Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2842, del 07-10-1996 (1996/839474)

RESOLUCIÓ de 26 d'agost de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, a favor de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume de Vila-real (Castelló).
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   2842

Data del DOGV
:   07-10-1996

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1996/839474

CVE


Data del document
:   26-08-1996

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIó de 26 d'agost de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, a favor de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume de Vila-real (Castelló).   
Vist l'informe emés pel Servei de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, favorable a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume, a Vila-real (Castelló).  
Atés el que disposen l'article 9 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, i l'11 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la dita Llei, la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana ha resolt:  
Article 1  
Incoar l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, a favor de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume, a Vila-real (Castelló).  
Article 2  
De conformitat amb el que disposa l'article 12.1. del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, descriure el bé objecte de la incoació, per tal d'identificar-lo i delimitar-hi la zona afectada, en els annexos que s'adjunten a aquesta resolució.  
Així mateix, queden afectats per aquesta incoació els béns mobles que s'indiquen en l'annex II.  
Article 3  
Seguir amb la tramitació de l'expedient segons les disposicions vigents.  
Article 4  
Traslladar aquesta resolució a l'alcalde-president de l'Ajuntament de Vila-real i fer-li saber que, d'acord amb el que estableix l'article 19 en relació amb l'11 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, la realització d'obres en el monument que es pretén declarar o en l'entorn haurà de ser autoritzada per la Direcció General de Patrimoni Artístic. Aquesta autorització també serà preceptiva per a col·locar qualsevol classe de rètol, senyal o símbol en façanes o en cobertes.  
Article 5  
Que, d'acord amb el que disposa l'article 12.2. del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, es notifique aquesta resolució als interessats, als efectes oportuns, i al Registre General de Béns d'Interés Cultural, perquè en faça l'anotació preventiva.  
Article 6  
Que aquesta resolució amb els annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
Resolució que es fa pública als efectes oportuns.  
València, 26 d'agost de 1996.- La directora general de Patrimoni Artístic: Carmen Pérez García.  
ANNEX I  
Descripció històrica i artística  
El projecte original i la direcció de la primera fase (1753) són de Joan J. Nadal (Belchite, 1690? / Vila-real, 1763). La va continuar Cristòfol Ayora, que el 1775, amb informes de Josep Bueso i Tomàs Gregori, es va encarregar del revestiment. El 1775, Antoni Gilabert i Llorenç Lahoz visuren la cúpula. El 1777, Josep Vergara en va supervisar els dissenys i els aprovà. El 1779, es finalitza l'obra. El 1784, la Reial Acadèmia de Sant Carles encarrega, a Bartomeu Ribelles, un pla de decoració de l'església. El 1785, Vicent Gascó continuà l'obra de Ribelles, i va traçar i dirigir la capella de la comunió.  
L'espai de l'església és conjunció de dues plantes: una centralitzada i una de saló. La central, amb tres exedres poligonals, forma l'absis i els braços del creuer, i s'obri a l'espai columnari de tres naus de 22 m d'alcària, separades per huit pilars de secció quadrada i cimaci sobre capitell corinti, del qual arranquen quatre arcs faixons. La central té volta de bocateula, i les laterals d'aresta. Al creuer s'eleva la cúpula sobre un tambor amb huit finestrals d'arc rebaixat. La coberta, de teula blava envernissada, conforma perfil ogival.   
A l'absis hi ha quatre portes que condueixen al transsagrari, a la capella de la Comunió i a la sagristia. La sagristia és rectangular, coberta amb cúpula oval, recolzada en mènsules de rocalla. Damunt de la sagristia es troba l'aula capitular. La capella de la Comunió és centralitzada, quadrada, i el seu absis forma segment circular i es cobreix de volta bufada radial. Els pilars són d'ordre corinti, amb el fust enfonsat adossat a les cantoneres d'estil academicista. Al nivell superior, doble fris i barana perimetral. L'altar és de marbre jaspiat. El retaule té columnes corínties i frontó partit corb amb dos àngels adoradors que emmarquen un baix relleu amb una últim sopar. La tela bocaporta és un calvari del 1857. A les naus laterals, a través d'un arc de mig punt, s'obrin huit capelles, de secció rectangular, que són obra, majoritàriament, del 1849-1856, segons traces de J. Cuenca. A la nau lateral dreta, les dedicades a sant Llorenç i la Mare de Déu dels Dolors, a sant Pere i sant Miquel, a la Divina Aurora, a la Mare de Déu del Rosari i Crist jacent. A la nau esquerra: a sant Antoni i sant Isidre, al Cor de Jesús i la Mare de Déu del Carme, a la Puríssima i sant Pasqual, a sant Josep i la Sagrada Família. Tots els altars tenen escultures i talles de Josep Ortells, J. F. Fuster, Ponsoda, Amorós i Llorens Poy.  
Els murs són de maçoneria, i la façana principal, que imita carreus, té un coronament mixtilini. La coberta és de dos vessants a la nau central i de cobert a les laterals, suportada per dues fileres de quatre pilastres cadascuna, amb capitell compost, damunt del qual té un entarimat que actua de cimaci. El pedestal, de 4 m d'alt, és de marbre color beix. Compta, a més, amb setze pilars adossats a la paret, decorats amb superposició d'angles. L'altar major, d'estil neoclàssic, és obra del 1829-1832 atribuïda a Joan Marzo. Damunt de l'àtic hi ha dos àngels que subjecten un medalló de corder sobre ara i la inscripció «Haec Esta Lama Domus Dei». Davant de l'altar, adossades a dues columnes, dues trones sobre balustrades de marbre. Als peus de la nau, s'eleva el cor sobre arquitectura coríntia amb baldaquí d'entrada, que és de fusta amb plafons decorats i figuració rococó. A l'exterior s'obrin quatre portalades. La principal, amb obertures allindanades i motluratge. La porta i el cancell són obra del 1802. Dos pilars de fàbrica, amb una obertura mixtilínia, caracteritzen l'accés a l'epístola. La de l'evangeli, té dues columnes faixades i obertura allindanada. El segon cos, inacabat, hauria dut una edícula. La portada de la capella de la Comunió, de pedra plana, té pilars toscans, fornícula superior i frontó triangular. La porta està coberta i decorada amb fulles de metall.   
La torre del campanar és obra del 1682-1703, segons traça d'Agustí Maiquez, i està situada a l'esquerra de la façana principal. Es va unir a l'arxiprestal a mitjan segle XIX, de forma forçada, a la torre de 42 m d'alçària i 9 m de costat a la base. És de pedra tallada de Borriol i Benadressa, amb un primer cos quadrangular fins la primera cornisa, i als angles de les cantoneres, quatre pinacles; el segon cos és octogonal i cornisa fins el coronament. A l'interior, quatre habitacions, una per al rellotge. La façana principal es completa amb una placeta en U, tancada amb una reixa de 1924.  
ANNEX II  
Béns mobles  
1. Pintura   
1.1. Destaca la col·lecció pictòrica del pintor Paolo di San Leocadio, ca. 1513-1519.  
1.1.1. A la sagristia, el retaule d'El Salvador, pintura a l'oli, tremp i pa d'or de 2,87 x 3,49 m, integrat per:   
1.1.1.1.Anunciació, situada en l'espiga del retaule, de 0,68 x 0,66 m.   
1.1.1.2. Cinc taules de la predel·la del retaule, de 0,45 x 0,41 m: Sant Enterrament, Crucifixió, Flagel·lació del Senyor, Oració de l'hort i Pietat.  
1.1.1.3. El Salvador, al carrer central del retaule, de 2,27 x 0,66 m.  
1.1.1.4 Santa úrsula, de 2,27 x 0,53 m, al carrer lateral esquerre del cos central.   
1.1.1.5. Santa Eulàlia, de 2,27 x 0,53 m, al carrer lateral dret del cos central.   
1.1.1.6. Quatre taules, a les polseres laterals, de 0,57 x 0,26 m: Sant Francesc d'Assís, Sant Gil Abad, Sant Joan Baptista i Sant Sebastià.   
1.1.1.7. Dues taules més reduïdes, de 0,48 x 0,26 m: Santa àgata i Santa Llúcia.  
1.1.1.8. Dues taules, Santa Margarida i Santa Bàrbara, de 0,26 x 0,35 m.  
1.1.2.Sis taules a l'oli d'1,47 x 1,29 m: La batalla de Clavijo, Sant Jaume davant d'Herodes Agripa, El fèretre de l'Apòstol davant de la reina Lupa, La degolla de Sant Jaume, El miracle del jove Jacob i Sant Jaume predicant.  
1.2. De Joan de Joanes, ca. 1565, Sant Vicent Ferrer, taula a l'oli, a la sagristia, d'1,70 x 1,32 m.  
1.3. De Josep Vergara, ca. 1780:  
1.3.1. Pintures murals al fresc de les petxines de la cúpula: Conversió de Filet; Hermògenes dut pels dimonis a la presència de sant Jaume, Sant Jaume davant d'Herodes Agripa, Martiri de sant Jaume.  
1.3.2. El sacrifici d'Abraham, a l'imafront de la capella de la Comunió, de 2,40 x 2,00 m, ca. 1795.  
1.3.3. Els Evangelistes, ca. 1795, pintures murals al fresc a les quatre llunetes de la capella de la Comunió: Sant Lluch, Sant Mateu, Sant Joan i Sant Marc; totes d'1,85 x 1,85 m.  
1.3.4. Triomf de l'Eucarístia, ca. 1795, a la capçalera de la capella de la comunió, de 4,50 x 9,00 m.  
2. Escultura  
2.1. Trona, ca. 1790, de marbre, fusta i daurat, de 4,00 x 1,30 x 1,30 m a la nau central.   
2.2. Rentamans, ca. 1790, de marbre, de 2,20 x 1,10 x 0,49 m, a la sagristia.   
2.3. Tres cancells, ca. 1790, dos al creuer, de 7,50 x 3,10 x 2,80, i un a l'entrada, als peus del temple, de 6,50 x 3,10 x 2,30 m.   
2.4. Anagrama de Jesús entre àngels, ca. 1795, d'1,10 x 2,00 x 0,15 m, de maçoneria, talla i pa d'or. Al cor.   
2.5. àngel amb atributs del martiri, ca. 1870, a l'àtic del retaule de Sant Llorenç, de talla i guix, d'1,10 x 1,45 x 0,08 m.   
2.6. àngel portador de fosa en bronze ca. 1900 de 0,68 x 0,18 x 0,25 m. Al Museu Arxiprestal.   
2.7. Crist de la Confraria de la Puríssima Sang, ca. 1650. Talla en fusta de 0,50 x 0,34 x 0,07 m.  
2.8. Els emblemes escultòrics en relleu entre 1795 i 1850: Corder Pasqual d'1,70 x 2,15 x 0,17 m, a la porta de la capella de la comunió; el Pelicà eucarístic a la porta de la dita capella d'1,70 x 2,15 x 0,17 m; Carràs de raïm a l'àtic de la porta d'accés a la capella de la Comunió, 1,70 x 2,15 x 0,17 m; el de Sant Josep en el seu retaule de 2,40 x 2,30 x 0,25 m i el de l'Esperit Sant de 2,40 x 2,40 x 0,25 m en àtic de retaule de la Mare de Déu del Rosari.   
2.9. Sagrari, ca. 1798 de marbre, bronze, talla i pa d'or de 14,00 x 6,00 x 1,60 m.  
3. Instruments musicals  
3.1. Orgue, sobre la porta de la sagristia, de fosa talla i daurat del s. XVIII, ca. 1795, de 4,50 x 3,00 x 1,15 m.   
3.2. Orgue Major sobre el cor del temple, de fosa i talla, de ca. 1900, amb 4,00 x 4,00 x 1,00 m.  
4. Orfebreria  
4.1. Creu processonal, d'argent repussat, cisellat, burinat i fosa, un poc sobredaurada; ca. 1710, de 0,91 x 0,67 x 0,18 m.  
4.2. Custòdia d'argent repussat cisellat i fosa de 1480. Obra de Francisco Cetina, d'1,09 x 0,43 x 0,33 m.   
4.3. Copó-arqueta d'argent repussat, cisellat i fosa sobredaurada, ca. 1520, de 0,52 x 0,29 x 0,22 m.   
4.4. Calze d'argent de fosa, cisellat i burinat, ca. 1670, de 0,22 x 0,15 x 0,15 m.   
4.5. Calze d'argent de fosa, cisellat i burinat, de 0,22 x 0,15 x 0,15 m.  
4.6. Encenser d'argent, cisellat i burinat, ca. 1670 de 0,18 x 0,13 x 0,13 m.  
5. Ornaments litúrgics  
5.1. Casulla de seda i or en l'antic transsagrari, ca. 1580, d'1,25 x 0,82 cm.   
5.2. Casulla de seda i or, amb les dues cares brodades, l'anvers i el revers, al Museu Arxiprestal, ca. 1880 d'1,32 x 1,45 cm.   
5.3. Casulla de seda i or brodada, ca. 1890, d'1,00 x 0,78 cm.   
5.4. Dalmàtica de seda i or brodada en el Museu Arxiprestal ca. 1890 de 1,04 x 1,28 m  
5.5. Estola de seda i or brodada, al Museu Arxiprestal, ca. 1890, de 2,14 x 0,17 cm.  
I per últim, la campaneta de senyals i la seua instal·lació tradicional.  
ANNEX III  
àrea de protecció  
A) Justificació de la delimitació proposada  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume, a Vila-real, consisteix a incloure dins de la seua àrea els elements urbans següents:  
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, de manera que qualsevol intervenció que s'hi realitze puga afectar-lo tant visualment com físicament.  
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que en constitueixen l'entorn visual i ambiental immediat i on qualsevol intervenció que es realitze pot suposar una alteració de les condicions de percepció o del caràcter de l'espai urbà.  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les ennumerades abans i que constitueixen part del seu ambient urbà immediat.  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, tot i no tenir una situació d'immediatesa amb el BIC, n'afecten de forma fonamental la percepció.  
B) Descripció literal de la delimitació  
Origen: punt A, a l'extrem oriental de la façana de la casa Abadia.  
Sentit: horari.  
Línia delimitadora: Des de l'origen la línia delimitadora es dirigeix per l'eix del carrer Insa, uns 30 m, i trenca en sentit oest, tot introduint-se en l'illa de cases entre els carrers d'Insa, Sant Roc i Comte Albay, seguint la part de darrere de les edificacions que donen enfront del carrer de Sant Roc. Ix al carrer del Comte Albay, el travessa, i arreplega l'edificació que conforma el cantó d'aquest carrer amb el de Sant Antoni. Travessa el carrer de Sant Antoni i penetra en l'illa de cases per la part de darrere de les propietats amb façana al carrer del Comte Albay, fins eixir al carrer d'Ecce-Homo. Travessa el carrer d'Ecce-Homo, realitza un petit gir pel seu eix fins introduir-se en l'illa de cases següent, al nord-oest de l'anterior. Continua per la part de darrere de les edificacions amb frontera al carrer de la Comunió fins el núm. 118, inclòs, i ix per la mitgera oest d'aquesta edificació al carrer de la Comunió. Travessa en direcció nord-est el carrer de la Comunió i discorre per les mitgeres o part de darrere dels edificis amb façanes al carrer de l'Església i a la plaça de Colom. Des d'ací realitza diversos girs per a arreplegar les edificacions de l'actual mercat i jutjats i dependències de la casa Abadia per a eixir per la mitgera est d'aquesta última, al carrer de Sant Roc, en el punt d'origen A.  
C) Descripció gràfica  
Se n'adjunta pla.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2842, del 07-10-1996 (1996/839474)

RESOLUCIÓN de 26 de agosto de la Dirección General de Patrimonio Artístico de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia de la Generalitat Valenciana, por la que se incoa un expediente de declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la Iglesia Arciprestal de San Jaime de Villarreal (Castellón).
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   2842

Fecha DOGV
:   07-10-1996

Sección del DOGV
:   OTRAS DISPOSICIONES

Número del documento
:   1996/839474

CVE


Fecha del documento
:   26-08-1996

Organismo emisor
:   Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia

Tipo de documento
:   Resolución

RESOLUCIóN de 26 de agosto de la Dirección General de Patrimonio Artístico de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia de la Generalitat Valenciana, por la que se incoa un expediente de declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la Iglesia Arciprestal de San Jaime de Villarreal (Castellón).   
Visto el informe emitido por el Servicio de Patrimonio Arquitectónico y Medioambiental favorable a la incoación de expediente de declaración de bien de interés cultural con categoría de monumento de la Iglesia Arciprestal de San Jaime en Villarreal (Castellón).  
Considerando lo que disponen los artículos 9 de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico EspaÑol, y 11 del Real Decreto 111/1986, de 10 de enero, modificado por el Real Decreto 64/1994, de 21 de enero, de desarrollo parcial de dicha ley, la Dirección General de Patrimonio Artístico de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia de la Generalitat Valenciana ha resuelto:  
Artículo 1  
Incoar un expediente de declaración de bien de interés cultural, con la categoría de monumento, a favor de la Iglesia Arciprestal de San Jaime en Villarreal (Castellón).  
Artículo 2  
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 12.1 del Real Decreto 111/1986, de 10 de enero, modificado por el Real Decreto 64/1994, de 21 de enero, de desarrollo parcial de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico EspaÑol, describir para su identificación el bien objeto de la incoación, delimitando la zona afectada, en los anexos que se adjuntan a la presente resolución.  
Asimismo, quedan afectados por esta incoación los bienes muebles que se relacionan en el anexo II.  
Artículo 3  
Seguir con la tramitación del expediente según las disposiciones vigentes.  
Artículo 4  
Dar traslado de esta resolución al alcalde presidente del Ayuntamiento de Villarreal y hacerle saber que, de acuerdo con lo que establece el artículo 19 en relación con el 11 de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico EspaÑol, la realización de obras en el monumento que se pretende declarar o en su propio entorno deberá ser autorizada por la Dirección General de Patrimonio Artístico, así como que será preceptiva la misma autorización para colocar en fachadas o en cubiertas cualquier clase de rótulo, seÑal o símbolo.  
Artículo 5  
Que de acuerdo con lo que dispone el artículo 12.2 del Real Decreto 111/1986, de 10 de enero, modificado por Real Decreto 64/1994, de 21 de enero, de desarrollo parcial de la Ley 16/1985, se notifique esta resolución a los interesados , a los efectos oportunos, y al Registro General de Bienes de Interés Cultural para su anotación preventiva.  
Artículo 6  
Que la presente resolución con sus anexos se publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.  
Lo que se hace público a los efectos oportunos.  
Valencia, 26 de agosto de 1996.- La directora general de Patrimonio Artístico: Carmen Pérez García.  
ANEXO I  
Descripción histórico-artística  
El proyecto original y la dirección de la primera fase (1753) fue de Juan J. Nadal (Belchite, 1690 ?/ Villarreal ?, 1763). La continuó Cristóbal Ayora, que en 1775, con informes de José Bueso y Tomás Gregori, la revistió. En 1775, Antonio Gilabert y Lorenzo Lahoz, hicieron una visura de la cúpula. En 1777, José Vergara, supervisó diseÑos y los aprobó. En 1779, es terminada la obra. En 1784, la Real Academia de San Carlos encarga a Bartolomé Ribelles un plan de decoración de la iglesia. En 1785, Vicente Gascó continuó la obra de Ribelles y trazó y dirigió la capilla de la Comunión.  
Su espacio es conjunción de dos plantas: una centralizada y una de salón. La central, con tres exedras poligonales forma el ábside y brazos del crucero y se abre al espacio columnario de tres naves de 22 m de altura, separadas por ocho pilares de sección cuadrada y cimacio sobre capitel corintio, del cual arrancan cuatro arcos fajones. La central de bóveda de luneta y las laterales de arista. En crucero se eleva la cúpula sobre el tambor con ocho ventanales de arco rebajado. La cubierta de teja azul barnizada, conforma perfil ojival.   
En el ábside hay cuatro puertas que conducen al transagrario, a la capilla de la comunión y a la sacristía. La sacristía es rectangular, cubierta por una cúpula oval, apoyada en ménsulas de rocalla. Encima de la sacristía, se encuentra el aula capitular. La capilla de la comunión es centralizada, cuadrada, y su ábside forma segmento circular y se cubre de bóveda ahuecada radial. Los pilares son de orden corintio, fuste hundido adosado en cantoneras y estilo academicista. Arriba tiene doble friso y barandilla perimetral. El altar es de mármol jaspeado. El retablo con columnas corintias tiene frontón partido curvo con dos ángeles adoradores. Entre ellos bajorrelieve de la última Cena. El lienzo bocaporte del Calvario es de 1857 . En las naves laterales a través de un arco medio punto se abren ocho capillas, de sección rectangular, son obra, en su mayoría, de 1849-1856, según trazas de J. Cuenca. En la nave lateral derecha las dedicadas a San Lorenzo y Virgen de los Dolores, San Pedro y San Miguel, La Divina Aurora, Virgen del Rosario y Cristo yacente. En la nave izquierda: San Antonio y San Isidro, Corazón de Jesús y Virgen del Carmen, La Purísima y San Pascual, San José y la Sagrada Familia. Todos sus altares tienen esculturas y tallas de José Ortells, J.F. Fuster, Ponsoda, Amorós y Llorens Poy.   
Sus muros son de mampostería y la fachada principal que imita sillares, tiene remate mixtilíneo. La cubierta es a dos aguas en la nave central y de cobertizo en las laterales, soportada por dos hileras de cuatro pilastras cada uno, con capitel compuesto, encima del cual tiene un entarimado que actúa de cimacio. El pedestal de 4 m de alto es de mármol color beige. Cuenta además con dieciséis pilares adosados a la pared decorado con superposición de los ángulos. El altar mayor de estilo neoclásico es obra de 1829-1832 atribuida a Juan Marzo. Encima del ático hay dos ángeles que sujetan un medallón de cordero sobre ara e inscripción «Haec Esta Lama Domus Dei». Adosados a dos columnas ante el altar, dos púlpitos sobre balaustradas de mármol. Al pie de la nave, se eleva el coro sobre arquitectura corintia con baldaquino de entrada, de madera con plafones decorados con figuración rococó. Al exterior se abren cuatro portaladas. La principal, mixtilíneo, con vano adintelado y moldurado. La puerta y cancela son obra de 1802. Dos pilares de fábrica, con un vano mixtilíneo caracterizan el acceso de la epístola. La del evangelio, con dos columnas fajadas y vano adintelado. Inacabado su segundo cuerpo, hubiese llevado un edículo. La portada de la capilla de la comunión de piedra plana, tiene pilares toscanos, encima con hornacina y frontón triangular. La puerta está cubierta y decorada con hojas de metal .  
La torre del campanario es obra 1682-1703, según traza de Agustín Maiquez a la izquierda de la fachada principal. Se une a la Arciprestal a mediados del siglo XIX de forma forzada, rompiendo la esbeltez original de la torre de 42 m de altura y 9 m de lado en su base. Es de piedra tallada de Borriol y Benadressa con un primer cuerpo cuadrangular hasta la primera cornisa, y en ángulos de las cantoneras cuatro pirámides; segundo cuerpo octogonal y cornisa hasta su coronación. En su interior cuatro habitaciones, una para el reloj. La fachada principal se completa con placeta en U, cerrada con verja de 1924.   
ANEXO II  
Bienes muebles  
1. Pintura  
1.1 Destaca la colección pictórica del pintor Paolo di San Leocadio, ca. 1513-1519.  
1.1.1 En la sacristía el retablo de El Salvador pintura al óleo temple y pan de oro de 2,87 x 3,49 m integrado por:  
1.1.1.1. Anunciación, situada en la espiga del retablo, de 0,68 x 0,66 m.   
1.1.1.2. Cinco tablas de la predela del retablo, de 0,45 x 0,41 m: Santo Entierro, Crucifixión, Flagelación del SeÑor, Oración del huerto y Piedad.   
1.1.1.3. El Salvador en la calle central del retablo de 2,27 x 0,66 m.   
1.1.1.4. Santa úrsula de 2,27 x 0,53 m en la calle lateral izquierda del cuerpo central.  
1.1.1.5. Santa Eulalia de 2,27 x 0,53 m en la calle lateral derecha del cuerpo central;.   
1.1.1.6. Cuatro tablas de las polseras laterales de 0,57 x 0,26 m: San Francisco de Asís, San Gil Abad, San Juan Bautista y San Sebastián.  
1.1.1.7. Dos tablas más reducidas de 0,48 x 0,26 m: Santa águeda y Santa Lucía.   
1.1.1.8. Dos tablas, Santa Margarita y Santa Bárbara de 0,26 x 0,35 m.   
1.1.2. Seis tablas al óleo de 1,47 x 1,29 cm: La batalla de Clavijo, Santiago ante Herodes Agripa, El féretro del Apóstol ante de la reina Lupa, Degollación de Santiago, El milagro del joven Jacob y Santiago predicando.  
1.2. De Joan de Joanes ca. 1565, San Vicente Ferrer tabla al óleo en la sacristía con 1,70 x 1,32 m  
1.3. De José Vergara ca. 1780   
1.3.1 Pinturas murales al fresco en las pechinas de la cúpula: Conversión de Fileto; Hermógenes llevado por los demonios a la presencia de Santiago, Santiago delante de Herodes Agripa, Martirio de Santiago.  
1.3.2. El sacrificio de Abraham, en el imafronte de la capilla de la comunión de 2,40 x 2,00 m, ca. 1795.  
1.3.3 Los evangelistas, ca.1795, pinturas murales al fresco en los cuatro lunetos de la capilla de la comunión: San Lucas, San Mateo, San Juan y San Marcos, todas de 1,85 x 1,85 m.   
1.3.4. Triunfo de la Eucaristía, ca. 1795, en la cabecera de la capilla de la comunión, de 4,50 x 9,00 m.   
2. Escultura  
2.1 Púlpito ca. 1790 de mármol, madera y dorado de 4,00 x 1,30 x 1,30 m en nave central.   
2.2 Aguamanil ca. 1790 de mármol 2,20 x 1,10 x 0,49 m en sacristía.   
2.3 Tres canceles ca. 1790 dos en crucero de 7,50 x 3,10 x 2,80 m y uno en la entrada, a los pies del templo de 6,50 x 3,10 x 2,30 m.  
2.4 Anagrama de Jesús entre ángeles ca. 1795 de 1,10 x 2,00 x 0,15 m de masonería, talla y pan de oro. En el coro.  
2.5. ángel con atributos del martirio ca. 1870 en el ático del retablo de san Lorenzo de talla y yeso de 1,10 x 1,45 x 0,08 m.  
2.6. ángel tenante de fundición en bronce, ca. 1900 de 0,68 x 0,18 x 0,25 m en el Museo Arciprestal.   
2.7. Cristo de la Cofradía de la Purísima Sangre ca. 1650. talla en madera de 0,50 x 0,34 x 0,07 m.   
2.8 Los emblemas escultóricos en relieve entre 1795 y 1850: Cordero pascual de 1,70 x 2,15 x 0,17 m en puerta de capilla comunión , El Pelícano eucarístico en puerta de dicha capilla de 1,70 x 2,15 x 0,17 m. Racimo de uvas en ático puerta de 1,70 x 2,15 x 0,17 el de San José en su retablo de 2,40 x 2,30 x 0,25 m y el del Espíritu Santo de 2,40 x 2,40 x 0,25 m en ático de retablo de la Virgen del Rosario.   
2.9 Sagrario ca. 1798 de mármol, bronce, talla y pan de oro de 14,00 x 6,00 x 1,60 m.  
3. Instrumentos musicales  
3.1.órgano sobre la puerta de la sacristía, de fundición talla y dorado del s. XVIII ca. 1795 de 4,50 x 3,00 x 1,15 m   
3.2 órgano mayor sobre el coro del templo, de fundición y talla de ca. 1900 con 4,00 x 4,00 x 1,00 m  
4. Orfebrería  
4.1 Cruz procesional de plata repujada, cincelada, burilada y fundida, algo sobredorada ca. 1710 de 0,91 x 0,67 x 0,18 m.  
4.2.Custodia de plata repujada, cincelada y fundida de 1480 obra de Francisco Cetina de 1,09 x 0,43 x 0,33 cm.   
4.3 Copón-arqueta de plata repujado, cincelado y fundida sobredorada de ca. 1520 con 0,52 x 0,29 x 0,22 m.   
4.4 Cáliz de plata de fundición, cincelado y burilado ca. 1670 de 0,23 x 0,15 x 0,15 m  
4.5 Cáliz de plata de fundición, cincelado y burilado de 0,22 x 0,15 x 0,15 m.  
4.6 Incensario de plata , cincelado y burilado ca. 1670 de 0,18 x 0,13 x 0,13 m.   
5. Ornamentos litúrgicos  
5.1 Casulla de seda y oro en el antiguo transagrario ca. 1580 de 1,25 x 0,82 cm.   
5.2 Dos casullas de seda y oro bordadas en el Museo Arciprestal anverso y reverso bordado ca. 1880 de 1,32 x 1,45 m.   
5.3 Casulla de seda y oro bordada de ca. 1890 de 1,00 x 0,78 m.   
5.4 Dalmática de seda y oro bordada en el Museo Arciprestal ca. 1890 de 1,04 x 1,28 m  
5.5 Estola de seda y oro bordada en el Museo Arciprestal ca. 1890 de 2,14 x 0,17 m.   
Y por último la campanita de seÑales y su instalación tradicional.  
ANEXO III  
área de protección  
A) Justificación de la delimitación propuesta  
El criterio general seguido para la delimitación del entorno de protección de la Iglesia Arciprestal de San Jaime en Villarreal consiste en incluir dentro de su área los siguientes elementos urbanos:  
- Parcelas que limitan directamente con la que ocupa el BIC, pudiendo afectar al mismo tanto visual como físicamente cualquier intervención que se realice sobre ellas.  
- Parcelas recayentes al mismo espacio público que el BIC y que constituyen su entorno visual y ambiental inmediato y en el que cualquier intervención que se realice puede suponer una alteración de las condiciones de percepción del mismo o del carácter del espacio urbano.  
- Espacios públicos en contacto directo con el BIC y las parcelas enumeradas anteriormente y que constituyen parte de su ambiente urbano inmediato.  
- Edificaciones o cualquier elemento del paisaje urbano que aún no teniendo una situación de inmediatez con el BIC afecten de forma fundamental a la percepción del mismo.  
B) Descripción literal de la delimitación  
Origen: punto A, en el extremo oriental de la fachada de la casa Abadía  
Sentido: horario.  
Línea delimitadora: desde el origen la línea delimitadora se dirige por el eje de la calle de Insa, unos 30 m y quiebra en sentido oeste, introduciéndose en la manzana entre las calles de Insa, San Roque y Conde Albay, siguiendo las traseras de las edificaciones que dan frente a la calle San Roque. Sale a la calle del Conde Albay, la cruza y recoge la edificación que conforma la esquina de esta calle con la de San Antonio. Cruza la calle de San Antonio y penetra en la manzana por las traseras de las propiedades con fachada a la calle Conde Albay hasta salir a la calle del Ecce-Homo. Atraviesa la calle del Ecce-Homo, realizando un pequeÑo quiebro por su eje para introducirse en la siguiente manzana, al noroeste de la anterior, y seguir por las traseras de las edificaciones con frente a la calle Comunión hasta el n1 18, incluida, y salir por la medianera oeste de esta edificación a la calle Comunión. Cruza en dirección noreste la calle de la Comunión y discurre por las medianeras o traseras de los edificios con fachadas a la calle de la Iglesia y plaza de Colón. Desde aquí realiza varios quiebros para recoger las edificaciones del actual mercado y Juzgados y dependencias de la casa Abadía para salir por la medianera este de esta última a la calle San Roque en el punto de origen A.  
C) Descripción gráfica  
Se adjunta plano.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML