Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 6023, del 28-05-2009 (2009/4471)

Judici terceria de domini 000138/2005. Notificació de la sentència a José Antonio Requena-Díaz.
-----------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6023

Data del DOGV
:   28-05-2009

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2009/4471

CVE


Data del document
:   08-04-2009

Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 19 de València

Tipus de document
:   Edicte

Descriptors 

:   * [sistema judicial](javascript:void(0))

Judici terceria de domini 000138/2005. Notificació de la sentència a José Antonio Requena-Díaz. [2009/4471]  
Assumpte civil 000138/2005   
Judici terceria de domini 000138/2005   
Part demandant: Ciro Vicente Espósito i Alicia Susana San Juan de Espósito.  
Part demandada: Tresoreria General de la Seguretat Social, Direcció Provincial de València i José Antonio Requena Díaz.  
Sobre: notificació de sentència de 23 de febrer de 2007 codemandat José Antonio Requena Díaz.  
En el judici referenciat, s'ha dictat la resolució que té el text literal següent:  
«Sentència número 42  
València, 23 de febrer de 2007   
Jesús L. Rojo Olalla, magistrat jutge del Jutjat de Primera Instància número 19 de València, ha vist estes actuacions de judici ordinari seguides davant este tribunal amb el número 138/2005 a instància de Ciro Vicente Espósito i Alicia Susana San Juan de Espósito, proveïts respectivament de NIE X4706393H i X4776665W, representats per la procuradora dels tribunals en la persona de Laura Lucena Herráez i assistits de lletrat en la persona de Fernando Bellver Beltrán; contra la Tresoreria General de la Seguretat Social, representada i defesa pel lletrat de la Seguretat Social; i contra José Antonio Requena Díaz, proveït de DNI 52745746F, en situació de rebel·lia; sent-ne exercida l'acció de terceria de domini sobre embargament en constrenyiment; resulta,  
Antecedents de fet  
Primer. En data 3 de febrer de 2005 va ser presentada demanda de judici ordinari de terceria de domini, l'àmbit subjectiu i naturalesa d'acció exercida de la qual apareix descrit en l'encapçalament, sent-ne sol·licitat, en la pètita, l'alçament de l'embargament adoptat en diligència de data 16 de març de 2004, de l'expedient de constrenyiment 46-01-03-00-002904-82, de la Unitat de Recaptació Executiva número 46/01, de la Tresoreria General de la Seguretat Social, respecte de la finca situada a València, carrer Juan Verdeguer, número 4, 7º, 14ª, inscrita en el Registre de la Propietat de València, districte hipotecari número 5, al tom 884 de l'arxiu general, llibre 530, foli 158, finca registral 16.087, i com de la propietat de José Antonio Requena Díaz, sol·licitant, així mateix, el lliurament de tots els manaments que foren necessaris per a fer efectiu l'alçament, i declarant que l'habitatge pertany, en propietat i ple domini, als actors; i tot això amb imposició de costes.  
Respecte d'això, el procurador dels actors va indicar que en data 26 d'abril de 2004 els poderdants van subscriure contracte privat de compravenda respecte de l'immoble abans expressat, a través de la immobiliària Tecnocasa; l'escriptura pública va ser formalitzada en data 28 de maig de 2004. L'anotació registral de l'embargament es va realitzar el 27 d'agost de 2004, pertanyent ja l'habitatge als demandants, sent-ne aliè a la voluntat dels actors la falta de diligència de la gestoria que tramitava la inscripció de l'escriptura de compravenda i que la va inscriure en setembre de 2004.  
Els demandants van prendre coneixement de la trava quan van rebre ofici de la Tresoreria General de la Seguretat Social com a conseqüència de l'execució.  
En data 4 de gener de 2005, els actors articularen reclamació prèvia en via administrativa contra la diligència d'embargament, la qual va ser denegada per resolució de la Tresoreria General de la Seguretat Social de data 18 de gener de 2005, i es va justificar la denegació que l'embargament fou anunciat, de forma pública, en data 14 de maig de 2004.  
Segon. Admesa la demanda a tràmit i citats els demandats, va comparèixer la Tresoreria General de la Seguretat Social en escrit presentat l'11 d'abril de 2005; va articular contestació amb oposició.  
Va acceptar la realitat de l'embargament i la data de la resolució d'embargament, així com la de l'anotació de l'embargament i la d'atorgament de l'escriptura pública de compravenda. Alhora de l'embargament, l'habitatge no era propietat de l'actor. Va negar la condició de contracte de compravenda a l'instrument subscrit amb l'entitat Tecnocasa, de data 26 d'abril de 2004.  
En el cos d'argumentació jurídica es va estendre en la consideració de quan s'ha d'entendre practicada la trava, si en la data de la resolució d'embargament o en la de l'anotació en el registre, i així s'hi indicà, amb cita del Tribunal Superior, que l'embargament s'entén practicat des que l'autoritat judicial o administrativa ho decreta legalment, amb independència del moment de l'anotació. La inscripció del títol de domini es va practicar el 27 de setembre de 2004, i per tant, mentre estava ja vigent l'anotació de la càrrega, i per això, no gaudirien de la protecció registral hipotecaria.  
Tercer. El codemandat senyor Requena Díaz, fou citat per edictes i declarat en rebel·lia.  
Quart. En el tràmit d'audiència prèvia les parts van sostindre les respectives posicions i van sol·licitar la recepció del plet a prova.  
El lletrat de la part actora va indicar que la seua intenció era acreditar que la compra fou anterior a la trava, i que a més a més ignoraven que hi haguera el procediment de constrenyiment; la comunicació de l'embargament, per edictes, fou posterior a l'escriptura de compravenda, com també ho va ser l'anotació preventiva de l'embargament.  
Les parts es van mostrar d'acord amb les dates següents:  
- 16 de març de 2004, resolució d'embargament en constrenyiment de la Tresoreria General de la Seguretat Social.  
- 26 d'abril de 2004, document d'arres per compra d'habitatge pels actors, a través d'entitat immobiliària.  
- 14 de maig de 2004, notificació d'embargament, per anunci públic, al senyor Requena Díaz.  
- 28 de maig de 2004, escriptura pública de compravenda d'habitatge, a favor dels actors.  
- 27 d'agost de 2004, anotació registral de l'embargament.  
- 27 de setembre de 2004, inscripció de l'escriptura de compravenda.  
Per haver-ho sol·licitat, va ser rebut el procés a prova, i es va practicar a instància de cada part, la documental per reproducció dels acompanyats amb els respectius escrits de demanda o contestació.  
Practicada la prova en la forma exposada i no havent impugnació de documents, el procediment va quedar vist per a resolució.  
Fonaments de dret  
Primer. Partint de l'ordre de dates d'actuacions que s'ha descrit abans, són d'interés les resolucions següents, totalment clarificadores de la qüestió a favor de les tesis de la Tresoreria General de la Seguretat Social, especialment quan la inscripció del títol de compravenda és posterior a l'anotació de l'embargament -sent-ne la diligència d'embargament de data anterior al contracte de compravenda-, en què no s'aplicarà la protecció del tercer adquirent de bona fe:  
Sentència Audiència Provincial Madrid (Secció 21ª), de 30 de novembre de 2000, recurs d'apel·lació número 831/1997:  
«Segon. A través de la terceria de domini, acció que la representació de l'entitat Micropress, SL exercix en el plet, es tracta d'obtindre l'alçament d'un embargament travat sobre un bé com a propietat d'un deutor quan realment és de la titularitat d'un tercer alié a este, i s'exigix, perquè puga prosperar l'acció de terceria de domini, per la jurisprudència del Tribunal Suprem de manera pacífica i constant la concurrència dels requisits següents:  
"a) que en un procediment d'execució o constrenyiment es constituïsca un embargament sobre un bé la titularitat del qual s'atribuïx al deutor sense ostentar-la; b) que qui l'exercite acredite el domini exclusiu i excloent sobre aquell amb anterioritat a la constitució de la trava; c) que no estiga vinculat d'alguna manera, com subjecte passiu, al pagament del crèdit per a l'efectivitat del qual es va realitzar l'embargament, és a dir que per ser aliè al deute reclamat tinga respecte a este la condició de tercer, i d) que l'acció d'alliberament s'exercite abans d'atorgar-se escriptura o consumar-se la venda dels béns com exigix l'article 1533 LECiv", tal i com per exemple s'indica en sentència de 17 de juliol de 1997 (RJ 1997/6018) (recurs 500/1993)».  
Sentència Audiència Provincial número 400/2002 Granada (Secció 4º), de 25 juny, recurs número 24/2002:  
«Segon. És pressupost indispensable per a la prosperabilitat de la terceria, que el tercerista demostre el domini i que la seua adquisició va ser anterior a la data en què es va practicar l'embargament, ja que si no s'acredita la propietat del bé embargat amb anterioritat a esta trava, no és possible donar lloc a la terceria, per la qual cosa les dates a tindre en compte, són de la banda del tercerista, la d'adquisició del domini i de la banda de l'embargant, la data de la diligència d'embargament, no de l'anotació en el Registre de la Propietat, i és que, cal ajustar-se a la doctrina del Tribunal Superior per la qual se sosté que ha de prevaldre la data de l'embargament, contra a la de l'anotació en el registre públic, i s'establixen els seus efectes a la data de l'embargament (sentència Tribunal Superior 16 d'octubre de 1997, 26 de juliol de 1994). El Tribunal Superior en sentència de 19 d'abril de 2000, té declarat sobre les característiques, virtualitat i eficàcia que produïx l'embargament i l'anotació corresponent, en temes de terceria de domini: «... si no s'acredita la propietat del bé embargat amb anterioritat a l'embargament, no és possible donar lloc a la terceria (sentències 26 de juny de 1979, 18 de juliol de 1983, 26 de juny de 1984, 17 de desembre de 1984, 21 de novembre de 1987, 25 de maig de 1988, 21 de juny de 1989, etc.), sent-ne, doncs, requisits imprescindibles perquè la postulació del tercerista puga prosperar, l'acreditació del seu domini i de l'adquisició fou anterior a la data en què es va practicar l'embargament per a garantir el cobrament d'un crèdit per l'executant (sentències 31 de gener de 1970, 13 de desembre de 1982, 30 d'octubre de 1983, 17 de desembre de 1984, 7 de març de 1985, 7 de gener de 1992). Per naturalesa l'acció de terceria de domini té per objecte facultar al tercer perquè puga demostrar que el bé embargat era de la seua propietat i no del deutor, quan es realitza la trava, i, per tant, s'ha d'alçar eixa trava, de tal manera que sols en el cas que l'anotació preventiva d'embargament tinguera naturalesa constitutiva, s'hauria de tindre en compte (com en la hipoteca) la data de la seua inscripció registral. En qualsevol altre cas, la pràctica de la diligència judicial (vegeu l'art. 33.4º LGSS) té virtualitat per si mateix i este acte constituïx l'objectiu de la reclamació del tercerista. La jurisprudència té establit que l'anotació preventiva d'embargament, no és obligada o necessària, malgrat els termes literals dels articles 1453 de la Llei d'Enjudiciament Civil de 1881, i 43.2º de la Llei Hipotecària (RCL 1946/342 i 886 i NDL 18732), la qual cosa permetrà passar a la realització forçosa de la finca o dret, encara sense aquell assentament, i s'haurà de tindre en compte el jutjador en cada cas concret, més que l'aspecte doctrinal de si l'anotació ha d'entendre's com a acte constitutiu o merament complementari, les circumstàncies de les persones interessades, i no es permetrà que s'emparen en la falta de publicitat formal de l'embargament, ni el deutor, ni quins amb ell contracten, i cooperaran a la realització de qualsevol acte fraudulent dels drets de l'embargant, i tot això, sense perjudici de protegir en un altre cas a l'adquirent de bona fe que va donar suport a la seua adquisició en l'absència de càrregues registrals, i que va actuar en este supòsit a través de l'institut del tercer hipotecari.   
Concloem dient que l'embargament existix jurídicament des que l'autoritat judicial ho decreta legalment (teniu en compte en este cas, el ja esmentat art. 33 LGSS), amb independència de la seua anotació en el registre, anotació que ni pot condicionar l'existència ni tindre respecte d'esta un valor constitutiu.  
Doncs bé, coincidim plenament amb la sentència combatuda. En efecte, acreditades han sigut les deutes contretes amb la Tresoreria General de la Seguretat Social, pel senyor M.V., vigent la seua societat de guanys (art. 1362 Cc), anteriors, a més a més, a les capitulacions atorgades. Alhora de l'embargament, (17 de juliol de 1990) la finca pertanyia als deutors M.V. i Donaire Peña. L'embargament es notifica en la forma oportuna a estos, en la persona de la seua filla Elisabeth (amb la qual cosa es dóna compliment a l'article 122.3º del Reglament General de Recaptació dels recursos del sistema de la Seguretat Social «L'embargament de béns immobles s'haurà de notificar al deutor i, si s'escau, al seu cònjuge, als tercers posseïdors i als creditors hipotecaris, i se'ls advertix a tots ells que podran designar perits que intervinguen en la taxació). De tal manera que en la data d'adquisició del senyor J.M., que va comprar als deutors codemandats, que fou el 18 de setembre de 1990, la finca ... ja estava embargada des del 17 de juliol de 1990, la qual cosa veda la prosperabilitat de l'acció entaulada, i en haver-ho així entés la sentència recorreguda, esta ha de ser íntegrament confirmada amb paral·lel rebuig del recurs interposat, i amb imposició a la part apel·lant de les costes d'esta alçada (art. 398 LECiv)».  
Sentència Audiència Provincial número 443/2005 Madrid (Secció 21ª), de 20 de setembre, recurs d'apel·lació número 735/2003.  
«II. Adquisició del domini anterior a l'embargament.  
Perquè prospere la terceria de domini no basta que el tercerista prove complidament que va adquirir el domini de la cosa embargada, sinó que a més a més és imprescindible que acredite que cronològicament eixa adquisició del domini es va produir amb anterioritat a la data de l'embargament, mentre que una adquisició del domini posterior a esta data conduiria a la desestimació de la demanda de terceria (sentències de la Sala Primera del Tribunal Suprem número 665/1997, de 17 de juliol de 1997; 641/1995 de 22 de juny de 1995; 313/1995, de 4 d'abril de 1995; 102/1995, de 18 de febrer de 1995; 31/1995, d'1 de febrer de 1995; 977/1992 de 5 de novembre de 1992).   
Quan l'embargat és un bé immoble inscrit en el Registre de la Propietat, se suscita el deute de si, per a la prosperabilitat de la terceria de domini, és imprescindible que s'acredite, pel tercer, l'adquisició del domini del bé embargat amb anterioritat a la data de diligència d'embargament, o si, al contrari, basta en provar l'adquisició del domini amb anterioritat a la data de l'anotació preventiva de l'embargament en el Registre de la Propietat. La jurisprudència ha proclamat que, malgrat el que establixen els articles 1453 de la Llei d'Enjudiciament Civil i 43, número 2 de la Llei Hipotecària, l'anotació preventiva manca de caràcter constitutiu respecte de l'embargament del bé immoble, d'ahi que, per a l'èxit de la terceria, no basta amb provar l'adquisició del domini amb anterioritat a l'anotació preventiva sinó que a més a més és necessari que eixa adquisició fóra anterior a la diligència d'embargament; si bé, este categòric pronunciament, queda mitigat per a les adquisicions del domini posteriors a la diligència d'embargament i anteriors a l'anotació preventiva, doncs, en este cas, el jutjat o tribunal ha d'atendre, en cada cas concret, més que a l'aspecte doctrinal de si l'anotació preventiva ha d'entendre's com a acte constitutiu o merament complementari, a les circumstàncies de les persones interessades, i no es permetrà que s'emparen en la falta publicitat formal de l'embargament ni el deutor, ni qui amb este contractaran, i es cooperarà a la realització de qualsevol acte fraudulent dels drets de l'embargant, i tot això sense perjudici de protegir, en un altre cas, a l'adquirent de bona fe que va donar suport a l'adquisició en la absència de càrregues registrals, i s'actuarà en este supòsit a través de l'institut del tercer hipotecari (sentències de la Sala Primera del Tribunal Suprem número 138/1995 de 24 de febrer de 1995; 785/1994, de 26 de juliol de 1994).   
Interlocutòria Audiència Provincial número 446/2005 Castelló de la Plana (Secció 3ª), de 16 setembre, recurs d'apel·lació número 232/2005.   
«Primer. Promoguda demanda de terceria de domini per José la qual pretén l'alçament de l'embargament travat per la Tresoreria General de la Seguretat Social en procediment de constrenyiment seguit contra Fernando sobre l'habitatge situat a La Vall d'Uixó, carrer.., inscrit en el Registre de la Propietat número 2 de Nules, al tom 1266, lliure 246, foli 63, i declara que este pertany a l'actor, la interlocutòria dictada seguidament a l'acte de l'audiència prèvia en la instància desestima la demanda i contra esta s'alça el demandant i sol·licita l'estimació de la demanda.   
Com a suport de la seua petició argumenta que, com es declara provat en la resolució recorreguda, l'actor va adquirir l'habitatge sobre el qual va recaure la trava en data 8 d'abril de 1994, amb efectiva entrega i ocupació el dia 14 següent, i si bé en eixa data l'embargament s'havia practicat per ser de data 25 de gener de 1994, no figurava anotat en el registre ja que el manament corresponent no es va presentar fins al dia 4 de maig de 1994, sent-ne inscrita la compravenda en data 13 de maig de 1994, per la qual cosa l'embargament no pot ser-li oposat conforme al que establix l'article 32 de la Llei Hipotecària. Per una altra banda argumenta també que si bé perquè un adquirent puga emparar-se en la bona fe -reconeguda segons diu a sensu contrari en la resolució recorreguda-, allò rellevant a efectes d'aplicació de l'esmentat article 32 de la Llei Hipotecària i 34 de la Llei Hipotecària és que en el moment en què l'interessat presta el seu consentiment i s'obliga a la contraprestació, no conega la trava perquè és en eixe moment en el qual examinada la situació i característiques de la finca, decidix si li convé o no concloure el negoci jurídic i oferir la contraprestació corresponent.   
Segon. L'acció de terceria de domini resol la qüestió que, davant l'embargament d'un bé, el tercer que al·lega és propietari i que no ho és el demandat embargat, la interposa perquè declare que ell és el titular vertader del dret de propietat i s'alça l'embargament travat sobre la seua cosa. Per naturalesa l'acció de terceria de domini té per objecte facultar al tercer perquè puga demostrar que el bé embargat era de la seua propietat, i no del deutor, quan es realitza la trava, i en conseqüència s'ha d'alçar esta restricció (STS 7 de gener de 1992).   
Per això, constituïx doctrina jurisprudencial consolidada (SSTS 25 de març de 1969, 31 de gener de 1970, 26 de juny de 1979, 30 d'octubre de 1980, 21 de juny, 3 de novembre 1982 i 13 de desembre de 1982, 18 de juliol de 1983, 30 d'octubre de 1983, 26 de juny, 3 de novembre i 17 de desembre de 1984, 7 de març de 1985, 26 de febrer i 8 de maig de 1986, 20 de febrer i 21 de novembre de 1987, 28 d'abril i 25 de maig 1988, de 16 de juny, 5 de juny, 21 de juny i 31 de juliol de 1989, 6 de març de 1990, 30 de setembre de 1993 i 22 de setembre de 1999) la qual declara que la viabilitat de la terceria exigix acreditar la propietat del bé embargat i que l'adquisició fou anterior a l'embargament, de manera que hi ha que «referir el moment de la justificació dominical del tercer a una data anterior a aquella en què va realitzar la diligència d'embargament causant de la decisió restrictiva del tercer, que en la terceria es combat».   
La STS de 23 d'abril de 1992 (mantinguda també en les SSTS de 10 maig de 1989, 30 de gener, 27 de febrer, 2 de juliol i 15 d'octubre 1990 i 26 de març de 1991, 31 juliol de 1989 SIC i 6 març 1990), partint de la naturalesa de l'embargament, determina els seus efectes atenent al principi universal decisori de la concurrència d'ambdós drets sobre el bé adquirit o embargat quin és el de la precedència en la temporabilitat dels dos moments en què es produïx l'adquisició del tercerista i aquell en el qual s'acorda la trava o embargament, declara que: a) L'embargament d'un bé com a mesura cautelar que assegura que la sentència que en el seu dia recaiga s'executarà sobre els béns embargats amb esta eficàcia que si haguera recaigut sentència el mateix dia de l'embargament. b) L'embargament, com a tal mesura d'assegurament, no altera en absolut la naturalesa del crèdit per a l'efectivitat del qual es va practicar. c) No produïx cap preferència sobre drets nascuts amb anterioritat sobre les coses embargades. d) Produïx absoluta prioritat de l'obligació assegurada sobre tots els drets reals que es constituïsquen sobre la cosa embargada amb posterioritat d'embargament».   
Des de l'òptica registral, es diu en la STS 26 de juliol de 1994, amb citació de les SSTS 14 d'octubre de 1965, 19 d'abril de 1971, 4 d'abril de 1980, 24 de novembre de 1986, que l'embargament existix jurídicament des que l'autoritat judicial (o administrativa competent [com és el cas], afegim) ho decreta legalment, amb independència de l'anotació en el Registre, l'anotació del qual no pot condicionar l'existència, ni tindre respecte d'esta un valor constitutiu». Esta doctrina es reitera en la STS de 22 de setembre de 1999 amb citació de les de 7 de gener de 1992, 24 de febrer de 1995, 14 de maig de 1996 i 9 d'abril de 1997, i s'afegix que l'anotació de l'embargament en el Registre no pot condicionar l'existència. En igual sentit, les SSTS de 7 gener de 1992 i 18 d'abril de 2001 declaren que sols en el cas que l'anotació preventiva de l'embargament tinguera naturalesa constitutiva, s'hauria de tindre en compte (com en la hipoteca) la data de la inscripció registral, en qualsevol altre cas, la pràctica de la diligència judicial (o administrativa) té virtualitat per si mateix, i este acte constituïx l'objectiu de la reclamació del tercerista. L'anotació preventiva d'embargament no és obligada o necessària, malgrat als termes literals dels articles 1453 LECiv (de 1881 [LEG 1881\1) i 43.2 de la Llei Hipotecària (RCL 1946\886), la qual cosa permetria passar a la realització forçosa de la finca o dret encara sense aquell assentament; i el jutjador haurà de tindre en compte, en cada cas concret, més que l'aspecte doctrinal de si l'anotació ha d'entendre's com a acte constitutiu o merament complementari, les circumstàncies de les persones interessades, i no es permetrà que s'emparen en la falta de publicitat formal de l'embargament, ni el deutor, ni els qui amb ell van contractar, cooperant a la realització de qualsevol acte fraudulent dels drets de l'embargant, i tot això sense perjudici de protegir, en un altre cas, a l'adquirent de bona fe que va donar suport a la seua adquisició en l'absència de càrregues registrals, i va actuar en este supòsit a través de l'institut del tercer hipotecari, la qual cosa tindrà lloc quan els adquirents del bé embargat complisquen totes les condicions de l'article 34 de la Llei Hipotecària i, per tant, inscriguen el seu dret amb anterioritat a la data de la trava, i fins i tot, si inscriuen després de l'embargament i abans d'estar anotat este.   
Als efectes de resoldre la qüestió plantejada, juntament amb la doctrina expressada, la STS de 7 d'abril de 2000 (RJ 2000\2498) resol un cas substancialment idèntic a este, ja que en un i l'altre la qüestió a resoldre es fonamenta en les dades fàctiques següents per l'ordre que s'assenyala: 1. Immoble degudament inscrit en el Registre de la Propietat pertanyent al deutor; 2. Trava de l'embargament en este temps a instància del creditor; 3. Posterior transmissió a un tercer d'este immoble; 4. Anotació de l'embargament; i 5. Presentació a la inscripció i inscripció de la transmissió del domini. En l'esmentada sentència, conforme al corrent jurisprudencia1 més recent es partix que la vertadera naturalesa de la terceria del domini és d'acció declarativa de propietat l'objecte de la qual és la declaració de propietat (a favor del demandant-tercerista) i l'alçament de l'embargament (travat a instància d'un codemandat sobre un bé que aparentment era de l'altre codemandat), i declara que la funció processal de la terceria de domini, és la invalidació i ineficàcia de l'embargament produït, la revocació de la decisió judicial (a administrativa) de l'embargament, la qual cosa conduïx a una altra conclusió: l'autèntica-necessària i suficient-pètita de la demanda de terceria de domini és que s'alce la trava sobre els béns embargats.   
En este cas, des del punt de vista de la normativa del dret civil s'han de prendre en consideració les següents dades fàctiques: la Tresoreria General de la Seguretat Social decreta l'embargament de la finca a favor seu en data 25 de gener de 1994 i el tercerista apel·lant, José, adquirix la propietat de la finca amb el seu lliurament el dia 14 d'abril de 1994, i per això adquirix una finca ja embargada, sense que l'embargament ni la compravenda hagueren tingut accés encara al Registre de la Propietat. Des de l'òptica del dret hipotecari, consta l'entrada en el Registre de la Propietat de l'embargament abans que la compravenda, ja que l'assentament de presentació -que determina l'eficàcia en el temps de tota inscripció o anotació, tal i com establixen els articles 24 i 25 de la Llei Hipotecària (RCL 1946\886)- del manament d'embargament va ser el 4 de maig de 1994 i l'anotació definitiva el dia 9 de maig de 1994, mentre l'assentament de presentació a inscripció de l'escriptura de compravenda és de data 13 de maig de 1994 i inscripció definitiva el dia 23 de maig de 1994.   
D'això resulta que la sentència d'instància, objecte d'este recurs no ha infringit l'article 32 de la Llei Hipotecària que integra la presumpció d'exactitud registral ni l'article 34 de la Llei Hipotecària, que sanciona el principio de fe pública registral, doncs el tercer hipotecari o tercer registral no és el simple tercer civil el qual no és part en la relació jurídica, sinó el tercer adquirent que, de bona fe, ha inscrit en el Registre de la Propietat el dret que ha adquirit del titular registral. A ell no se li podrà oposar allò no inscrit, segons l'article 32 de la Llei Hipotecària, però no és el cas present en el qual l'apel·lant adquirix una finca ja embargada i quan inscriu, ja estava anotat fins i tot de forma definitiva l'embargament i no abans d'estar anotat este, únic supòsit este en què el tercer quedaria emparat per la fe pública registral.»   
Segon. En aplicació de l'article 394 de la Llei d'Enjudiciament Civil, resulta la condemna en costes dels demandants.   
Dispositiva  
Desestime la demanda interposada per Laura Lucena Herráez, procuradora dels tribunals, que actua en nom i representació de Ciro Vicente Espósito i d'Alicia Susana San Juan de Espósito, contra la Tresoreria General de la Seguretat Social i contra José Antonio Requena Díaz:   
Absolc la Tresoreria General de la Seguretat Social i el senyor Requena Díaz de les pretensions dels actors.   
I condemne Ciro Vicente Espósito i Alicia Susana San Juan Espósito, al pagament de les costes originades en este expedient i instància a la Tresoreria General de la Seguretat Social, i no es correspon el pronunciament respecte de les que afecten amb el senyor Requena Díaz.   
Notifiqueu esta resolució a les parts i feu-los saber que no és ferma i que contra esta es pot interposar recurs d'apel·lació davant l'Audiència Provincial de València i disposen a tal fi del termini de cinc dies des de la recepció i a plantejar mitjançant escrit en la forma oportuna dirigit al Jutjat, on s'anunciarà la preparació de la impugnació amb indicació expressa que es tracta d'esta resolució i dels pronunciaments que són objecte de recurs.   
Que el secretari expedisca testimoniança d'esta resolució, la qual s'unirà a les actuacions en les qual es va dictar, i porteu l'original al llibre de sentències (conforme el que establix l'article 265 de la LOPJ).   
Esta és la meua sentència, dictada en primera instància; que pronuncie, mane i firma; en done fe. Seguixen firmes.»   
Tot l'anteriorment inserit concorda bé i fidelment amb el seu original, al qual em remet, i perquè conste expedisc i firme edicte, en done fe.   
València, 23 de febrer de 2007.- La secretària judicial: Eva Mª Murciano Vicente.   
En atenció al desconeixement de l'actual domicili o residència de la part demandada, per provisió de 8 d'abril de 20 el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha ordenat la publicació d'este edicte Diari Oficial de la Comunitat Valenciana per a dur a efecte la diligència de notificació corresponent.   
Diligència. València, 8 d'abril de 2009. L'estenc jo, la secretària judicial per a la seua publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, perquè valga de notificació al codemandat José Antonio Requena-Díaz. Ho firme i en done fe.   
València, 8 d'abril de 2009.- La secretària judicial: Eva Mª Murciano Vicente.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 6023, del 28-05-2009 (2009/4471)

Juicio tercería de dominio 000138/2005. Notificación de la sentencia a José Antonio Requena-Díaz.
-------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   6023

Fecha DOGV
:   28-05-2009

Sección del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓN DE JUSTICIA

Número del documento
:   2009/4471

CVE


Fecha del documento
:   08-04-2009

Organismo emisor
:   Juzgado de Primera Instancia Número 19 de València

Tipo de documento
:   Edicto

Descriptores 

:   * [sistema judicial](javascript:void(0))

Juicio tercería de dominio 000138/2005. Notificación de la sentencia a José Antonio Requena-Díaz. [2009/4471]  
Asunto civil 000138/2005   
Juicio tercería de dominio 000138/2005   
Parte demandante: Ciro Vicente Espósito y Alicia Susana San Juan de Espósito.  
Parte demandada: Tesorería General de la Seguridad Social Dirección Provincial de Valencia y José Antonio Requena Díaz.  
Sobre: notificación sentencia 23 de febrero de 2007 codemandado José Antonio Requena Díaz.  
En el juicio referenciado, se ha dictado la resolución cuyo texto literal es el siguiente:  
«Sentencia número 42  
Valencia, 23 de febrero de 2007   
Vistos por Jesús L. Rojo Olalla, magistrado juez del Juzgado de Primera Instancia número 19 de los de Valencia, los presentes autos de juicio ordinario seguidos ante este tribunal bajo el número 138/2005 a instancia de Ciro Vicente Espósito y Alicia Susana San Juan de Espósito, provistos respectivamente de NIE X4706393H y X4776665W, representados por procuradora de los tribunales en la persona de Laura Lucena Herráez y asistidos de letrado en la persona de Fernando Bellver Beltrán; contra la Tesorería General de la Seguridad Social, representada y defendida por el letrado de la Seguridad Social; y contra José Antonio Requena Díaz, provisto de DNI 52745746F, en situación de rebeldía; siendo ejercida la acción de tercería de dominio sobre embargo en apremio administrativo; resulta,  
Antecedentes de hecho  
Primero. En fecha 3 de febrero de 2005 fue presentada demanda de juicio ordinario de tercería de dominio, cuyo ámbito subjetivo y naturaleza de acción ejercida aparece descrito en el encabezamiento, siendo solicitado, en el suplico, el alzamiento del embargo adoptado en diligencia de fecha 16 de marzo de 2004, del expediente de apremio 46-01-03-00-002904-82, de la Unidad de Recaudación Ejecutiva número 46/01, de la Tesorería General de la Seguridad Social, respecto de la finca sita en Valencia, calle Juan Verdeguer, número 4, 7º, 14ª, inscrita en el Registro de la Propiedad de Valencia, distrito hipotecario número 5, al tomo 884 del archivo general, libro 530, folio 158, finca registral 16.087, y como de la propiedad de José Antonio Requena Díaz, interesando, asimismo, el libramiento de cuantos mandamientos fuesen necesarios para hacer efectivo el alzamiento, y declarando que la vivienda pertenece, en propiedad y pleno dominio, a los actores; y todo ello con imposición de costas.  
Al respecto el procurador de los actores indicó que en fecha 26 de abril de 2004 sus poderdantes suscribieron contrato privado de compraventa respecto del inmueble arriba expresado, a través de la inmobiliaria Tecnocasa; la escritura pública fue formalizada en fecha 28 de mayo de 2004. La anotación registral del embargo se realizó el 27 de agosto de 2004, perteneciendo ya la vivienda a los demandantes, siendo ajeno a la voluntad de los actores la falta de diligencia de la gestoría que tramitaba la inscripción de la escritura de compraventa y que la inscribió en septiembre de 2004.  
Los demandantes tomaron conocimiento de la traba cuando recibieron oficio de la Tesorería General de la Seguridad Social a resueltas de la ejecución.  
Con fecha 4 de enero de 2005, los actores articularon reclamación previa en vía administrativa frente a la diligencia de embargo, siendo denegada por resolución de la Tesorería General de la Seguridad Social de fecha 18 de enero de 2005, y justificando la denegación en que el embargo fue anunciado, de forma pública, en fecha 14 de mayo de 2004.  
Segundo. Admitida la demanda a trámite y emplazados los demandados, compareció la Tesorería General de la Seguridad Social en escrito presentado el 11 de abril de 2005; articuló contestación con oposición.  
Aceptó la realidad del embargo y la fecha de la resolución de embargo, así como la de la anotación del embargo y la de otorgamiento de la escritura pública de compraventa. Al tiempo del embargo, la vivienda no era propiedad del actor. Negó la condición de contrato de compraventa al instrumento suscrito con la entidad Tecnocasa, de fecha 26 de abril de 2004.  
En el cuerpo de argumentación jurídica se extendió en la consideración de cuándo debe entenderse practicada la traba, si en la fecha de la resolución de embargo o en la de la anotación en el registro, y así indicó, con cita del Tribunal Superior, que el embargo se entiende practicado desde que la autoridad judicial o administrativa lo decreta legalmente, con independencia del momento de la anotación. La inscripción del título de dominio se practicó el 27 de septiembre de 2004, y por tanto, estando ya vigente la anotación de la carga, con lo que no gozarían de la protección registral hipotecaria.  
Tercero. El codemandado señor Requena Díaz, fue emplazado por edictos y declarado en rebeldía.  
Cuarto. En el trámite de audiencia previa las partes sostuvieron sus respectivas posiciones solicitando el recibimiento del pleito a prueba.  
El letrado de la parte actora indicó que su intención era acreditar que la compra fue anterior a la traba, y que además ignoraban que hubiese el procedimiento de apremio; la comunicación del embargo, por edictos, fue posterior a la escritura de compraventa, como también lo fue la anotación preventiva del embargo.  
Las partes se mostraron de acuerdo en las siguientes fechas:  
- 16 de marzo de 2004, resolución de embargo en apremio de la Tesorería General de la Seguridad Social.  
- 26 de abril de 2004, documento de arras por compra de vivienda por los actores, a través de entidad inmobiliaria.  
- 14 de mayo de 2004, notificación de embargo, por anuncio público, al señor Requena Díaz.  
- 28 de mayo de 2004, escritura pública de compraventa de vivienda, a favor de los actores.  
- 27 de agosto de 2004, anotación registral del embargo.  
- 27 de septiembre de 2004, inscripción de la escritura de compraventa.  
Por haberlo solicitado, fue recibido el proceso a prueba, practicándose a instancia de cada parte, la documental por reproducción de los acompañados con sus respectivos escritos de demanda o contestación.  
Practicada la prueba en la forma expuesta y no habiendo impugnación de documentos, quedó el procedimiento visto para resolución.  
Fundamentos de derecho  
Primero. Partiendo del orden de fechas de actuaciones que se ha descrito arriba, son de interés las siguientes resoluciones, totalmente clarificadoras de la cuestión a favor de las tesis de la Tesorería General de la Seguridad Social, especialmente cuando la inscripción del título de compraventa es posterior a la anotación del embargo -siendo la diligencia de embargo de fecha anterior al contrato de compraventa-, en que no se aplicará la protección del tercero adquirente de buena fe:  
Sentencia Audiencia Provincial Madrid (Sección 21ª), de 30 de noviembre 2000, recurso de apelación número 831/1997:  
«Segundo. A través de la tercería de dominio, acción que la representación de la entidad Micropress, SL en la litis ejercita, se trata de obtener el levantamiento de un embargo trabado sobre un bien como propiedad de un deudor cuando realmente es de la titularidad de un tercero ajeno al mismo, exigiéndose, para que pueda prosperar la acción de tercería de dominio, por la jurisprudencia de nuestro Tribunal Supremo de manera pacífica y constante la concurrencia de los siguientes requisitos:  
"a) que en un procedimiento de ejecución o apremio se constituya un embargo sobre un bien cuya titularidad se atribuya al deudor sin ostentarla; b) que quien la ejercite acredite el dominio exclusivo y excluyente sobre aquel con anterioridad a la constitución de la traba; c) que no esté vinculado de algún modo, como sujeto pasivo, al pago del crédito para cuya efectividad se realizó el embargo, es decir que por su ajeneidad a la deuda reclamada ostente respecto a ella la condición de tercer, y d) que la acción de liberación se ejercite antes de otorgarse escritura o consumarse la venta de los bienes como exige el artículo 1533 LECiv", tal y como por ejemplo se indica en sentencia de 17 de julio de 1997 (RJ 1997/6018) (recurso 500/1993)».  
Sentencia Audiencia Provincial número 400/2002 Granada (Sección 4º), de 25 junio, recurso número 24/2002:  
«Segundo. Es presupuesto indispensable para la prosperabilidad de la tercería, que el tercerista demuestre el dominio y que su adquisición fue anterior a la fecha en que se practicó el embargo, pues si no se acredita la propiedad del bien embargado con anterioridad a dicha traba, no es posible dar lugar a la tercería, por lo que las fechas a tener en cuenta, son del lado del tercerista, la de adquisición del dominio y del lado del embargante, la fecha de la diligencia de embargo, no de su anotación en el Registro de la Propiedad, y es que, ha de estarse a la doctrina del Tribunal Superior por la que se sostiene que ha de prevalecer la fecha del embargo, frente a la de anotación en el registro público, estableciendo sus efectos a la fecha del embargo (sentencia Tribunal Superior 16 de octubre de 1997, 26 de julio de 1994). El Tribunal Superior en sentencia de 19 de abril de 2000, tiene declarado sobre las características, virtualidad y eficacia que produce el embargo y la anotación correspondiente, en temas de tercería de dominio: «... si no se acredita la propiedad del bien embargado con anterioridad al embargo, no es posible dar lugar la tercería (sentencias 26 de junio de 1979, 18 de julio de 1983, 26 de junio de 1984, 17 de diciembre de 1984, 21 de noviembre de 1987, 25 de mayo de 1988, 21 de junio de 1989, etc.), siendo, pues, requisitos imprescindibles para que la postulación del tercerista pueda prosperar, la acreditación de su dominio y de su adquisición fue anterior a la fecha en que se practicó el embargo para garantizar el cobro de un crédito por el ejecutante (sentencias 31 de enero de 1970, 13 de diciembre de 1982, 30 de octubre de 1983, 17 de diciembre de 1984, 7 de marzo de 1985, 7 de enero de 1992). Por naturaleza la acción de tercería de dominio tiene por objeto facultar al tercero para que pueda demostrar que el bien embargado era de su propiedad y no del deudor, cuando se realiza la traba, y, en su consecuencia, debe levantarse esa traba, de tal manera que sólo en el caso de que la anotación preventiva de embargo tuviese naturaleza constitutiva, habría de tenerse en cuenta (como en la hipoteca) la fecha de su inscripción registral. En cualquier otro caso, la práctica de la diligencia judicial (véase el art. 33-4º L.G.S.S.) tiene virtualidad por sí misma y este acto constituye el objetivo de la reclamación del tercerista. La jurisprudencia tiene establecido que la anotación preventiva de embargo, no es obligada o necesaria, pese a los términos literales de los artículos 1453 Ley de Enjuiciamiento Civil de 1881, y 43-2º de la Ley Hipotecaria (RCL 1946/342 y 886 y NDL 18732), lo que permitirá pasar a la realización forzosa de la finca o derecho, aún sin aquél asiento, debiendo tener en cuenta el juzgador en cada caso concreto, más que el aspecto doctrinal de si la anotación ha de entenderse como acto constitutivo o meramente complementario, las circunstancias de las personas interesadas, no permitiendo que se amparen en la falta de publicidad formal del embargo, ni el deudor, ni quienes con él contratan, cooperando a la realización de cualquier acto fraudulento de los derechos del embargante, y todo ello, sin perjuicio de proteger en otro caso al adquirente de buena fe que apoyó su adquisición en la ausencia de cargas registrales, actuando en este supuesto a través del instituto del tercero hipotecario.   
Concluimos diciendo que el embargo existe jurídicamente desde que la autoridad judicial lo decreta legalmente (téngase en cuenta en el presente caso, el ya citado art. 33 L.G.S.S.), con independencia de su anotación en el registro, anotación que ni puede condicionar su existencia ni tener respecto de ella un valor constitutivo.  
Pues bien, coincidimos plenamente con la sentencia combatida. En efecto, acreditadas han sido las deudas contraídas con la Tesorería General de la Seguridad Social, por el señor M.V., vigente su sociedad de gananciales (art. 1362 Cc), anteriores, además, a las capitulaciones otorgadas. Al tiempo del embargo, (17 de julio de 1990) la finca pertenecía a los deudores M.V. y Donaire Peña. El embargo es notificado en forma a los mismos, en la persona de su hija Elisabeth (con lo que se da cumplimiento al artículo 122-3º del Reglamento General de Recaudación de los recursos del sistema de la Seguridad Social «El embargo de bienes inmuebles deberá notificarse al deudor y, en su caso, a su cónyuge, a los terceros poseedores y a los acreedores hipotecarios advirtiéndoles a todos ellos que podrán designar peritos que intervengan en la tasación). De tal manera que en la fecha de adquisición del señor J.M., que compró a los deudores codemandados, que fue el 18 de septiembre de 1990, la finca ... ya estaba embargada desde el 17 de julio de 1990, lo que veda la prosperabilidad de la acción entablada, y al haberlo así entendido la sentencia recurrida, la misma ha de ser íntegramente confirmada con paralelo rechazo del recurso interpuesto, y con imposición a la parte apelante de las costas de esta alzada (art. 398 LECiv)».  
Sentencia Audiencia Provincial número 443/2005 Madrid (Sección 21ª), de 20 de septiembre, recurso de apelación número 735/2003.  
«II. Adquisición del dominio anterior al embargo.  
Para que prospere la tercería de dominio no basta con que el tercerista pruebe cumplidamente que adquirió el dominio de la cosa embargada, sino que además es imprescindible que acredite que cronológicamente esa adquisición del dominio se produjo con anterioridad a la fecha del embargo, mientras que una adquisición del dominio posterior a esa fecha conduciría a la desestimación de la demanda de tercería (sentencias de la Sala Primera del Tribunal Supremo número 665/1997, de 17 de julio de 1997; 641/1995 de 22 de junio de 1995; 313/1995 de 4 de abril de 1995; 102/1995 de 18 de febrero de 1995; 31/95 de 1 de febrero de 1995; 977/1992 de 5 de noviembre de 1992).   
Cuando lo embargado es un bien inmueble inscrito en el Registro de la Propiedad, se suscita la duda de si, para la prosperabilidad de la tercería de dominio, es imprescindible que se acredite, por el tercero, la adquisición del dominio del bien embargado con anterioridad a la fecha de diligencia de embargo, o si, por el contrario, basta con probar la adquisición del dominio con anterioridad a la fecha de la anotación preventiva del embargo en el Registro de la Propiedad. Habiéndose proclamado por la jurisprudencia que, a pesar de lo dispuesto en los artículos 1453 de la Ley de Enjuiciamiento Civil y 43 número 2 de la Ley Hipotecaria, la anotación preventiva carece de carácter constitutivo respecto del embargo del bien inmueble, de ahí que, para el éxito de la tercería, no basta con probar la adquisición del dominio con anterioridad a la anotación preventiva sino que además es necesario que esa adquisición fuera anterior a la diligencia de embargo; si bien, ese categórico pronunciamiento, queda mitigado para las adquisiciones del dominio posteriores a la diligencia de embargo y anteriores a su anotación preventiva, pues, en ese caso, el Juzgado o Tribunal debe atender, en cada caso concreto, más que al aspecto doctrinal de si la anotación preventiva ha de entenderse como acto constitutivo o meramente complementario, a las circunstancias de las personas interesadas, no permitiendo que se amparen en la falta publicidad formal del embargo ni el deudor, ni quienes con él contrataran, cooperando a la realización de cualquier acto fraudulento de los derechos del embargante, y todo ello sin perjuicio de proteger, en otro caso, al adquirente de buena fe que apoyó su adquisición en la ausencia de cargas registrales, actuándose en este supuesto a través del instituto del tercero hipotecario (sentencias de la Sala Primera del Tribunal Supremo número 138/1995 de 24 de febrero de 1995; 785/1994 de 26 de julio de 1994).   
Auto Audiencia Provincial número446/2005 Castellón de la Plana (Sección 3ª), de 16 septiembre recurso de apelación número 232/2005.   
«Primero. Promovida demanda de tercería de dominio por José pretendiendo el alzamiento del embargo trabado por la Tesorería General de la Seguridad Social en procedimiento de apremio seguido contra Fernando sobre la vivienda sita en La Vall d'Uixó, calle..., inscrita en el Registro de la Propiedad número dos de Nules, al tomo 1266, libro 246, folio 63, declarando que el mismo pertenece al actor, el auto dictado seguidamente al acto de la audiencia previa en la instancia desestima la demanda y frente a ella se alza el demandante solicitando la estimación de su demanda.   
En apoyo de su petición argumenta que, como se declara probado en la resolución recurrida, el actor adquirió la vivienda sobre la que recae la traba en fecha 8 de abril de 1994, con efectiva entrega y ocupación el día 14 siguiente, y si bien en esa fecha el embargo se había practicado por ser de fecha 25 de enero de 1994, no figuraba anotado en el registro puesto que el mandamiento correspondiente no se presentó hasta el día 4 de mayo de 1994, siendo inscrita la compraventa en fecha 13 de mayo de 1994, por lo que el embargo no puede serle opuesto conforme a lo previsto en el artículo 32 de la Ley Hipotecaria. Por otra parte argumenta también que si bien para que un adquirente pueda ampararse en la buena fe -reconocida según dice a sensu contrario en la resolución recurrida-, lo relevante a efectos de aplicación del citado artículo 32 de la Ley Hipotecaria y 34 de la Ley Hipotecaria es que en el momento en que el interesado presta su consentimiento y se obliga a la contraprestación, no conozca la traba porque es en ese momento en el que examinada la situación y características de la finca, decide si le conviene o no concluir el negocio jurídico y ofrecer la contraprestación correspondiente.   
Segundo. La acción de tercería de dominio resuelve la cuestión de que, ante el embargo de un bien, el tercero que alega es propietario y que no lo es el demandado embargado, la interpone para que declare que él es el titular verdadero del derecho de propiedad y se alce el embargo trabado sobre su cosa. Por naturaleza la acción de tercería de dominio tiene por objeto facultar al tercero para que pueda demostrar que el bien embargado era de su propiedad, y no del deudor, cuando se realiza la traba, y en su consecuencia debe levantarse esta restricción (STS 7 de enero de 1992).   
Por ello, constituye doctrina jurisprudencial consolidada (SSTS de 25 de marzo de 1969, 31 de enero de 1970, 26 de junio de 1979, 30 de octubre de 1980, 21 de junio, 3 de noviembre 1982 y 13 de diciembre de 1982, 18 de julio de 1983, 30 de octubre de 1983, 26 de junio, 3 de noviembre y 17 de diciembre de 1984, 7 de marzo de 1985, 26 de febrero y 8 de mayo de 1986, 20 de febrero y 21 de noviembre de 1987, 28 de abril y 25 de mayo 1988, de 16 de junio, 5 de junio, 21 de junio y 31 de julio de 1989, 6 de marzo de 1990, 30 de septiembre de 1993 y 22 de septiembre de 1999) la que declara que la viabilidad de la tercería exige acreditar la propiedad del bien embargado y que su adquisición fue anterior al embargo, de modo que hay que «referir el momento de la justificación dominical del tercero a una fecha anterior a aquella en que realizó la diligencia de embargo causante de la decisión restrictiva del tercero, que en la tercería se combate».   
La STS de 23 abril de 1992 (mantenida también en las SSTS de 10 mayo de 1989, 30 de enero, 27 de febrero, 2 de julio y 15 de octubre de 1990 y 26 de marzo de 1991, 31 de julio de 1989 SIC y 6 de marzo de 1990), partiendo de la naturaleza del embargo, determina sus efectos atendiendo al principio universal decisor de la concurrencia de ambos derechos sobre el bien adquirido o embargado cual es el de la precedencia en la temporabilidad de los dos momentos en que se produce la adquisición del tercerista y aquel en el que se acuerda la traba o embargo, declarando que: a) El embargo de un bien como medida cautelar que asegura que la sentencia que en su día recaiga se ejecutará sobre los bienes embargados con la misma eficacia que si hubiere recaído sentencia el mismo día del embargo. b) El embargo, como tal medida de aseguramiento, no altera en absoluto la naturaleza del crédito para cuya efectividad se practicó. c) No produce preferencia alguna sobre derechos nacidos con anterioridad sobre las cosas embargadas. d) Produce absoluta prioridad de la obligación asegurada sobre todos los derechos reales que se constituyan sobre la cosa embargada con posterioridad de embargo».   
Desde la óptica registral, se dice en la STS de 26 de julio de 1994, con cita de las SSTS 14 de octubre de 1965, 19 de abril de 1971, 4 de abril de 1980, 24 de noviembre de 1986, el embargo existe jurídicamente desde que la autoridad judicial (o administrativa competente [como es el caso], añadimos) lo decreta legalmente, con independencia de su anotación en el Registro, cuya anotación no puede condicionar su existencia, ni tener respecto de ella un valor constitutivo». Dicha doctrina se reitera en la STS 22 de septiembre de 1999 con cita de las de 7 de enero de 1992, 24 de febrero de 1995, 14 de mayo de 1996 y 9 de abril de 1997, añadiendo que la anotación del embargo en el registro no puede condicionar su existencia. En igual sentido, las SSTS de 7 de enero de 1992 y 18 de abril de 2001 declaran que sólo en el caso de que la anotación preventiva del embargo tuviese naturaleza constitutiva, habría de tenerse en cuenta (como en la hipoteca) la fecha de su inscripción registral, en cualquier otro caso, la práctica de la diligencia judicial (o administrativa) tiene virtualidad por sí misma, y este acto constituye el objetivo de la reclamación del tercerista. La anotación preventiva de embargo no es obligada o necesaria, pese a los términos literales de los artículos 1453 LECiv (de 1881 [LEG 1881\1) y 43.2 de la Ley Hipotecaria (RCL 1946\886), lo que permitiría pasar a la realización forzosa de la finca o derecho aun sin aquel asiento; debiendo tener en cuenta el juzgador, en cada caso concreto, más que el aspecto doctrinal de si la anotación ha de entenderse como acto constitutivo o meramente complementario, las circunstancias de las personas interesadas, no permitiendo que se amparen en la falta de publicidad formal del embargo, ni el deudor, ni quienes con él contrataran, cooperando a la realización de cualquier acto fraudulento de los derechos del embargante, y todo ello sin perjuicio de proteger, en otro caso, al adquirente de buena fe que apoyó su adquisición en la ausencia de cargas registrales, actuándose en este supuesto a través del instituto del tercero hipotecario, lo que tendrá lugar cuando los adquirentes del bien embargado cumplan todas las condiciones del artículo 34 de la Ley Hipotecaria y, por tanto, inscriban su derecho con anterioridad a la fecha de la traba, e incluso, si inscriben después del embargo y antes de estar anotado el mismo.   
A los efectos de resolver la cuestión planteada, junto la doctrina expresada, la STS de 7 de abril de 2000 (RJ 2000\2498) resuelve un caso sustancialmente idéntico al presente, pues en uno y otro la cuestión a resolver se funda en los siguientes datos fácticos por el orden que se señala: 1. Inmueble debidamente inscrito en el Registro de la Propiedad perteneciente al deudor; 2. Traba del embargo en este tiempo a instancia del acreedor; 3. Posterior transmisión a un tercero de dicho inmueble; 4. Anotación del embargo y 5. Presentación a la inscripción e inscripción de la transmisión del dominio. En la citada sentencia, conforme a la corriente jurisprudencia1 más reciente se parte de que la verdadera naturaleza de la tercería del dominio es de acción declarativa de propiedad cuyo objeto es la declaración de propiedad (a favor del demandante-tercerista) y el levantamiento del embargo (trabado a instancia de un codemandado sobre un bien que aparentemente era del otro codemandado), y declara que la función procesal de la terceria de dominio, es la invalidación e ineficacia del embargo producido, la revocación de la decisión judicial (a administrativa) del embargo, lo que conduce a otra conclusión: el auténtico -necesario y suficiente-petitum de la demanda de tercería de dominio es que se alce la traba sobre los bienes embargados.   
En el presente caso, desde el punto de vista de la normativa del derecho civil se han de tomar en consideración los siguientes datos fácticos: la Tesorería General de la Seguridad Social decreta el embargo de la finca a su favor en fecha 25 de enero de 1994 y el tercerista apelante, José, adquiere la propiedad de finca con su entrega el día 14 de abril de 1994, y por ello adquiere una finca ya embargada, sin que el embargo ni la compraventa hubieran tenido acceso todavía al Registro de la Propiedad. Desde la óptica del derecho hipotecario, consta la entrada en el Registro de la Propiedad del embargo antes que la compraventa, pues el asiento de presentación -que determina la eficacia en el tiempo de toda inscripción o anotación, tal como establecen los artículos 24 y 25 de la Ley Hipotecaria (RCL 1946\886)- del mandamiento de embargo fue el 4 de mayo de 1994 y su anotación definitiva el día 9 de mayo de 1994, mientras el asiento de presentación a inscripción de la escritura de compraventa es de fecha 13 de mayo de 1994 e inscripción definitiva el día 23 de mayo de 1994.   
De ello resulta que la sentencia de instancia, objeto del presente recurso no ha infringido el artículo 32 de la Ley Hipotecaria que integra la presunción de exactitud registral ni el artículo 34 de la Ley Hipotecaria, que sanciona el principio de fe pública registral, pues el tercero hipotecario o tercero registral no es el simple tercero civil el cual no es parte en la relación jurídica, sino el tercero adquirente que, de buena fe, ha inscrito en el Registro de la propiedad el derecho que ha adquirido del titular registral. A él no podrá oponérsele lo no inscrito, según el artículo 32 de la Ley Hipotecaria, pero no es el caso presente en el que el apelante adquiere una finca ya embargada y cuando inscribe ya estaba anotado incluso de forma definitiva el embargo y no antes de estar anotado el mismo, único supuesto éste en que el tercero quedaría amparado por la fe pública registral.»   
Segundo. En aplicación del artículo 394 de la LEC, resulta la condena en costas de los demandantes.   
Fallo  
Desestimando la demanda interpuesta por Laura Lucena Herráez, procuradora de los tribunales, actuando en nombre y representación de Ciro Vicente Espósito y de Alicia Susana San Juan de Espósito, contra la Tesorería General de la Seguridad Social y contra José Antonio Requena Díaz:   
Debo absolver y absuelvo a la Tesorería General de la Seguridad Social y al señor Requena Díaz de las pretensiones de los actores.   
Y debo condenar y condeno a Vicente Espósito y San Juan Espósito, al abono de las costas originadas en este expediente e instancia a la Tesorería General de la Seguridad Social, y sin haber lugar a pronunciamiento respecto de las cruzadas con el señor Requena Díaz.   
Notifíquese la presente resolución a las partes haciéndoles saber que no es firme y que contra la misma cabe recurso de apelación ante la Audiencia Provincial de Valencia disponiendo a tal fin del plazo de cinco días desde su recepción y a plantear mediante escrito en forma dirigido al Juzgado anunciando la preparación de la impugnación con indicación expresa de tratarse de esta resolución y de los pronunciamientos que son objeto de recurso.   
Expídase testimonio de la presente resolución por el secretario, el cual se unirá a los autos en los que se dictó, llevando su original al libro de sentencias (conforme lo establecido en el artículo 265 de la LOPJ).   
Así por esta mi sentencia, dictada en primera instancia; lo pronuncia, manda y firma; doy fe. Siguen firmas.»   
Lo anteriormente inserto concuerda bien y fielmente con su original, al que me remito, y para que conste expido y firmo el presente, doy fe.   
Valencia, 23 de febrero de 2007.- La secretaria judicial: Eva Mª Murciano Vicente.   
En atención al desconocimiento del actual domicilio o residencia de la parte demandada, por providencia de 8 de abril de 20 el juez, de conformidad con lo dispuesto en los artículos 156.4 y 164 de la Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil, ha acordado la publicación del presente edicto Diari Oficial de la Comunitat Valenciana para llevar a efecto la diligencia de notificación correspondiente.   
Diligencia. Valencia, 8 de abril de 2009. La extiendo yo, la secretaria judicial para su publicación en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, para que sirva de notificación al codemandado José Antonio Requena-Díaz. Lo firmo y doy fe.   
Valencia, 8 de abril de 2009.- La secretaria judicial: Eva Mª Murciano Vicente.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML