Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 6779, del 22-05-2012 (2012/4279)

Notificació de la sentència dictada en el juí ordinari número 225/2009.
-----------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6779

Data del DOGV
:   22-05-2012

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2012/4279

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Jutjat Mercantil Número 3 de València

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el juí ordinari número 225/2009. [2012/4279]  
Juí ordinari 000225/2009  
De: Unisersa, SA.  
Procurador: Antonio Vives Cervera.  
Contra: Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater.  
Neus Sabater Ventura, secretària judicial del Jutjat Mercantil número 3 de València, faig saber:   
Que en este procediment, seguit a instàncies de Unisersa, SA contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, s'ha dictat la sentència que literalment és la següent:   
«Sentència número 61/2011  
València, 25 de març de 2011   
José María Cutillas Torns, magistrat jutge del Jutjat Mercantil número 3, vistes les actuacions de juí declaratiu ordinari número 225/2009, promogudes a instàncies de l'entitat mercantil Unisersa, SA, i en la seua representació pel procurador dels tribunals Antonio Vives Cervera, assistit pel lletrat Jesús Guasch Serra, contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, administradors mancomunats de la mercantil Deportivo Herakles, SL, declarats en situació processal de rebel·lia, en este procediment que versa sobre la reclamació d'una quantitat i en exercici acumulat de les accions de responsabilitat individual per danys i de responsabilitat per deutes, respecte dels administradors mancomunats demandats, segons els següents   
  
Antecedents de fet   
Primer. El procurador dels tribunals, Antonio Vives Cervera, en nom i representació de l'entitat mercantil Unisersa, SA, va interposar demanda de juí ordinari i va exercitar l'acció de reclamació d'una quantitat, per import de 13.689,79 euros, contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, administradors mancomunats de la mercantil Deportivo Herakles, SL, i en l'exercici acumulat de les accions de responsabilitat individual per danys i de responsabilitat per deutes; i tot això de conformitat amb les prevencions legals existents, concretament per tindre tancada provisionalment, la mercantil demandada, el seu full de comptes com a conseqüència de la no presentació de la documentació comptable dels exercicis des de 1997 fins a l'actualitat. Com a conseqüència d'això, s'imputa als administradors mancomunats la responsabilitat per dany dels articles 133 i 135 de la Llei de Societats Anònimes. Finalment, s'al·lega que la societat demandada estaria incursa en les causes de dissolució previstes en l'article 104, número 1, paràgrafs e) i f) i 105 de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada.   
  
Tot això basant-se en els fets i fonaments de dret que es troben de manera suficient en les actuacions i que per a aconseguir major brevetat es donen ací per reproduïts i acaba sol·licitant que es dicte sentència de conformitat amb allò que s'ha sol·licitat en el petitum de la demanda.   
Segon. Per la interlocutòria de data 8 de setembre de 2009, es va admetre a tràmit la demanda i es va acordar substanciar-la per les regles del juí ordinari i, després de l'ompliment dels tràmits i els requisits legalment exigits per la Llei 1/2000 d'Enjudiciament Civil, es va citar la part demandada. a través de la cèdula comprensiva dels requisits legals i d'exhort al Jutjat de Pau de la Pobla de Vallbona. La part demandada, Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, no ha comparegut dins del termini per a contestar la demanda i, d'acord amb el que disposa l'article 496.1 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, va ser declarada en situació de rebel·lia processal.  
  
Tercer. Per providència de 27 de gener de 2011, es va convocar les parts a una audiència prèvia, de conformitat amb l'article 414.1 d'este text legal i amb la finalitat prevista en eixe precepte, la qual cosa va tindre lloc el dia 24 de març de 2011, a les 13.00 hores.  
En esta, el tribunal va obrir l'acte, però no van comparéixer els demandats, ja declarats pel tribunal en situació de rebel·lia processal. La part actora va sol·licitar, de conformitat amb l'article 429.8 i 326, ambdós de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, atés que l'única prova ha sigut la de documents, tots ells aportats al procés, que van ser presentats amb l'escrit iniciador d'estes actuacions, sense resultar impugnats, que el tribunal dictara sentència, sense celebració prèvia del juí, dins dels 20 dies següents a aquell en què acabe l'audiència.   
  
Quart. Que en la tramitació d'este procediment s'han observat les prescripcions legals.   
Fonaments de dret  
Primer. Tenint en compte la situació processal de la demandada, cal recordar la sentència del Tribunal Suprem, de 28 de desembre de 1999 (RJ 1999\9892), on es posa en relleu que són diverses les classes de rebel·lia en què pot qualificar-se l'absència del demandat en el procés, diversitat que ja la interlocutòria de la sala 1a, de 28 de maig de 1985 es feia ressò, i distingix entre la rebel·lia per convicció -qui no compareix per estimar incompetent el tribunal-, la rebel·lia a la força -per falta de citació-, i la rebel·lia per conveniència, pròpia de qui no obstant haver sigut citat en forma i coneixent l'existència del procediment, no acudix davant del tribunal que el convoca (en el mateix sentit, AATS 13-6-1988 i 1-6-1993 i STC 43/1986, de 15 d'abril [RTC 1986\43]). Este últim supòsit és el que ací tenim en compte. Com a avanç del que s'acaba de dir, ja va assenyalar la sentència del Tribunal Suprem de 26 juny 1946 (RJ 1946\840), seguida de moltes altres la prolixa enumeració de les quals és innecessària per coneguda i reiterada, la rebel·lia del demandat no implica en el nostre dret conformitat amb les pretensions de la part contrària, per la qual cosa no eximix l'actor de l'obligació de provar els fets normalment constitutius del dret que pretén ni tampoc implica l'assentiment amb les resolucions judicials que, si és el cas es dicten. Però també s'ha de posar de relleu, com indica la sentència de 17 de febrer de 1941 (RJ 1941\301), que en els preceptes de la nostra Llei d'Enjudiciament Civil que regulen la situació processal de rebel·lia hi ha raons per a afirmar, en contrast amb el que, sobre este aspecte establixen altres ordenaments, que la institució referida no està concebuda en contemplació a l'element objectiu de la incompareixença sinó en el subjectiu de la voluntarietat. En el present cas, la citació es fa en les persones dels demandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias, per la qual cosa no hi ha dubte que la seua incompareixença i la consegüent declaració de rebel·lia respon a una decisió personal d'ells i no a un possible desconeixement de l'existència de l'acció. Raó per la qual no pot existir dubte que la mercantil actora ha complit amb l'obligació que li conferix l'article 217 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil.  
  
Segon. En relació a l'al·legació que la societat Deportivo Herakles, SL, de la qual són administradors mancomunats els demandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias, té tancat provisionalment el seu full de comptes com a conseqüència de la no presentació de la documentació comptable dels exercicis socials de 1997 fins a l'actualitat, segons consta documentalment acreditat en les actuacions (document número 3 de la demanda). La primera cosa que es constata, valorada com ha sigut en el seu conjunt la prova practicada, és que els administradors mancomunats van abandonar l'exercici de les seues funcions, sense ocupar-se ni tan sols de redactar i sotmetre a l'aprovació de la junta general els comptes anuals de la societat ni d'assegurar-se que els comptes aprovats -si és que van ser-ho- es depositaren efectivament en el Registre Mercantil.  
Amb això no només van incomplir un deure essencial dels administradors socials que té com a efecte el tancament del Registre Mercantil per a qualsevol acte que no siga el cessament dels administradors (art. 221 de la Llei de Societats Anònimes i 378 del Reglament del Registre Mercantil) sinó que van impedir que els tercers, entre els quals estava la societat ací demandant, Unisersa, SA, coneguera la situació econòmica de la societat, almenys des de l'exercici de 2000 fins a l'actualitat i, d'esta manera, impossibilitar que els creditors de la societat puguen provar la disminució patrimonial concreta existent en relació amb la lletra e de l'article 104 de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada, per conseqüència de pèrdues que deixen reduït el patrimoni net a una quantitat inferior a la mitat del capital social, llevat que este s'augmente o es reduïsca en la mesura suficient, i sempre que no siga procedent sol·licitar la declaració de concurs d'acord amb el que disposa la Llei 22/2003, de 9 de juliol, Concursal.   
El Tribunal Suprem ha considerat, en la sentència de 5 d'octubre de 2004 EDJ 2004/147767 (la Llei 207069/ 2004) que la causa que la societat actora no haguera pogut provar la disminució patrimonial concreta en relació amb la causa 4a de l'article 260 de la Llei de Societats Anònimes (lletra e) de l'article 104 de la LSRL), va ser que la societat deutora "va incomplir la seua obligació des de 2004 de depositar els seus comptes anuals en el Registre Mercantil (art. 218-221 LSA)", i afegix que «és de mala fe i al mateix temps irracional pretendre que l'incompliment d'una obligació deriva en benefici per a l'incumplidor, quan deixa sense prova a la contrapart de dades objectives molt importants.  
  
La prova que la societat demandada no ha patit disminució del seu patrimoni en termes que obligaren els administradors a procedir conforme a l'article 262,5 de la Llei de Societats Anònimes li haguera correspost a la part demandada., per ser-li més fàcil i accessible (hipotèticament en este cas) que a l'actora, supòsit este últim (facilitat i accessibilitat de la prova) que invertix l'onus probandi cap a la part que està en eixes condicions, a fi d'evitar la indefensió de la contrària».   
  
En suma, que la no presentació dels comptes anuals en el Registre Mercantil no constituïx per si causa de dissolució de la societat anònima però sí que comporta la inversió de la càrrega de la prova respecte a l'existència de la causa de dissolució 4a de l'article 260 de la Llei de Societats Anònimes i, per tant, ha de ser l'administrador demandat qui acredite que la societat no ha incorregut en pèrdues que porten amb si la disminució del patrimoni net a xifra inferior a la mitat del capital social.   
Per consegüent, ha d'estimar-se que la societat Deportivo Herakles, SL ha incorregut en pèrdues que porten amb si la disminució del patrimoni net a xifra inferior a la mitat del capital social, incorrent en la causa de dissolució (lletra e) de l'article 104 de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada.   
Tercer. Doncs bé, consta degudament acreditat documentalment en les actuacions que, com a conseqüència de relacions comercials hagudes entre la mercantil Unisersa, SA i l'entitat Deportivo Herakles, SL, de les quals eren administradors mancomunats els demandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias, aquella entitat va resultar tenidora de quatre lletres de canvi i dos pagarés, expedits a favor seu, que una vegada presentats per al cobrament van resultar impagats al seu venciment. Es va interposar demanda de juí canviari que es va tramitar davant del Jutjat de Primera Instància número 7 de València, sentència 405/2001, i que la mercantil Deportivo Herakles, SL, va formular demanda d'oposició; i que, en data 12 de setembre de 2002, va dictar-se sentència que declarava l'execució sol·licitada a instància d'Unisersa, SA, per import de 10.090,00 euros, més interessos, gastos i costes. Per sentència de 2 de març de 2009, es va declarar ferma la taxació de costes per import de 3.599,79 euros practicada en aquelles interlocutòries.   
  
A més, es va constatar el tancament del domicili social de la mercantil Deportivo Herakles, SL, determinant-se la frustració de l'entitat actora per a veure's rescabalada del seu crèdit impagat. Ítem més: hi ha reclamacions de la Tresoreria General de la Seguretat Social.  
Quart. D'altra banda, com diu la SAP de Madrid, de 24 de setembre de 2009 EDJ 2009/262188, la simple constatació de la falta de presentació dels comptes anuals en el Registre Mercantil no seria per si mateix motiu suficient per a fundar una acció de responsabilitat contra un administrador com l'exercitada en el present procés, llevat que això haguera privat d'informació rellevant al creditor al temps de contraure amb ell el deute i que a este se li haguera oferit una altra de qualsevol índole que no responguera a la realitat o s'haguera aparençat una solvència que no es tenia. El fet només de l'incompliment d'una obligació social no és per si mateix demostratiu de la culpa de l'administrador ni determinant de la seua responsabilitat (sentències del TS 2 de juliol de 1998, 20 de juliol de 2001 i 6 de març de 2003, citades en la de 14 de març de 2007).   
No obstant això, l'acceptació del càrrec d'administrador suposa l'assumpció per este d'una responsabilitat en l'administració de la societat de la qual no podia fer desistiment davant de tercers. I ha resultat acreditat en este litigi que el demandat va portar a la societat, que ara no té actius rellevants ni establiment comercial operatiu ( perquè consta les actuacions l'alienació de la totalitat dels immobles de la societat), a una situació de desaparició de la seu física (cosa que no ha sigut negada). Per això, pot concloure's que la imputació de responsabilitat als administradors de la mercantil Deportivo Herakles, SL està justificada, a l'empara de l'acció prevista en l'article 69 de la vigent Llei 2/1995, de 23 de març, de Societats de Responsabilitat Limitada (en relació amb l'article 135 del TRLSA), perquè no van actuar amb la diligència exigible a l'administrador ordenat (art. 127 del TRLSA) a l'enfrontar-se a una situació de crisi empresarial, sense procedir a una liquidació ordenada de l'empresa, i trencar, d'esta manera, els principis de confiança i bona fe que han de regir en el tràfic mercantil i causar amb això dany als creditors que, com la demandant, han vist retallades les possibilitats de veure atés, en alguna mesura, el seu crèdit contra Deportivo Herakles, SL. La no liquidació del patrimoni social en forma legal quan la societat està en situació d'insolvència ja és per si mateix susceptible de crear un dany directe als creditors i, per tant , de generar responsabilitat de l'administrador per tolerar-ho, incomplint així els seus deures legals que li són exigibles l'empara dels articles 133 i 135 del TRLSA i 69 de LSRL. La jurisprudència ha assenyalat que constituïx un comportament negligent dels administradors el limitar-se a eliminar a la societat de la vida comercial o industrial sense liquidar-la en qualsevol de les formes previngudes legalment (sent. TS 4 de novembre de 1991, 22 d'abril de 1994, 6 de novembre 1997, 4 de febrer de 1999 i 14 de març de 2007), ja siga per mitjà de la desaparició del domicili social el tancament de facto de l'empresa o la volatilització de l'actiu. Esta conducta incorre en una via de fet, al realitzar-se al marge dels interessos dels creditors, que tenen dret que els seus crèdits siguen atesos en la mesura que siga possible i en qualsevol cas de manera ordenada, la qual cosa només es garantix bé per mitjà d'un procediment liquidatori o bé acudint al procés concursal. N'hi ha prou amb demostrar el dany, patit per la part creditora demandant, inherent al fet de retallar-se-li la possibilitat de cobrar el seu crèdit, i el tancament de facto de l'establiment en què radicava l'empresa deutora, o la volatilització dels seus actius per la via de fet, ni tan sols qüestionat en este supòsit, perquè el nexe causal entre l'un i l'altre es presumisca, excepte prova en contra de l'administrador demandat (sentències de la secció 28a de l'AP de Madrid de 15 de juny de 2006, 19 d'abril de 2007, 7 de febrer de 2008 i 18 de març, 27 de març, 14 i 22 de maig de 2009, entre altres) que en este cas no s'ha facilitat.   
  
Per consegüent, aplicant les doctrines precedents jurisprudencials al present supòsit litigiós, i valorada en la seua totalitat la prova documental que està en les actuacions, han d'estimar-se en la seua integritat les accions de responsabilitat contra els administradors codemandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias.   
Quint. Així les coses, la prova documental que està en les actuacions ha deixat absolutament adverat que la mercantil Deportivo Herakles, SL està en causa directa de dissolució d'acord amb la llei. I que tal obligació ha sigut incomplida pels administradors Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias; raó per la qual és procedent estimar l'acció de responsabilitat contra estos instada i condemnar-los mancomunadament al pagament de la quantitat reclamada.   
Però és que, a més, també i igualment ha quedat degudament provada, a través de la prova documental, la relació de causalitat entre l'omissió dels administradors, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias i el deute social; perquè certament, com ja s'ha posat de manifest l'acció individual exercitada acumuladament "té naturalesa extracontractual i requerix que concórreguen els requisits propis -acció o omissió culpable, dany i prova de la relació de causalitat-"; no podem oblidar el reiterat incompliment d'estos administradors mancomunats respecte de les obligacions que la llei els imposa, al convertir en il·lusòria la possibilitat que la mercantil actora, Unisersa, SA, puga rescabalar-se dels danys que se li van ocasionar.  
  
Sext. A la quantitat reclamada per la part actora i a la qual es condemna mancomunadament als demandats s'ha d'imposar els interessos previstos en els articles 1100 i 1108, ambdós del Codi Civil, des de la interpel·lació judicial.  
Sèptim. De conformitat amb el que establix l'article 394.1 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, s'imposen les costes a la part demandada.  
Vistes les disposicions legals citades i la resta de preceptes de general i pertinent aplicació al cas:  
Dispositiva   
Que estimem íntegrament la demanda interposada pel procurador dels tribunals, Antonio Vives Cervera, en nom i representació de l'entitat mercantil Unisersa, SA, contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, administradors mancomunats de la mercantil Deportivo Herakles, SL, declarats en situació processal de rebel·lia, declare responsables, ex lege, als dits demandats de les quantitats degudes per la mercantil Deportivo Herakles, SL a l'entitat actora, atés que resulta demostrat que es tracten dels seus administradors mancomunats. Així mateix, els condemne mancomunadament a pagar la quantitat de 13.689,79 euros, més els interessos establits en el fonament de dret sext d'esta resolució. S'imposen les costes a la part demandada.   
  
Mode d'impugnació: mitjançant un recurs d'apel·lació davant de l'Audiència Provincial de València (art. 455 LECn).   
El recurs s'ha de preparar mitjançant un escrit que cal presentar en este Jutjat, dins del termini de cinc dies hàbils comptador des de l'endemà de la notificació, que es limite a esmentar la resolució objecte d'apel·lació i on es manifeste la voluntat de recórrer-hi, amb la indicació dels pronunciaments que s'impugnen (art. 457.2 LECn).   
Notifiqueu a les parts que no gaudixen del benefici de justícia gratuïta que, d'acord amb el que disposa la Llei Orgànica 1/2009, els recursos que es presenten, anuncien o preparen des de l'entrada en vigor d'esta contra les resolucions dictades amb, abans o després d'esta, no s'admetran a tràmit si no s'acredita que s'ha constituït el depòsit per a recórrer per mitjà de la presentació de còpia o resguard de l'orde d'ingrés en el compte de consignacions d'este Jutjat.   
L'ingrés es farà en qualsevol oficina de Banesto, 4657 0000 clau 00 reposició ( 25clau ?), 01 revisió de resolucions del secretari judicial ( 25clau ?), 03 queixa ( 30més ?), els quatre dígits del número de procediment més els dos dígits de l'any.  
Així ho pronuncia, mana i firma José María Cutillas Torns, magistrat jutge del Jutjat mercantil nombre 3 de València. En done fe ».  
  
I atés que el demandat, Manuel Hidalgo Frias, es troba en parador ignorat, expedisc este edicte a fi que li valga de notificació de forma deguda.   
  
València, 28 de febrer de 2012.- La secretària judicial: Neus Sabater Ventura.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 6779, del 22-05-2012 (2012/4279)

Notificación de la sentencia dictada en el juicio ordinario número 225/2009.
----------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   6779

Fecha DOGV
:   22-05-2012

Sección del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓN DE JUSTICIA

Número del documento
:   2012/4279

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Juzgado de Lo Mercantil Número 3 de València

Tipo de documento
:   Edicto

Notificación de la sentencia dictada en el juicio ordinario número 225/2009. [2012/4279]  
Juicio ordinario 000225/2009  
De: Unisersa, SA.  
Procurador: Antonio Vives Cervera.  
Contra: Manuel Hidalgo Frías y Manuel Fernández Sabater.  
Neus Sabater Ventura, secretaria judicial del Juzgado de lo Mercantil número 3 de Valencia, hago saber:   
En el presente procedimiento, seguido a instancia de Unisersa, SA frente a Manuel Hidalgo Frías y Manuel Fernández Sabater, se ha dictado sentencia cuyo tenor literal es el siguiente:   
«Sentencia número 61/2011  
Valencia, 25 de marzo de 2011   
José María Cutillas Torns, magistrado juez del Juzgado de lo Mercantil número 3, habiendo visto los presentes autos de juicio declarativo ordinario número 225/2009, promovidos a instancia de la entidad mercantil Uniserra, SA, y en su representación por el procurador de los tribunales Antonio Vives Cervera, asistido por el letrado Jesús Guasch Serra, contra Manuel Hidalgo Frías y Manuel Fernández Sabater, administradores mancomunados de la mercantil Deportivo Herakles, SL, declarados en situación procesal de rebeldía, en este procedimiento que versa sobre reclamación de cantidad y en ejercicio acumulado de las acciones de responsabilidad individual por daños y de responsabilidad por deudas, respecto de los administradores mancomunados demandados, en base a los siguientes   
Antecedentes de hecho   
Primero. Por el procurador de los tribunales, Antonio Vives Cervera, en nombre y representación de la entidad mercantil Uniserra, SA, se interpuso demanda de juicio ordinario, ejercitando acción de reclamación de cantidad, por importe de 13.689,79 euros, contra Manuel Hidalgo Frías y Manuel Fernández Sabater, o administradores mancomunados de la mercantil Deportivo Herakles, SL, y en ejercicio acumulado de las acciones de responsabilidad individual por daños y de responsabilidad por deudas; y ello de conformidad con las prevenciones legales existentes al respecto; concretamente por tener cerrada provisionalmente, dicha mercantil demandada, su hoja como consecuencia de la no presentación de la documentación contable de los ejercicios de 1997 hasta la actualidad. Como consecuencia de todo ello, se imputa a los administradores mancomunados la responsabilidad por daño de los artículos 133 y 135 de la Ley de Sociedades Anónimas. Finalmente, se alega que la sociedad demandada estaría incursa en las causas de disolución previstas en el artículo 104, número 1, párrafos e) y f) y 105 de la Ley de Sociedades de Responsabilidad Limitada.   
Todo ello en base a los hechos y fundamentos de derecho que obran suficientemente en autos y que en aras de la brevedad se dan por reproducidos y terminaba solicitando se dictase sentencia de conformidad con lo solicitado en el petitum de la demanda.   
Segundo. Por auto de fecha 8 de septiembre de 2009, se admitió a trámite la demanda, acordándose sustanciarla por las reglas del juicio ordinario, y tras la cumplimentación de los trámites y requisitos legalmente exigidos por la Ley 1/2000 de Enjuiciamiento Civil, se emplazó a la parte demandada a través de la cédula comprensiva de los requisitos legales y de exhorto al Juzgado de Paz de La Pobla de Vallbona. No habiendo comparecido la parte demandada, Manuel Hidalgo Frías y Manuel Fernández Sabater, dentro del plazo para contestar a la demanda y de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 496.1 de la Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil, se declaró a dicha parte en situación de rebeldía procesal.  
Tercero. Por providencia de fecha 27 de enero de 2011, se convocó a las partes a una audiencia previa, de conformidad con el artículo 414.1 de dicho texto legal, y con la finalidad prevista en dicho precepto, lo que tuvo lugar el día 24 de marzo de 2011, a las 13.00 horas.  
En la misma, el tribunal abrió el acto, no compareciendo los demandados, ya declarados por el tribunal en situación de rebeldía procesal. La parte actora solicitó, de conformidad con el artículo 429.8 y 326, ambos de la Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil, toda vez que la única prueba ha sido la de documentos, todos ellos aportados al proceso, habiendo sido presentados con el escrito iniciador de las presentes actuaciones, sin resultar impugnados, se proceda por el tribunal a dictar sentencia, sin previa celebración del juicio, dentro de los 20 días siguientes a aquel en que termine la audiencia.   
Cuarto. Que en la tramitación del presente procedimiento se han observado las prescripciones legales.   
Fundamentos de derecho   
Primero. Habida cuenta la situación procesal de la demandada, debe traerse a colación el auto del Tribunal Supremo de 28 de diciembre de 1999 (RJ 1999\9892), donde se pone de relieve que son diversas las clases de rebeldía en que puede calificarse la ausencia del demandado en el proceso, diversidad de la que ya el auto de la sala 1ª, de 28 de mayo de 1985 se hacía eco, distinguiendo entre la rebeldía por convicción -quien no comparece por estimar incompetente al tribunal-, la rebeldía a la fuerza -por falta de citación-, y la rebeldía por conveniencia, propia de quien no obstante haber sido citado y emplazado en forma y conociendo la existencia del procedimiento, no acude ante el tribunal que le convoca (en el mismo sentido, AATS 13-6-1988 y 1-6-1993 y STC 43/1986, de 15 de abril [RTC 1986\43]). Supuesto este último que es aquí el que contemplamos. Como anticipo de cuanto acaba de decirse, ya señaló la sentencia del Tribunal Supremo de 26 junio 1946 (RJ 1946\840), seguida de otras muchas cuya prolija enumeración es innecesaria por conocida y reiterada, la rebeldía del demandado no implica en nuestro derecho conformidad con las pretensiones de la parte contraria, por lo que no exime al actor de la obligación de probar los hechos normalmente constitutivos del derecho que pretende ni tampoco implica asentimiento con las resoluciones judiciales que, en su caso se dicten; pero también debe ponerse de relieve, como indico la sentencia de 17 de febrero de 1941 (RJ 1941\301), que en los preceptos de nuestra Ley de Enjuiciamiento Civil que regulan la situación procesal de rebeldía hay razones para afirmar, en contraste con lo que sobre a este respecto establecen otros ordenamientos, que la institución de que se trata no está concebida en contemplación al elemento objetivo de la incomparecencia sino en el subjetivo de la voluntariedad. En el presente caso el emplazamiento se hace en las personas de los propios demandados, Manuel Fernández Sabater y Manuel Hidalgo Frías, por lo que no hay duda de que su incomparecencia y consiguiente declaración de rebeldía responde a una decisión personal de los mismos y no a un posible desconocimiento de la existencia de la acción. Razón por la cual no puede existir duda de que la mercantil actora ha cumplido con la obligación que le confiere el artículo 217 de la Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil.  
Segundo. Con relación a la alegación de que la sociedad Deportivo Herakles, SL, de la que son administradores mancomunados los demandados, Manuel Fernández Sabater y Manuel Hidalgo Frías, tiene cerrada provisionalmente su hoja como consecuencia de la no presentación de la documentación contable de los ejercicios sociales de 1997 hasta la actualidad, según consta documentalmente acreditado en autos (documento número 3 de la demanda), lo primero que se constata, valorada que ha sido en su conjunto la prueba practicada, es que los administradores mancomunados abandonaron el ejercicio de sus funciones, sin ocuparse siquiera de redactar y someter a la aprobación de la junta general las cuentas anuales de la sociedad ni de asegurarse de que las aprobadas -si es que lo fueron- se depositaran efectivamente en el Registro Mercantil.  
Con ello no sólo incumplieron un deber esencial de los administradores sociales que tiene como efecto el cierre del Registro Mercantil para cualquier acto que no sea el cese de los administradores (art. 221 de la Ley de Sociedades Anónimas y 378 del Reglamento del Registro Mercantil) sino que impidieron que los terceros, entre los que se hallaba la sociedad aquí demandante, Unisersa, SA, conociera la situación económica de la sociedad, al menos desde el ejercicio de 2000 hasta la actualidad, imposibilitando así que los acreedores de la sociedad puedan probar la disminución patrimonial concreta existente en relación con la letra e del artículo 104 de la Ley de Sociedades de Responsabilidad Limitada, por consecuencia de pérdidas que dejen reducido el patrimonio neto a una cantidad inferior a la mitad del capital social, a no ser que éste se aumente o se reduzca en la medida suficiente, y siempre que no sea procedente solicitar la declaración de concurso conforme a lo dispuesto en la Ley 22/2003, de 9 de julio, Concursal.   
El Tribunal Supremo ha considerado, en su Sentencia de 5 de octubre de 2004 EDJ 2004/147767 (la Ley 207069/2004) que la causa de que la sociedad actora no hubiera podido probar la disminución patrimonial concreta en relación con la causa 4ª del artículo 260 de la Ley de Sociedades Anónimas (letra e) del artículo 104 de la LSRL), fue que la sociedad deudora "incumplió su obligación desde 2004 de depositar sus cuentas anuales en el Registro Mercantil (art. 218-221 LSA)", añadiendo que «es de mala fe y al mismo tiempo irracional pretender que el incumplimiento de una obligación deriva en beneficio para el incumplidor, en cuanto deja sin prueba a la contraparte de datos objetivos muy importantes.  
La prueba de que la sociedad demandada no ha sufrido disminución de su patrimonio en términos que obligasen a los administradores a proceder conforme al artículo 262,5 de la Ley de Sociedades Anónimas le hubiera correspondido a la parte demandada, por serle más fácil y accesible (hipotéticamente en este caso) que a la actora, supuesto este último (facilidad y accesibilidad de la prueba) que invierte el onus probandi hacia la parte que está en esas condiciones, a fin de evitar la indefensión de la contraria».   
En suma, que la no presentación de las cuentas anuales en el Registro Mercantil no constituye por sí causa de disolución de la sociedad anónima pero sí trae consigo la inversión de la carga de la prueba respecto a la existencia de la causa de disolución 4ª del artículo 260 de la Ley de Sociedades Anónimas, debiendo ser el administrador demandado quien acredite que la sociedad no ha incurrido en pérdidas que lleven consigo la disminución del patrimonio neto a cifra inferior a la mitad del capital social.   
Por consiguiente, debe estimarse que la sociedad Deportivo Herakles, SL ha incurrido en pérdidas que lleven consigo la disminución del patrimonio neto a cifra inferior a la mitad del capital social, incurriendo en la causa de disolución (letra e) del artículo 104 de la Ley de Sociedades de Responsabilidad Limitada.   
Tercero. Pues bien, consta debidamente acreditado documentalmente en autos que, como consecuencia de relaciones comerciales habidas entre la mercantil Unisersa, SA y la entidad Deportivo Herakles, SL, de la que resultaban ser administradores mancomunados los demandados, Manuel Fernández Sabater y Manuel Hidalgo Frías, aquella entidad resultó tenedora de cuatro cambiales y dos pagarés, expedidos a su favor, que presentados que fueron al cobro resultaron impagados a su vencimiento. Se interpuso demanda de juicio cambiario que se tramitó ante el Juzgado de Primera Instancia número 7 de Valencia, Autos 405/2001, formulándose demanda de oposición por la precitada mercantil, Deportivo Herakles, SL; dictándose, en fecha 12 de septiembre de 2002, sentencia declarando haber lugar a despachar la ejecución solicitada a instancia de Unisersa, SA, por importe de 10.090,00 euros, más intereses, gastos y costas. Por auto de 2 de marzo de 2009, se declaró firme la tasación de costas por importe de 3.599,79 euros practicada en aquellos autos.   
Constatándose, además, el cierre del domicilio social de la mercantil Deportivo Herakles, SL, determinándose la frustración de la entidad actora para verse resarcida de su crédito impagado. Item más: existen reclamaciones de la Tesorería General de la Seguridad Social.  
Cuarto. Por otro lado, como dice la SAP de Madrid, de 24 de septiembre de 2009 EDJ 2009/262188, la simple constatación de la falta de presentación de las cuentas anuales en el Registro Mercantil no sería de por sí motivo suficiente para fundar una acción de responsabilidad contra un administrador como la ejercitada en el presente proceso, salvo que ello hubiese privado de información relevante al acreedor al tiempo de contraer con él la deuda y a éste se le hubiese ofertado otra de cualquier índole que no respondiese a la realidad o se hubiese aparentado una solvencia que no se tenía. El solo hecho del incumplimiento de una obligación social no es por sí mismo demostrativo de la culpa del administrador ni determinante de su responsabilidad (sentencias del TS 2 de julio de 1998, 20 de julio de 2001 y 6 de marzo de 2003, citadas en la de 14 de marzo de 2007).   
Sin embargo, la aceptación del cargo de administrador supuso la asunción por ésta de una responsabilidad en la llevanza de la sociedad de la que no podía hacer dejación ante terceros. Y ha resultado acreditado en este litigio que el demandado llevó a la sociedad, que ahora carece de activos relevantes y hasta de establecimiento comercial operativo (pues consta en autos la enajenación de la totalidad de los inmuebles de la sociedad), a una situación de desaparición de la sede física de la misma (lo que no ha llegado a ser negado de contrario). Por lo que puede concluirse que la imputación de responsabilidad a los administradores de la mercantil Deportivo Herakles, SL está justificada, al amparo de la acción prevista en el artículo 69 de la vigente Ley 2/1995, de 23 de marzo, de Sociedades de Responsabilidad Limitada (en relación con el artículo 135 del TRLSA), pues no actuaron con la diligencia exigible al ordenado administrador (art. 127 del TRLSA) al enfrentarse a una situación de crisis empresarial, sin proceder a una ordenada liquidación de la misma, quebrantando así los principios de confianza y buena fe que han de regir en el tráfico mercantil y causando con ello daño a los acreedores que, como la demandante, han visto cercenadas las posibilidades de ver atendido, siquiera en alguna medida, su crédito contra Deportivo Herakles, SL. La no liquidación del patrimonio social en forma legal cuando la sociedad está en situación de insolvencia ya es de por sí susceptible de crear un daño directo a los acreedores y, por tanto, de generar responsabilidad del administrador por tolerarlo, incumpliendo así sus deberes legales, resultando posible en tal caso exigírsela al amparo de los artículos 133 y 135 del TRLSA y 69 de LSRL. La jurisprudencia ha señalado que constituye un comportamiento negligente de los administradores el limitarse a eliminar a la sociedad de la vida comercial o industrial sin liquidarla en cualquiera de las formas prevenidas legalmente (sent. TS 4 de noviembre de 1991, 22 de abril de 1994, 6 de noviembre 1997, 4 de febrero de 1999 y 14 de marzo de 2007), ya sea mediante la desaparición del domicilio social el cierre de facto de la empresa o la volatilización del activo. Tal conducta incurre en una vía de hecho, al realizarse al margen de los intereses de los acreedores, que tienen derecho a que sus créditos sean atendidos en la medida de lo posible y en cualquier caso de modo ordenado, lo que sólo se garantiza bien mediante un procedimiento liquidatorio o bien acudiendo al proceso concursal. Basta con demostrar el daño, sufrido por la parte acreedora demandante, inherente al hecho de cercenársele la posibilidad de cobrar su crédito, y el cierre de facto del establecimiento en el que radicaba la empresa deudora, o la volatilización de sus activos por la vía de hecho, ni siquiera cuestionado en este supuesto, para que el nexo causal entre uno y otro se presuma, salvo prueba en contra del administrador demandado (sentencias de la sección 28ª de la AP de Madrid de 15 de junio de 2006, 19 de abril de 2007, 7 de febrero de 2008 y 18 de marzo, 27 de marzo, 14 y 22 de mayo de 2009, entre otras) que en este caso no se ha facilitado.   
Por consiguiente, aplicando las precedentes doctrinas jurisprudenciales al presente supuesto litigioso, y valorada en su totalidad la prueba documental obrante en autos, deben estimarse en su integridad las acciones de responsabilidad contra los administradores codemandados, Manuel Fernández Sabater y Manuel Hidalgo Frías.   
Quinto. Así las cosas, la prueba documental obrante en autos ha dejado absolutamente adverado que la mercantil Deportivo Herakles, SL se encuentra en causa directa de disolución de acuerdo con la ley. Y que tal obligación ha sido incumplida por los administradores Manuel Fernández Sabater y Manuel Hidalgo Frías; razón por la cual procede estimar la acción de responsabilidad contra los mismos instada y condenarles mancomunadamente al pago de la cantidad reclamada.   
Pero es que, además, también e igualmente ha quedado debidamente probada, a través de la prueba documental, la relación de causalidad entre la omisión de los administradores, Manuel Fernández Sabater y Manuel Hidalgo Frías y la deuda social; pues ciertamente, como ya se ha puesto de manifiesto la acción individual ejercitada acumuladamente "tiene naturaleza extracontractual y requiere que concurran los requisitos propios -acción u omisión culposa, daño y prueba de la relación de causalidad-"; no se olvide el reiterado incumplimiento de dichos administradores mancomunados respecto de las obligaciones que la ley le impone, convirtiendo en ilusoria la posibilidad de la mercantil actora, Unisersa, SA, la posibilidad de que la misma pueda resarcirse de los daños que se le ocasionaron.  
Sexto. A la cantidad reclamada por la parte actora y a la que se condena mancomunadamente a los demandados se le deben imponer los intereses previstos en los artículos 1100 y 1108, ambos del Código Civil, desde la interpelación judicial.  
Séptimo. De conformidad con lo establecido en el artículo 394.1 de la Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil, se imponen las costas a la parte demandada.  
Vistas las disposiciones legales citadas y demás preceptos de general y pertinente aplicación al caso de autos.  
Fallo   
Que estimando íntegramente la demanda interpuesta por el procurador de los tribunales, Antonio Vives Cervera, en nombre y representación de la entidad mercantil Uniserra, SA, contra Manuel Hidalgo Frías y Manuel Fernández Sabater, administradores mancomunados de la mercantil Deportivo Herakles, SL, declarados en situación procesal de rebeldía, debo declarar y declaro responsables, ex lege, a dichos demandados de las cantidades adeudadas por la mercantil Deportivo Herakles, SL a la entidad actora, toda vez que resulta demostrado que se tratan de sus administradores mancomunados. Así mismo, debo condenar y condeno mancomunadamente a los mismos a pagar la cantidad de 13.689,79 euros, más los intereses establecidos en el fundamento de derecho sexto de esta resolución. Se imponen las costas a la parte demandada.   
Modo de impugnación: mediante recurso de apelación ante la Audiencia Provincial de Valencia (art. 455 LECn).   
El recurso se preparará por medio de escrito presentado en este Juzgado en el plazo de cinco días hábiles contados desde el día siguiente de la notificación, limitado a citar la resolución apelada, manifestando la voluntad de recurrir, con expresión de los pronunciamientos que impugna (art. 457.2 LECn).   
Notifíquese a las partes que no gocen del beneficio de justicia gratuita que, conforme a lo dispuesto en la Ley Orgánica 1/2009, los recursos que se presenten, anuncien o preparen tras la entrada en vigor de la misma frente a resoluciones dictadas con antes o después de la misma, no se admitirán a trámite si no se acredita haber constituido el depósito para recurrir mediante la presentación de copia o resguardo de la orden de ingreso en la cuenta de consignaciones de este Juzgado.   
El ingreso se hará en cualquier oficina de Banesto, 4657 0000 clave 00 reposición (25 €), clave 01 revisión de resoluciones del secretario judicial (25 €), clave 03 queja (30 €), más los cuatro dígitos del número de procedimiento más los dos dígitos del año.  
Así lo pronuncia, manda y firma José María Cutillas Torns, magistrado juez del Juzgado de lo mercantil número 3 de Valencia. Doy fe».  
  
Y encontrándose dicho demandado, Manuel Hidalgo Frías, en paradero desconocido, se expide el presente a fin que sirva de notificación en forma al mismo.   
  
Valencia, 28 de febrero de 2012.- La secretaria judicial: Neus Sabater Ventura.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML