a les quals «la Mare de Déu corresponia obrant miracles i protegint el seu poble». És cèlebre la rogació del 14 d'abril de 1657, en la qual es va portar la imatge de la Mare de Déu al Pont Nou, a on va estar tres dies i tres nits acompanyada de multitud d'imatges procedents d'esglésies i convents de la ciutat (convents de San Agustín, La Trinidad i San Gregorio) pel perill d'inundació de la ciutat. En altres ocasions, les rogacions s'han dirigit al patró d'Orihuela, Nostre Senyor Jesús, cas en què estan documentades des del segle XVIII. Sant Gregori Taumaturg va ser tingut com a advocat contra les crescudes del riu i tenia imatge en el convent de San Gregorio de los Padres Descalzos Alcantarinos.  
A la ciutat d'Orihuela també se celebra la festivitat de Sant Isidre el Llaurador, amb caràcter de romeria des dels anys quaranta del segle passat, organitzada per la Caja Rural Central i la Germandat de Llauradors i Ramaders. La romeria partia de l'església de Santas Justa y Rufina fins a l'ermita del barri de Sant Isidre, acompanyada de rondalles i carros engalanats. En l'actualitat, esta festivitat l'organitza l'Escola Politècnica Superior d'Orihuela, de la Universitat Miguel Hernández, que té un campus a Los Desemparados a on s'impartixen el grau en Ciència i Tecnologia dels Aliments i el grau en Enginyeria Agroalimentària i Agroambiental.  
  
6. Percepció i implicació de la població i grau d'obertura al públic  
El Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela es percep com un organisme necessari i eficaç pels regants i la població en general. Un dels trets del seu reconeixement és per la defensa del regadiu tradicional i el seu sentit ecològic i mediambiental.  
  
  
  
El Jutjat, a més de per als regants, té una projecció al públic en general mitjançant:  
- Jornades educatives amb l'IES El Palmeral i el Colegio Diocesano Oratorio Festivo de San Miguel.  
- Programació de conferències.  
- Institució dels premis «Tribunal de les Aigües».  
- Accés dels investigadors als importants fons del seu arxiu.  
  
7. Salvaguarda  
7.a. Protecció administrativa:  
El Jutjat d'Aigües d'Orihuela es beneficia de la tutela directa o indirecta de la legislació, tant jurídica com patrimonial o agrícola, entre altres lleis podem citar:  
Llei d'aigües (Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol, pel qual s'aprova el text refós de la llei d'aigües).  
Llei orgànica 10/2021, de 14 de desembre, de modificació de la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, per a reconéixer el caràcter de tribunal consuetudinari i tradicional al Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela (Alacant) i Pobles del seu Marc, i al Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
  
Reial decret 849/1986, d'11 d'abril, pel qual s'aprova el Reglament del domini públic hidràulic, que desplega els títols preliminar I, IV, V, VI i VII de la Llei 29/1985, de 2 d'agost, d'aigües.  
Reial decret 35/2023, de 24 de gener, pel qual s'aprova la revisió dels plans hidrològics de les demarcacions hidrogràfiques del Cantàbric Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura i Xúquer, i de la part espanyola de les demarcacions hidrogràfiques del Cantàbric Oriental, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana i Ebre.  
  
Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià i les seues modificacions posteriors.  
Decret 2262/1963, de 24 de juliol, pel qual es declara paratge pintoresc el Palmeral d'Orihuela (Alacant) en la zona que es delimita en el pla que figura en l'expedient.  
Reial decret 948/2021, de 2 de novembre, pel qual s'establixen les bases reguladores per a la concessió d'ajudes estatals destinades a l'execució de projectes d'inversió dins del Pla d'impuls de la sostenibilitat i competitivitat de l'agricultura i la ramaderia (III) en el marc del Pla de recuperació, transformació i resiliència.  
Resolució de 20 de desembre de 2023, del conseller d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, per la qual es convoquen les comunitats de regants, jutjats d'aigües, sindicats de regs o altres entitats de regadiu i titulars d'explotacions ramaderes perquè formulen les seues propostes en relació amb mesures per a l'adaptació al risc d'inundació al Baix Segura.  
  
7.b. Agents i metodologia de transmissió.  
El funcionament del Jutjat d'Aigües i del Tribunal d'Aigües es transmet de manera oral a través dels seus usuaris, els hereus regants i càrrecs electes, i de manera escrita a través de les «Ordenances del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc».  
  
7.c. Altres accions de salvaguarda:  
Modificació del Catàleg d'elements protegibles del PGOU, en curs.  
Inici de l'expedient de sol·licitud d'incoació de BIC per a les sénies bessones, Moquita i Pando.  
Inici de l'expedient de sol·licitud d'Incoació de BIC per als assuts de Callosa i Almoradí.  
Complementació del BIC del Palmeral de San Antón.  
Actuacions de protecció i gestió d'un espai singular de l'Horta: El Palmeral de San Antón.  
Complementació del BIC del jaciment arqueològic de Los Saladares.  
Creació d'un museu etnològic al Molino de la Ciudad.  
Restitució del bosc de ribera.  
  
7.d. Identificació de riscos i diagnòstic: l'Horta d'Orihuela està patint múltiples agressions: urbanització, proliferació de naus industrials, especulació, augment de zones sense cultivar, reducció de la superfície regada i abocadors incontrolats. Una important amenaça són les grans infraestructures com línies elèctriques o autovies, que compartimenten l'espai i suposen impactes negatius per a la fauna, i, paradoxalment, al mateix temps que milloren les comunicacions de llarga distància, dificulten la comunicació entre els diferents espais de l'horta, com ha ocorregut amb la línia fèrria d'alta velocitat. A això s'unix l'escassetat d'aigua per sobreexplotació dels seus aqüífers i la seua comercialització aigües amunt del Baix Segura, en detriment del regadiu tradicional.  
D'altra banda, les dimensions reduïdes de moltes de les explotacions les fa poc rendibles. Un dels principals actius de l'horta, com és el paisatge i el patrimoni que conserva, s'està degradant sensiblement, amb la desaparició de les palmeres i part del patrimoni edificat per la construcció de xalets amb tipologies altament discordants. Per a mantindre amb força el Jutjat Privatiu d'Aigües, cal mantindre viva l'Horta, la qual cosa només es podrà aconseguir fent l'horta viable econòmicament, no sols des del punt de vista agropecuari, sinó també introduint altres activitats econòmiques que siguen sostenibles, com el turisme rural i la posada en valor del patrimoni cultural i natural de l'horta.  
  
7.e. Objectius, estratègies i accions proposades per a la salvaguarda: l'objectiu principal per a la salvaguarda del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela hauria de ser anàleg al que establix el Pla d'acció territorial d'ordenació i dinamització de l'Horta de València: la protecció, recuperació i dinamització dels terrenys d'Horta, la seua activitat agropecuària i els elements que fan d'este conjunt un paisatge productiu i cultural singular i difícilment repetible, que faça compatible la seua protecció amb un desenvolupament urbà i socioeconòmic sostenible.  
  
Entre els objectius específics podríem esmentar:  
- Preservar els terrenys agrícoles de l'horta.  
- Inventariar i protegir els paisatges singulars com els palmerars, i restituir-ne altres com el bosc de ribera o els saladars.  
- Protegir els espais naturals que envolten l'horta i crear corredors ecològics.  
- Inventariar i protegir el patrimoni cultural immoble, moble i immaterial de l'Horta.  
- Ordenar inventariar i protegir el patrimoni cultural immoble, moble i immaterial de l'Horta.  
- Fomentar el desenvolupament agropecuari de l'horta, millorar les condicions de vida dels seus habitants i fomentar una participació més alta de la dona.  
- Fomentar activitats econòmiques complementàries, sostenibles socialment i mediambientalment.  
  
Estos aspectes poden concretar-se:  
- A través de la modificació del PGOU d'Orihuela. De manera que s'ordene el creixement perifèric de la ciutat d'Orihuela, amb la creació d'un límit nítid amb l'horta i la dotació de sòl urbà a les pedanies per a evitar el creixement il·legal sobre l'horta.  
- La redacció d'un pla de desenvolupament agrari de l'Horta del Baix Segura i un pla d'acció territorial de protecció de l'Horta d'Orihuela, que han de plasmar-se en una legislació similar a la de l'Horta de València (Llei 5/2018, de 6 de març, de l'Horta de València).  
  
- La museïtzació d'espais de l'horta, per a la qual cosa és interessant la proposta de Gregorio Canales i Elisa Ruiz en el seu treball La Huerta del Bajo Segura (Alicante), un patrimonio cultural en peligro. Reflexiones sobre un proyecto museológico integral (Canales i Ruiz, 2011).  
- Impulsant el turisme rural i altres activitats econòmiques sostenibles.  
  
8. Valoració i justificació de la declaració  
El Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc reunix suficients valors per a fer-lo mereixedor de la màxima protecció.  
  
8.1. Valors culturals  
Valor històric. Amb tota seguretat, el sistema de regs de l'Horta d'Orihuela és d'origen islàmic, així ho testifiquen diversos autors andalusins quan tracten Madnat ryla (Orihuela). Al-Idrs (1099-1165) ens transmet la fertilitat de la seua horta, «té horts, jardins i vergers que estan molt pròxims els uns als altres i produïxen fruites en quantitat sense igual…»; ibn Sad al-Magrib (1208-1274) la compara amb el jardí del paradís «Quan vaig viatjar des de Múrcia en direcció a la mar, vaig passar per Orihuela. La vaig vore com un lloc que es diria que ha sigut arrancat del jardí de l'eternitat, perquè posseïx un riu remorós, música en les seues sénies, pardals cantadors. Posseïx una fortalesa en extrem inaccessible. Pocs llocs en la terra són comparables al Jardí del Paradís que l'Alcorà reserva per als més fidels devots…». Al-'Udr (1003-1085) és molt més explícit i en el segle XI ens descriu part del sistema de regs de l'horta oriolana «… després els habitants de la ciutat d'Orihuela comencen a traure una séquia d'este riu de les seues terres fins que acaba cap al lloc anomenat Al-Qatrullat (Catral)…» En la xarxa de regs del Baix Segura ha quedat fossilitzada bona part de la toponímia  
àrab, així pot apreciar-se en la denominació dels principals llits com la séquia Vieja de Callosa, séquia de Almoravit i també en els llits menors, assarb de Benicatel (Los Desamparados) i braçal de Benimira (Callosa), entre altres. Gràcies a un importantíssim còdex medieval, el Libre dels repartiments de les terres entre vehins de la molt noble y leal e insigne ciutat de Oriola, coneixem l'extensió del macrosistema de regs de l'Horta d'Orihuela, en el moment de la conquesta cristiana, amb diverses séquies, les més importants de les quals són: dos en el marge esquerre, les de Callosa-Catral i la d'Almoradí, i dos en el marge dret, Alquibla i Molina.  
Este sistema de reg es va mantindre després de la conquesta feudal. El privilegi d'Alfons X el Savi (donat a Valladolid el 14.05.1275) confirma la designació de Pedro Zapatero com a sobresequier del Consell d'Orihuela i establix també unes disposicions sobre el repartiment d'aigua i la neteja de séquies, transmet a època cristiana els usos i costums d'època andalusina, amb un sobresequier o jutge d'aigües del qual depenen els sequiers dels diferents llits i el repartiment de l'aigua lligat a la propietat de la terra, tal com ocorria en època islàmica. Els regadius medievals s'han ampliat gradualment, però el seu mode de gestió, malgrat les intromissions del poder municipal o reial durant l'Edat Mitjana i Moderna, bàsicament ha sigut el marcat per la tradició andalusina. Va recuperar la seua gestió autònoma i democràtica en 1836, gràcies a l'aprovació d'unes noves ordenances en substitució de les de Jerónimo Mingot.  
Este gran valor històric ha quedat reflectit en l'Arxiu del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela, que conserva documentació original amb una cronologia des del segle XV fins a l'actualitat. Els documents estan escrits en valencià i en castellà, i organitzats en lligalls per anys i aqüeductes. La seua consulta és pública prèvia sol·licitud i en horari determinat pel mateix Jutjat.  
  
Valor jurídic. Els valors jurídics del Tribunal d'Aigües d'Orihuela són en gran manera equiparables als descrits pel professor Víctor Fairén Guillen en la seua obra El Tribunal de las Aguas de Valencia y su proceso, ja que el Tribunal oriolà reunix unes característiques similars al valencià. Entre estos valors, podem destacar:  
Concentració: en el moment del juí, el Tribunal d'Aigües compta amb totes les dades per a procedir judicialment.  
Oralitat: tot el juí es desenvolupa verbalment, i fins i tot la sentència, que posteriorment es documenta per escrit molt succintament.  
Rapidesa: tal vegada és una de les característiques més cridaneres d'este Tribunal i potser la que més ha influït en la seua supervivència.  
Economia: els juís ocasionen uns gastos mínims. Els jutges que formen el Tribunal, és a dir, els síndics, no perceben cap sou per la seua funció. El condemnat només ha de pagar la multa estipulada per les ordenances i els gastos processals, que solen ser mínims, a més del pagament, si és el cas, de les responsabilitats econòmiques derivades dels danys i perjuís que s'hagen produït.  
  
A això cal afegir el caràcter consuetudinari i tradicional del tribunal oriolà, aspecte reconegut en 2021 mitjançant una modificació de la llei orgànica del poder judicial.  
  
Valor etnològic. El manteniment de l'horta i el seu mode de gestió a través del Jutjat d'Aigües suposa la transmissió d'uns coneixements agrícoles i, especialment, de gestió de l'aigua de caràcter mil·lenari, basats en la cooperació i en l'equitat. La seua empremta ha quedat marcada no sols en els sistemes de reg andalusins, encara en ús, sinó també en la utilització d'una tecnologia hidràulica per al reg compartida amb el món islàmic, com poden ser l'associació font-safareig i assut-séquia, i també la tecnologia de diferents aparells elevadors d'aigua, com són sénies, nòries i bombillos, adaptats per artesans locals, els seniers, i en ús alguns casos pràcticament fins als nostres dies.  
  
Esta cultura de l'horta i el regadiu ha donat lloc a un lèxic molt característic de la nostra comarca amb aportacions de l'àrab, valencià i castellà. Són significatives la influència de l'àrab en la denominació dels principals elements relacionats amb el reg com assut, séquia, assarb, sénia, nòria i sequier. I l'aportació del valencià en la denominació d'alguns cultius en castellà com bachocas (faves), pesoles (pésols), crillas (creïlles) i bleas (bledes).  
  
Valor identitari. El sistema de regs i, amb este, el seu organisme gestor té un gran valor com a element identitari de l'Horta d'Orihuela, ja que és una de les manifestacions més importants d'un llegat multisecular arrelat en la població de la nostra horta. La població percep el reg tradicional i l'horta com una cosa inherent des de temps immemorial a la seua comunitat, sense el qual esta és difícilment comprensible. Este aspecte identitari està relacionat amb la religiositat popular, que es manifesta en alguns esdeveniments i advocacions relacionats amb l'agricultura i la ramaderia, com són les rogacions a la Mare de Déu de Montserrat, a Nostre Pare Jesús i a diversos sants, i en les festivitats de Sant Isidre el Llaurador i Sant Antoni.  
   
8.2. Valors naturals. El Jutjat Privatiu d'Aigües, amb la seua condició d'element patrimonial i cultural, es convertirà, des dels seus inicis, en un element transformador del paisatge: l'accés a l'aigua de noves i àmplies extensions del territori, la construcció d'àmplies infraestructures hidràuliques, juntament amb la disponibilitat de nous cabals a on abans no n'hi havia, permeten la implantació de noves espècies de cultiu en regadiu, que acaba per transformar grans superfícies històricament incultes o de secà en un paisatge d'horta. Tant l'estructura del mateix paisatge com les espècies (cultivades i no cultivades) que el componen són, en bona part, noves i diferents a les existents amb anterioritat a la implantació del nou agrosistema. D'eixa forma, la comunitat florística i faunística es transforma i passa d'una més relacionada amb els territoris àrids i semiàrids a una altra en la qual predominen tàxons (grups o categories en què es classifiquen els éssers vius) vinculats a ecosistemes més humits. Molts dels gèneres de plantes que poblen hui l'horta, vores de camí i camps de cultiu, com ara Diplotaxis, Echium, Eruca, Oxalis, etc., són hereus d'eixa històrica transformació. En relació amb la fauna, tal vegada és la comunitat d'aus la que haja experimentat un canvi més profund: a on en un altre temps campejaven espècies de caràcter més estepari com terreroles, cogullades, sebel·lins o grives, els nous cabals van afavorir l'aparició d'una comunitat molt més adaptada originalment al bosc que, aprofitant l'abundància de recursos que els nous cultius proporcionaven, els va ocupar progressivament. Tal és el cas de molts passeriformes com el verderol, el gafarró, els paixarells o les merles. En definitiva, el paisatge i els ecosistemes primigenis existents es transformen en un nou paisatge antròpic amb uns nous valors, principalment culturals.  
  
8.3. Valors mediambientals. El principal valor mediambiental del Jutjat Privatiu d'Aigües és el seu important paper en el manteniment d'un paisatge cultural de gran agrobiodiversitat i sostenibilitat, ja que els regadius tradicionals contribuïxen a la recàrrega dels aqüífers i a la llavada de les sals del sòl, i suposen una reutilització contínua d'un recurs tan escàs com és l'aigua. Conformen un sistema mediambientalment sostenible. Encara que, evidentment l'horta és un espai antropitzat, la diversitat de biòtops (riu, basses de reg, séquies i cultius) genera l'existència de gran varietat de flora i fauna que, atesa la proximitat a poblacions, suposen la millora mediambiental dels entorns urbans.  
  
8.4. Valors socioeconòmics  
Valor econòmic. És indubtable el valor econòmic de la xarxa de séquies que, amb la distribució de l'aigua, contribuïxen a produir aliments i generar ocupació.  
La importància del Jutjat Privatiu d'Aigües com a institució gestora d'un bé públic com és l'aigua ha sigut posada de manifest per la guanyadora del Premi Nobel d'Economia 2009, Elinor Ostrom, que, en teoritzar sobre els béns d'accés o ús comú (common pool resources), va posar com a exemple la gestió dels regadius del llevant espanyol, i entre estos la del Jutjat d'Aigües d'Orihuela (Ostrom 1990: 76-78). Este ús i gestió de béns comuns genera cohesió social. L'horta té, a més de l'agropecuària, altres potencialitats econòmiques que comencen a desenvolupar-se, com són el senderisme, cicloturisme, turisme cultural i patrimonial.  
  
Valor democràtic. El valor democràtic del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela es manifesta en la  
forma d'elegir els seus representants i en la presa de decisions, amb la participació directa dels hereus-regants, la qual cosa concedix legitimitat a les decisions i els acords presos per a la gestió de la xarxa de séquies. D'altra banda, el Tribunal d'Aigües suposa la participació en la justícia de la ciutadania, d'acord amb el que expressa la llei orgànica del poder judicial per als tribunals consuetudinaris.  
  
Valor de consens. Hi ha un consens social generalitzat en la necessitat de protecció patrimonial per al Jutjat d'Aigües d'Orihuela. Este fet s'ha manifestat en la decisió de l'Assemblea General de Síndics, Electes i Representants de l'Heretament General del Jutjat Privatiu d'Aigües, per a iniciar els tràmits necessaris per a la declaració de BIC i patrimoni de la humanitat del Jutjat. L'Ajuntament d'Orihuela ha iniciat estos expedients amb l'aprovació, per unanimitat del Ple Municipal, d'una moció a la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana, en què sol·licita la incoació de BIC immaterial.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 9886, del 05-07-2024 (2024/6574)

RESOLUCIÓN de 2 de julio de 2024, de la Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte, por la cual se incoa expediente para declarar bien de interés cultural inmaterial, el Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y pueblos de su marco.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   9886

Fecha DOGV
:   05-07-2024

Sección del DOGV
:   III. ACTOS ADMINISTRATIVOS - C) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2024/6574

CVE


Fecha del documento
:   02-07-2024

Organismo emisor
:   Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Resolución

RESOLUCIÓN de 2 de julio de 2024, de la Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte, por la cual se incoa expediente para declarar bien de interés cultural inmaterial, el Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y pueblos de su marco. [2024/6574]  
El artículo 12 del Estatuto de Autonomía de la Comunitat Valenciana señala que corresponde a la Generalitat velar por la protección y defensa de la identidad y los valores e intereses del pueblo valenciano y el respeto a la diversidad cultural de la Comunitat Valenciana y su patrimonio histórico.  
Por otro lado, la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, establece en el artículo 45 que serán declarados bienes inmateriales de interés cultural las actividades, creaciones, conocimientos, prácticas, usos y técnicas que constituyen las manifestaciones más representativas y valiosas de la cultura y de las formas de vida tradicionales de los valencianos, así como las tradiciones en sus manifestaciones musicales, artísticas, gastronómicas o de ocio, y especialmente las que han sido objeto de transmisión oral, y las que mantienen y potencian el uso del valenciano.  
Vistos los informes técnicos favorables a la incoación del expediente de declaración de bien de interés cultural inmaterial emitidos por el Servicio de Patrimonio Cultural y por la Comisión Técnica para el Estudio e Inventario del Patrimonio Inmaterial.  
Considerando lo que dispone el artículo 27 de la Ley de la Generalitat Valenciana 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, resuelvo:  
  
Primero  
Incoar expediente para declarar bien de interés cultural inmaterial, el Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y pueblos de su marco.  
  
Segundo. Descripción del bien y valores  
De acuerdo con los artículos 28 y 45 de la Ley de la Generalitat Valenciana 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, se hacen constar en el anexo de esta resolución la descripción del bien y sus valores.  
  
Tercero. Medidas de protección y salvaguardia  
La protección del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y pueblos de su marco, como patrimonio cultural inmaterial se concretará en las medidas siguientes:  
a) Realizar labores de identificación, descripción, investigación, estudio y documentación con criterios científicos.  
b) Incorporar los testimonios disponibles a soportes materiales que garanticen su protección y preservación.  
c) Velar por el desarrollo normal y la pervivencia de esta manifestación cultural, y también tutelar la conservación de sus valores tradicionales y su transmisión a las generaciones futuras.  
Cualquier cambio que exceda del normal desarrollo de los elementos que forman esta manifestación cultural se tendrá que comunicar a la dirección general competente en materia de patrimonio cultural para que, si procede, reciba la autorización administrativa y se modifique la presente declaración.  
La gestión del bien la tendrá el Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela, que será el que decidirá sobre aspectos materiales e inmateriales, así como sobre el desarrollo de la mencionada manifestación cultural.  
  
Cuarto  
En cumplimiento de lo establecido en el artículo 27.3 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, se notifica la presente resolución a los interesados, y se comunica al Registro General de Bienes de Interés Cultural para que se anote de manera preventiva.  
  
Quinto  
Publicar la presente resolución con su anexo en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.  
València, 2 de julio de 2024.- El vicepresidente primero y conseller de Cultura y Deporte: Vicente José Barrera Simó.  
  
ANEXO  
  
1. Identificación  
1.a. Identificación geográfica:  
El marco de competencia del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela abarca la huerta tradicional de los términos municipales de Orihuela, Algorfa, Benejúzar, Bigastro, Jacarilla, Rafal y Redován, así como pequeñas zonas de los términos de Almoradí y Callosa de Segura, todos ellos en la comarca del Bajo Segura, provincia de Alicante.  
1.b. Ámbito:  
Conocimientos tradicionales sobre prácticas productivas, procesos y técnicas.  
1.c. Tipología:  
Bien de Interés Cultural Inmaterial, de acuerdo con el art. 26 d de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat Valenciana, del Patrimonio Cultural Valenciano.  
1.d. Denominación principal y otras denominaciones:  
Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y Pueblos de su Marco  
Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela  
Juzgado de Aguas de Orihuela  
  
1.e. Comunidades o personas relacionadas con el elemento:  
Heredamiento de la Acequia de Almoravit  
Heredamiento de la Acequia de Alquibla  
Heredamiento de la Acequia de Callosa  
Heredamiento de la Acequia del Escorratel  
Heredamiento de la Acequia de los Huertos  
Heredamiento de la Acequia de Molina  
Heredamiento de la Acequia de Mudamiento  
Heredamiento de la Acequia de las Puertas de Murcia  
Heredamiento de la Acequia Vieja de Almoradí  
Heredamiento de la Noria de Moquita  
Heredamiento de la Noria de Pando  
Heredamiento del Azarbe de Abanilla  
Heredamiento del Azarbe de Los Caballos  
Heredamiento del Azarbe de las Fuentes  
Heredamiento del Azarbe de La Gralla  
Heredamiento del Azarbe Mayor de Hurchillo  
Heredamiento del Azarbe de Mayayo  
Heredamiento del Azarbe de Millanares  
  
La comunidad portadora está constituida por cerca de 12.000 regantes. Velan por sus intereses sus representantes electos, como son el Juez de Aguas, el Teniente-Juez, el Síndico General, el Secretario y los Técnicos del Juzgado de Aguas y los Síndicos, Electos y Representantes del Heredamiento General y los guardias de las acequias.  
  
1.f. Descripción breve:  
El Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela es una comunidad de regantes, como tal tiene el carácter de corporación de derecho público, adscrita al Organismo de cuenca, de acuerdo con el art. 82 de la Ley de aguas (Real decreto legislativo 1/2001, de 20 de julio, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de aguas), que además reconoce la pervivencia de las comunidades tradicionales en su artículo 85. Es además un juzgado de carácter tradicional y consuetudinario, aspecto que ha sido reconocido en la Ley orgánica 10/2021, de 14 de diciembre, de modificación de la Ley orgánica 6/1985, de 1 de julio, del poder judicial, para reconocer el carácter de tribunal consuetudinario y tradicional al Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela (Alicante) y Pueblos de su Marco y al Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
Es la institución gestora de un bien público tan importante como es el agua, que ha posibilitado el mantenimiento de los regadíos tradicionales de la Huerta de Orihuela, gracias a la transmisión de unos conocimientos y prácticas de origen andalusí como queda suficientemente atestiguado en el Privilegio del Sobrecequiero, dado por Alfonso X el Sabio a la villa de Orihuela, firmado en Valladolid el 14 de mayo de 1275, en el Libre dels repartiments de les terres entre vehins de la molt noble y leal e insigne ciutat de Oriola y en la toponimia de gran parte de los cauces de riego. El Juzgado de Aguas de Orihuela, representa a la comunidad de regantes y de tahúllas regadas, pues el derecho a riego está ligado a la posesión de la tierra tal como lo estaba en el derecho andalusí. El Juzgado cumple una doble función, la de gestión del sistema de riegos de la Huerta, desde un punto de vista técnico y administrativo, y la judicial, dirimiendo los conflictos ocasionados por el reparto del agua. Para ello se ha dotado de unas ordenanzas aprobadas por los propios regantes. Los cargos representativos del Juzgado son agricultores elegidos democráticamente por los regantes. Su función es velar por el correcto funcionamiento de los cauces de riego, manteniendo al día los padrones de aguas (relación de regantes), mediante las mondas (limpieza de los cauces), la realización de las obras necesarias para la conservación de los acueductos, la imposición de derramas para sufragarlas, así como el equitativo reparto de aguas y el cumplimiento de tandas (turno de riego). Es indudable el valor socioeconómico de la red de acequias, que con la distribución del agua contribuyen a la producción de alimentos y generan empleo y cohesión social. La huerta tiene además de la agropecuaria otras potencialidades económicas que empiezan a desarrollarse como son el senderismo, cicloturismo, turismo cultural y patrimonial.  
El Juzgado Privativo de Aguas tiene gran importancia medioambiental por su papel en el mantenimiento de un paisaje cultural de gran agrobiodiversidad y sostenibilidad, ya que los regadíos tradicionales contribuyen a la recarga de los acuíferos y al lavado de las sales del suelo y suponen una reutilización continua de un recurso tan escaso como es el agua. Conforma un sistema medioambientalmente sostenible. El Juzgado, como su nombre indica también tiene una función judicial. Para ello cuenta con un Tribunal de Aguas constituido por los propios regantes, caracterizado por su autonomía, oralidad, accesibilidad, rapidez e imparcialidad. En definitiva, el Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y los Pueblos de su Marco gestiona integralmente, de forma equitativa, sostenible y democrática un bien tan escaso como es el agua, gracias a la transmisión de unos conocimientos agrícolas, técnicos y jurídicos, en origen de forma oral, y posteriormente plasmados en unas ordenanzas que se han ido adaptando a los tiempos. Su importancia como institución gestora de un bien público como es el agua, ha sido puesta de manifiesto por el premio Nobel de Economía 2009, Elinor Ostrom, quien al teorizar sobre los bienes de acceso o uso común (common pool resources) puso como ejemplo la gestión de los regadíos del levante español, y entre ellos el Juzgado de Aguas de Orihuela (Ostrom 1990: 76-78).  
  
2. Marco espacial  
2.a. Localización:  
La sede del Juzgado de Aguas cuenta con local propio situado en la calle Ruiz Capdepón, núm. 3, en Orihuela. El marco de competencia del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela abarca la huerta tradicional de los términos municipales de Orihuela, Algorfa, Benejúzar, Bigastro, Jacarilla, Rafal y Redován, así como pequeñas zonas de los términos de Almoradí y Callosa de Segura. La extensión superficial es de 6.790,93 hectáreas (57.307 tahúllas).  
2.b. Recorrido:  
Aunque el Juzgado realiza sus reuniones administrativas y judiciales en su sede de la calle Ruiz Capdepón, el mantenimiento de los cauces de riego y el mantenimiento de la huerta implica el recorrido periódico de Síndicos, Electos y Guardias de las Acequias por toda la red de canales de riego, con una longitud aproximada de 90 km de cauces mayores y un total de unos 500 km para toda la red de acequias y azarbes.  
  
3. Marco temporal  
3.a. Calendario:  
Al tratarse de una institución gestora y jurisdiccional su actividad es continua, de acuerdo con las necesidades, no existiendo para la mayoría de las actuaciones un calendario fijo, salvo para la celebración de Juntas y Elecciones para las cuales existe un calendario aproximado y las mondas o limpieza de los acueductos y el riego en sí.  
3.b. Periodicidad:  
La actividad se realiza de forma continuada, lo cual posibilita el buen funcionamiento del regadío tanto en todo el ámbito de competencia del Juzgado, como en cada uno de los heredamientos que lo componen. No obstante, algunos eventos de la vida del Juzgado tienen cierta periodicidad, como elecciones, reuniones, limpieza de los cauces de acequias y azarbes, etc.  
  
4. Descripción y caracterización  
4.a. Orígenes documentados o atribuidos:  
El origen del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela está en la Orihuela andalusí (Madnat ryla), cuyo sistema de regadíos se conformó en torno a los siglos X-XI. Sus normas no escritas pasaron a la Orihuela foral gracias al Privilegio del Sobrecequiero, concedido a Orihuela por Alfonso X El Sabio, dado en Valladolid el 14 de mayo de 1275, que recoge los usos y costumbres en materia de riegos de época islámica.  
  
4.b. Evolución histórica / modificaciones:  
Orihuela islámica.  
Los yacimientos arqueológicos conocidos de época emiral e inicios del califato, muestran una distribución del poblamiento en la Vega Baja del Segura en los márgenes de llano aluvial, en las proximidades de fuentes, pequeños valles y ramblas. Esto sugiere la existencia de pequeños sistemas de riego, en los cuales pudieron además tener cierta importancia las cenias como método para extraer el agua y el riego por inundación. El continuo aporte de aluviones del río no ha permitido de momento localizar yacimientos de época islámica en la llanura aluvial.  
Las primeras acequias, de cierta entidad, debieron construirse en el entorno de la ciudad (Madnat ryla), a fin de poder abastecerla de productos hortofrutícolas, entre ellas debieron estar la Acequia de Los Huertos, la de Almoravit y el Azarbe de Las Fuentes. El complejo sistema de riegos de la Huerta de Orihuela parece estar ya configurado en el siglo XI, como se desprende la famosa cita de la acequia de Callosa-Catral por al-Idrs. Podemos presuponer que sea algo anterior, posiblemente del siglo X. Para época almohade si tenemos un mejor conocimiento de este, gracias al Llibre dels Repartiments, que describe el reparto de tierras de la huerta al inicio de la conquista feudal, nos muestra un sistema basado en la toma del agua por derivación del Segura a través de azudes y norias con dos principales acequias en la margen derecha, Molina y Alquibla y otras dos en la margen izquierda, Callosa y Almoradí. Es de destacar la ubicación de los dos principales azudes, el de Callosa y Almoradí, junto a la misma ciudad, de forma que esta controlaba en gran medida el regadío. El regadío se basa, desde época islámica, en un doble sistema de cauces: de aguas vivas, que, a través de acequias mayores, arrobas, brazales e hijuelas, conducen el agua hasta los campos de cultivo; y de aguas muertas, que drenan los campos a través de escorredores, azarbetas y azarbes mayores, para su reaprovechamiento (riego de aguas muertas) conduciendo el agua sobrante al río.  
La creación de la Huerta de Orihuela en época islámica supuso la gestión del agua de acuerdo con la escuela de juristas malikíes. El agua de riego se vincula a la posesión de la tierra, y se reparte proporcionalmente a la extensión de las parcelas. Sabemos de la existencia en Al-Andalus de oficiales encargados de los riegos, el q al-miyh (juez de aguas) y el hib al-sqiya (inspector o encargado de la acequia). Para el caso de Orihuela solo contamos con datos indirectos, posteriores a la conquista feudal, gracias a los privilegios reales. De su lectura parece deducirse que en época andalusí el hib al-sqiya (sobrecequiero) era la figura principal y juez de aguas y de él dependían los acequieros de los distintos cauces.  
  
Orihuela foral  
La red de riegos, y los conocimientos para la gestión del agua de época islámica se transmitieron a la Orihuela posterior a la conquista feudal. Así se puede apreciar en el Privilegio de Alfonso X, dado el 14 de mayo de 1275, en Valladolid, mediante el cual confirma a Pedro Zapatero como sobrecequiero, dando además instrucciones para el buen funcionamiento del regadío de la huerta oriolana, en lo que ha de considerarse su primera reglamentación escrita. El Sobrecequiero pasó a ser un cargo municipal de carácter anual, tal como estableció  
el rey castellano Fernando IV, en una carta abierta, fechada en Valladolid el 23 de junio de 1295. En ella, el monarca establece que se ponga cada año por sobrecequiero a un caballero u hombre bueno, fijando la duración anual del oficio, que se mantendrá hasta el fin de la época foral. Tras la conquista feudal existe en un primer momento un retroceso del regadío, causado por la huida de buena parte de la población musulmana y la escasa repoblación cristiana, no obstante, en fecha tan temprana como 1295 los herederos de la Acequia de Callosa-  
Catral realizan una restauración de su azud «con cauallos et testadas de tocha et piedra bien fecha», según recoge el Llibre dels Repartimens (Torres Fontes 1988:101), la reconstrucción del sistema de riegos continuará a lo largo del siglo XIV, hacia finales de la centuria se inicia su expansión, sobre los extensos almarjales y saladares situados al este del Bajo Segura. En 1370 está documentada una acequia para el riego de Almoradí y la Daya. Según Manuel de Gea, la acequia de la Alcudia y su azud de estacada en Rojales, se construyeron a mediados/finales del siglo XIV, siendo sustituido en la segunda mitad del siglo XVI por otro de sillería. Hacia 1571 se construyó en sillería el Azud de Alfeitami, para el riego de la Acequia Nueva de Almoradí y de la Acequia del Río.  
La disgregación del término municipal oriolano con la creación de colonizaciones señoriales: Cox (1483), La Granja (1490) y Redován (1491), la segregación de algunas de sus aldeas, Callosa (1579) y Almoradí (1583), la creación de las baronías de Albatera y Daya Nueva, y de numerosos señoríos alfonsinos en el siglo XVII (Benejúzar, Cox, Rafal, Jacarilla, Molins, Formentera, Benijófar), motivaron la paulatina segregación de parte de la Huerta de la Vega Baja de la jurisdicción del sobrecequiero oriolano. Muchas de las nuevas poblaciones nombraron sus propios sobrecequieros, que entraron en conflicto con aquel.  
A principios del siglo XVII la huerta sufrió un gran deterioro, debido principalmente a la expulsión de los moriscos, y la negativa de los nobles al pago de las derramas, entre otras causas. Esto motivó la intervención de la Corona. Un juez visitador, Jerónimo Mingot, elaboró unas Ordenanzas de Riego, aprobadas en 1625, que menciona como receptores de los nuevos estatutos a los sobrecequieros de Orihuela, Callosa y Almoradí, con referencias también a los «llochs de llur contribució», que pueden identificarse como los señoriales. En su capítulo 30 se contempla la obligación del Sobrecequiero de Orihuela de nombrar un juez asesor para intervenir en las causas relativas a su oficio, hasta que el Rey nombrase a este «juez asesor». Esto supondrá la tecnificación del oficio y un control de la Corona sobre todo el macrosistema de riegos de la Vega Baja del Segura.  
  
Orihuela Borbónica.  
Con la llegada de los Borbones en el siglo XVIII se acentúa la centralización administrativa, y la injerencia directa del poder político en los regadíos. El cargo de Juez Sobrecequiero es ocupado por el Alcalde Mayor, que pasa a denominase Alcalde Mayor y Juez Real y Privativo de Aguas por Su Majestad, de la Ciudad de Orihuela, su Huerta y Lugares de su Distrito. Quedaron extinguidos los Sobrecequieros locales que habían proliferado en centurias anteriores. A partir de 1714 el Alcalde Mayor pasará a ser el único Juez de Aguas de toda la huerta, en primera instancia y con carácter ordinario, pudiéndose apelar exclusivamente al Consejo de Castilla. No obstante, posteriormente distintas poblaciones fueron recuperando sus Sobrecequieros locales, entre otras Callosa en 1735, Guardamar en 1738 y Almoradí en 1791. Tras la Guerra de Sucesión los regadíos siguieron ampliándose a costa del saladar y del almarjal, con la fundación por el Cardenal Belluga de las nuevas poblaciones de Dolores, San Fulgencio y San Felipe Neri y la puesta en cultivo de nuevas tierras que son drenadas gracias a la remodelación de algunos azarbes, como el de Abanilla y la construcción de los azarbes de El Molar, Enmedio y el Recibidor para conducir el agua hasta el mar. Otros se remodelaron o crearon para derivar el agua a la antigua Albufera de Elche: azarbes de San Felipe, Nuevo del Molar, Viejo del Duque, Convenio, Robatorio. La gestión y el gobierno de las aguas de las nuevas poblaciones quedó, hasta la Desamortización, en manos de la Junta de las Pías Fundaciones, encargada entre otras cuestiones de las mondas.  
Al quedar obsoletas las Ordenanzas de Riego de Jerónimo Mingot, el Consejo de Castilla ordenó a la Audiencia de Valencia, que, a la vista de las antiguas ordenanzas de Orihuela, Callosa, Almoradí y Guardamar, las reformase en lo que considerase conveniente. Los regantes de Almoradí redactaron un proyecto de nuevas ordenanzas que fue aprobado por la Audiencia valenciana en 1793. Por las mismas fechas se intentó una reforma análoga para Orihuela, que finalmente no prosperó.  
  
Siglos XIX - XX  
En 1830, Andrés Rebagliato, de acuerdo con los regantes, redactó un proyecto de ordenanzas para el Juzgado de Aguas de Orihuela que fueron aprobadas en Junta General de Regantes. El proyecto recibió algunas correcciones en el Real Acuerdo de Valencia y pasó a ser informado por la sección de la Gobernación del Reyno del Consejo Real de España e Indias. Siendo finalmente aprobadas mediante Real Orden de la Reina Gobernadora María Cristina de Borbón en 1836. Estas Ordenanzas, vigentes durante gran parte del siglo XIX, todo el siglo XX y principios del siglo XXI, supusieron una adaptación a las profundas trasformaciones que había sufrido la huerta. Constan de 247 artículos, frente a los 37 de las anteriores ordenanzas, lo que supone una minuciosa tipificación de todos los aspectos relacionados con el buen funcionamiento del sistema de riegos. Abarcan, entre otros aspectos: la delimitación del marco geográfico de su jurisdicción, los padrones de aguas, el reparto y aprovechamiento de estas, la conservación de los acueductos (acequias y azarbes), mondas y derramas, la celebración de juntas, el procedimiento para dirimir litigios e imponer multas y los requisitos y forma de elección de los principales cargos, tanto el Juez Sobrecequiero como los Síndicos de los distintos acueductos, estableciendo su elección democrática por los propietarios-regantes (herederos).  
  
Siglo XXI  
La última modificación de las Ordenanzas del Juzgado de Aguas de Orihuela se produjo el 22 de octubre de 2014, a fin de refundir varios artículos; eliminar figuras obsoletas, como escribano, alguacil y pregonero, sustituyéndolas por la figura del secretario; introducir una ordenanza para regular el «Área Técnica» del Juzgado; y actualizar la cuantía de las multas por infracciones. Su reconocimiento legal se encuentra en la Ley de Aguas, que reconoce la vigencia de todas las Ordenanzas de riego vigentes a la entrada en vigor de la Ley. Recientemente mediante una modificación del artículo 19 de la Ley orgánica 6/1985, del Poder Judicial, «se reconoce el carácter consuetudinario y tradicional al denominado Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y Pueblos de su Marco».  
  
4.c. Personajes: indumentarias, prácticas y funciones:  
Estos aspectos se describen de acuerdo con lo establecido, en las ordenanzas vigentes del Juzgado de Aguas de Orihuela.  
Herederos / Regantes (Ordenanza Primera): Los miembros del Juzgado, que reciben el nombre de herederos, son unos 12.000 agricultores propietarios de parcelas en la huerta tradicional. Se agrupan en los heredamientos regados por los distintos acueductos. Están obligados a cumplir con las ordenanzas y estándares de riego de acequias y azarbes. Y tienen derecho a:  
1. Intervenir con voz y voto en las Juntas Generales.  
2. A desempeñar cargos directivos en la Comunidad o representativos en su respectivo Heredamiento.  
3. Al uso del agua de riego por el tiempo y en la forma que se establezca, y al reparto equitativo de ella.  
4. Al resarcimiento de daños y perjuicios que se ocasionen en sus tierras por la instalación o reparación de infraestructuras.  
5. A exigir el buen funcionamiento de las instalaciones comunes.  
6. A obtener el amparo del Juzgado frente al comportamiento de otros herederos.  
7. Al resarcimiento de los daños y perjuicios probados, ocasionados por tales comportamientos.  
  
Síndicos y Electos (Ordenanza Tercera): son los administradores de las acequias y azarbes mayores.  
En las acequias: un Síndico y ocho Electos en la Acequia Vieja de Almoradí; dos Síndicos y seis Electos en la Acequia de Alquibla; un Síndico y seis Electos en cada una de las acequias de Molina, Los Huertos y Puertas de Murcia; un Síndico y cuatro Electos en cada una de las acequias de Callosa y Mudamiento; tres Síndicos y tres Electos en la Acequia de Escorratel; un Síndico y dos Electos en las Norias de Moquita y Pando; la Acequia de Almoravit un Síndico, en la Arroba de San Bartolomé, un Síndico y dos Electos.  
En los Azarbes Mayores: un Síndico y seis Electos en cada una de los de Mayayo y Abanilla; un Síndico y cuatro Electos en el de Millanares; un Síndico y dos Electos en cada uno de las de Los Caballos, Las Fuentes y La Gralla; tres Síndicos y cinco Electos el Azarbe Mayor de Hurchillo o Reguerón.  
Las Acequias y Azarbes Mayores que tengan más de un Síndico, elegirán en su Junta Particular a quienes ocuparán cada cargo dentro de los órganos colegiados del Juzgado. Cada Arroba tiene un Síndico. También podrán tenerlos los brazales, si los herederos interesados lo solicitan.  
Los Síndicos de los acueductos menores son los administradores de sus respectivos heredamientos para todo aquello que se refiera a la limpieza, conservación y mantenimiento de su acueducto, prorrateando el gasto ordinario que ello origine entre los herederos de este.  
En los Acueductos Mayores (aquellos que riegan más de 5.000 tahúllas) es la Junta Particular la encargada de llevar la administración del heredamiento. Estas son presididas por los síndicos, que en caso de empate en las decisiones tienen voto de calidad.  
  
Juez Sobrecequiero (Ordenanza Segunda): es el representante legal del Juzgado de Aguas y sus heredamientos. Son además atribuciones específicas del Juez:  
1. Convocar, presidir y dirigir las sesiones de la Asamblea General, de la Junta de Gobierno y la de Síndicos y Electos, decidiendo su voto en caso de empate, y autorizando sus actas y acuerdos.  
2. Presidir el Tribunal de Aguas.  
3. Actuar en nombre y representación de la Junta de Gobierno, en toda clase de asuntos propios de la competencia de dicha Junta.  
4. Proponer a la Junta de Gobierno el nombramiento de los empleados de la plantilla del personal del Juzgado.  
5. Velar por el cumplimiento de las Ordenanzas, y el desempeño de las respectivas obligaciones de los cargos y empleados del Juzgado.  
6. Cualquier otra facultad que le venga atribuida por disposiciones legales o las ordenanzas del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela.  
  
Teniente de Juez Sobrecequiero (Ordenanza Segunda): desempeña las funciones del Juez en sus ausencias o enfermedades.  
Síndico General (Ordenanza Segunda): sustituye al Teniente de Juez en caso de ausencia o enfermedad de este.  
Vocales del Tribunal de Aguas (Ordenanza Quinta, Art. 72): son seis vocales y dos suplentes elegidos por insaculación entre los Síndicos y Electos propuestos por las Juntas Particulares. Les corresponde, junto con el Juez, conocer en las cuestiones que se susciten entre herederos, de acuerdo con las ordenanzas, imponer sanciones y determinar las indemnizaciones que deban satisfacerse.  
Tesorero (Ordenanza Quinta, Art. 72): Le corresponde llevar la gestión económica del Juzgado. Es elegido por insaculación de los Síndicos y Electos propuestos por las Juntas Particulares.  
Secretario (Ordenanza Segunda): Es nombrado por la Junta de Síndicos y Electos, es a la vez secretario de los tres órganos colegiados del Juzgado, es decir, Asamblea General, Junta de Gobierno y Tribunal de Aguas, donde caso de ser abogado en ejercicio, desempeña las funciones de letrado asesor. Es un empleado fijo en plantilla. Sus funciones principales son: actuar de jefe de personal, asistir y levantar actas de las reuniones, custodiar los archivos del juzgado, expedir certificaciones y redactar los presupuestos con el Tesorero y el Jefe del Área Técnica.  
Guardias de acequias. El Juzgado tiene contratados cinco Guardias, destinados en la Acequia Vieja de Almoradí, Acequia de Alquibla, Acequia de Escorratel, Acequia de Los Huertos y en la Arroba de San Bartolomé. Su función es controlar el estado de las acequias y el cumplimiento de tandas y otros aspectos de las ordenanzas. En el resto de los cauces es el Síndico quien asume estas funciones.  
Personal contratado del Área Técnica (Ordenanza Sexta): conforman el área técnica los técnicos superiores, de grado medio, y demás personas con competencias o labores técnicas que la Junta de Síndicos y Electos crea necesario. Estarán dirigidos por el Jefe del Área, con titulación de ingeniero superior, que dependerá funcionalmente de forma directa del Juez Privativo de Aguas.  
  
Indumentaria: el típico blusón que hasta hace escasos años aún usaban los huertanos de mayor edad, actualmente está totalmente en desuso. Solo es utilizado por los miembros del Tribunal de Aguas en los juicios. Al juez de Aguas en el acto de su toma de posesión se le impone el blusón negro, que en este caso lleva puñetas (encaje o vuelillo de los puños) y la medalla de la institución.  
  
4.d. Elementos / procesos:  
Elecciones (Ordenanza Quinta): se realizan elecciones generales de cada Acueducto Mayor cada cuatro años, en el mes de noviembre. Se eligen en cada Heredamiento los Síndicos, la mitad de los Electos, y los representantes en la Junta de Síndicos y Electos, si les correspondiere en función de la superficie del acueducto. Para ser candidato o elector se debe estar inscrito en los padrones del Juzgado, por el Heredamiento de que se trate.  
El plazo de presentación de candidaturas se abre veinte días antes del señalado para el inicio de las Juntas Electorales, terminando cinco días antes de la primera Junta. La votación es secreta, mediante papeleta que se deposita en urna cerrada. Realizado el escrutinio queda elegida la candidatura de Síndico que obtenga más del 50 % de los votos válidos escrutados, caso contrario se realizará una segunda votación en la que solo participan las dos candidaturas más votadas. Para la elección de Electos saldrá elegido el que en primera votación obtenga el mayor número de votos. Los Síndicos de los acueductos menores serán nombrados por las Juntas Particulares de sus respectivos acueductos mayores, salvo que tres o más herederos soliciten que el suyo se elija por la Junta General respectiva. Posteriormente, en la última quincena de diciembre de ese año electoral, la Junta de  
Síndicos y Electos elegirá mediante un procedimiento análogo al Juez de Aguas, Teniente Juez y al Síndico General. Los candidatos deben estar al corriente de los pagos al Juzgado y deben presentar su candidatura en la Secretaría del Juzgado con un mes de antelación al día fijado para las elecciones. La elección de los empleos de Juez de Aguas, Teniente Juez y Síndico General, es secreta y mediante papeleta; procediéndose a la elección por separado y por el orden citado. Finalmente, una vez elegida la Junta de Gobierno, cada Acueducto Mayor propone su candidato, de entre los integrantes de su Junta Particular, para vocal del Tribunal de Aguas y para Tesorero (para ello deberán haber sido elegidos o renovados para el cuatrienio entrante). En sendas bolsas se introducirán sus nombres y se insacularán los ocho miembros del Tribunal de Aguas (seis vocales y dos suplentes) y el Tesorero.  
  
Celebración de Juntas (Ordenanza Séptima):  
Junta de la Vega: reunión anual a principios del año hidrológico (octubre-noviembre). Trata asuntos de interés, común para todos los Juzgados, Sindicatos y Comunidades del regadío tradicional de la Vega Baja del Segura, desde Orihuela a Guardamar. Para ello podrán nombrar dos comisionados con voz y voto. A Orihuela, por su mayor extensión le corresponden cuatro. La convoca el Juez Sobrecequiero de Orihuela. Podrán acordar cuanto estimen útil y conveniente en defensa de sus regadíos.  
Asamblea General de Regantes: está constituida por todos los herederos del Juzgado (agrupa a unos 12.000 regantes), es el órgano soberano de este. Se reúne de forma ordinaria cada cuatro años y extraordinaria cuando lo acuerde la Junta de Gobierno, la Junta de Síndicos y Electos o lo pida una cuarta parte de los comuneros.  
La convocatoria la realizará el Juez con un mes de antelación, insertando el anuncio en los lugares acostumbrados. Síndicos, Electos de Acueductos Mayores y propietarios de 4.000 tahullas o más de riego serán citados a la Asamblea mediante papeleta nominal.  
  
Le corresponde a la Asamblea General:  
- La aprobación de cuentas, previamente aprobadas por la Junta de Síndicos y Electos.  
- Acordar la imposición de derramas conjuntas al Heredamiento General.  
- Ratificar el ingreso o salida en federaciones de regantes.  
- Aprobar la adquisición o enajenación de Bienes del Juzgado, así como la solicitud de préstamos que sobrepasen el importe del presupuesto anual ordinario.  
- La solicitud de nuevas concesiones o autorizaciones.  
- La solicitud de beneficios de expropiación forzosa o la imposición de servidumbres que afecten a todos los heredamientos del Juzgado.  
- La decisión sobre los asuntos que sean presentados por la Junta de Gobierno o alguno de los herederos.  
- La reforma de las Ordenanzas.  
- Cualquier otra que legalmente le corresponda.  
Junta de Síndicos y Electos: se reúne anualmente y cuando lo estime necesario la propia Junta, cuando haya que tratar asuntos delegados por la asamblea General y cuando por razón de urgencia no pueda convocarse una Asamblea General Extraordinaria. Será asistida por el Secretario y el Jefe del Área técnica, con voz pero sin voto. A ella le corresponde:  
- La elección cuatrienal del Juez, Teniente Juez, Síndico General, vocales del Tribunal de Aguas y Tesorero.  
- El examen y aprobación de los presupuestos anuales confeccionados por la Junta de Gobierno.  
- La solicitud de préstamos cuyo importe no supere el del presupuesto anual ordinario.  
- Todas aquellas que no haya asumido la Asamblea General, y todas aquellas que le hayan sido delegadas.  
- La solicitud de beneficios de expropiación forzosa o la imposición de servidumbres individuales de los heredamientos del Juzgado.  
- La creación o amortización de plazas laborales.  
- La aprobación de modificaciones laborales, permanentes o temporales.  
  
Junta General de cada Heredamiento. Se reúne anualmente para aprobar su propio presupuesto ordinario y cuando los herederos de un mismo acueducto lo consideren para tratar temas que solo a ellos les afecta. Cada cuatro años se reunirá obligatoriamente para la elección de sus cargos. Los acuerdos solo afectaran a los herederos integrados en el acueducto de que se trate. Los propietarios tienen un voto por cada 10 tahúllas de tierra, hasta un máximo de 10 votos. Entre sus competencias están: aprobar los presupuestos; cambiar el sistema de riego, para lo cual será necesario el voto favorable de quienes se congreguen y que esto suponga al menos el 50 % de la tierra del heredamiento de que se trate; y cuantos asuntos consideren de su interés.  
  
Junta Particular de cada Heredamiento. Constituye el órgano de gestión de los acueductos mayores. Se reunirá una vez al año (antes de diciembre), cuando lo estime necesario el Síndico del acueducto, o a petición de la mitad más uno de los Electos. Está facultada para la confección del presupuesto anual (que deberá ser aprobado por la Junta General), su cometido principal es ordenar la ejecución de los trabajos necesarios para el buen estado de conservación del acueducto.  
  
Los cauces menores también pueden tener sus propias Juntas Particulares.  
Padrón de Aguas (Ordenanza Cuarta): es el documento que, en cada acueducto, sea de aguas vivas (acequias) o de aguas muertas (azarbes) recopila el listado de los propietarios de las parcelas, con indicación de su superficie en tahullas, el acueducto del que avenan y la parada a la que pertenecen. Han de renovarse cada diez años, a cargo de cada Acueducto Mayor, o antes si fuese necesario. Debe ser aprobado por el Síndico del acueducto. Es un documento de vital importancia, pues de él depende el reparto del agua y la contribución económica de cada propietario al mantenimiento del acueducto.  
Reparto y aprovechamiento de Aguas (Ordenanza Décima): El riego en las Acequias está sometido a entandes (denominación técnica del turno), siendo distinta la duración de riego o tanda en cada una (según la extensión de la tierra o uso consuetudinario). Secularmente, dentro de cada Acequia, el riego se viene repartiendo por Paradas, correspondiendo a cada una de ellas un tiempo determinado. Nadie podrá regar fuera de su tanda, ni por parada distinta a la que tiene asignada sus tierras. Las arrobas y brazales también tienen, por lo general, sus paradas y tandas. Todo heredero tendrá la opción de utilizar la dotación de agua que corresponde a sus tierras, bien para el riego inmediato de su parcela o para su almacenamiento en balsa o estanque para su uso diferido. Respecto al riego localizado se estará a lo que la normativa específica determina para los casos de la Acequia de las Puertas de Murcia y la parada de las Viñas en la Acequia de Molina. En cualquier caso, el juzgado, como titular de la concesión, establece los repartos y distribución del agua a cada heredamiento con criterios de equidad.  
  
Monda (Ordenanza Novena): se entiende por monda la limpieza de los cauces de los acueductos, antiguamente se hacía con palas de mondar (de corte y de cuchara), actualmente se realiza con maquinaria. Es obligación de los Síndicos de acueductos de aguas vivas cuidar y disponer que se limpien sus respectivos cauces, preferentemente en el mes de marzo. Los azarbes mayores, a cargo y bajo responsabilidad de sus respectivos Síndicos, deberán mondarse cada dos años y desbardomarse (quitar la maleza que circula por el cauce) el año que no se monden, excepto los de La Gralla y Las Fuentes que se continuarán mondando todos los años en los meses de julio o agosto. Los azarbes menores se mondarán todos los años. Además, en cualquier tiempo del año que se enronen, o caiga en ellos algún costón o rivera u otro impedimento que perjudique al libre curso del agua, deberá el Síndico disponer su limpieza sin demora.  
  
Conservación de los quijeros y mantenimiento de cauces (Ordenanza Undécima): En los acueductos se distinguen tres zonas diferenciadas: el cauce, por donde discurre el agua; los quijeros o paredes laterales; y los costones (brazas o márgenes), zona de tránsito, donde se depositan las mondas. Todas ellas, salvo en cauces medianeros o de propiedad particular, son propiedad de la comunidad de regantes, aunque estén embovedados o entubados. Es obligación de cada heredamiento su conservación. Nadie puede ocupar el cauce o brazas de un acueducto con ninguna construcción ni cultivar los márgenes ni impedir el libre tránsito. Quien tenga necesidad de construir un puente deberá contar con la autorización de su Junta Particular y del Área Técnica, no podrán perjudicar al acueducto ni debilitar sus muros. En los heredamientos menores se concederá el permiso por el Síndico General, con sujeción a las anteriores condiciones y previo informe del Síndico del acueducto, si lo hubiere.  
  
Cobro de Derramas y Mondas (Ordenanza Octava): La Depositaría es el departamento propio del Juzgado de Aguas encargado de la gestión económica, dependiente del Secretario. Estará bajo la supervisión del Tesorero. La Depositaría es la única encargada de realizar pagos, recibir, cobrar y retener las imposiciones que se repartan legítimamente, de acuerdo con las ordenanzas. Existe en el Juzgado un «Libro de Derramas» donde se consignan las derramas (pagos) que se imponen, con expresión del nombre del heredamiento, fecha del Decreto de imposición, importe por tahulla, concepto y plazo de pago. Todas las derramas deberán ser abonadas por los herederos en la Depositaría del Juzgado. La Depositaría notifica la liquidación de derramas y mondas a los distintos heredamientos, y posteriormente se la envía a Secretaría con toda la documentación generada, para su archivo.  
Juicios (Ordenanza Duodécima). Corresponde al Tribunal de Aguas resolver los conflictos que se susciten entre los herederos, de acuerdo con las ordenanzas, e imponer las sanciones reglamentarias a los infractores y determinar las indemnizaciones a que hubiera lugar. Se reúne los últimos jueves de cada mes en la sede del Juzgado. El Tribunal lo componen el Juez, como Presidente, seis vocales y dos suplentes. Se reúne los últimos jueves de cada mes, cuando surja una cuestión litigiosa o cuando lo estime su Presidente. Los procedimientos serán públicos y verbales.  
  
El procedimiento es el siguiente:  
1. Aunque no figure en las ordenanzas siempre se intenta una conciliación previa entre las partes litigantes.  
2. Cuando algún heredero quiere denunciar a otro, debe exponer su queja firmada al Juzgado, haciendo referencia al artículo de las Ordenanzas contravenido.  
3. Si el Tribunal de Aguas considera que los hechos referidos pudieran ser constitutivos de infracción, mandará citar a ambas partes en un plazo no superior a 10 días. Si el denunciado no acude sin causa justificada se declarará en rebeldía y se celebrará el juicio. Si es el denunciante quien no acude, se tendrá por desistido de su denuncia con condena de costas.  
4. Reunidas ambas partes ante el Tribunal, constituido en la sede del Juzgado, cada una expone la versión de los hechos, levantando Acta el Secretario. Si la parte denunciada reconoce la infracción, el Tribunal de Aguas dictará su Decreto en el mismo acto, con imposición de multa, incluyendo (si se hubiese reclamado) y se pudiese determinar en ese momento, los daños y perjuicios. Si no hubiese acuerdo de las partes sobre la cuantía de estos daños y perjuicios, el Tribunal concederá a las partes 10 días improrrogables para que cada una nombre a su costa un perito. Traídas ambas peritaciones al Juzgado si no hay coincidencia se solicita el informe del Área Técnica, que tendrá la última palabra. El Decreto que resuelve la denuncia incluirá quien debe abonar los honorarios de este tercero.  
5. Cuando el denunciado no reconoce la infracción o manifiesta que le asiste alguna excepción justa y legítima, el Tribunal intentará una conciliación entre las partes. Si se consigue, se terminará el acto, y se hará lo que los mismos interesados acuerden. Si no hay acuerdo tienen un plazo de 10 días para aportar las pruebas que consideren.  
6. Practicadas las pruebas, y valoradas por el Tribunal, quedará el expediente visto para dictar el oportuno Decreto, salvo que el Juzgado acuerde la inspección ocular con citación de las partes. La resolución recogerá la cuantía de la multa, el resarcimiento de daños y perjuicios, si los hubiere, también puede incluir alguna obligación a realizar por parte del condenado.  
7. El sancionado con multa deberá abonar su importe en el plazo de 10 días, a contar desde su notificación. De no hacerlo se le da un nuevo plazo de 10 días con un recargo del 10 %, terminado el cual se procede al cobro por vía ejecutiva.  
  
4.e. Desarrollo y secuencia temporal:  
Revisión de Padrones de Aguas, cada diez años.  
Elecciones, cada cuatro años: en noviembre de Síndicos y Electos; en diciembre Juez, Teniente Juez, Sindico General, Tesorero y vocales y suplentes del Tribunal de Aguas.  
Asamblea General de todos los herederos del Juzgado, cada cuatro años.  
Desbardomado de los Azarbes Mayores, cada dos años.  
Monda de los Azarbes Mayores, cada dos años entre julio y agosto.  
Monda del Azarbe de La Gralla y Azarbe de Las Fuentes, cada año por julio-agosto.  
Monda de los Azarbes Menores, cada año entre julio y agosto.  
Monda de los cauces de aguas vivas, cada año, preferentemente en el mes de marzo.  
Asamblea General de todos los Herederos, cada año.  
Junta General de cada Heredamiento: anual para aprobar presupuesto ordinario, cada cuatro años para elección de cargos.  
Junta Particular de cada Heredamiento: una vez al año (antes de diciembre), cuando lo estime necesario el Síndico del acueducto o a petición de la mitad más uno de los Electos.  
Junta de Síndicos y Electos: se reúne anualmente y cuando lo estime necesario la propia Junta, cuando haya que tratar asuntos delegados por la asamblea General, cuando por razón de urgencia no pueda convocarse una Asamblea General Extraordinaria.  
Junta de la Vega, reunión anual a principios del año hidrológico, entre octubre y noviembre.  
Reuniones del Tribunal de Aguas: los últimos jueves de cada mes.  
  
Actuaciones desarrolladas de forma continua o según necesidad:  
- Distribución de aguas  
- Arreglo y mantenimiento de los acueductos  
- Asamblea General Extraordinaria de Regantes: cuando lo acuerde la Junta de Gobierno, la Junta de Síndicos y Electos o lo pida una cuarta parte de los comuneros.  
  
4.f. Relación de bienes muebles e inmuebles o entornos de interés vinculados:  
Directamente vinculados con el funcionamiento del Juzgado y la huerta. Entre el patrimonio hidráulico de la Huerta de Orihuela, destacan los siguientes elementos: las Norias Gemelas (recientemente restauradas), Azud de la Acequia de los Huertos, Azud de la Acequia de Callosa, Azud de la Acequia de Almoradí, Acequias de Callosa, Acequia Vieja de Almoradí, Acueducto de la Acequia del Escorratel (restaurado en 2021), Acequia de los Huertos, Acequia de Molina, Acequia de las Puertas de Murcia, Acequia de Mudamiento, Acequia de Alquibla, Azarbe Mayor de Hurchillo, Azarbe de Las Fuentes.  
Los molinos también constituyen un importante patrimonio hidráulico, todos ellos BRL, de acuerdo con la Ley de Patrimonio Cultural Valenciano, en término de Orihuela se conservan el Molino de la Ciudad con su puente y azud y el Molino de Riquelme. Las herramientas y aperos en uso o conservados en museos, los cuales son un referente tecnológico de nuestra agricultura tradicional.  
Entornos paisajísticos de especial interés son el Palmeral de San Antón (B.I.C.), los sotos del Segura, espacios que han quedado libres tras el encauzamiento del río y que son susceptibles de ser renaturalizados, y las Norias Gemelas (Moquita y Pando).  
  
  
  
Elementos patrimoniales de interés vinculados al paisaje.  
Escudos Heráldicos (B.I.C.): Escudo Ermita de San José (Molino de la Ciudad), Escudo finca el Molinet (Camino de Enmedio), Escudo de Fernando de Loazes (finca de los Frailes, El Escorratel), Escudo Finca San Isidro (El Mudamiento), Escudo heráldico (La Campaneta), Escudo Casa de la Marquesa de Arneva (Arneva).  
  
Bienes de Relevancia Local: Iglesia del Ecce-Homo (Molins), Iglesia de Nuestra Señora de Monserrate (Hurchillo), Ermita y Casa Parroquial de San Antón (Barrio de San Antón), Ermita de la Sagrada Familia (Camino Viejo de Callosa), Iglesia de Nuestra Señora del Carmen (Arneva), Iglesia de Nuestra Señora de los Desamparados (Los Desamparados), Iglesia de Nuestra Señora de Belén (La Aparecida), Ermita de San José (Molino de la Ciudad); Arco de San Pedro (Barrio de S. Pedro), Iglesia del Pilar (La Campaneta), Ermita de la Fuensanta (Media Legua), Ermita de la Virgen del Carmen (Algorfa), Iglesia de Ntra. Sra. del Rosario (Benejúzar), Iglesia de Ntra. Sra. de Belén (Bigastro), Iglesia de Ntra. Sra. de Belén (Jacarilla), Iglesia de Nuestra Sra. del Rosario (Rafal), Iglesia de San Miguel (Redován). Mausoleos y panteones del cementerio de San Bartolomé, Barraca de la Señora Elvirita (Desamparados), Barraca del Tío Colón (Camino Viejo de Callosa), Barraca del Tío Juan de la Carretera (La Campaneta), Barraca del Tío Rafael de la Carretera (La Campaneta), Barraca de la Tía Rosa, (La Mota, La Campaneta), Barraca del Tío Aristones (La Zanja).  
  
Otros inmuebles: Palacio del Marqués de Algorfa (Algorfa), Jardines y Palacio del Marqués de Fontalba (Jacarilla), Alquería (Finca el Pino, Orihuela), Alquería «La Mallorquina» (Orihuela).  
  
5. Interpretación y simbolismo  
Mas que un valor simbólico el Juzgado Privativo de Aguas tiene un valor de realidad y autenticidad, en la gestión de los riegos. En todo caso podría simbolizar en sí mismo a la Huerta de Orihuela. El Juzgado de Aguas es un símbolo de identidad propio de los regantes que representa. Se proyecta a la ciudadanía como una expresión de la cultura tradicional del regadío de la Vega Baja que se manifiesta en la identidad y simbolismo propio de los regantes. Tiene por todo ello un alto valor identitario para Orihuela y su huerta. Existen una serie de rituales vinculados en la religiosidad popular como son principalmente las rogativas. Por la devoción que se le tiene a Ntra. Sra. la Virgen de Monserrate la ciudad ha pedido ayuda divina en distintas ocasiones ante diferentes plagas, epidemias, sequias o inundaciones, o calamidad pública, sacando a la Virgen en rogativas, a las que «la Virgen correspondía obrando milagros y protegiendo a su pueblo». Es celebre la rogativa del 14 de abril de 1657 en la que se llevó la imagen de la Virgen al Puente Nuevo, donde estuvo tres días y tres noches acompañada de multitud de imágenes procedentes de iglesias y conventos de la ciudad (Conventos de San Agustín, La Trinidad y San Gregorio) por el peligro de inundación de la ciudad. En otras ocasiones las rogativas se han dirigido al patrón de Orihuela, Nuestro Padre Jesús, en este caso están documentadas desde el siglo XVIII. San Gregorio Taumaturgo, fue tenido como abogado contra las crecidas del río, tenía imagen en el Convento de San Gregorio de los Padres Descalzos Alcantarinos.  
En la ciudad de Orihuela también se celebra la festividad de San Isidro Labrador con carácter de romería desde los años 40 del siglo pasado, organizada por la Caja Rural Central y la Hermandad de Labradores y Ganaderos. La romería partía de la iglesia de Santas Justa y Rufina hasta la ermita del Barrio de San Isidro acompañada de rondallas y carros engalanados. En la actualidad esta festividad es organizada por la Escuela Politécnica Superior de Orihuela, de la Universidad Miguel Hernández, en cuyo campus de Los Desamparados, se imparten el Grado en Ciencia y Tecnología de los Alimentos y el Grado en Ingeniería Agroalimentaria y Agroambiental.  
  
6. Percepción e implicación de la población y grado de apertura al público  
El Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela se percibe como un organismo necesario y eficaz por los regantes y población en general. Uno de los rasgos de su reconocimiento es por la defensa del regadío tradicional y su sentido ecológico y medioambiental.  
  
El Juzgado además de a los regantes tiene una proyección al público en general mediante:  
- Jornadas educativas con el IES «el Palmeral» y el Colegio Diocesano Oratorio Festivo de San Miguel.  
- Programación de conferencias.  
- Institución de los «Premios Tribunal de las Aguas».  
- Acceso de los investigadores a los importantes fondos de su Archivo.  
  
7. Salvaguarda  
7.a. Protección administrativa:  
El Juzgado de Aguas de Orihuela se beneficia de la tutela directa o indirecta de la legislación, tanto jurídica como patrimonial o agrícola, entre otras leyes podemos citar:  
Ley de Aguas (Real decreto legislativo 1/2001, de 20 de julio, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de Aguas).  
Ley orgánica 10/2021, de 14 de diciembre, de modificación de la Ley orgánica 6/1985, de 1 de julio, del Poder Judicial, para reconocer el carácter de tribunal consuetudinario y tradicional al Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela (Alicante/Alacant) y Pueblos de su Marco y al Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
Real decreto 849/1986, de 11 de abril, por el que se aprueba el Reglamento del Dominio Público Hidráulico, que desarrolla los títulos preliminar I, IV, V, VI y VII de la Ley 29/1985, de 2 de agosto, de Aguas.  
Real decreto 35/2023, de 24 de enero, por el que se aprueba la revisión de los planes hidrológicos de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura y Júcar, y de la parte española de las demarcaciones hidrográficas del Cantábrico Oriental, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana y Ebro.  
Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat Valenciana, del Patrimonio Cultural Valenciano y sus modificaciones posteriores.  
Decreto 2262/1963, de 24 de julio, por el que se declara paraje pintoresco el palmeral de Orihuela (Alicante) en la zona que se delimita en el plano que figura en el expediente.  
Real decreto 948/2021, de 2 de noviembre, por el cual se establecen las bases reguladoras para la concesión de ayudas estatales destinadas a la ejecución de proyectos de inversión dentro del Plan de impulso de la sostenibilidad y competitividad de la agricultura y la ganadería (III) en el marco del Plan de recuperación, transformación y resiliencia.  
Resolución de 20 de diciembre de 2023, del conseller de Agricultura, Ganadería y Pesca, por la que se convoca a las comunidades de regantes, juzgados de aguas, sindicatos de riegos u otras entidades de regadío y titulares de explotaciones ganaderas, para que formulen sus propuestas en relación con medidas para la adaptación al riesgo de inundación en la Vega Baja del Segura.  
  
7.b. Agentes y metodología de transmisión.  
El funcionamiento del Juzgado de Aguas y del Tribunal de Aguas se transmite de forma oral a través de sus usuarios, los herederos regantes y cargos electos, y de forma escrita a través de las «Ordenanzas del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y Pueblos de su Marco».  
  
7.c. Otras acciones de salvaguarda:  
Modificación del Catálogo de Elementos Protegibles del PGOU, en curso.  
Inicio del expediente de solicitud de Incoación de B.I.C. para las Norias Gemelas, Moquita y Pando.  
Inicio del expediente de solicitud de Incoación de B.I.C. para los azudes de Callosa y Almoradí.  
Complementación del B.I.C. del Palmeral de San Antón.  
Actuaciones de protección y gestión de un espacio singular de la Huerta: El Palmeral de San Antón.  
Complementación del B.I.C. del yacimiento arqueológico de Los Saladares.  
Creación de un Museo Etnológico en el Molino de la Ciudad.  
Restitución del bosque de ribera.  
7.d. Identificación de riesgos y diagnóstico: la Huerta de Orihuela está sufriendo múltiples agresiones: urbanización, proliferación de naves industriales, especulación, aumento de zonas sin cultivar, reducción de la superficie regada y vertederos incontrolados. Una importante amenaza son las grandes infraestructuras como tendidos eléctricos o autovías, que compartimentan el espacio y suponen impactos negativos para la fauna y paradójicamente al mejorar las comunicaciones de larga distancia, dificultan la comunicación entre los distintos espacios huertanos, como ha ocurrido con la línea férrea de Alta velocidad. A ello se une la escasez de agua por sobreexplotación de sus acuíferos y su comercialización aguas arriba de la Vega Baja, en detrimento del regadío tradicional.  
Por otra parte, el escaso tamaño de muchas de las explotaciones las hace poco rentables. Uno de los principales activos de la huerta, como es el paisaje y el patrimonio que conserva, se está degradando sensiblemente, desapareciendo las palmeras, parte del patrimonio edificado y se construyen chalés con tipologías altamente discordantes. Para mantener con fuerza el Juzgado Privativo de Aguas hay que mantener viva la Huerta, esto solo podrá conseguirse haciendo la huerta viable económicamente, no solo desde el punto de vista agropecuario, sino también introduciendo otras actividades económicas que sean sostenibles, como el turismo rural y la puesta en valor del patrimonio cultural y natural de la huerta.  
  
7.e. Objetivos, estrategias y acciones propuestas para la salvaguarda: El objetivo principal para la salvaguarda del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela debería ser análogo al que establece el Plan de Acción Territorial de Ordenación y Dinamización de la Huerta de Valencia «la protección, recuperación y dinamización de los terrenos de Huerta, su actividad agropecuaria y los elementos que hacen de este conjunto un paisaje productivo y cultural singular y difícilmente repetible», haciendo compatible su protección «con un desarrollo urbano y socioeconómico sostenible».  
Entre los objetivos específicos podríamos citar:  
- Preservar los terrenos agrícolas de la huerta.  
- Inventariar y proteger los paisajes singulares como los palmerales y restituir otros como el bosque de ribera o los saladares.  
- Proteger los espacios naturales que rodean la huerta y crear corredores ecológicos.  
- Inventariar y proteger el patrimonio cultural inmueble, mueble e inmaterial de la Huerta.  
- Ordenar Inventariar y proteger el patrimonio cultural inmueble, mueble e inmaterial de la Huerta.  
- Fomentar el desarrollo agropecuario de la huerta, mejorar las condiciones de vida de sus habitantes y fomentar una mayor participación de la mujer.  
- Fomentar actividades económicas complementarias, sostenibles social y medioambientalmente.  
  
Estos aspectos pueden concretarse:  
- A través de la modificación del PGOU de Orihuela. De forma que se ordene el crecimiento periférico de la ciudad de Orihuela, creando un límite nítido con la huerta y se dote de suelo urbano a las pedanías para evitar el crecimiento ilegal sobre la huerta.  
- La redacción de un Plan de Desarrollo Agrario de la Huerta del Bajo Segura y un Plan de Acción Territorial de Protección de la Huerta de Orihuela, que deben plasmarse en una legislación similar a la de la Huerta de Valencia (Ley 5/2018, de 6 de marzo, de la Huerta de València.)  
- La Musealización de espacios huertanos, a este respecto es interesante la propuesta de Gregorio Canales y Elisa Ruiz en su trabajo «La Huerta del Bajo Segura (Alicante), un patrimonio cultural en peligro. Reflexiones sobre un proyecto museológico integral» (Canales y Ruiz, 2011).  
- Impulsando el Turismo Rural y otras actividades económicas sostenibles.  
  
8. Valoración y justificación de la declaración  
El Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela y Pueblos de su Marco, reúne suficientes valores para hacerlo merecedor de la máxima protección.  
  
8.1. Valores culturales  
Valor histórico. Con toda seguridad el sistema de riegos de la Huerta de Orihuela es de origen islámico, así lo atestiguan diversos autores andalusíes al tratar de Madnat ryla (Orihuela). Al-Idrs (1099-1165) nos trasmite la fertilidad de su huerta, «tiene huertos, jardines y vergeles que están muy próximos unos a otros y producen frutas en cantidad sin igual… «; ibn Sad al-Magrib (1208-1274), la compara con el Jardín del Paraíso «Cuando viajé desde Murcia en dirección al mar, pasé por Orihuela. La vi cual lugar que se diría ha sido arrancado del jardín de la eternidad, pues posee un rio rumoroso, música en sus norias, pájaros cantores. Posee una fortaleza en extremo inaccesible. Pocos sitios en la tierra son comparables al Jardín del Paraíso que el Corán reserva para los más fieles devotos…». Al-'Udr (1003-1085), es mucho más explícito y en el siglo XI nos describe parte del sistema de riegos de la huerta oriolana «… después los habitantes de la ciudad de Orihuela empiezan a sacar una acequia de este río de sus tierras hasta que termina hacia el lugar llamado Al-Qatrullat (Catral)…» En la red de riegos de la Vega Baja ha quedado fosilizada buena parte de la toponimia árabe, así puede apreciarse en la denominación de los principales cauces como Acequia Vieja de Callosa, Acequia de Almoravit y también en los cauces menores, Azarbe de Benicatel (Los Desamparados) y Brazal de Benimira (Callosa) entre otros. Gracias a un importantísimo códice medieval el Libre dels repartiments de les terres entre vehins de la molt noble y leal e insigne ciutat de Oriola, conocemos la extensión del macrosistema de riegos de la Huerta de Orihuela, en el momento de la conquista cristiana, con varias acequias, las más importantes de las cuales son: dos en la margen izquierda, las de Callosa-Catral y la de Almoradí, y dos en la margen derecha, Alquibla y Molina.  
Este sistema de riego se mantuvo tras la conquista feudal. El Privilegio de Alfonso X el Sabio (dado en Valladolid el 14.05.1275) confirmando la designación de Pedro Zapatero como sobrecequiero del Concejo de Orihuela establece también unas disposiciones sobre el reparto de agua y limpieza de acequias, trasmite a época cristiana los usos y costumbres de época andalusí, con un Sobrecequiero o Juez de Aguas del que dependen los acequieros de los distintos cauces y el reparto del agua ligado a la propiedad de la tierra, tal como ocurría en época islámica. Los regadíos medievales se han ido ampliando paulatinamente, pero su modo de gestión, pese a las intromisiones del poder municipal o real durante la Edad Media y Moderna, básicamente ha sido el marcado por la tradición andalusí. Recuperó su gestión autónoma y democrática en 1836, gracias a la aprobación de unas nuevas ordenanzas en sustitución de las de Jerónimo Mingot.  
Este gran valor histórico ha quedado reflejado en el Archivo del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela que conserva documentación original con una cronología desde el siglo XV hasta la actualidad. Los documentos están escritos es valenciano y en castellano y organizados en legajos por años y acueductos. Su consulta es pública previa solicitud y en horario determinado por el propio Juzgado.  
  
Valor jurídico. Los valores jurídicos del Tribunal de Aguas de Orihuela son en gran medida equiparables a los descritos por el profesor Víctor Fairén Guillen en su obra «El Tribunal de las Aguas de Valencia y su proceso», ya que el Tribunal oriolano reúne unas características similares al valenciano. Entre estos valores podemos destacar:  
Concentración: en el momento del juicio, el Tribunal de Aguas cuenta con todos los datos para proceder judicialmente.  
Oralidad: todo el juicio se desarrolla verbalmente, e incluso la sentencia, (que posteriormente se documenta por escrito muy sucintamente).  
Rapidez: tal vez sea una de las características más llamativas de este tribunal, y quizá la que más ha influido en su supervivencia.  
Economía: los juicios ocasionan unos gastos mínimos. Los Jueces que forman el Tribunal, es decir, los Síndicos, no perciben ningún sueldo por su función. El condenado solo debe pagar la multa estipulada por las Ordenanzas y los gastos procesales, que suelen ser mínimos, además del pago, en su caso, de las responsabilidades económicas derivadas de los daños y perjuicios que se hayan producido.  
A ello hay que añadir el carácter consuetudinario y tradicional del Tribunal oriolano, aspecto reconocido en 2021 mediante una modificación de la Ley orgánica del poder judicial.  
  
Valor etnológico. El mantenimiento de la huerta y su modo de gestión a través del Juzgado de Aguas, supone la trasmisión de unos conocimientos agrícolas y especialmente de gestión del agua de carácter milenario, basados en la cooperación y en la equidad. Su impronta ha quedado marcada no solo en los sistemas de riego andalusíes, aun en uso, sino también en la utilización de una tecnología hidráulica para el riego compartida con el mundo islámico, como pueden ser la asociación fuente-alberca y azud-acequia, y también la tecnología de distintos aparatos elevadores de agua, como son norias, cenias y bombillos, adaptados por artesanos locales, los cenieros, y en uso algunos casos prácticamente hasta nuestros días.  
Esta cultura de la huerta y el regadío ha dado lugar a un léxico muy característico de nuestra comarca con aportaciones, del árabe, valenciano y castellano. Son significativas la influencia del árabe en la denominación de los principales elementos relacionados con el riego como azud, acequia, azarbe, noria, cenia y acequiero. Y la aportación del valenciano en la denominación de algunos cultivos como bachocas (habas), pesoles (guisantes), crillas (patatas) y bleas (acelgas).  
   
Valor identitario. El sistema de riegos y con él su organismo gestor tiene un gran valor como elemento identitario de la Huerta de Orihuela, ya que es una de las manifestaciones más importantes de un legado multisecular enraizado en la población de nuestra huerta. La población percibe el riego tradicional y la huerta como algo inherente desde tiempo inmemorial a su comunidad, sin el cual esta es difícilmente comprensible. Este aspecto identitario está relacionado con la religiosidad popular, que se manifiesta en algunos eventos y advocaciones relacionados con la agricultura y la ganadería como son las rogativas a la Virgen de Monserrate, a Nuestro Padre Jesús y a distintos santos, y en las festividades de San Isidro Labrador y San Antón.  
  
8.2. Valores naturales. El Juzgado Privativo de Aguas, junto a su condición de elemento patrimonial y cultural va a convertirse, desde sus inicios, en un elemento transformador del paisaje: el acceso al agua de nuevas y amplias extensiones del territorio, la construcción de amplias infraestructuras hidráulicas, junto a la disponibilidad de nuevos caudales donde antes no existían, permiten la implantación de nuevas especies de cultivo en regadío, que termina por transformar grandes superficies históricamente incultas o de secano, en un paisaje de huerta. Tanto la estructura del propio paisaje, como las especies (cultivadas y no cultivadas) que lo componen son, en buena medida, nuevas y diferentes a las existentes con anterioridad a la implantación del nuevo agrosistema. De esa forma la comunidad florística y faunística se transforma, pasando de una, más relacionada con los territorios áridos y semiáridos, a otra en la que predominan taxones (grupos o categorías en que se clasifican los seres vivos) vinculados a ecosistemas más húmedos. Muchos de los géneros de plantas que pueblan hoy la huerta, bordes de camino y campos de cultivo, tales como Diplotaxis, Echium, Eruca, Oxalis, etc., son herederos de esa histórica transformación. Con relación a la fauna, tal vez sea la comunidad de aves, la que haya experimentado un mayor cambio: donde en otro tiempo campeaban especies de carácter más estepario como alondras, cogujadas, alcaravanes o carracas, los nuevos caudales favorecieron la aparición de una comunidad mucho más adaptada originalmente al bosque, que aprovechando la abundancia de recursos que los nuevos cultivos proporcionaban, los ocupó progresivamente. Tal es el caso de muchos paseriformes como el verderón, el verdecillo, los pardillos o los mirlos. En definitiva, el paisaje y ecosistemas primigenios existentes se transforman en un nuevo paisaje antrópico con unos nuevos valores, principalmente culturales.  
8.3. Valores medioambientales. El principal valor medioambiental del Juzgado Privativo de Aguas es su importante papel en el mantenimiento de un paisaje cultural de gran agrobiodiversidad y sostenibilidad, ya que los regadíos tradicionales contribuyen a la recarga de los acuíferos y al lavado de las sales del suelo y suponen una reutilización continua de un recurso tan escaso como es el agua. Conformando un sistema medioambientalmente sostenible. Aunque, evidentemente la huerta es un espacio antropizado, la diversidad de biotopos (río, balsas de riego y acequias, cultivos) genera la existencia de gran variedad de flora y fauna, que, dada la proximidad a poblaciones, suponen la mejora medioambiental de los entornos urbanos.  
  
8.4. Valores socioeconómicos  
Valor económico. Es indudable el valor económico de la red de acequias, que con la distribución del agua contribuyen a la producción de alimentos y generan empleo. La importancia del Juzgado Privativo de Aguas como institución gestora de un bien público como es el agua, ha sido puesta de manifiesto por el premio Nobel de Economía 2009, Elinor Ostrom, quien al teorizar sobre los bienes de acceso o uso común (common pool resources) puso como ejemplo la gestión de los regadíos del levante español, y entre ellos el Juzgado de Aguas de Orihuela (Ostrom 1990: 76-78). Este uso y gestión de bienes comunes genera cohesión social. La huerta tiene, además de la agropecuaria, otras potencialidades económicas que empiezan a desarrollarse como son el senderismo, cicloturismo, turismo cultural y patrimonial.  
  
Valor democrático. El valor democrático del Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela, se manifiesta en la forma de elección de sus representantes y en la toma de decisiones, con la participación directa de los herederos-regantes, lo cual concede legitimidad a las decisiones y acuerdos tomados para la gestión de la red de acequias. Por otra parte, el Tribunal de Aguas supone la participación en la Justicia de la ciudadanía, de acuerdo con lo expresado por la Ley Orgánica del Poder Judicial para los tribunales consuetudinarios.  
  
Valor de consenso. Existe un consenso social generalizado en la necesidad de protección patrimonial para el Juzgado de Aguas de Orihuela. Esto se ha manifestado en la decisión de la Asamblea General de Síndicos, Electos y Representantes del Heredamiento General del Juzgado Privativo de Aguas, para iniciar los trámites necesarios para la declaración de BIC y Patrimonio de la Humanidad del Juzgado. El Ayuntamiento de Orihuela ha iniciado estos expedientes con la aprobación, por unanimidad del Pleno Municipal, de una Moción a la Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte de la Generalitat Valenciana, solicitando la incoación de B.I.C. Inmaterial.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML