Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2606, del 17-10-1995 (1995/836435)

ACORD 1/1992, de 20 de gener, sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996.
------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/a/1995/06/30/1b/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   2606

Data del DOGV
:   17-10-1995

Secció del DOGV
:   DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1995/836435

CVE


Data del document
:   30-06-1995

Organisme emissor
:   Consell de Politica Fiscal i Financera de Les Comunitats Autonomes

Tipus de document
:   Acord

Correcció d'errades

ACORD 1/1992, de 20 de gener, sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996.   
El Ple del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes, vàlidament constituït amb assistència de tots els membres de dret, realitzà la vint-i-sisena reunió el dia 20 de gener de 1992, amb la convocatòria prèvia del senyor ministre d'Economia i Hisenda, president del Consell, d'acord amb l'ordre dia que, entre altres assumptes, incloïa l'acord sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996.  
Una vegada debatut el projecte d'acord elaborat per la Direcció General de Coordinació amb les Hisendes Territorials, Secretaria Administrativa del Consell, en col.laboració amb les comunitats autònomes, s'aprovà, en primera votació, per una majoria de trenta-tres vots a favor, un en contra, i zero abstencions, sobre trenta-quatre vots de dret, que representen una majoria superior als dos terços dels vots dels membres que integren el Consell, segons que preveu l'article 10.3.a) del Reglament de Règim Interior.  
A l'acord d'aprovació ha formulat per escrit vot particular el senyor conseller de la Comunitat Autònoma de Canàries, d'acord amb la facultat que confereix l'article 10.3 d'aquest reglament, i tots dos, acord i vot particular, figuren com annex I a l'acta de la reunió esmentada aprovada pel Ple realitzat el 23 de setembre de 1993; l'acta esmentada recull també en l'annex II la declaració interpretativa formulada per part de la Generalitat de Catalunya, i un annex III on es plasma la petició de la Comunitat Autònoma de Cantàbria en relació amb la seua participació en el FCI.  
Per això, en compliment del que estableix l'apartat 2 de l'article 10 del Reglament de Règim Interior del Consell, es publica, per a coneixement general.  
I. Acord sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996  
I. Coordinació pressupostària i financera  
I.1 Homogeneïtzació de la comptabilitat pressupostària  
El Consell de Política Fiscal i Financera acorda que tant l'administració central com les comunitats autònomes envien a la Secretaria del Consell, amb periodicitat semestral, la informació a què fa referència el mandat donat al grup tècnic sobre normalització de l'informació comptable, continguda en l'annex I d'aquest document.  
El grup de treball reprendrà la seua activitat perquè, abans del dia 30 de juny de 1992, eleve al Consell una proposta d'acord sobre els principis i les regles generals d'homogeneïtzació en matèria pressupostària.  
I.2 Coordinació pressupostària  
La necessitat d'una major convergència fiscal en l'àmbit de la CEE és un requisit per a l'entrada d'Espanya en el grup de països que participen en la tercera fase del procés d'Unió Econòmica i Monetària. Aquesta convergència pressupostària exigeix una reducció progressiva de la necessitat de finançament, en termes de PIB, de les administracions públiques la qual cosa requereix una actuació coordinada de la política pressupostària de l'administració central i de les comunitats autònomes.  
Aquesta coordinació pressupostària es concretarà en el compliment per part de l'administració central i de les comunitats autònomes de l'Escenari de Consolidació Pressupostària que es recull en l'annex II. Anualment, el Consell de Política Fiscal i Financera revisarà el compliment d'aquest escenari i adoptarà les mesures oportunes per a assegurar la consecució dels objectius previstos en aquest, sense perjudici de les competències dels parlaments respectius. Aquest escenari s'adaptarà en cada moment al marc de competències vigent.  
I.3 Altres aspectes que afecten la capacitat i la necessitat d'endeutament  
El Consell de Política Fiscal i Financera estima que la coordinació pressupostària, la recerca de polítiques conjuntes per a satisfer les necessitats de finançament de l'estat i de les comunitats autònomes, i els requeriments imposats per l'efectiva consecució del mercat únic europeu, fan necessari tractar certs aspectes en l'àmbit de les relacions tributàries, financeres i de la mateixa activitat de gestió, per la influència que tots ells poden tenir en l'endeutament de les administracions afectades.  
I.3.1 Sistema de consulta per a les lleis estatals reguladores dels tributs cedits  
La participació en els ingressos de l'estat i la recaptació normativa dels tributs cedits constitueixen un bloc específic en el finançament autonòmic de singular importància. L'article 13 de la LOFCA pretén assegurar l'estabilitat d'aquest bloc de recursos en la posterior evolució, establint els supòsits en què el percentatge de participació pot ser objecte de revisió. Amb el propòsit de col.laborar a aquest fi, l'administració tributària de l'estat haurà d'adjuntar a tot projecte de llei que comporte, a judici del Consell de Política Fiscal i Financera, una modificació substancial de la normativa tributària específica dels tributs cedits que afecte el seu rendiment, incrementant-lo o reduint-lo, una memòria econòmica que incloga la territorialització del previsible efecte recaptador, quan aquest siga directament quantificable.  
Quan l'efecte previst siga positiu, se sumarà a la recaptació normativa de la figura corresponent, en pessetes de l'any base, per a determinar la nova norma que correspondrà a la figura tributària modificada, deduint aquesta mateixa quantitat de la participació respectiva. Anàlogament, quan l'efecte previst siga negatiu, es restarà de la recaptació normativa de la figura tributària modificada, incrementant-se en la mateixa quantia la participació en els ingressos de l'estat.  
El Consell de Política Fiscal i Financera examinarà les modificacions esmentades i informarà sobre la seua repercussió, sense perjudici de les competències de les comissions mixtes respectives i de l'automatisme en la determinació dels percentatges.  
I.3.2 Autoritzacions d'emissió de deute  
En relació amb les operacions de crèdit i endeutament de les comunitats autònomes, la LOFCA, alhora que declara en l'article 4 el seu caràcter de recurs propi de les comunitats autònomes, assenyala en l'article 14 els requisits que han de complir aquestes operacions. El Consell de Política Fiscal i Financera considera que aquestes disposicions són susceptibles d'una major harmonització entre si, que ha d'establir-se dins del marc de coordinació de les polítiques pressupostàries de totes les administracions públiques.  
En virtut d'això, el Consell de Política Fiscal i Financera, a l'efecte de l'autorització a què fa referència l'article 14.3 de la LOFCA, acorda establir la presentació al Govern, per cada comunitat autònoma, d'un Programa Anual d'Endeutament, tant interior com exterior, coherent amb l'escenari de consolidació pressupostària a què fa referència l'apartat I.2 d'aquest acord.  
Aquest Programa Anual d'Endeutament, una vegada consensuat entre el Govern i la comunitat autònoma respectiva, implicarà l'autorització automàtica per part de l'estat, en virtut de les competències que li concedeix l'article 14.3 de la LOFCA, de totes les operacions que es concerten dins de la cobertura d'aquest programa i que necessiten l'autorització esmentada. En el transcurs de l'execució del programa, cada comunitat autònoma podrà introduir les modificacions que estime convenients presentant una nova proposta al Govern.  
Si al llarg de l'execució dels programes anuals d'endeutament sorgiren circumstàncies excepcionals que pogueren implicar dificultats per al desenvolupament de la política financera del Tresor i, en especial, pogueren suposar desequilibris en la relació entre el nivell d'endeutament exterior i interior, el Govern podrà suspendre cautelarment l'aplicació, de forma temporal o fins al final de l'exercici o consensuant noves propostes.  
I.3.3 Automatisme en les transferències de fons entre l' administració central i les comunitats autònomes  
Les liquidacions definitives de la participació en els ingressos de l'estat i dels recursos per a les prestacions procedents de l'Insalud, s'efectuaran, una vegada siguen liquidats els pressupostos generals de l'estat i de l'Insalud, respectivament, durant el tercer trimestre de cada exercici i el pagament es durà a terme als quinze dies de la formalització i, en tot cas, abans de finalitzar aquest tercer trimestre.  
Al llarg del mes de febrer de cada any, es practicarà una liquidació provisional de les desviacions produïdes en l'exercici anterior en el pressupost de l'Insalud, i es pagarà a les comunitats autònomes un 75 per cent de l'import resultant d'aquesta, a compte de la liquidació definitiva que es realitze.  
Per a coadjuvar a la millor periodificació dels recursos, els pressupostos generals de l'estat per a 1992 i per als exercicis successius, recolliran en els seus crèdits un percentatge, creixent en un punt anual, fins a un màxim del 98 per cent, de la xifra que com a previsió de la participació en els ingressos de l'estat corresponga a cadascuna de les comunitats autònomes. En l'exercici de 1993 s'aplicarà el 96 per cent, en 1994 el 97 per cent, i a partir de 1995 el 98 per cent.  
II. Mètode per a l'aplicació del sistema de finançament de les comunitats autònomes en el quinquenni 1992-1996  
II.1 Introducció  
El 31 de desembre de 1991 es van complir els cinc anys de vigència previstos per al sistema de finançament de les comunitats autònomes aprovat pel Consell de Política Fiscal i Financera el dia 7 de novembre de 1986.  
La LOFCA estableix en l'article 13.3 que els percentatges de participació podran ser objecte de revisió, entre altres supòsits, quan transcorreguts cinc anys d'aquesta revisió siga sol.licitada per l'estat o per les comunitats autònomes. Havent-se complit els cinc anys previstos i havent-se acordat entre l'estat i les comunitats autònomes la necessitat de procedir a la revisió del sistema, durant l'últim trimestre de 1991 es realitzaren els estudis i les negociacions encaminades a aquesta revisió, que han conclòs amb l'acord pel qual s'aprova aquest «Mètode per a l'aplicació del sistema de finançament de les comunitats autònomes en el quinquenni 1992-1996».  
El Consell de Política Fiscal i Financera ha considerat que les modificacions incorporades al sistema havien d'efectuar-se dins del marc de la LOFCA i orientar-se en la línia general de profunditzar en el desenvolupament d'aquest marc legal. Aquesta llei, de caràcter orgànic, és fruit d'un laboriós i delicat consens polític que no ha de ser ignorat; encara que només fóra per aquesta circumstància s'ha entés desaconsellable que la negociació reculla supòsits legals distints. A més, la LOFCA ofereix un marc ampli d'actuacions, moltes de les quals no han estat encara desenvolupades. Per això, seria difícil justificar una alternativa a aquesta quan els resultats obtinguts fins ara amb la seua aplicació són globalment positius i quan no s'han materialitzat totes les possibilitats que ofereix.  
Aquest mètode pren l'exercici de 1990 com a any base del quinquenni i aborda els aspectes següents:  
a) Autonomia de gestió i autonomia financera.  
b) Suficiència estàtica i dinàmica.  
c) Determinació de la participació en ingressos de l'estat.  
Els apartats II.2 i II.3 següents fan referència als nous recursos que s'integren en el finançament bàsic, les subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament i la compensació transitòria, i s'estableixen previsions per a millorar el grau d'autonomia financera de les hisendes autonòmiques. En els apartats II.4 a II.6 es detallen els distints components del volum global de recursos i la seua evolució durant el quinquenni. Finalment, en l'apartat II.7 s'estableix la metodologia per a la fixació dels percentatges de participació de les comunitats autònomes, regulant les ponderacions de les variables tant distributives com redistributives.  
II.2 Autonomia de gestió  
La revisió del sistema de finançament incorpora avanços en l'autonomia de gestió de les comunitats autònomes. En virtut d'això, s'incrementa el finançament incondicionat mitjançant la incorporació a aquesta de les subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament i de recursos per a les despeses d'inversió nova, que absorbeixen la compensació transitòria. D'aquesta forma es compleixen les previsions contingudes en els acords del Consell de Política Fiscal i Financera de 7 de novembre de 1986 i de 23 de febrer de 1990 respectivament.  
II.2.1 Subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament  
L'acord de 7 de novembre de 1986, pel qual s'aprovà el «Mètode per a l'aplicació del sistema de finançament en el quinquenni 1987-1991», va recollir el compromís d'ambdues administracions de integrar les subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament en el finançament incondicionat, una vegada conclòs el període d'implantació dels mecanismes financers de la LODE.  
Implantats ja els mecanismes financers esmentats, l'actual procés de revisió del sistema de finançament de les comunitats autònomes, permet integrar aquestes subvencions en la participació en els ingressos de l'estat; amb això les comunitats autònomes afectades adquireixen una competència plena en matèria d'educació, i es compleix el compromís establit en l'acord esmentat de 1986, tancant-se una qüestió pendent.  
Els imports de les subvencions en l'any base del quinquenni, que formen part de la restricció inicial del sistema corresponent a les comunitats autònomes afectades tal i com es defineix en l'epígraf II.4. d'aquest mètode són els següents:  
 Milions de pessetes  
Catalunya 43.485,4  
Galícia 9.481,1  
Andalusia 30.640,8  
Comunitat Valenciana 20.360,1  
Canàries 4.633,9  
TOTAL 108.601,3  
II.2.2 Compensació transitòria  
L'acord de 23 de febrer de 1990, pel qual s'aprovà la reforma del Fons de Compensació Interterritorial, creà la compensació transitòria com a mecanisme provisional per al finançament parcial de les despeses d'inversió nova, i va recollir el compromís de solucionar definitivament el problema en el context de la revisió del sistema per al quinquenni 1992-1996.  
Els imports de la compensació transitòria en l'any base del quinquenni, que formen part de la restricció inicial del sistema corresponent a les respectives comunitats autònomes tal com es defineix en l'epígraf II.4. del mètode, són els següents:  
 Milions de pessetes  
Catalunya 26.329,6  
Galícia 8.099,8  
Andalusia 18.194,3  
Principat d'Astúries 3.218,6  
Cantàbria 1.830,0  
La Rioja 674,8  
Regió de Múrcia 498,9  
Comunitat Valenciana 7.379,0  
Aragó 4.536,1  
Castella-La Manxa 4.412,8  
Canàries 4.079,0  
Extremadura 4.919,7  
Illes Balears 1.612,6  
Madrid 12.065,5  
Castella i Lleó 10.330,2  
TOTAL 108.180,9  
II.3 Autonomia financera  
El Consell de Política Fiscal i Financera considera que en les circumstàncies actuals no és oportú proposar d'ampliar la cessió dels tributs més enllà del marc establit en les respectives lleis de cessió d'aquests a les comunitats autònomes.  
El Consell de Política Fiscal i Financera considera desitjable assignar a les comunitats autònomes un major grau de corresponsabilitat fiscal. A aquest efecte acorda crear un grup de treball perquè examine les possibilitats que ofereix la LOFCA, especialment en el context de la variable esforç fiscal. Aquest grup haurà d'emetre abans del 30 de juny de 1992 un informe sobre l'aplicació pràctica d'aquest acord.  
Conclòs aquest informe, amb l'acord previ del Consell de Política Fiscal i Financera, els mecanismes que hagueren estat establits entraran en vigor a partir de l'1 de gener de 1993.  
Aquest informe estudiarà també els mecanismes necessaris per a la integració en la participació en els ingressos de l'estat corresponents a les comunitats autònomes uniprovincials, allò que pel mateix concepte perceben en qualitat de diputació provincial, quan aquestes així ho sol.liciten.  
Així mateix, el Consell de Política Fiscal i Financera, estudiarà la conveniència que les comunitats autònomes estiguen representades en l'Agència Estatal d'Administració Tributària i les possibilitats de cessió de nous tributs.  
II.4 Restricció inicial del sistema  
El Consell de Política Fiscal i Financera considera, que el resultat final per a cada comunitat autònoma en la distribució dels recursos globals ha de ser, com a mínim, una quantitat igual a la que ja percebé realment en l'any base del sistema per aplicació del mètode del quinquenni anterior. En conseqüència, la distribució entre les comunitats autònomes de la massa global de recursos ha d'efectuar-se sota una restricció inicial: que a cap comunitat autònoma li corresponguen menys recursos que els realment rebuts en l'any base. L'import de la restricció inicial, així definida, es recull en el quadre 1. El rendiment dels tributs cedits i de les taxes afectes als serveis figuren en aquest quadre segons el seu import estimat pel criteri normatiu.  
II.5 Suficiència estàtica  
La capacitat del sistema per a proporcionar recursos a les comunitats autònomes en quantia suficient respecte a les necessitats de despesa dels seus serveis públics, han quedat en el passat quinquenni pendents de part dels recursos corresponents a les despeses d'inversió nova. En conseqüència, la suficiència estàtica del sistema queda establida per al quinquenni mitjançant la inclusió de les despeses d'inversió nova esmentades.  
El Consell de Política Fiscal i Financera, després d'examinar diverses alternatives, ha avaluat els recursos addicionals necessaris per a finançar la inversió nova en un import de 107.378,7 milions de pessetes. Així mateix, el Consell de Política Fiscal i Financera, utilitzant l'estructura de les despeses d'inversió en els dos blocs de competències, ha considerat que aquests recursos addicionals han de distribuir-se a tenor de 72.909,8 milions de pessetes per a les comunitats autònomes de l'article 151 i 34.468,9 milions de pessetes per a les comunitats autònomes de l'article 143.  
Aquests recursos addicionals, la quantia dels quals ha quedat fixada en el paràgraf precedent, s'incorporaran gradualment al finançament incondicionat, per terceres parts anuals en els tres primers anys del quinquenni, a fi de fer compatible aquest increment amb les disponibilitats reals de la hisenda estatal. En conseqüència, l'increment que resulte per a cada comunitat autònoma en la distribució dels recursos globals del seu grup de competències sobre la restricció inicial respectiva, serà incorporat en la seua participació en els ingressos de l'estat, per terceres parts iguals, en els exercicis 1992, 1993 i 1994.  
II.5.1 Definició de la massa global dels recursos i dels blocs de competències  
La suma dels recursos dels dos epígrafs precedents llança un import total per a la massa global que ascendeix a 1.862.913 milions de pessetes. L'heterogeneïtat de competències impedeix la seua distribució directa, obligant a la divisió dels recursos globals en dos blocs. A aquest efecte, per a assegurar un tractament homogeni a aquelles comunitats la situació de competències de les quals és anàloga, s'estableixen els dos blocs de competències següents: per una banda, tots els recursos que corresponguen a les comunitats autònomes de l'article 151 (que englobarà tant els recursos d'educació com els corresponents a les restants competències), i per altra, els recursos de les comunitats autònomes de l'article 143, a distribuir exclusivament entre elles.  
L'import de tots dos blocs de competències és el següent:  
 Milions de pessetes  
Comunitats autònomes article 151 1.442.757,5  
Comunitats autònomes article 143 420.155,5  
II.6 Suficiència dinàmica  
Respecte a l'evolució de la participació en els ingressos de l'estat, el Consell de Política Fiscal i Financera acorda:  
a) En principi, es mantenen les mateixes regles d'evolució establides per al quinquenni precedent pel mètode aprovat el 7 de novembre de 1986.  
b) Els criteris d'evolució seran objecte de revisió si es produeixen canvis substancials en la situació de competències relativa existent l'1 de gener de 1992, en especial respecte a les competències d'educació.  
Les regles d'evolució financera, a què fa referència la lletra a) precedent, són les següents:  
1a. El concepte d'ingressos de l'estat, a l'efecte de determinar el percentatge de participació de cada comunitat i l'evolució del finançament que se'n deriva, s'entén com la suma, en cada exercici pressupostari, dels termes següents:  
- La recaptació estatal per impostos directes i indirectes (exclosos els tributs susceptibles de cessió i els ingressos que constitueixen recursos de la CEE).  
- La recaptació per cotitzacions a la Seguretat Social.  
- La recaptació per cotitzacions a la desocupació.  
Aquest concepte d'«ingressos tributaris de l'estat ajustats estructuralment», es denomina abreujadament ITAE.  
2a. L'increment màxim que puga experimentar el finançament per percentatge de participació cada any del quinquenni estarà limitat pel creixement nominal del PIB.  
Per tant, en aquells exercicis del quinquenni en què l'increment de l'ITAE resulte superior a l'increment del PIB en termes nominals, el creixement del finançament per percentatge de participació serà el mateix que l'experimentat pel PIB.  
3a. En tot cas, l'increment que experimente el finançament per percentatge de participació serà, en cada exercici, com a mínim el mateix que s'haja produït en les despeses equivalents de l'estat (DE).  
Per tant, en aquells exercicis en què l'increment que haja d'aplicar-se segons les regles 1a. i 2a. anteriors, resulte inferior a l'increment de la despesa equivalent de l'estat, el creixement del finançament via percentatge serà el mateix que l'experimentat per la despesa equivalent de l'estat.  
A aquest efecte es consideren despeses equivalents de l'estat les corresponents als capítols I, II i VI (excloent en el capítol VI els recursos aportats per la CEE a càrrec dels fons estructurals europeus per a cofinançar projectes d'inversió conjunts) dels departaments ministerials i organismes autònoms següents:  
Departament OO.AA.  
Economia i Hisenda Institut de Comptabilitat i   
 Auditoria de Comptes. Escola  
 d'Hisenda Pública INE  
Obres Públiques i Transports  
(excepte comunicacions)  
Indústria, Comerç i Turisme  
Agricultura, Pesca i Alimentació ICONA, IRYDA, INIA, SEA  
 MAP  
Treball i Seguretat Social  
Cultura  
Sanitat i Consum Institut de Salut Carlos III  
Relacions amb les Corts  
Afers Socials  
Portaveu del Govern  
Educació i Ciència Construccions Escolars  
A més, al capítol I del Ministeri d'Educació i Ciència s'afegiran les transferències corrents d'universitats i per subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament, i al capítol VI les transferències de capital d'universitats.  
Anualment es fixaran les taxes de creixement de la despesa equivalent de l'estat corresponent a les competències comunes a totes les comunitats i les corresponents a les competències d'educació, expressades totes elles en tant per un, tenint en compte en totes dues la composició per capítols de la despesa transferida a les comunitats autònomes, que mentre no es produïsquen nous traspassos de serveis és la següent:  
Per a les competències comunes: capítol I, 0,407; capítol II, 0,071; capítol VI, 0,522.  
Per a les competències d'educació: capítol I, 0,863; capítol II, 0,055; capítol VI, 0,082.  
Per a les comunitats autònomes de l'article 151, les competències d'educació representen el 0,695, i les competències comunes el 0,305.  
La consideració conjunta de les tres regles anteriors permet resumir el sistema implícit per a determinar l'evolució del finançament per participació en ingressos de la manera següent:  
El finançament via percentatge creixerà en la mateixa taxa que els ITAE, llevat que aquesta taxa supere la taxa de creixement del PIB, en aquest cas el finançament creixeria igual que el PIB. No obstant això, si l'aplicació d'aquesta regla donara lloc a una taxa de creixement inferior a la taxa de creixement dels GE, el fiançament creixeria igual que aquests GE.  
L'aplicació d'aquestes regles al llarg dels cinc períodes anuals per als quals s'estableix el mètode, s'efectuarà de la forma següent:  
1) Per a cadascun dels cinc períodes (i = 1 ; 5) es calcularan les tres possibles alternatives de finançament per participació en ingressos (F) per a cada Comunitat (j):  
a) Fij = PPIoj ù ITAEi  
b) Fij = PPIoj ù ITAEo ù PIBi  
 PIBo  
c) Fij = PPIoj ù ITAEo ù GEi  
 GEo  
on  
Fij , Fij y Fij = finançament per participació en ingressos de la comunitat j en l'any i.  
PPIoj = percentatge de participació de la Comunidad; en el quinquenni 1992-1996  
PPIoj ù FFFoj   
 ITAEo  
GEi = Despesa equivalent de l'estat en el període i  
PIBi = PIB de l'any i  
ITAEi = ITAE de l'any i  
i = 0 ; Correspon a 1990  
i = 1 ; Correspon a 1992  
i = 5 ; Correspon a 1996  
2) Per a cadascun dels cinc anys (i = 1 ; 5), es determinarà quina de les tres alternatives de finançament (Fji) anteriors preval, mitjançant l'aplicació de les regles esmentades a l'inici d'aquest apartat.  
Aquestes regles, s'aplicaran tant per a fixar el finançament «a compte» que s'ha d'incloure en la Llei de Pressupostos Generals de l'estat de cada exercici, com per a efectuar les liquidacions definitives anuals del percentatge de participació. En el primer cas s'utilitzaran els valors preventius o provisionals de les variables, i en el segon els reals o definitius.  
II.7 Determinació de la participació en els ingressos de l'estat  
II.7.1 Criteris de repartiment  
La distribució dels dos blocs de recursos establits en l'epígraf II.5. precedent, es realitza d'acord amb un conjunt de variables geodemogràfiques i redistributives que es descriu a continuació.  
II.7.1.1 Variables geodemogràfiques  
Les variables utilitzades són les següents:  
Població (N). La distribució per aquesta variable s'efectua proporcionalment a la població calculada l'1 de juliol de 1998 per l'Institut Nacional d'Estadística.  
El quadre 2 i el gràfic 1 recullen les dades de població de cada comunitat i la seua proporció respecte al total de cada grup. De les comunitats sense competències en educació, Madrid i les dues Castelles són les de major població, i la Rioja, Cantàbria i Balears, les de menor població. Entre les comunitats amb competència en educació, Andalusia i Catalunya són les més poblades, mentre que Canàries és la menys poblada.  
Superfície (S). La distribució per aquesta variable es realitza proporcionalment a la superfície territorial en Km2 de cada comunitat autònoma segons les xifres incloses en la publicació Avance del Anuario Estadístico del INE de 1990, que recull les dades facilitades per l'Institut Geogràfic Nacional.  
El quadre 3 i el gràfic 2 mostren les dades de superfície de cada comunitat i la seua proporció respecte al total de cada grup. Entre les comunitats amb competència d'educació, la més extensa, amb molta diferència sobre la següent és Andalusia i la menys extensa Canàries. En el segon grup de comunitats, les dues Castelles són les més extenses i Balears, la Rioja i Cantàbria les menys extenses.  
Unitats Administratives (UA). Aquesta variable es defineix mitjançant un índex resultant d'assignar a cada comunitat autònoma 0,5 punts, a cada província 0,5 punts i a cada illa amb Capítol o Consell Insular 0,25 punts. S'addicionen els punts corresponents a cada comunitat autònoma pels distints conceptes i s'efectua la distribució en proporció a aquesta xifra. Convé ressaltar que la definició d'aquesta variable s'ha modificat respecte a la utilitzada en l'anterior sistema, ja que en aquest últim no s'assignava puntuació a les illes.  
Els índexs resultants per a cada comunitat i la seua proporció respecte al total queden reflectits en el quadre 4 i en el gràfic 3. Entre les comunitats amb competències en educació, Andalusia és la comunitat amb el valor més alt per a aquest índex. Entre les que no tenen competències en educació, Castella-Lleó és la comunitat amb el valor més alt.  
Dispersió (D). A més de les variables anteriors, i per a comptabilitzar en alguna mesura la diferència de costos en la provisió de serveis públics que la dispersió geogràfica provoca, s'introdueix a similitud del Fons de Compensació Territorial, una nova variable que mesura aquesta circumstància. La definició d'aquesta variable s'efectua en termes del nombre d'entitats singulars (nuclis de població) de cada comunitat autònoma, segons les dades facilitades per l'INE obtingudes del padró municipal de 1986.  
El quadre 5 i el gràfic 4 recullen les entitats singulars de cada comunitat autònoma i la seua proporció respecte al total de cada grup. Aquesta és una variable que singularitza de forma prominent Galícia i, en molta menor mesura, Astúries i Castella-Lleó.  
Insularitat (I)  
En l'anterior sistema la distribució per aquesta variable s'efectuava en funció de la distància en quilòmetres de cada territori no peninsular respecte a Madrid. En el nou model ja que les dues comunitats beneficiàries, Canàries i Balears, es troben enquadrades en grups distints, totes dues reben la totalitat del finançament corresponent a aquesta variable en cada grup.  
II.7.1.2 Variables redistributives  
Les variables redistributives que s'utilitzen són les següents:  
Pobresa relativa (PR)  
Aquesta variable es defineix així:  
PRi = (ai - ái ) (1)  
on ai = Ni /N y ái =VABi /VAB. Ni és la població de la comunitat i, N la població total de les quinze comunitats de règim comú, VABi és el valor afegit brut al cost dels factors de la comunitat i, i VAB és el valor afegit brut total de les quinze comunitats.  
Per a veure millor les propietats d'aquesta variable, l'expressió (1) pot reescriure's així  
PRi= ai [1 - (ri / r)] (2)  
on ri és el VAB per càpita de la comunitat i, (ri = VABi/Ni), i r és el VAB per càpita mitjà (r = VAB/N).  
Les propietats d'aquesta variable, que es deriven directament de l'expressió (2), són les següents:  
a) Si una comunitat i té un valor afegit brut per càpita superior al mitjà, la variable PRi és negativa, PRi < 0; si el té inferior al mitjà, PRi   
 0; i si el té igual al mitjà, PRi = 0. És a dir, la variable és major com més pobra és la comunitat en qüestió i pren el valor zero quan el valor afegit per càpita coincideix amb la mitjana.  
b) La suma d'aquesta variable per a les quinze comunitats és zero. És a dir, es tracta d'una variable redistributiva que trasllada recursos des de les comunitats més riques a les més pobres.  
El quadre 6 mostra, per una part, el component [1 - (ri / r)] de l'expressió (2) i, per l'altra, la variable completa ai [1 - (ri / r)] o, el que és igual, (ai-ái). El primer component és un índex pur de pobresa relativa i, per tant, ordena les comunitats perfectament segons aquesta dimensió. Segons aquest criteri, Extremadura és la comunitat més pobra i Balears la més rica; així mateix, i amb dades corresponents a 1988, Extremadura, Andalusia, Galícia, les dues Castelles, Múrcia, Cantàbria i Astúries són les comunitats espanyoles relativament pobres i la resta les relativament riques.  
La segona columna del quadre 6 mostra la variable completa que és, simplement, l'índex pur de pobresa relativa ponderat per la població. Això és així perquè la funció d'aquesta variable és determinar un volum total de finançament i aquest ha de estar estandarditzat per la distinta dimensió de les comunitats. Així s'explica que Andalusia, encara que no sent la relativament més pobra, siga la comunitat que presenta el valor més alt de la variable pobresa relativa, mentre que Catalunya, encara que no sent la més rica, presenta el valor més alt de signe negatiu.  
El gràfic 5 mostra l'índex pur de pobresa relativa i el gràfic 6 l'índex ponderat per la població relativa, tots dos ordenats de major a menor.  
Esforç fiscal (EF)  
Aquesta variable es defineix així  
EFi = (fi - ái ) (3)  
on fi = IRi /IR, IRi és la quota líquida de l'IRPF en la comunitat i, IR la quota líquida total de l'IRPF i ái ja ha estat definit.  
Per a veure les propietats d'aquesta variable, l'expressió (3) pot reescriure's així  
EFi =ái [(pi /p) -1] (4)  
on pi és la pressió fiscal per IRPF en la comunitat i, pi = IRi /VABi, i p és la pressió fiscal mitjana.  
Les dues propietats d'aquesta variable es deriven fàcilment de (4):  
a) Si en la comunitat i, la pressió fiscal per IRPF és major que la mitjana, la variable PFi és positiva, PFi   
 0. Per contra, si la pressió fiscal és menor que la mitjana, PFi < 0. Si és igual a la mitjana, PFi = 0.  
b) La suma d'aquesta variable per a les quinze comunitats és zero. És a dir, es tracta d'una variable que redistribueix recursos des de les comunitats amb menor pressió fiscal relativa a les de major pressió fiscal relativa.  
El quadre 7 mostra el valor d'aquesta variable per a les quinze comunitats. Com en el cas de l'índex de pobresa relativa, la primera columna del quadre presenta l'índex pur d'esforç fiscal [(pi /p) - 1], mentre que la segona columna presenta la variable completa (fi - ái) o, el que és igual, l'índex pur ponderat pel valor afegit relatiu de la comunitat en qüestió.  
La primera columna del quadre mostra que el major esforç fiscal es realitza a Madrid. A molta distància li segueix Catalunya, amb un índex quasi cinc vegades menor. D'altra banda, Castella-La Manxa, Extremadura i la regió de Múrcia són, amb índexs molt pareguts, les comunitats amb un menor esforç fiscal relatiu.  
En ponderar pel valor afegit relatiu, segona columna del quadre, Madrid continua sent la comunitat de més alt valor de la variable, mentre que Andalusia i la Comunitat Valenciana presenten el valor superior de signe negatiu.  
El gràfic 7 mostra l'índex pur d'esforç fiscal i el gràfic 8 l'índex ponderat pel valor afegit brut relatiu, tots dos ordenats de menor a major.  
II.7.2 Ponderacions  
Les ponderacions de les variables geodemogràfiques i redistributives, en tots dos grups de comunitats autònomes, d'acord amb els principis exposats, són les següents:  
Per al grup de comunitats autònomes de l'article 143:  
Variables distributives: %  
Població 64,0  
Superfície 16,6  
Dispersió 2,0  
Insularitat 0,4  
Unitats administratives 17,0  
 SUMA 100,0  
Variables redistributives:  
Pobresa relativa 2,70  
Esforç fiscal 1,82  
Per al grup de comunitats autònomes de l'article 151:  
Variables distributives: %  
Població 94,0  
Superfície 3,5  
Dispersió 0,6  
Insularitat 1,5  
Unitats administratives 0,4  
 SUMA 100,0  
Variables redistributives:  
Pobresa relativa 2,70  
Esforç fiscal 1,82  
II.8 Modulació de les taxes de creixement resultants  
El resultat obtingut per l'aplicació de les ponderacions detallades en l'epígraf precedent es corregirà, si escau, amb les regles de modulació següents:  
a) Respecte a la restricció inicial, la taxa de creixement que resulte per a una comunitat autònoma no podrà superar el doble de la taxa mitjana de creixement del seu grup de competències.  
b) Respecte a la restricció inicial, la taxa de creixement que resulte per a una comunitat autònoma no podrà ser inferior a la quarta part de la taxa mitjana de creixement del seu grup de competències.  
c) Respecte a la restricció inicial, la taxa de creixement que resulte per a aquelles comunitats autònomes el finançament per habitant de les quals siga inferior a la mitjana, o la renda per habitant de les quals estiga per davall del 70 per cent de la renda per habitant mitjana, no podrà ser inferior al 85 i al 100 per cent respectivament de la taxa mitjana de creixement del seu grup de competències.  
d) La regla a) anterior no s'aplicarà a aquelles comunitats autònomes la posició de les quals en l'ordenament del seu grup de competències segons el criteri de finançament per habitant estiga desplaçada en més de tres llocs respecte a la posició que ocupe en l'ordenament del seu grup de competències segons el criteri de pobresa relativa.  
Els recursos que resulten d'aquesta modulació seran absorbits dins del volum total de finançament addicional de cadascun dels grups de competències.  
II.9 Finançament fora fons  
Els quadres 8 i 9 recullen el resultat d'aplicar el procediment establit en els epígrafs II.5, II.7 i II.8 anteriors, a les comunitats de l'article 151 i 143, respectivament.  
II.10 Determinació del percentatge de participació  
L'aplicació dels criteris de distribució del volum total de recursos, i, si escau, de les regles de modulació, previstes en els epígrafs II.7 i II.8, respectivament, determinen el finançament incondicionat que correspondria a cada comunitat en el supòsit que haguera arribat al sostre de competències estatuari.  
La part d'aquest finançament incondicionat que cada comunitat ha d'obtenir per participació en ingressos segons que estableix l'article 13 de la LOFCA, s'obté restant d'aquesta quantitat inicial les partides següents:  
a) El finançament corresponent a serveis encara no transferits, però que han estat inclosos en el volum global de recursos inicialment considerats, a efecte d'homogeneïtzar els sostres de competències de les comunitats autònomes.  
b) La quantitat fixada com a objectiu de recaptació de tributs cedits i taxes afectes als serveis.  
A la diferència així obtinguda, s'addicionarà el cost d'aquells serveis no inclosos inicialment en el repartiment total, per ser competència singular d'alguna comunitat autònoma.  
El resultat d'aquestes operacions determina el finançament inicial de cada comunitat autònoma per participació en ingressos de l'estat.  
El percentatge de participació s'obté del quocient entre el finançament inicial de cada comunitat autònoma i els ingressos tributaris de l'estat en 1990, entesos com s'expressa en l'epígraf II.6 (ITAE). Aquest quocient constitueix el percentatge definitiu de participació a partir de 1992, que s'aprovarà per llei.  
El quadre 10 recull la determinació dels percentatges de participació que es dedueixen del finançament fora fons que figura en els quadres 8 i 9 precedents i de l'aplicació del fraccionament previst en l'apartat II.5 d'aquest mètode.  
II.11 Supòsits de revisió del percentatge  
El percentatge de participació serà de caràcter fix durant el quinquenni i es revisarà en els supòsits previstos en l'article 13.3.d) de la LOFCA.  
En els casos en què la revisió s'haja de produir per la cessió de nous tributs, per la transferència de nous serveis, o per la modificació de les previsions de rendiment recaptador dels tributs cedits, com a conseqüència de l'aplicació de la normativa estatal que s'aprove després de la cessió, s'efectuarà d'acord amb les regles següents:  
1r. La revisió afectarà únicament el percentatge de participació de la comunitat o comunitats a les qual es cedisquen nous tributs o s'efectuen traspassos de serveis.  
2n. En cas de cessió de nous tributs o de modificació de la capacitat de recaptació dels tributs cedits, la revisió produirà efecte des de l'inici de l'exercici en què siga efectiva la cessió de tributs, o entren en vigor les normes corresponents.  
3r. En cas de traspàs de nous serveis, aquests es finançaran mitjançant transferències equivalents al seu cost en l'exercici en què s'efectue el traspàs, i la revisió del percentatge de participació tindrà efecte des de l'inici de l'exercici immediat següent.  
4t. En els tres casos el mètode de revisió serà el següent:  
a) S'emprarà la mateixa fórmula utilitzada per a determinar el percentatge definitiu del quinquenni.  
b) Del numerador es restarà la recaptació obtinguda en 1990 en el territori de la comunitat pel tribut o tributs que se cedeixen, se sumarà la valoració en pessetes de 1990 del nou servei o serveis traspassats, o es restarà o sumarà, segons pertoque, l'estimació en pessetes de l'any 1990 de la modificació de la capacitat recaptatòria com a conseqüència de normativa estatal. Amb el resultat que se n'obtinga es calcularà el percentatge revisat.  
A més dels supòsits de revisió assenyalats, per aplicació del que estableix l'últim paràgraf de l'apartat II.5 d'aquest mètode es procedirà per a 1993 i 1994 i amb caràcter automàtic, a efectuar la revisió de tots els percentatges de participació a fi d'incorporar al finançament incondicionat les restants dues terceres parts dels recursos addicionals. Per a la revisió esmentada es procedirà matemàticament d'igual forma que en el supòsit de traspàs de nous serveis.  
III. Fons de compensació interterritorial  
III.1 Quantia del FCI  
1. El Consell de Política Fiscal i Financera acorda fixar, amb efecte a partir de 1992, el percentatge a què fa referència l'article 2.3 de la Llei 29/1990, de 26 de desembre, en el 35 per cent.  
2. Excepcionalment, per a 1992 el volum del FCI serà de 128.844,9 milions de pessetes, que correspon a la quantitat que figurava per al FCI en els Pressupostos Generals de l'estat per a l'any 1991.  
3. Per a 1993 i anys següents, l'aplicació de la regla continguda en el punt 1 d'aquest epígraf no podrà resultar en un volum del FCI inferior al de 1992.  
IV. Fons per a l'anivellament dels serveis públics fonamentals  
IV.1 Recursos de l'article 15 de la LOFCA  
El Consell de Política Fiscal I Financera acorda que el grup de treball creat en la sessió realitzada el dia 7 de novembre de 1986, haurà d'emetre, abans del dia 30 de juny de 1992, un informe sobre l'aplicació de l'article 15 de la LOFCA.  
Aquest informe farà referència a la definició dels serveis fonamentals i als procediments tècnics que permeten identificar els costos reals en cada territori, i a les possibles prioritats quant a l'aplicació del mecanismes d'anivellament.  
Conclòs aquest informe, amb l'acord previ del Consell de Política Fiscal i Financera, s'aplicaran els mecanismes financers previstos en aquest article 15 l'1 de gener de 1993.  
V. Finançament de les despeses de les prestacions sanitàries  
V.1 Finançament de les despeses de les prestacions sanitàries  
El Consell de Política Fiscal i Financera acorda crear un grup de treball que examinarà les disfuncions que els processos de pressupostació i liquidació de les despeses de les prestacions sanitàries introdueixen en el finançament de les comunitats autònomes i proposarà les mesures correctores adequades abans del 30 de juny de 1992.  
ANNEX I  
Grup Tècnic sobre la Normalització de la Informació Comptable  
- Mandat del Grup de Treball del Consell de Política Fiscal i Financera.- Informació comptable normalitzada.  
Mandat al Grup Tècnic sobre Normalització d'Estats d'Informació Comptable  
El Consell de Política Fiscal i Financera, òrgan de coordinació dels responsables de les finances de l'administració estatal i de les administracions autonòmiques, requereix, per al millor exercici de les seues funcions, de la informació econòmica, financera i pressupostària emanada de les distintes administracions representades en ell, per això cal que aquestes envien, amb caràcter periòdic, determinats estats d'informació comptable.  
Perquè aquesta transmissió d'informació comptable siga útil i puga complir la seua finalitat cal, com a requisit sine qua non, acordar entre totes les parts un mètode i uns procediments normalitzats de manera que la informació que es trameta siga homogènia en contingut i estructura i, per tant, els estats siguen susceptibles de comparació.  
Per a aconseguir aquesta normalització s'acorda crear un grup de treball, presidit per la interventora general de l'administració de l'estat i compost pels interventors generals de les disset comunitats autònomes, amb el mandat de consensuar l'estructura i les definicions dels necessaris estats d'informació comptable que es determinen, i la periodicitat amb què s'han de trametre.  
El grup haurà de realitzar els seus treballs per a determinar els aspectes següents:  
àmbit subjectiu a què han de referir-se els estats. És a dir, identificar respecte de quins dels distints òrgans i ens que integren cada administració s'ha de trametre informació.  
- àmbit objectiu. És a dir, quin tipus d'informació s'ha de trametre i en quina forma ha de presentar-se, concretant:  
\* Estats que s'han subministrar.  
\* Estructures de presentació de la informació i nivells d'agregació  
- Magnituds que han d'obtenir-se i acord sobre el procediment de quantificació. En aquest punt hauran de fixar-se quines són aquelles magnituds econòmiques, financeres o pressupostàries més significatives.  
En cadascun d'ells, el grup de treball haurà de tenir present les consideracions següents:  
1. Entitats que s'han de considerar  
Pel que fa a la delimitació subjectiva i com a punt de partida s'hi inclourà l'administració general. Els organismes autònoms i els ens amb estatut jurídic propi s'hauran d'analitzar cas per cas segons la seua rellevància i activitat i, en tot cas, s'hi inclouran els serveis de Seguretat Social en aquelles comunitats autònomes que els tinguen transferits.  
Seria admissible que en un primer estadi i a efecte de la negociació en curs, el grup de treball presente la informació merament agregada. Això no exclou, si el Consell de Política Fiscal i Financera ho estima necessari, el manteniment de les reunions a fi d'aconseguir la presentació d'informació consolidada com cal, amb especial atenció a les transferències i subvencions «intragrup». El grup de treball haurà de considerar la possibilitat d'integrar en la consolidació dels estats d'execució del pressupost el sector públic empresarial.  
2. Estats que s'han de subministrar  
2.1 Execució del pressupost de despeses  
2.2 Execució del pressupost d'ingressos  
2.3 Balanç de comprovació de sumes i saldos  
2.4 Balanç de situació  
2.5 Detall de l'endeutament  
2.6 Compte financer en termes de caixa  
3. Magnituds que s'han d'obtenir  
Els estats esmentats s'hauran de presentar amb el detall suficient per a subministrar les magnituds següents:  
1. Ingressos i pagaments realitzats a càrrec dels capítols 1 a 7 dels pressupostos d'ingressos i despeses, a nivell de capítols, excepte el 4 i 7 que ho seran a nivell d'article.  
2. Ingressos i pagaments no pressupostaris de caràcter no financer.  
3. Interessos derivats dels distints tipus de deute, desglossats segons el tipus de deute, per venciment (a menys i a més d'un any), i segons el caràcter (implícits o explícits).  
4. Dèficit o superàvit de caixa no financer.  
5. Capacitat o necessitat de finançament (saldo del compte de capital de la comptabilitat nacional).  
6. Situació del deute i préstecs en circulació.  
4. Procediments de quantificació i imputació  
El Consell encomana al grup de treball la necessitat que adopte un acord sobre els procediments d'imputació i presentació de la informació, a fi que les magnituds esmentades siguen homogènies i comparables.  
5. Calendari  
El tancament del procés de negociacions en curs necessita, ineludiblement, que es dispose d'un mínim d'informació.  
A aquest efecte, el grup de treball adoptarà, en el termini d'una setmana, els acords necessaris per a definir els criteris, les magnituds i els estats esmentats en els apartats anteriors.  
En el termini de dues setmanes, s'haurà de presentar la informació següent, per part de cadascuna de les administracions afectades, i referida a la liquidació de l'exercici de 1990 i previsió de liquidació de 1991:  
- Execució del pressupost de despeses: obligacions reconegudes i pagaments realitzats.  
- Execució del pressupost d'ingressos: drets reconeguts i ingressos realitzats.  
- Necessitat de finançament  
- Càrrega d'interessos (desglossada en implícits i explícits).  
- Deute viu (desglossat en: amb venciment a menys d'un any i amb venciment a més d'un any).  
- Amortitzacions realitzades.  
A mig termini, el grup de treball continuarà desenvolupant les seues tasques fins al compliment de tots els objectius proposats en aquest document. Així mateix, el grup de treball prestarà especial atenció a les possibilitats de territorialització de la inversió pública de l'administració central.  
Informació Comptable Normalitzada  
índex de la informació sol.licitada  
Quadre1 Liquidació del pressupost de despeses de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 2 Liquidació del pressupost d'ingressos de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 3 Pagaments totals de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 4 Ingressos totals de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 5 Liquidació del pressupost de despeses dels organismes que gestionen competències de la Seguretat Social.  
Quadre 6 Liquidació del pressupost d'ingressos dels organismes que gestionen competències de la Seguretat Social.  
Quadre 7 Liquidació del pressupost de despeses dels organismes autònoms de caràcter administratiu (excepte els organismes de Seguretat Social).  
Quadre 8 Liquidació del pressupost d'ingressos dels organismes autònoms de caràcter administratiu (excepte els organismes de Seguretat Social).  
Quadre 9 Situació del deute i préstecs en circulació.  
Quadre 10 Càlcul de la necessitat (-) o capacitat (+) de finançament.  
Quadre 11 Liquidació del pressupost de despeses dels organismes autònoms comercials.  
Quadre 12 Liquidació del pressupost d'ingressos dels organismes autònoms comercials.  
Quadre 13 Resum dels pagaments totals de la comunitat autònoma.  
Quadre 14 Resum dels pagaments totals d'organismes que gestionen competències de Seguretat Social.  
Quadre 15 Resum dels ingressos totals de la comunitat autònoma.  
Quadre 16 Resum dels ingressos totals d'organismes que gestionen competències de Seguretat Social.  
Notes al Quadre núm. 1  
(1) Excepte els organismes autònoms que gestionen competències transferides sobre Insalud i Inserso.  
(2) i (4) En aquelles comunitats autònomes en les quals les despeses relatives a l'Insalud figuren dins del pressupost de la comunitat s'haurà d'eliminar de cada capítol pressupostari les despeses corresponents a aquest i per l'import total de les despeses corrents (capítols 1 a 4 tots dos inclusivament) es consignarà com una transferència corrent que figurarà de forma separada en el capítol 4t, A OO.AA.AA. (Insalud), i per l'import total de les despeses de capital (capítols 6 i 7) es consignarà una transferència de capital en el capítol 7, A OO.AA. AA. (Insalud).  
(3) i (5) Es procedirà igual que en el cas anterior quan es tracte de comunitats autònomes on la gestió de l'Inserso no es duga a terme per un organisme autònom administratiu dependent de la mateixa comunitat.  
(6) Les comunitats autònomes que tinguen organismes autònoms de caràcter administratiu o de caràcter comercial dins de l'administració general de la vomunitat hauran d'eliminar, de cada capítol pressupostari, els ingressos i les despeses corresponents als organismes esmentats. La diferència entre el total d'ingressos i de despeses s'haurà de consignar com una transferència a l'organisme autònom administratiu o comercial, segons pertoque.  
Notes al Quadre núm 3:  
(1) Pagaments efectuats durant l'exercici a càrrec d'obligacions reconegudes del pressupost corrent.  
(2) Pagaments efectuats durant l'exercici a càrrec d'obligacions reconegudes en pressupostos d'anys anteriors.  
(3) Han de figurar els pagaments pendents d'aplicació d'operacions no pressupostàries distribuïts per capítols en funció del concepte pressupostari on vagen a aplicar-se. En el cas de no poder efectuar el desglossament per capítols de les operacions no pressupostàries, aquestes s'inclouran en «operacions sense classificar».  
Notes al Quadre núm. 4  
(1) Ingressos recaptats durant l'exercici que corresponguen a drets reconeguts de pressupost corrent.  
(2) Ingressos recaptats durant l'exercici que corresponguen a drets reconeguts de pressupostos d'anys anteriors.  
(3) Ingressos pendents d'aplicació d'operacions no pressupostàries distribuïts per capítols en funció del concepte pressupostari on vagen a aplicar-se. En el cas de no conéixer el desglossament d'aquests ingressos, figuraran en «operacions sense classificar».  
Quadre Núm. 10  
Necessitat (-) o capacitat (+) de finançament  
Par a l'obtenció d'aquest indicador (saldo del compte de capital de la comptabilitat nacional) és necessària l'aplicació dels criteris establits en el Sistema Europeu de Comptes Econòmic Integrats (SEC), sistema de comptabilitat nacional utilitzat, tant per la IGAE per a l'elaboració dels Comptes de l'Administracions Públiques, com per l'INE per a l'elaboració de la Comptabilitat Nacional de Espanya.  
Com una primera aproximació per al càlcul d'aquest indicador i sense necessitat d'efectuar els comptes comptabilitat nacional del SEC, es podria realitzar per mitjà de les operacions següents:  
(+) Drets reconeguts ajustats per operacions financeres (capítols 1 a 7 del pressupost d'ingressos), una vegada excloses les corresponents al Fons Nacional de Cooperació Municipal.  
(-) Obligacions reconegudes ajustades per operacions no financers (capítols 1 a 7 del pressupost de despeses), una vegada excloses les corresponents al Fons Nacional de Cooperació Municipal.  
(+) Ingressos pendents d'aplicació no financers, que figuren en operacions no pressupostàries i que hagen estat considerats en drets reconeguts ajustats. Aquesta partida ha de recollir els ingressos no pressupostaris realitzats la destinació dels quals siga algun concepte dels capítols 1 a 7 del seu pressupost d'ingressos.  
Per tant, no hauran de figurar aquells ingressos pendents d'aplicació la titularitat dels quals corresponga a altres agents. Per exemple, no hauran d'imputar-se com a ingressos propis les retencions de l'IRPF, cotitzacions o altres la destinació dels quals siga el pressupost d'ingressos de l'estat o de la Seguretat Social.  
(-) Pagaments pendents d'aplicació no financers que figuren en operacions no pressupostàries i que no hagen estat considerats en obligacions reconegudes ajustades. Aquesta partida ha de recollir els pagaments no pressupostaris realitzats la destinació dels quals siga algun concepte dels capítols 1 a 7 del seu pressupost de despesa. Per tant, no hauran de figurar aquells pagaments pendents d'aplicació que s'hagen efectuat per compte d'altres agents.  
ANNEX II  
Grup tècnic sobre la coordinació pressupostària  
- Mandat del grup de treball del Consell de Política Fiscal i Financera  
- Escenari de Consolidació Fiscal.  
Mandat al Grup Tècnic sobre Coordinació Pressupostària  
Prenent com a restricció externa les limitacions als dèficits i a l'endeutament públic que pogueren acorda-se en el nou Tractat de les Comunitats Europees, el grup de treball sobre coordinació pressupostària hauria d'assentar les bases metodològiques perquè, una vegada aconseguit l'acord sobre el mètode de finançament autonòmic, fóra possible consensuar un escenari pressupostari, d'ingressos, despeses i dèficit, en el qual:  
a) S'establira amb la major claredat possible la situació de dèficit i d'endeutament, en termes de comptabilitat nacional, de les administracions públiques centrals i de cadascuna de les comunitats autònomes en els anys 1990 i 1991.  
b) Es delimitaren compromisos sobre l'evolució del dèficit i de l'endeutament de les administracions públiques per al quinquenni 1992-1996.  
c) Es desglossaren els compromisos esmentats entre administracions públiques centrals i comunitats autònomes.  
d) Es fera una desagregació a nivell de compromís de cada comunitat autònoma.  
Així mateix, s'atorga mandat al grup de treball perquè estudie els mecanismes de coordinació i seguiment necessaris a fi d'aconseguir el compliment dels compromisos abans esmentats.  
Pel que fa a la coordinació de l'endeutament de les comunitats autònomes, el grup de treball hauria de:  
a) Estudiar el que sobre això preveu la LOFCA  
b) Estudiar possibles formes d'abordar el problema de l'heterogeneïtat de les distintes comunitats autònomes.  
c) Estudiar els mèrits relatius de limitacions a la càrrega d'interessos i al saldo de deute viu.  
Escenari de consolidació fiscal  
II. Vot particular que formula el conseller d'Economia i Hisenda de la Comunitat Autònoma de Canàries  
«La Comunitat Autònoma de Canàries comparteix els objectius generals de l'acord sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996, en la perspectiva de la Unió Europea, segons els acords de Maastricht.  
No obstant això, no es pot subscriure l'acord tal i com està redactat, per diverses raons:  
a) Perquè entén que amb el finançament que per al quinquenni se li assigna no es compleix el principi enunciat en l'article 138 de la Constitució espanyola de garantia per l'estat de la realització efectiva del principi de solidaritat "atenent en particular les circumstàncies del fet insular". Efectivament, el finançament assignat per insularitat es redueix relativament en un 40 per cent respecte a l'existent en el sistema vigent fins al 31 de desembre de 1991.  
b) Perquè se li ha assignat per a inversió nova un increment en tres anys de sol 1.564,6 milions de pessetes de 1990. Continua sense tenir-se en compte que en declarar la Constitució Espanyola en l'article 149.1.24 competència exclusiva de l'estat "les obres públiques la realització de les quals afecte més d'una comunitat autònoma", el caràcter insular ha determinat que Canàries haja quedat marginada de les grans inversions estatals en carreteres i altres mitjans de transport terrestre, sense que aquesta competència haja estat objecte de valoració ni, per tant, se li hagen assignat aquests recursos específics derivats de la singularitat del fet insular.  
Canàries continua sense rebre en el nou sistema proposat recursos per a poder exercir aquesta competència bàsica per a aconseguir un nivell de desenvolupament suficient. Al mateix temps, continua marginada dels plans d'inversions de l'estat com si s'interpretara l'especial atenció a les circumstàncies del fet insular en sentit negatiu i no en el de solidaritat entre les nacionalitats i regions d'Espanya, principi bàsic d'unitat de la Nació, enunciat en l'article 2 de la Constitució Espanyola.  
c) Perquè havent previst la Llei 20/1991, de 7 de juny, de modificació dels aspectes fiscals del Règim Econòmic Fiscal de Canàries, en vigor des de l'1 de juliol de l'any passat, l'elaboració de plans d'inversió conjunts administració central i Canàries, amb reflex en els pressupostos generals de l'estat, aquest mandat legal roman sense complir-se fins avui.  
Respecte al text de l'acord que s'ha presentat a consideració del Consell de Política Fiscal i Financera el 20 de gener de 1992, el Govern de Canàries entén, que tal i com està redactat, no s'habiliten recursos suficients per a atendre les demandes raonables de la nostra gent per a inversió nova. Això significa que, si no es plantegen en la Comissió Mixta les modificacions necessàries, es veurà obligada a cobrir les seues necessitats de finançament amb plena autonomia, sense que puga quedar compromesa en uns escenaris de convergència pressupostària que impedisquen a la comunitat autònoma complir els seus objectius raonables de govern.  
Per tot això, Canàries dóna el seu vot negatiu a l'acord sobre finançament proposat.  
Canàries també, manifesta el seu desig que, per mitjà de la negociació amb l'administració de l'estat i al si de la Comissió Mixta, únic òrgan realment decisori, puga aconseguir-se un acord satisfactori que permeta a la comunitat autònoma subscriure el conjunt de mesures de coordinació i convergència derivades de l'acord estudiat pel Consell de Política Fiscal i Financera en el dia d'avui dins dels interessos generals de l'estat.  
III. Declaració interpretativa del conseller d'Economia i Finances de la Comunitat Autònoma de Catalunya  
 La Generalitat de Catalunya reclama des de fa temps i considera essencial que el sistema de finançament autonòmic incloga a partir d'ara un factor important de corresponsabilitat fiscal. Basant-se en aquesta afirmació, i sota aquest supòsit, en espera de la definitiva confirmació en el terminis definits en l'acord, la Generalitat accepta el mètode per a l'aplicació del sistema de finançament proposat. La Generalitat confia que la corresponsabilitat permetrà un major grau d'autonomia financera i per això concedeix la major importància als resultats del grup de treball creat per a la seua definició.  
 A més a més, la nostra acceptació és un sí al mètode proposat en la mesura que l'informe emés pel grup de treball, abans del 30 de juny de 1992, establisca la correspondència entre l'esforç fiscal i la participació territorial en l'IRPF perquè el Consell de Política Fiscal i Financera acorde assignar a les comunitats autònomes, a partir de l'1 de gener de 1993, la corresponent participació en l'impost.  
 En realitat l'acord proposat a l'aprovació del Consell de Política Fiscal i Financera deixa obertes una sèrie d'incògnites que sols durant els pròxims mesos seran definides amb precisió. L'acceptació del mètode per a l'aplicació del sistema de finançament es fa sobre la base que aquests temes pendents es resoldran en termes de ple respecte a l'autonomia política del Parlament de Catalunya i del Govern de la Generalitat.  
IV. Vot particular que formula el conseller d'Economia, Hisenda i Pressupost de la Comunitat Autònoma de Cantàbria  
 La Llei 31/1991, de Pressupostos Generals de l'estat per a 1992, designa, d'acord amb la disposició transitòria tercera de la Llei 29/1990, de 26 de desembre, quines comunitats autònomes seran beneficiàries del Fons de Compensació Interterritorial en l'exercici 1992, sense que hi figure Cantàbria.  
 S'ha de fer notar que en l'acord adoptat al si del Consell de Política Fiscal i Financera, en la reunió del dia 21 de febrer de 1990, no es recollia la previsió, que després es plasma en la Llei 29/1990, que per la Llei de Pressupostos Generals de l'Estat es designaran les comunitats autònomes beneficiàries del FCI, com pot comprovar-se en l'acta que fou aprovada en la reunió del Consell del dia 6 de novembre de 1991, per això, en principi, la llei no va complir amb l'esperit de l'acord esmentat, del qual pareixia desprendre's que continuaria sent el Consell de Política Fiscal i Financera el que designaria les comunitats beneficiàries del Fons en cada exercici, a l'igual que es féu per a 1990 i 1991.  
L'article 5 de la Llei 29/1990, del Fons de Compensació Interterritorial defineix les variables que intervenen en la distribució, assenyalant-se en el punt número 2 que "per al Valor Afegit Brut, la població, el nombre de desocupats i el nombre d'actius, es prendran els valors mitjans dels últims cincs anys disponibles, segons les estimacions efectuades per l'INE".  
Les últimes estimacions de l'INE són les reflectides en el quadre número 1, que recull la sèrie homogènia de VAB p.m. per càpita de l'any 1985 al 1988.  
Pot apreciar-se que hi ha sis comunitats autònomes (Astúries, Canàries, Cantàbria, Castella i Lleó, Comunitat Valenciana i Múrcia) que es troben a prop de la mitjana nacional, si bé amb tendències molt diferents: unes decreixents (Astúries, Cantàbria i Castella i Lleó), altres estacionàries (Comunitat Valenciana i Múrcia) i altra creixent (Canàries).  
 El quadre número 2 reflecteix el VAB p.m. per càpita, en els seus valors mitjans per al període 1985 a 1988, on es pot comprovar que Canàries i la Comunitat Valenciana superen Cantàbria.  
 Ja en la reunió del Consell de Política Fiscal i Financera realitzada el 18 de novembre de 1991 vam exposar la necessitat d'incloure Cantàbria com a beneficiària del Fons, pel greu perjudici que se'ns estava ocasionant.  
 En definitiva, per mitjà d'aquest escrit pretenem manifestar la nostra queixa davant el Consell de Política Fiscal i Financera i davant el mateix Ministeri d'Economia i Hisenda, alhora que sol.licitem la nostra inclusió en el FCI.  
 Per això, d'acord amb el que estableix l'article 10.2 del Reglament de Règim Interior del Consell, es publica per a coneixement general.  
Madrid, 30 de juny de 1995.- El president del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes, Pedro Solbes Mira, ministre d'Economia i Hisenda.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2606, del 17-10-1995 (1995/836435)

ACUERDO 1/1992, de 20 de enero, sobre el sistema de financiación autonómica en el periodo 1992-1996.
----------------------------------------------------------------------------------------------------

Estado**VIGENTE**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/a/1995/06/30/1b/dof/spa/html**

### Datos del documento

Número DOGV
:   2606

Fecha DOGV
:   17-10-1995

Sección del DOGV
:   DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   1995/836435

CVE


Fecha del documento
:   30-06-1995

Organismo emisor
:   Consejo de Politica Fiscal y Financiera de Las Comunidades Autonomas

Tipo de documento
:   Acuerdo

Corrección de errores

ACUERDO 1/1992, de 20 de enero, sobre el sistema de financiación autonómica en el periodo 1992-1996.   
El Pleno del Consejo de Política Fiscal y Financiera de las Comunidades Autónomas, válidamente constituido con asistencia de todos sus miembros de derecho, celebró su vigesimosexta reunión el día 20 de enero de 1992, previa convocatoria del seÑor ministro de Economía y Hacienda, presidente del Consejo, con arreglo al orden del día que, entre otros asuntos, incluía el acuerdo sobre el sistema de financiación autonómica en el período 1992-1996.  
Debatido el proyecto de acuerdo elaborado por la Dirección General de Coordinación con las Haciendas Territoriales, Secretaría Administrativa del Consejo, en colaboración con las comunidades autónomas, se procedió a su aprobación, en primera votación, por una mayoría de treinta y tres votos a favor, uno en contra y cero abstenciones, sobre treinta y cuatro votos de derecho, que suponen una mayoría superior a los dos tercios de los votos de los miembros que integran el Consejo, según lo previsto en el artículo 10.3.a) del Reglamento de Régimen Interior.  
Al acuerdo de aprobación ha formulado por escrito un voto particular el seÑor consejero de la Comunidad Autónoma de Canarias, de conformidad con la facultad que confiere el artículo 10.3 de dicho Reglamento. Ambos, el acuerdo y el voto particular, figuran como anexo I al acta de la citada reunión aprobada por el Pleno celebrado el 23 de septiembre de 1993. La mencionada acta recoge igualmente en su anexo II la declaración interpretativa formulada por parte de la Generalitat de CataluÑa, así como un anexo III en el que se plasma la petición de la Comunidad Autónoma de Cantabria en relación con su participación en el FCI.  
En su virtud, en cumplimiento de lo establecido en el apartado 2 del artículo 10 del Reglamento de Régimen Interior del Consejo, se publica, para general conocimiento:  
I. Auerdo sobre el sistema de financiación autonómica en el período 1992-1996  
I. Cordinación presupuestaria y financiera  
I.1 Homogeneización de la contabilidad presupuestaria  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera acuerda que tanto la administración central como las comunidades autónomas remitan a la Secretaría del Consejo, con periodicidad semestral, la información a que hace referencia el mandato dado al grupo técnico sobre normalización de la información contable, contenida en el anexo I del presente documento.  
El grupo de trabajo reanudará su actividad para que, antes del día 30 de junio de 1992, eleve al Consejo una propuesta de acuerdo sobre los principios y reglas generales de homogeneización en materia presupuestaria.  
I.2 Coordinación presupuestaria  
La necesidad de una mayor convergencia fiscal en el ámbito de la CEE es un requisito para la entrada de EspaÑa en el grupo de países que participen en la tercera fase del proceso de Unión Económica y Monetaria. Esta convergencia presupuestaria exige una reducción progresiva de la necesidad de financiación, en términos de PIB, de las administraciones públicas lo que requiere una actuación coordinada de la política presupuestaria de la administración central y de las comunidades autónomas.  
Esta coordinación presupuestaria se concretará en el cumplimiento por parte de la administración central y de las comunidades autónomas del escenario de consolidación presupuestaria que se recoge en el anexo II. Anualmente, el Consejo de Política Fiscal y Financiera revisará el cumplimiento de este escenario y adoptará las medidas oportunas para asegurar la consecución de los objetivos previstos en el mismo, sin perjuicio de las competencias de los respectivos parlamentos. Este escenario se adaptará en cada momento al marco competencial vigente.  
I.3 Otros aspectos que afectan a la capacidad y necesidad de endeudamiento  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera estima que la coordinación presupuestaria, la búsqueda de políticas conjuntas para satisfacer las necesidades de financiación del estado y de las comunidades autónomas, así como los requerimientos impuestos por la efectiva consecución del mercado único europeo, hacen necesario tratar ciertos aspectos en el ámbito de las relaciones tributarias, financieras y de la propia actividad de gestión, por la influencia que todos ellos pueden tener en el endeudamiento de las administraciones afectadas.  
I.3.1. Sistema de consulta para las leyes estatales reguladoras de los tributos cedidos  
La participación en los ingresos del estado y la recaudación normativa de los tributos cedidos constituyen un bloque específico en la financiación autonómica de singular importancia. El artículo 13 de la LOFCA pretende asegurar la estabilidad de este bloque de recursos en su posterior evolución, estableciendo los supuestos en los que el porcentaje de participación puede ser objeto de revisión. Con el propósito de colaborar a este fin, la administración tributaria del estado deberá acompaÑar a todo proyecto de ley que suponga, a juicio del Consejo de Política Fiscal y Financiera, una modificación sustancial de la normativa tributaria específica de los tributos cedidos que afecte a su rendimiento, incrementándolo o reduciéndolo, una memoria económica que incluya la territorialización del previsible efecto recaudatorio, cuando éste sea directamente cuantificable.  
Cuando el efecto previsto sea positivo, se sumará a la recaudación normativa de la correspondiente figura, en pesetas del aÑo base, para determinar la nueva norma que corresponderá a la figura tributaria modificada, deduciendo esa misma cantidad de la respectiva participación. Análogamente, cuando el efecto previsto sea negativo, se restará de la recaudación normativa de la figura tributaria modificada, incrementándose en la misma cuantía la participación en los ingresos del estado.  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera examinará las citadas modificaciones informando sobre su repercusión, sin perjuicio de las competencias de las comisiones mixtas respectivas y del automatismo en la determinación de los porcentajes.  
I.3.2 Autorizaciones de emisión de deuda  
En relación con las operaciones de crédito y endeudamiento de las comunidades autónomas, la LOFCA, al tiempo que declara en el artículo 4 su carácter de recurso propio de las comunidades autónomas, seÑala en su artículo 14 los requisitos que deben cumplir dichas operaciones. El Consejo de Política Fiscal y Financiera considera que estas disposiciones son susceptibles de una mayor armonización entre sí, que debe establecerse dentro del marco de coordinación de las políticas presupuestarias de todas las administraciones públicas.  
En virtud de ello, el Consejo de Política Fiscal y Financiera, a los efectos de la autorización a la que se refiere el artículo 14.3 de la LOFCA, acuerda establecer la presentación al Gobierno, por cada comunidad autónoma, de un Programa Anual de Endeudamiento, tanto interior como exterior, coherente con el escenario de consolidación presupuestaria a que hace referencia el apartado I.2 de este acuerdo.  
Este Programa Anual de Endeudamiento, una vez consensuado entre el Gobierno y la comunidad autónoma respectiva, implicará la autorización automática por parte del estado, en virtud de las competencias que le concede el artículo 14.3 de la LOFCA, de todas las operaciones que se concierten dentro de la cobertura de dicho programa y que precisen de la citada autorización. En el transcurso de la ejecución del programa, cada comunidad autónoma podrá introducir las modificaciones que estime convenientes presentando una nueva propuesta al Gobierno.  
Si a lo largo de la ejecución de los programas anuales de endeudamiento surgieran circunstancias excepcionales que pudieran implicar dificultades para el desarrollo de la política financiera del Tesoro y, en especial, pudieran suponer desequilibrios en la relación entre el nivel de endeudamiento exterior e interior, el Gobierno podrá suspender cautelarmente su aplicación, de forma temporal o hasta el final del ejercicio o consensuando nuevas propuestas.  
I.3.3 Automatismo en las transferencias de fondos entre la administración central y las comunidades autónomas  
Las liquidaciones definitivas de la participación en los ingresos del estado y de los recursos para las prestaciones sanitarias procedentes del Insalud se efectuarán, una vez sean liquidados los presupuestos generales del estado y del Insalud respectivamente, durante el tercer trimestre de cada ejercicio y su pago se llevará a cabo a los quince días de su formalización y, en todo caso, antes de finalizar dicho tercer trimestre.  
A lo largo del mes de febrero de cada aÑo, se practicará una liquidación provisional de las desviaciones producidas en el ejercicio anterior en el presupuesto del Insalud, y se abonará a las comunidades autónomas un 75 por ciento del importe resultante de la misma, a cuenta de la liquidación definitiva que se realice.  
Para coadyuvar a la mejor periodificación de los recursos, los presupuestos generales del estado para 1992 y para los ejercicios sucesivos, recogerán en sus créditos un porcentaje, creciente en un punto anual, hasta un máximo del 98 por ciento, de la cifra que como previsión de participación en los ingresos del estado corresponda a cada una de las comunidades autónomas. En el ejercicio de 1993 se aplicará el 96 por ciento, en 1994 el 97 por ciento, y a partir de 1995 el 98 por ciento.  
II. Método para la aplicación del sistema de financiación de las comunidades autonomas en el quinquenio 1992-1996  
II.1 Introducción  
El 31 de diciembre de 1991 se cumplieron los cinco aÑos de vigencia previstos para el sistema de financiación de las comunidades autónomas aprobado por el Consejo de Política Fiscal y Financiera el día 7 de noviembre de 1986.  
La LOFCA establece en su artículo 13.3 que los porcentajes de participación podrán ser objeto de revisión, entre otros supuestos, cuando transcurridos cinco aÑos dicha revisión sea solicitada por el estado o por las comunidades autónomas. Habiéndose cumplido los cinco aÑos previstos y después de lo acordado entre el estado y las comunidades autónomas la necesidad de proceder a la revisión del sistema, durante el último trimestre de 1991 se realizaron los estudios y negociaciones conducentes a dicha revisión, que han concluido con el acuerdo por el que se aprueba el presente «Método para la aplicación del sistema de financiación de las comunidades autónomas en el quinquenio 1992-1996».  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera ha considerado que las modificaciones incorporadas al sistema debían efectuarse dentro del marco de la LOFCA y orientarse en la línea general de profundizar en el desarrollo de dicho marco legal. Esta ley, de carácter orgánico, es fruto de un laborioso y delicado consenso político que no debe ser ignorado; aunque sólo fuese por esta circunstancia se ha entendido desaconsejable que la negociación contemple supuestos legales distintos. Además, la LOFCA ofrece un marco amplio de actuaciones, muchas de las cuales no han sido todavía desarrolladas. Por ello, sería difícil justificar una alternativa a la misma cuando los resultados obtenidos hasta ahora con su aplicación son globalmente positivos y cuando no se han materializado todas las posibilidades que ofrece.  
El presente método toma al ejercicio de 1990 como aÑo base del quinquenio y aborda los siguientes aspectos:  
a) Autonomía de gestión y autonomía financiera.  
b) Suficiencia estática y dinámica.  
c) Determinación de la participación en ingresos del estado.  
Los apartados II.2 y II.3 siguientes se refieren a los nuevos recursos que se integran en la financiación básica, las subvenciones a la gratuidad de la enseÑanza y la compensación transitoria, y se establecen previsiones para mejorar el grado de autonomía financiera de las haciendas autonómicas. En los apartados II.4 a II.6 se detallan los distintos componentes del volumen global de recursos y su evolución durante el quinquenio. Finalmente, en el apartado II.7 se establece la metodología para la fijación de los porcentajes de participación de las comunidades autónomas, regulando las ponderaciones de las variables tanto distributivas como redistributivas.  
II.2 Autonomía de gestión  
La revisión del sistema de financiación incorpora avances en la autonomía de gestión de las comunidades autónomas. En virtud de ello, se incrementa la financiación incondicionada mediante la incorporación a la misma de las subvenciones a la gratuidad de la enseÑanza y de recursos para los gastos de inversión nueva, que absorben a la compensación transitoria. De esta forma se da cumplimiento a las previsiones contenidas en los acuerdos del Consejo de Política Fiscal y Financiera de 7 de noviembre de 1986 y de 23 de febrero de 1990 respectivamente.  
II.2.1 Subvenciones a la gratuidad de la enseÑanza  
El acuerdo de 7 de noviembre de 1986, por el que se aprobó el «Método para la aplicación del sistema de financiación en el quinquenio 1987-1991», recogió el compromiso de ambas administraciones de proceder a la integración de las subvenciones a la gratuidad de la enseÑanza en la financiación incondicionada, una vez concluido el período de implantación de los mecanismos financieros de la LODE.  
Implantados ya los citados mecanismos financieros, el actual proceso de revisión del sistema de financiación de las comunidades autónomas, permite proceder a la integración de dichas subvenciones en la participación en los ingresos del estado, con lo que las comunidades autónomas afectadas adquieren una competencia plena en materia de educación, y se da cumplimiento al compromiso establecido en el citado acuerdo de noviembre de 1986, cerrándose una cuestión pendiente.  
Los importes de las subvenciones en el aÑo base del quinquenio, que forman parte de la restricción inicial del sistema correspondiente a las comunidades autónomas afectadas tal y como se define en el epígrafe II.4. de este método, son los siguientes:  
 Millones de pesetas  
CataluÑa 43.485,4  
Galicia 9.481,1  
Andalucía 30.640,8  
Comunidad Valenciana 20.360,1  
Canarias 4.633,9  
TOTAL 108.601,3  
II.2.2 Compensación transitoria  
El acuerdo de 23 de febrero de 1990, por el que se aprobó la reforma del Fondo de Compensación Interterritorial, creó la compensación transitoria como mecanismo provisional para la financiación parcial de los gastos de inversión nueva, y recogió el compromiso de solucionar definitivamente el problema en el contexto de la revisión del sistema para el quinquenio 1992-1996.  
Los importes de la compensación transitoria en el aÑo base del quinquenio, que forman parte de la restricción inicial del sistema correspondiente a las respectivas comunidades autónomas tal como se define en el epígrafe II.4. del método, son los siguientes:  
 Millones de pesetas  
CataluÑa 6.329,6  
Galicia 8.099,8  
Andalucía 18.194,3  
Principado de Asturias 3.218,6  
Cantabria 1.830,0  
La Rioja 674,8  
Región de Murcia 498,9  
Comunidad Valenciana 7.379,0  
Aragón 4.536,1  
Castilla-La Mancha 4.412,8  
Canarias 4.079,0  
Extremadura 4.919,7  
Islas Baleares 1.612,6  
Madrid 12.065,5  
Castilla y León 10.330,2  
TOTAL 108.180,9  
II.3 Autonomía financiera  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera considera que en las circunstancias actuales no es oportuno proponer la ampliación de la cesión de tributos más allá del marco establecido en las respectivas leyes de cesión de los mismos a las comunidades autónomas.  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera considera deseable asignar a las comunidades autónomas un mayor grado de corresponsabilidad fiscal. A estos efectos acuerda crear un grupo de trabajo para que examine las posibilidades que ofrece la LOFCA, especialmente en el contexto de la variable esfuerzo fiscal. Este grupo deberá emitir antes del 30 de junio de 1992 un informe sobre la aplicación práctica de este acuerdo.  
Concluido este informe, previo acuerdo del Consejo de Política Fiscal y Financiera, los mecanismos que hubieran sido establecidos, entrarán en vigor a partir del 1 de enero de 1993.  
Este informe estudiará también los mecanismos necesarios para la integración en la participación en los ingresos del estado correspondientes a las comunidades autónomas uniprovinciales, lo que por el mismo concepto perciban en su calidad de diputación provincial, cuando éstas así lo soliciten.   
Asimismo, el Consejo de Política Fiscal y Financiera, estudiará la conveniencia de que las comunidades autónomas estén representadas en la Agencia Estatal de Administración Tributaria y las posibilidades de cesión de nuevos tributos.  
II.4 Restricción inicial del sistema  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera considera, que el resultado final para cada comunidad autónoma en la distribución de los recursos globales debe ser, como mínimo, una cantidad igual a la que ya percibió realmente en el aÑo base del sistema por aplicación del método del quinquenio anterior. En consecuencia, la distribución entre las comunidades autónomas de la masa global de recursos debe efectuarse bajo una restricción inicial: que a ninguna comunidad autónoma le correspondan menos recursos que los realmente recibidos en el aÑo base. El importe de la restricción inicial, así definida, se recoge en el cuadro 1. El rendimiento de los tributos cedidos y de las tasas afectas a los servicios figuran en dicho cuadro según su importe estimado por el criterio normativo.  
II.5 Suficiencia estática  
La capacidad del sistema para proporcionar recursos a las comunidades autónomas en cuantía suficiente respecto a las necesidades de gasto de sus servicios públicos, han quedado en el pasado quinquenio pendientes de parte de los recursos correspondientes a los gastos de inversión nueva. En consecuencia, la suficiencia estática del sistema queda establecida para el quinquenio mediante la inclusión de los citados gastos de inversión nueva.  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera, después de examinar diversas alternativas, ha evaluado los recursos adicionales necesarios para financiar la inversión nueva en un importe de 107.378,7 millones de pesetas. Asimismo, el Consejo de Política Fiscal y Financiera, utilizando la estructura de los gastos de inversión en los dos bloques competenciales, ha considerado que estos recursos adicionales deben distribuirse a tenor de 72.909,8 millones de pesetas para las comunidades autónomas del artículo 151 y 34.468,9 millones de pesetas para las comunidades autónomas del artículo 143.  
Estos recursos adicionales, cuya cuantía ha quedado fijada en el párrafo precedente, se incorporarán gradualmente a la financiación incondicionada, por terceras partes anuales en los tres primeros aÑos del quinquenio, a fin de compatibilizar dicho incremento con las disponibilidades reales de la hacienda estatal. En consecuencia, el incremento que resulte para cada comunidad autónoma en la distribución de los recursos globales de su grupo competencial sobre la restricción inicial respectiva, será incorporado en su participación en los ingresos del estado, por terceras partes iguales, en los ejercicios 1992, 1993 y 1994.  
II.5.1 Definición de la masa global de recursos y de los bloques competenciales  
La suma de los recursos de los dos epígrafes precedentes arroja un importe total para la masa global que asciende a 1.862.913 millones de pesetas. La heterogeneidad competencial impide su distribución directa, obligando a la división de los recursos globales en dos bloques. A estos efectos, para asegurar un tratamiento homogéneo a aquellas comunidades cuya situación competencial es análoga, se establecen los dos bloques competenciales siguientes: por un lado, todos los recursos que correspondan a las comunidades autónomas del artículo 151 (que englobará tanto los recursos de educación como los correspondientes a las restantes competencias), y por otro los recursos de las comunidades autónomas del artículo 143, a distribuir exclusivamente entre ellas.  
El importe de ambos bloques competenciales es el siguiente:  
 Millones de pesetas  
Comunidades autónomas artículo 151 1.442.757,5  
Comunidades autónomas artículo 143 420.155,5  
II.6 Suficiencia dinámica  
Respecto a la evolución de la participación en los ingresos del estado, el Consejo de Política Fiscal y Financiera acuerda lo siguiente:  
a) En principio, se mantienen las mismas reglas de evolución establecidas para el quinquenio precedente por el método aprobado el 7 de noviembre de 1986.  
b) Los criterios de evolución serán objeto de revisión si se producen cambios sustanciales en la situación competencial relativa existente en 1 de enero de 1992, en especial respecto a las competencias de educación.  
Las reglas de evolución financiera, a las que se refiere la letra a) precedente, son las siguientes:  
1.ª El concepto de ingresos del estado, a efectos de determinar el porcentaje de participación de cada comunidad y la evolución de la financiación que de él se deriva, se entiende como la suma, en cada ejercicio presupuestario, de los siguientes términos:  
- La recaudación estatal por impuestos directos e indirectos (excluidos los tributos susceptibles de cesión y los ingresos que constituyen recursos de la CEE).  
- La recaudación por cotizaciones a la Seguridad Social.  
- La recaudación por cotizaciones al desempleo.  
Este concepto de "ingresos tributarios del estado ajustados estructuralmente», se denomina abreviadamente ITAE.  
2.ª El incremento máximo que puede experimentar la financiación por porcentaje de participación cada aÑo del quinquenio estará limitado por el crecimiento nominal del PIB.  
Por tanto, en aquellos ejercicios del quinquenio en que el incremento del ITAE resulte superior al incremento del PIB en términos nominales, el crecimiento de la financiación por porcentaje de participación será el mismo que el experimentado por el PIB.  
3.ª En todo caso, el incremento que experimente la financiación por porcentaje de participación será, en cada ejercicio, como mínimo el mismo que se haya producido en los gastos equivalentes del estado (GE).  
Por tanto, en aquellos ejercicios en que el incremento que deba aplicarse según las reglas 1.ª y 2.ª anteriores, resultase inferior al incremento del gasto equivalente del estado, el crecimiento de la financiación vía porcentaje será el mismo que el experimentado por el gasto equivalente del estado.  
A estos efectos se consideran gastos equivalentes del estado los correspondientes a los capítulos I, II y VI (excluyendo en el capítulo VI los recursos aportados por la CEE con cargo a los fondos estructurales europeos para cofinanciar proyectos de inversión conjuntos) de los siguientes departamentos ministeriales y organismos autónomos:  
Departamento OO.AA.  
Economía y Hacienda Instituto de Contabilidad y  
 Auditoría de Cuentas. Escuela  
 de Hacienda Pública. INE.  
Obras Públicas y Transportes  
(excepto Comunicaciones)  
Industria, Comercio y Turismo  
Agricultura, Pesca y Alimentación ICONA, IRYDA, INIA, SEA,  
 MAP  
Trabajo y Seguridad Social  
Cultura  
Sanidad y Consumo Instituto de Salud Carlos III  
Relaciones con las Cortes  
Asuntos Sociales  
Portavoz del Gobierno  
Educación y Ciencia Construcciones escolares   
Además, al capítulo I del Ministerio de Educación y Ciencia se le aÑadirán las transferencias corrientes de universidades y por subvenciones a la gratuidad de la enseÑanza, y al capítulo VI las transferencias de capital de universidades.  
Anualmente se fijarán las tasas de crecimiento del gasto equivalente del estado correspondiente a las competencias comunes a todas las comunidades y las correspondientes a las competencias de educación, expresadas todas ellas en tanto por uno, teniendo en cuenta en ambas la composición por capítulos del gasto transferido a las comunidades autónomas, que en tanto no se produzcan nuevos traspasos de servicios es la siguiente:  
Para las competencias comunes: capítulo I, 0,407; capítulo II, 0,071; capítulo VI, 0,522.  
Para las competencias de educación: capítulo I, 0,863; capítulo II, 0,055; capítulo VI, 0,082.  
Para las comunidades autónomas del artículo 151, las competencias de educación representan el 0,695, y las competencias comunes el 0,305.  
La consideración conjunta de las tres reglas anteriores permite resumir el sistema implícito para determinar la evolución de la financiación por participación en ingresos del siguiente modo:  
La financiación vía porcentaje crecerá a la misma tasa que los ITAE, a menos que esta tasa supere a la tasa de crecimiento del PIB, en cuyo caso la financiación crecería igual que el PIB. Sin embargo, si la aplicación de esta regla diera lugar a una tasa de crecimiento inferior a la tasa de crecimiento de los GE, la financiación crecería igual que dichos GE.  
La aplicación de dichas reglas a lo largo de los cinco períodos anuales para los que se establece el método, se efectuará de la siguiente forma:  
1) Para cada uno de los cinco períodos (i = 1 ; 5) se calcularán las tres posibles alternativas de financiación por participación en ingresos (F) para cada comunidad (j):  
a) Fij = PPIoj ù ITAEi  
b) Fij = PPIoj ù ITAEo ù PIBi  
 PIBo  
c) Fij = PPIoj ù ITAEo ù GEi  
 GEo  
donde  
Fij , Fij y Fij = financiación por participación en ingresos de la comunidad j en el aÑo i.  
PPIoj = porcentaje de participación de la comunidad; en el quinquenio 1992-1996  
PPIoj ù FFFoj   
 ITAEo  
GEi = Gasto equivalente del estado en el período i  
PIBi = PIB del aÑo i  
ITAEi = ITAE del aÑo i  
i = 0; Corresponde a 1990  
i = 1; Corresponde a 1992  
i = 5; Corresponde a 1996  
2) Para cada uno de los cinco aÑos (i = 1 ; 5), se determinará cual de las tres alternativas de financiación (Fji) anteriores prevalece, mediante la aplicación de las reglas citadas al comienzo del presente apartado.  
Dichas reglas, se aplicarán tanto para fijar la financiación «a cuenta» a incluir en la Ley de Presupuestos Generales del estado de cada ejercicio, como para efectuar las liquidaciones definitivas anuales del porcentaje de participación. En el primer caso se utilizarán los valores preventivos o provisionales de las variables, y en el segundo los reales o definitivos.  
II.7 Determinación de la participación en los ingresos del estado  
II.7.1 Criterios de reparto  
La distribución de los dos bloques de recursos establecidos en el epígrafe II.5. precedente, se realiza de acuerdo con un conjunto de variables geodemográficas y redistributivas que se describe a continuación.  
II.7.1.1Variables geodemográficas  
Las variables utilizadas son las siguientes:  
Población (N). La distribución por esta variable se efectúa proporcionalmente a la población calculada a 1 de julio de 1988 por el Instituto Nacional de Estadística.  
El cuadro 2 y el gráfico 1 recogen los datos de población de cada comunidad y su proporción respecto al total de cada grupo. De las comunidades sin competencias en Educación, Madrid y las dos Castillas son las de mayor población, y La Rioja, Cantabria y Baleares, las de menor población. Entre las comunidades con competencia en Educación, Andalucía y CataluÑa son las más pobladas, mientras que Canarias es la menos poblada.  
Superficie (S). La distribución por esta variable se realiza proporcionalmente a la superficie territorial en Km2 de cada comunidad autónoma según las cifras incluidas en la publicación Avance del Anuario Estadístico del INE de 1990, que recoge los datos facilitados por el Instituto Geográfico Nacional.  
El cuadro 3 y el gráfico 2 muestran los datos de superficie de cada comunidad y su proporción respecto al total de cada grupo. Entre las comunidades con competencia de Educación, la más extensa, con mucha diferencia sobre la siguiente, es Andalucía y la menos extensa Canarias. En el segundo grupo de comunidades, las dos Castillas son las más extensas y Baleares, La Rioja y Cantabria las menos extensas.  
Unidades Administrativas (UA). Esta variable se define mediante un índice resultante de asignar a cada comunidad autónoma 0,5 puntos, a cada provincia 0,5 puntos y a cada isla con Cabildo o Consejo Insular 0,25 puntos. Se adicionan los puntos correspondientes a cada comunidad autónoma por los distintos conceptos y se efectúa la distribución en proporción a dicha cifra. Conviene resaltar que la definición de esta variable se ha modificado respecto a la utilizada en el anterior sistema, ya que en este último no se asignaba puntuación a las islas.  
Los índices resultantes para cada comunidad y su proporción respecto al total quedan reflejados en el cuadro 4 y en el gráfico 3. Entre las comunidades con competencias en educación, Andalucía es la comunidad con el valor más alto para este índice. Entre las que no tienen competencias en educación, Castilla-León es la comunidad con el valor más alto.  
Dispersión (D). Además de las anteriores variables, y para contabilizar en alguna medida la diferencia de costes en la provisión de servicios públicos que la dispersión geográfica provoca, se introduce a semejanza del Fondo de Compensación Territorial, una nueva variable que mide esta circunstancia. La definición de esta variable se efectúa en términos del número de entidades singulares (núcleos de población) de cada comunidad autónoma, según los datos facilitados por el INE obtenidos del Padrón Municipal de 1986.  
El cuadro 5 y el gráfico 4 recogen las entidades singulares de cada comunidad autónoma y su proporción respecto al total de cada grupo. Esta es una variable que singulariza de forma prominente a Galicia y, en mucha menor medida, a Asturias y a Castilla-León.  
Insularidad (I)  
En el anterior sistema la distribución por esta variable se efectuaba en función de la distancia en kilómetros desde cada territorio no peninsular respecto a Madrid. En el nuevo modelo dado que las dos comunidades beneficiarias, Canarias y Baleares, están encuadradas en grupos distintos, ambas reciben la totalidad de la financiación correspondiente a esta variable en cada grupo.  
II.7.1.2 Variables redistributivas  
Las variables redistributivas que se utilizan son las siguientes:  
Pobreza relativa (PR)  
Esta variable se define como sigue:  
PRi = (ai - ái ) (1)  
donde ai = Ni /N y ái =VABi /VAB. Ni es la población de la comunidad i, N la población total de las quince comunidades de régimen común, VABi es el valor aÑadido bruto al coste de los factores de la comunidad i y VAB es el valor aÑadido bruto total de las quince comunidades.  
Para ver mejor las propiedades de esta variable, la expresión (1) puede reescribirse así  
PRi= ai [1 - (ri / r)] (2)  
donde ri es el VAB per cápita de la comunidad i, (ri = VABi/Ni), y r es el VAB per cápita medio (r = VAB/N).  
Las propiedades de esta variable, que se derivan directamente de la expresión (2), son las siguientes:  
a) Si una comunidad i tiene un valor aÑadido bruto per cápita superior al medio, la variable PRi es negativa, PRi < 0; si lo tiene inferior al medio, PRi   
 0; y si lo tiene igual al medio, PRi = 0. Es decir, la variable es mayor cuanto más pobre es la comunidad en cuestión y toma el valor cero cuando el valor aÑadido per cápita coincide con la media.  
b) La suma de esta variable para las quince comunidades es cero. Es decir, se trata de una variable redistributiva que traslada recursos desde las comunidades más ricas a las más pobres.  
El cuadro 6 muestra, por una parte, el componente [1 - (ri / r)] de la expresión (2) y, por la otra, la variable completa ai [1 - (ri / r)] o, lo que es lo mismo, (ai-ái). El primer componente es un índice puro de pobreza relativa y, por tanto, ordena a las comunidades perfectamente según esta dimensión. Según este criterio, Extremadura es la comunidad más pobre y Baleares la más rica; asimismo, y con datos correspondientes a 1988, Extremadura, Andalucía, Galicia, las dos Castillas, Murcia, Cantabria y Asturias son las comunidades espaÑolas relativamente pobres y el resto las relativamente ricas.  
La segunda columna del cuadro 6 muestra la variable completa que es, simplemente, el índice puro de pobreza relativa ponderado por la población. Esto es así porque la función de esta variable es determinar un volumen total de financiación y éste debe estar estandarizado por la distinta dimensión de las comunidades. Así se explica que Andalucía, aun no siendo la relativamente más pobre, sea la comunidad que presenta el valor más alto de la variable pobreza relativa, mientras que CataluÑa, aun no siendo la más rica, presenta el valor más alto de signo negativo.  
El gráfico 5 muestra el índice puro de pobreza relativa y el gráfico 6 el índice ponderado por la población relativa, ambos ordenados de mayor a menor.  
Esfuerzo fiscal (EF)  
Esta variable se define como sigue  
EFi = (fi - ái ) (3)  
donde fi = IRi /IR, IRi es la cuota líquida del IRPF en la comunidad i, IR la cuota líquida total del IRPF y ái ya ha sido definido.  
Para ver las propiedades de esta variable, la expresión (3) puede reescribirse así  
EFi =ái [(pi /p) -1] (4)  
donde pi es la presión fiscal por IRPF en la comunidad i, pi = IRi /VABi, y p es la presión fiscal media.  
Las dos propiedades de esta variable se derivan fácilmente de (4):  
a) Si en la comunidad i, la presión fiscal por IRPF es mayor que la media, la variable PFi es positiva, PFi   
 0. Por contra, si su presión fiscal es menor que la media, PFi < 0. Si es igual a la media, PFi = 0.  
b) La suma de esta variable para las quince comunidades es cero. Es decir, se trata de una variable que redistribuye recursos desde las comunidades con menor presión fiscal relativa a las de mayor presión fiscal relativa.  
El cuadro 7 muestra el valor de esta variable para las quince comunidades. Como en el caso del índice de pobreza relativa, la primera columna del cuadro presenta el índice puro de esfuerzo fiscal [(pi /p) - 1], mientras que la segunda columna presenta la variable completa (fi - ái) o, lo que es lo mismo, el índice puro ponderado por el valor aÑadido relativo de la comunidad en cuestión.  
La primera columna del cuadro muestra que el mayor esfuerzo fiscal se realiza en Madrid. A mucha distancia le sigue CataluÑa, con un índice casi cinco veces menor. Por otra parte, Castilla-La Mancha, Extremadura y la Región de Murcia son, con índices muy parecidos, las comunidades con un menor esfuerzo fiscal relativo.  
Al ponderar por el valor aÑadido relativo, segunda columna del cuadro, Madrid continúa siendo la comunidad de más alto valor de la variable, mientras que Andalucía y la Comunidad Valenciana presentan el valor superior de signo negativo.  
El gráfico 7 muestra el índice puro de esfuerzo fiscal y el gráfico 8 el índice ponderado por el valor aÑadido bruto relativo, ambos ordenados de menor a mayor.  
II.7.2 Ponderaciones  
Las ponderaciones de las variables geodemográficas y redistributivas, en ambos grupos de comunidades autónomas, de acuerdo con los principios expuestos, son las siguientes:  
Para el grupo de comunidades autónomas del artículo 143:  
Variables distributivas: %  
Población 64,0  
Superficie 16,6  
Dispersión 2,0  
Insularidad 0,4  
Unidades administrativas 17,0  
 SUMA 100,0  
Variables redistributivas:  
Pobreza relativa 2,70  
Esfuerzo fiscal 1,82  
Para el grupo de comunidades autónomas del artículo 151:  
Variables distributivas: %  
Población 94,0  
Superficie 3,5  
Dispersión 0,6  
Insularidad 1,5  
Unidades administrativas 0,4  
 SUMA 100,0  
Variables redistributivas:  
Pobreza relativa 2,70  
Esfuerzo fiscal 1,82  
II.8 Modulación de las tasas de crecimiento resultantes  
El resultado obtenido por la aplicación de las ponderaciones detalladas en el epígrafe precedente se corregirá, en su caso, con las siguientes reglas de modulación:  
a) Con respecto a su restricción inicial, la tasa de crecimiento que resulte para una comunidad autónoma no podrá superar el doble de la tasa media de crecimiento de su grupo competencial.  
b) Con respecto a su restricción inicial, la tasa de crecimiento que resulte para una comunidad autónoma no podrá ser inferior a la cuarta parte de la tasa media de crecimiento de su grupo competencial.  
c) Con respecto a su restricción inicial, la tasa de crecimiento que resulte para aquellas comunidades autónomas cuya financiación por habitante sea inferior a la media, o cuya renta por habitante esté por debajo del 70 por ciento de la renta por habitante media, no podrá ser inferior al 85 y al 100 por ciento respectivamente de la tasa media de crecimiento de su grupo competencial.  
d) La regla a) anterior no será de aplicación para aquellas comunidades autónomas cuya posición en el ordenamiento de su grupo competencial según el criterio de financiación por habitante esté desplazada en más de tres lugares respecto a la posición que ocupe en el ordenamiento de su grupo competencial según el criterio de pobreza relativa.  
Los recursos que resulten de esta modulación serán absorbidos dentro del volumen total de financiación adicional de cada uno de los grupos competenciales.  
II.9 Financiación fuera fondo  
Los cuadros 8 y 9 recogen el resultado de aplicar el procedimiento establecido en los epígrafes II.5, II.7 y II.8 anteriores, a las comunidades del artículo 151 y 143, respectivamente.  
II.10 Determinación del porcentaje de participación  
La aplicación de los criterios de distribución del volumen total de recursos, y, en su caso, de las reglas de modulación, previstas en los epígrafes II.7 y II.8 respectivamente, determinan la financiación incondicionada inicial que correspondería a cada comunidad en el supuesto de que hubiese alcanzado su techo competencial estatutario.  
La parte de dicha financiación incondicionada que cada comunidad debe obtener por participación en ingresos según lo establecido en el artículo 13 de la LOFCA, se obtiene substrayendo de dicha cantidad inicial las siguientes partidas:  
a) La financiación correspondiente a servicios todavía no transferidos, pero que han sido incluidos en el volumen global de recursos inicialmente considerados, a efectos de homogeneizar los techos competenciales de las comunidades autónomas.  
b) La cantidad fijada como objetivo de recaudación de tributos cedidos y tasas afectas a los servicios.  
A la diferencia así obtenida se adicionará el coste de aquellos servicios no incluidos inicialmente en el reparto total, por ser competencia singular de alguna comunidad autónoma.  
El resultado de estas operaciones determina la financiación inicial de cada comunidad autónoma por participación en ingresos del estado.  
El porcentaje de participación se obtiene del cociente entre la financiación inicial de cada comunidad autónoma y los ingresos tributarios del estado en 1990, entendidos como se expresa en el epígrafe II.6 (ITAE). Este cociente constituye el porcentaje definitivo de participación a partir de 1992, que se aprobará por ley.  
El cuadro 10 recoge la determinación de los porcentajes de participación que se deducen de la financiación fuera fondo que figura en los cuadros 8 y 9 precedentes y de la aplicación del fraccionamiento previsto en el apartado II.5 de este método.  
II.11 Supuestos de revisión del porcentaje  
El porcentaje de participación será de carácter fijo durante el quinquenio y se revisará en los supuestos previstos en el artículo 13.3.d) de la LOFCA.  
En los casos en que la revisión se haya de producir por la cesión de nuevos tributos, por la transferencia de nuevos servicios, o por la modificación de las previsiones de rendimiento recaudatorio de los tributos cedidos, como consecuencia de la aplicación de normativa estatal que se apruebe tras su cesión, se efectuará de acuerdo con las siguientes reglas:  
1.º La revisión afectará únicamente al porcentaje de participación de la comunidad o comunidades a las que se cedan nuevos tributos o se efectúen nuevos traspasos de servicios.  
2.º En caso de cesión de nuevos tributos o de modificación de la capacidad de recaudación de los tributos cedidos, la revisión producirá efecto desde el comienzo del ejercicio en que sea efectiva la cesión de tributos, o entren en vigor las normas correspondientes.  
3.º En caso de traspaso de nuevos servicios, éstos se financiarán mediante transferencias equivalentes a su coste en el ejercicio en que se efectúe el traspaso, y la revisión del porcentaje de participación surtirá efecto desde el comienzo del ejercicio inmediato siguiente.  
4.º En los tres casos el método de revisión será el siguiente:  
a) Se empleará la misma fórmula utilizada para determinar el porcentaje definitivo del quinquenio.  
b) Del numerador se restará la recaudación obtenida en 1990 en el territorio de la comunidad por el tributo o tributos que se ceden, se sumará la valoración en pesetas de 1990 del nuevo servicio o servicios traspasados, o se restará o sumará, según proceda, la estimación en pesetas del aÑo 1990 de la modificación de la capacidad recaudadora como consecuencia de normativa estatal. Con el resultado que se obtenga se calculará el porcentaje revisado.  
Además de los supuestos de revisión seÑalados, por aplicación de lo establecido en el último párrafo del apartado II.5 de este método se procederá para 1993 y 1994 y con carácter automático, a efectuar la revisión de todos los porcentajes de participación a fin de incorporar a la financiación incondicionada las restantes dos terceras partes de los recursos adicionales. Para la citada revisión se procederá matemáticamente de igual forma que en el supuesto de traspaso de nuevos servicios.  
III. Fondo de compensacion interterritorial  
III.1 Cuantía del FCI  
1. El Consejo de Política Fiscal y Financiera acuerda fijar, con efecto a partir de 1992, el porcentaje al que se refiere el artículo 2.3 de la Ley 29/1990, de 26 de diciembre, en el 35 por ciento.  
2. Excepcionalmente, para 1992 el volumen del FCI será de 128.844,9 millones de pesetas, que corresponde a la cantidad que figuraba para el FCI en los presupuestos generales del estado para el aÑo 1991.  
3. Para 1993 y aÑos siguientes, la aplicación de la regla contenida en el punto 1 de este epígrafe no podrá resultar en un volumen del FCI inferior al de 1992.  
IV. Fondo para la nivelación de los servicios públicos fundamentales  
IV.1 Recursos del artículo 15 de la LOFCA  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera acuerda que el Grupo de Trabajo creado en la sesión celebrada el día 7 de noviembre de 1986 deberá emitir, antes del día 30 de junio de 1992, un informe sobre la aplicación del artículo 15 de la LOFCA.  
Dicho informe hará referencia a la definición de los servicios fundamentales y a los procedimientos técnicos que permitan identificar sus costes reales en cada territorio, así como a las posibles prioridades en cuanto a la aplicación del mecanismo de nivelación.  
Concluido este informe, previo acuerdo del Consejo de Política Fiscal y Financiera, se aplicarán los mecanismos financieros previstos en dicho artículo 15 el 1 de enero de 1993.  
V. Financiacióon de los gastos de las prestaciones sanitarias  
V.1 Financiación de los gastos de las prestaciones sanitarias  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera acuerda crear un grupo de trabajo que examinará las disfunciones que los procesos de presupuestación y liquidación de los gastos de las prestaciones sanitarias introducen en la financiación de las comunidades autónomas y propondrá las medidas correctoras adecuadas antes del 30 de junio de 1992.  
ANEXO I  
Grupo Técnico sobre la Normalización de la Información Contable  
- Mandato del Grupo de Trabajo del Consejo de Política Fiscal y Financiera.- Información contable normalizada.  
Mandato al Grupo Técnico sobre Normalización de Estados de Información Contable  
El Consejo de Política Fiscal y Financiera, órgano de coordinación de los responsables de las finanzas de la administración estatal y de las administraciones autonómicas, requiere, para el mejor ejercicio de sus funciones, de la información económica, financiera y presupuestaria emanada de las distintas administraciones en él representadas por lo que es preciso que éstas remitan, con carácter periódico, determinados estados de información contable.  
Para que esta transmisión de información contable sea útil y pueda cumplir su finalidad es preciso, como requisito sine qua non acordar entre todas las partes un método y unos procedimientos normalizados de manera que la información que se remita sea homogénea en contenido y estructura y, por tanto, los estados sean susceptibles de comparación.  
Para lograr esta normalización se acuerda crear un grupo de trabajo, presidido por la interventora general de la administración del Estado y compuesto por los interventores generales de las diecisiete comunidades autónomas, con el mandato de consensuar la estructura y definiciones de los necesarios estados de información contable que se determinen, así como la periodicidad con que deben remitirse.  
El Grupo deberá realizar sus trabajos en orden a determinar los siguientes aspectos:  
- Ambito subjetivo al que deben referirse los estados. Es decir, identificar respecto de cuales de los distintos órganos y entes que integran cada administración debe remitirse información.  
- Ambito objetivo. Es decir, qué tipo de información debe remitirse y en qué forma debe presentarse, concretando:  
\* Estados a suministrar.  
\* Estructuras de presentación de la información así como niveles de agregación.  
- Magnitudes que deben obtenerse y acuerdo sobre el procedimiento de cuantificación. En este punto deberán fijarse cuales son aquellas magnitudes económicas, financieras o presupuestarias más significativas.  
En cada uno de ellos, el grupo de trabajo deberá tener presente las siguientes consideraciones:  
1. Entidades que se deben considerar  
En lo que respecta a la delimitación subjetiva y como punto de partida se incluirá a la administración general. Los organismos autónomos y entes con estatuto jurídico propio deberán analizarse caso por caso en función de su relevancia y actividad y, en todo caso, se incluirán los servicios de Seguridad Social en aquellas comunidades autónomas que los tengan transferidos.  
Sería admisible que en un primer estadio y a efectos de la negociación en curso, el grupo de trabajo presente la información meramente agregada. Esto no excluye, si el Consejo de Política Fiscal y Financiera lo estima necesario, el mantenimiento de las reuniones a fin de lograr la presentación de información debidamente consolidada, con especial atención a las transferencias y subvenciones "intragrupo". El grupo de trabajo deberá considerar la posibilidad de integrar en la consolidación de los estados de ejecución del presupuesto el sector público empresarial.  
2. Estados que se deben suministrar  
2.1 Ejecución del presupuesto de gastos  
2.2 Ejecución del presupuesto de ingresos  
2.3 Balance de comprobación de sumas y saldos  
2.4 Balance de situación  
2.5 Detalle del endeudamiento  
2.6 Cuenta financiera en términos de caja  
3. Magnitudes que se deben obtener   
Los estados citados habrán de presentarse con el detalle suficiente para suministrar las siguientes magnitudes:  
1. Ingresos y pagos realizados con cargo a los capítulos 1 a 7 de los presupuestos de ingresos y gastos, a nivel de capítulos, excepto el 4 y 7 que lo serán a nivel de artículo.  
2. Ingresos y pagos no presupuestarios de carácter no financiero.  
3. Intereses derivados de los distintos tipos de deuda, desglosados según tipo de deuda, por vencimiento (a menos y a más de un aÑo), y según su carácter (implícitos o explícitos)  
4. Déficit o superávit de caja no financiero  
5. Capacidad o necesidad de financiación (saldo de la cuenta de capital de la contabilidad nacional)  
6. Situación de la deuda y préstamos en circulación  
4. Procedimientos de cuantificación e imputación  
El Consejo encomienda al grupo de trabajo la necesidad de que adopte un acuerdo acerca de los procedimientos de imputación y presentación de la información, a fin de que las mencionadas magnitudes sean homogéneas y comparables.  
5. Calendario  
El cierre del proceso de negociaciones en curso precisa, ineludiblemente, que se disponga de un mínimo de información.  
A este efecto, el grupo de trabajo adoptará, en plazo de una semana, los acuerdos necesarios para definir los criterios, magnitudes y estados citados en los apartados anteriores.  
En plazo de dos semanas, habrá de presentarse la siguiente información, por parte de cada una de las administraciones afectadas, y referida a la liquidación del ejercicio de 1990 y previsión de liquidación de 1991:  
- Ejecución del presupuesto de gastos: obligaciones reconocidas y pagos realizados.  
- Ejecución del presupuesto de ingresos: derechos reconocidos e ingresos realizados.  
- Necesidad de financiación  
- Carga de intereses (desglosada en implícitos y explícitos).  
- Deuda viva (desglosada en: con vencimiento a menos de 1 aÑo y con vencimiento a más de 1 aÑo).  
- Amortizaciones realizadas.  
A medio plazo, el grupo de trabajo continuará desarrollando sus tareas hasta el cumplimiento de todos los objetivos propuestos en el presente documento. Asimismo, el grupo de trabajo prestará especial atención a las posibilidades de territorialización de la inversión pública de la administración central.  
Información Contable Normalizada  
Indice de la informacion solicitada  
Cuadro 1 Liquidación del presupuesto de gastos de la comunidad autónoma (administración general).  
Cuadro 2 Liquidación del presupuesto de ingresos de la comunidad autónoma (administración general).  
Cuadro 3 Pagos totales de la comunidad autónoma (administración general).  
Cuadro 4 Ingresos totales de la comunidad autónoma (administración general).  
Cuadro 5 Liquidación del presupuesto de gastos de los organismos que gestionen competencias de la Seguridad Social.  
Cuadro 6 Liquidación del presupuesto de ingresos de los organismos que gestionen competencias de la Seguridad Social.  
Cuadro 7 Liquidación del presupuesto de gastos de los organismos autónomos de carácter administrativo (excepto los organismos de Seguridad Social).  
Cuadro 8 Liquidación del presupuesto de ingresos de los organismos Autónomos de carácter administrativo (excepto los organismos de Seguridad Social).  
Cuadro 9 Situación de la deuda y préstamos en circulación.  
Cuadro 10 Cálculo de la necesidad (-) o capacidad (+) de financiación.  
Cuadro 11 Liquidación del presupuesto de gastos de los organismos autónomos comerciales.  
Cuadro 12 Liquidación del presupuesto de ingresos de los organismos autónomos comerciales.  
Cuadro 13 Resumen de los pagos totales de la comunidad autónoma.  
Cuadro 14 Resumen de los pagos totales de organismos que gestionen competencias de Seguridad Social.  
Cuadro 15 Resumen de los ingresos totales de la comunidad autónoma.  
Cuadro 16 Resumen de los Iigresos totales de organismos que gestionen competencias de Seguridad Social.  
Notas al cuadro n.º 1  
(1) Excepto los Organismos Autónomos que gestionen competencias transferidas sobre Insalud e Inserso.  
(2) y (4) Aquellas comunidades autónomas en las cuales los gastos relativos al Insalud figuren dentro del Presupuesto de la comunidad deberá eliminarse de cada capítulo presupuestario los gastos correspondientes al mismo y por el importe total de los gastos corrientes (capítulos 1 a 4 ambos inclusive) se consignará como una transferencia corriente que figurará de forma separada en el capítulo 4º «A OO.AA.AA. (Insalud)» y por el importe total de los gastos de capital (capítulos 6 y 7) se consignará una transferencia de capital en el capítulo 7 «A OO.AA.AA. (Insalud)».  
(3) y (5) Se procederá igual que en el caso anterior cuando se trate de comunidades autónomas cuya gestión del Inserso no se lleve a cabo por un organismo autónomo administrativo dependiente de la propia comunidad.  
(6) Las comunidades autónomas que tengan organismos autónomos de carácter administrativo o de carácter comercial dentro de la administración general de la comunidad deberán eliminar, de cada capítulo presupuestario, los ingresos y gastos correspondientes a los citados organismos. La diferencia entre el total de ingresos y de gastos deberá consignarse como una transferencia al organismo autónomo administrativo o comercial, según proceda.  
Notas al cuadro nº 3:  
(1) Pagos efectuados durante el ejercicio con cargo a obligaciones reconocidas del Presupuesto corriente.  
(2) Pagos efectuados durante el ejercicio con cargo a obligaciones reconocidas en Presupuestos de aÑos anteriores.  
(3) Deben figurar los pagos pendientes de aplicación de operaciones no presupuestarias distribuidos por capítulos en función del concepto presupuestario donde vayan a aplicarse. En el caso de no poder efectuar el desglose por capítulos de las operaciones no presupuestarias, éstas se incluirán en «operaciones sin clasificar».  
Notas al cuadro n.º 4  
(1) Ingresos recaudados durante el ejercicio que correspondan a derechos reconocidos de Presupuesto corriente.  
(2) Ingresos recaudados durante el ejercicio que correspondan a derechos reconocidos de Presupuestos de aÑos anteriores.  
(3) Ingresos pendientes de aplicación de operaciones no presupuestarias distribuidos por capítulos en función del concepto presupuestario donde vayan a aplicarse. En el caso de no conocer el desglose de dichos ingresos, figurarán en «operaciones sin clasificar».  
Cuadro Nº 10  
Necesidad (-) o capacidad (+) de financiación  
Para la obtención de este indicador (saldo de la cuenta de capital de la contabilidad nacional) es necesaria la aplicación de los criterios establecidos en el Sistema Europeo de Cuentas Económicas Integradas (SEC), sistema de contabilidad nacional utilizado, tanto por la IGAE para la elaboración de las Cuentas de las Administraciones Públicas, como por el INE para la elaboración de la Contabilidad Nacional de EspaÑa.  
Como una primera aproximación para el cálculo de este indicador y sin necesidad de efectuar las cuentas de contabilidad nacional del SEC, se prodría realizar a través de las siguientes operaciones:  
(+) Derechos reconocidos ajustados por operaciones no financieras (capítulos 1 a 7 del presupuesto de ingresos), una vez excluidas los correspondientes al Fondo Nacional de Cooperación Municipal.  
(-) Obligaciones reconocidas ajustadas por operaciones no financieras (capítulos 1 a 7 del presupuesto de gastos), una vez excluidas las correspondientes al Fondo Nacional de Cooperación Municipal.  
(+) Ingresos pendientes de aplicación no financieros, que figuren en operaciones no presupuestarias y que no hayan sido considerados en derechos reconocidos ajustados. Esta partida debe recoger los ingresos no presupuestarios realizados cuyo destino sea algún concepto de los capítulos 1 a 7 de su presupuesto de ingresos.  
Por tanto, no deberán figurar aquellos ingresos pendientes de aplicación cuya titularidad corresponda a otros agentes. Por ejemplo, no deberán imputarse como ingresos propios las retenciones del IRPF, cotizaciones u otros cuyo destino sea el Presupuesto de Ingresos del Estado o de la Seguridad Social.  
(-) Pagos pendientes de aplicación no financieros que figuren en operaciones no presupuestarias y que no hayan sido considerados en obligaciones reconocidas ajustadas. Esta partida debe recoger los pagos no presupuestarios realizados cuyo destino sea algún concepto de los capítulos 1 a 7 de su presupuesto de gasto. Por tanto, no deberán figurar aquellos pagos pendientes de aplicación que se hayan efectuado por cuenta de otros agentes.  
ANEXO II  
Grupo Técnico sobre la Coordinación Presupuestaria  
- Mandato del Grupo de Trabajo del Consejo de Política Fiscal y Financiera.  
- Escenario de Consolidación Fiscal.  
Mandato al Grupo Técnico sobre Coordinacióon Presupuestaria  
Tomando como restricción externa las limitaciones a los déficits y al endeudamiento público que pudieran acordarse en el nuevo Tratado de las Comunidades Europeas, el grupo de trabajo sobre coordinación presupuestaria debería sentar las bases metodológicas para que, una vez conseguido el acuerdo sobre el método de financiación autonómica, fuese posible consensuar un escenario presupuestario, de ingresos, gastos y déficit, en el que:  
a) Se estableciese con la mayor claridad posible la situación de déficit y de endeudamiento, en términos de Contabilidad Nacional, de las administraciones públicas centrales y de cada una de las comunidades autónomas en los aÑos 1990 y 1991.  
b) Se delimitasen compromisos sobre la evolución del déficit y del endeudamiento de las administraciones públicas para el quinquenio 1992-1996.  
c) Se desglosasen los mencionados compromisos entre administraciones públicas centrales y comunidades autónomas.  
d) Se hiciese una desagregación a nivel de compromiso de cada comunidad autónoma.  
Asimismo, se otorga mandato al grupo de trabajo para que estudie los mecanismos de coordinación y seguimiento necesarios a fin de conseguir el cumplimiento de los compromisos antes mencionados.  
Por lo que respecta a la coordinación del endeudamiento de las comunidades autónomas, el grupo de trabajo debería:  
a) Estudiar lo previsto al respecto en la LOFCA  
b) Estudiar posibles formas de abordar el problema de la heterogeneidad de las distintas comunidades autónomas.  
c) Estudiar los méritos relativos de limitaciones a la carga de intereses y al saldo de deuda viva.  
Escenario de consolidación fiscal  
II..Voto particular que formula el consejero de Economía y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Canarias  
«La Comunidad Autónoma de Canarias comparte los objetivos generales del acuerdo sobre el sistema de financiación autonómica en el período 1992-1996, en la perspectiva de la Unión Europea, según los acuerdos de Maastricht.  
No obstante, no puede suscribir el acuerdo tal y como está redactado, por varias razones:  
a) Porque entiende que con la financiación que para el quinquenio se le asignaä no se cumple el principio enunciado en el artículo 138 de la Constitución EspaÑola de garantía por el Estado de la realización efectiva del principio de solidaridad "atendiendo en particular a las circunstancias del hecho insular". Efectivamente, la financiación asignada por insularidad se reduce relativamente en un 40 por ciento respecto a la existente en el sistema vigente hasta 31 de diciembre de 1991.  
b) Porque se le ha asignado para inversión nueva un incremento en tres aÑos de solamente 1.564,6 millones de pesetas de 1990. Sigue sin tenerse en cuenta que al declarar la Constitución EspaÑola en su artículo 149.1.24 competencia exclusiva del Estado "las obras públicas cuya realización afecte a más de una comunidad autónoma", el carácter insular ha determinado que Canarias haya quedado marginada de las grandes inversiones estatales en carreteras y otros medios de transporte terrestre, sin que esta competencia haya sido objeto de valoración ni, por lo tanto, se le hayan asignado estos recursos específicos derivados de la singularidad del hecho insular.  
Canarias sigue sin recibir en el nuevo sistema propuesto recursos para poder ejercitar esta competencia básica para lograr un nivel de desarrollo suficiente. Al mismo tiempo, sigue marginada de los grandes planes de inversión del Estado como si se interpretara la especial atención a las circunstancias del hecho insular en sentido negativo y no en el de solidaridad entre las nacionalidades y regiones de EspaÑa, principio básico de unidad de la Nación, enunciado en el artículo 2 de la Constitución EspaÑola.  
c) Porque habiendo previsto la Ley 20/1991, de 7 de junio, de modificación de los aspectos fiscales del Régimen Económico Fiscal de Canarias, en vigor desde el 1 de julio del pasado aÑo, la elaboración de planes de inversión conjuntos administración central y Canarias, con reflejo en los presupuestos generales del estado, este mandato legal permanece sin cumplirse hasta la fecha.  
Respecto al texto del acuerdo que se ha presentado a consideración del Consejo de Política Fiscal y Financiera el 20 de enero de 1992, el Gobierno de Canarias entiende, que tal y como está redactado, no se habilitan recursos suficientes para atender a las demandas razonables de nuestras gentes para inversión nueva. Esto significa que, de no plantearse en la comisión mixta las modificaciones precisas, se verá obligada a cubrir sus necesidades de financiación con plena autonomía, sin que pueda quedar comprometida en unos escenarios de convergencia presupuestaria que impidan a la comunidad autónoma cumplir sus objetivos razonables de gobierno.  
 Por todo lo anterior, Canarias da su voto negativo al acuerdo sobre financiación propuesto.  
 Canarias también, manifiesta su deseo de que, a través de la negociación con la administración del Estado y en el seno de la comisión mixta, único órgano realmente decisorio, pueda alcanzarse un acuerdo satisfactorio que permita a la comunidad autónoma suscribir el conjunto de medidas de coordinación y convergencia derivadas del acuerdo estudiado por el Consejo de Política Fiscal y Financiera en el día de la fecha dentro de los intereses generales del Estado.  
III.Declaracion interpretativa del consejero de Economía y Finanzas de la Comunidad Autónoma de CataluÑa  
La Generalidad de CataluÑa viene reclamando desde hace tiempo y considera esencial, que el sistema de financiación autonómica incluya a partir de ahora un factor importante de corresponsabilidad fiscal. Es en base a esta afirmación, y bajo este supuesto, en espera de su definitiva confirmación en los plazos definidos en el acuerdo, que la Generalitat acepta el método para la aplicación del sistema de financiación propuesto. La Generalitat confía que la corresponsabilidad fiscal va a permitir un mayor grado de autonomía financiera y por ello concede la mayor importancia a los resultados del grupo de trabajo creado para su definición.  
 A mayor abundamiento, nuestra aceptación es un sí al método propuesto en la medida en que el informe emitido por el grupo de trabajo, antes del 30 de junio de 1992, establezca la correspondencia entre el esfuerzo fiscal y la participación territorial en el IRPF para que el Consejo de Política Fiscal y Financiera acuerde asignar a las comunidades autónomas, a partir del 1 de enero de 1993, la correspondiente participación en el Impuesto.  
 En realidad el acuerdo propuesto a la aprobación del Consejo de Política Fiscal y Financiera deja abiertas una serie de incógnitas que sólo durante los próximos meses serán definidas con precisión. La aceptación del método para la aplicación del sistemaä de financiación se hace sobre la base de que estos temas pendientes se resolverán en términos de pleno respeto de la autonomía política del Parlamento de CataluÑa y del Gobierno de la Generalitat.  
IV. Voto particular que formula el consejero de Economía, Hacienda y Presupuesto de la Comunidad Autónoma de Cantabria  
La Ley 31/1991, de Presupuestos Generales del Estado para 1992, designa, de acuerdo con la disposición transitoria tercera de la Ley 29/1990, de 26 de diciembre, qué comunidades autónomas serán beneficiarias del Fondo de Compensación Interterritorial en el ejercicio 1992, sin que entre ellas figure Cantabria.   
Es de hacer notar que en el Acuerdo adoptado en el seno del Consejo de Política Fiscal y Financiera, en su reunión del día 21 de febrero de 1990, no se recogía la previsión, que con posterioridad se plasma en la Ley 29/1990, de que por la Ley de Presupuestos Generales del Estado se designarán las comunidades autónomas beneficiarias del FCI, como puede comprobarse en el acta que fue aprobada en la reunión del Consejo del día 6 de noviembre de 1991, por lo que, en principio, la Ley no cumplió con el espíritu del Acuerdo precitado, del cual parecía desprenderse que seguiría siendo el Consejo de Política Fiscal y Financiera el que designaría las comunidades beneficiarias del Fondo en cada ejercicio, al igual que se hizo para 1990 y 1991.  
El artículo 5 de la Ley 29/1990, del Fondo de Compensación Interterritorial define las variables que intervienen en su distribución, seÑalándose en el punto número 2 que "para el Valor AÑadido Bruto, la población, el número de parados y el número de activos, se tomarán los valores medios de los últimos cinco aÑos disponibles, según las estimaciones efectuadas por el INE".  
Las últimas estimaciones del INE son las reflejadas en el cuadro número 1, que recoge la serie homogénea de VAB p.m. per cápita del aÑo 1985 al 1988.  
Puede apreciarse que hay seis comunidades autónomas (Asturias, Canarias, Cantabria, Castilla y León, Comunidad Valenciana y Murcia) que rondan la media nacional, si bien con tendencias muy diferentes: unas decrecientes (Asturias, Cantabriaä y Castilla y León), otras estacionarias (Comunidad Valenciana y Murcia) y otra creciente (Canarias).  
El cuadro número 2 refleja el VAB p.m. per cápita, en sus valores medios para el período 1985 a 1988, donde se puede comprobar que Canarias y la Comunidad Valenciana superan a Cantabria.  
Ya en la reunión del Consejo de Política Fiscal y Financiera celebrada el 18 de noviembre de 1991 expusimos la necesidad de incluir a Cantabria como beneficiaria del Fondo, por el grave perjuicio que se nos estaba ocasionando.  
En definitiva, por medio del presente escrito pretendemos manifestar nuestra queja ante el Consejo de Política Fiscal y Financiera y ante el propio Ministerio de Economía y Hacienda, a la vez que solicitamos nuestra inclusión en el FCI.  
Por lo que, de conformidad con lo establecido en el artículo 10.2 del Reglamento de Régimen Interior del Consejo, se publica para general conocimiento.  
Madrid, 30 de junio de 1995.- El presidente del Consejo de Política Fiscal y Financiera de las Comunidades Autóonomas: Pedro Solbes Mira, ministro de Economía y Hacienda.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI