Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 3127, del 21-11-1997 (1997/11471)

Notificació de la Resolució de 31 de juliol de 1997, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   3127

Data del DOGV
:   21-11-1997

Secció del DOGV
:   ALTRES ANUNCIS - ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   1997/11471

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la Resolució de 31 de juliol de 1997, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports. [97/C11471]
  
D'acord amb l'article 59.4 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú es notifica al senyor Arturo Navarro Benítez la resolució del Conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports de 31 de juliol de 1997.
  
El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, de 31 de juliol de 1997, va adoptar la resolució que a continuació es transcriu:
  
«Vist l'expedient aplicador de sancions i per al restabliment de la legalitat urbanística, incoat al senyor Arturo Navarro Benítez per la realització d'obres no legalitzables consistents en la construcció d'una caseta d'eines de cultiu sense coberta, en el municipi d'Eslida (Castelló).
  
Antecedents de fet
  
Primer
  
El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, mitjançant resolució de 9 de juny de 1995, va disposar:
  
"1. Imposar al senyor Arturo Navarro Benítez (DNI 19.386.007) i al Víctor Masip Miravet (DNI 73.374.691), una sanció de multa, a cadascun d'aquests, de seixanta-sis mil quatre-centes cinquanta pessetes (66.450 PTA) com a autors responsables de la infracció urbanística objecte de l'expedient, el primer com a promotor de les obres i el segon com a empresari d'aquestes.
  
2. Ordenar la demolició de les obres executades, a càrrec de l'interessat i en el termini de tres mesos, amb advertència d'imposició de multes coercitives i d'execució subsidiària per al cas d'incompliment."
  
No consta que aquesta resolució fóra objecte de recurs contenciós administratiu, únic procedent contra ella, ni, per tant, que s'haja suspés l'execució de tal resolució.
  
Les obres a què fa referència la resolució són les executades en la parcel·la 70 del polígon 7 de la partida de El Cerro d'Eslida, consistents en caseta de 3,40 per 6,40 metres i altura mitjana de 2,90 metres, realitzada amb fàbrica de bloc de formigó, sense coberta, sobre les ruïnes d'un paller.
  
Aquestes obres, dutes a terme sense cap autorització prèvia ni cap llicència municipal, s'han construït en terrenys que les Normes Subsidiàries del Planejament d'Eslida classifiquen de sòl no urbanitzable protegit, zona d'especial protecció agrícola i paisatgística.
  
En aquest sentit, el 10 d'abril de 1995 el director general d'Urbanisme va denegar l'autorització prèvia per a la construcció de l'esmentada caseta d'eines de cultiu, a partir de l'informe desfavorable de la Direcció General d'Estructures Agràries i Desenvolupament Rural de la consellera d'Agricultura i tenir una superfície de parcel·la inferior a 10.000 metres quadrats, d'on resulta que aquestes obres no són legalitzables.
  
Segon
  
L'esmentada resolució es va notificar al senyor Arturo Navarro Benítez, promotor de les obres, el dia 20 de juny de 1995.
  
El dia 10 de març de 1997, el senyor Emilio Molina Manzana -denunciant en l'expedient aplicador de sancions que va acabar amb l'esmentada resolució- va presentar un escrit en aquesta Conselleria, en el qual s'indica que no s'ha donat compliment a la resolució i se sol·licita que es faça complir l'execució de l'enderrocament i el pagament de les sancions imposades.
  
Sol·licitat un informe a l'Ajuntament d'Eslida relatiu a l'execució de la demolició ordenada, aquesta entitat local informa, a través de l'arquitecte municipal, que en el dia més avall indicat no s'ha procedit a la demolició. L'esmentat dia és el 7 de maig de 1997.
  
D'altra banda, de la informació facilitada pel Servei de Coordinació Territorial de la Direcció General Urbanisme i Ordenació Territorial d'aquesta Conselleria, resulta que l'imputat, com a empresari, ha fet efectiu l'import de la sanció, però no ho ha fet el promotor d'aquestes, respecte del qual es continua expedient de constrenyiment.
  
Per tant, aquesta es constreny a l'execució subsidiària de l'ordre de demolició continguda en la resolució que s'ha mencionat.
  
Abans de resoldre sobre això, s'ha concedit audiència en l'expedient al senyor Arturo Navarro Benítez, promotor de les obres, mitjançant un escrit del Servei Territorial d'Urbanisme de Castelló, de 5 de juny de 1997, rebut per aquest el dia 13 següent, sense que en el termini de 15 dies concedits a l'efecte haja presentat cap al·legació.
  
Fonaments de dret
  
Primer
  
Els actes de les administracions públiques són immediatament executius, i aquestes poden procedir, després de l'advertència prèvia, a l'execució forçosa dels actes administratius, a través dels òrgans competents, excepte els casos de suspensió (articles 94 i 95 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú).
  
Sense perjudici del fet que més avant es facen les oportunes consideracions sobre la competència per a adoptar les mesures d'execució subsidiària procedents, és necessari ara reparar que es compleixen, en el present cas, les exigències processals d'aquests preceptes, cal saber:
  
1. La Resolució del conseller de 9 de juny de 1995, és un acte administratiu, dictat per un òrgan de l'administració en exercici de potestats administratives, per la qual cosa gaudeix de l'executivitat que la Llei li confereix.
  
2. L'esmentada resolució contenia en la seua part dispositiva l'advertència d'execució subsidiària, com resulta del text d'aquesta que s'ha transcrit en el primer dels antecedents de la present resolució. Aquella resolució va ser notificada a l'interessat i, per tant, conegut per aquest l'advertència que aquesta contenia.
  
3. No consta que s'haja sol·licitat -ni, en conseqüència, atorgat- la suspensió de l'execució de l'acte que ara es pretén executar.
  
4. Consta, en canvi, que l'obligat per l'acte administratiu no ha donat compliment a l'ordre de demolició que en aquest es contenia.
  
Segon
  
Examinada la procedència formal de l'execució forçosa de la Resolució de 9 de juny de 1995, és procedent determinar el mitjà que s'ha d'emprar en aquest sentit.
  
L'article 96 de la Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú estableix quatre mitjans d'execució forçosa, l'elecció dels quals, fundada en el respecte al principi de proporcionalitat, s'ha d'efectuar conforme a les regles que deriven dels articles 97 a 100 d'aquesta llei. Ara bé, aquestes regles s'han d'entendre modulades, en això que ací interessa, per allò que s'ha establit en la disposició addicional novena de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, Reguladora de l'Activitat Urbanística (LRAU), segons la qual «en el supòsit d'incompliment dels acords i de les resolucions, pels quals s'ordena la realització de les obres i els treballs necessaris per a la restauració de la realitat alterada o transformada, l'administració actuant podrà procedir, sense perjudici del recurs en últim terme a l'execució subsidiària a costa de l'infractor, a la imposició en aquest de multes coercitives, fins a un màxim de 10 de successives, amb periodicitat mínima mensual i per un import, cada vegada, del 10% del cost previst de les obres o dels treballs ordenats quan aquests consistisquen en la reposició de la realitat en el seu estat originari o del 5% del valor de l'obra la demolició de la qual s'haja ordenat amb un mínim de 100.000 pessetes».
  
De la disposició esmentada resulta que, davant l'incompliment de l'ordre de demolició:
  
a) S'elegeixen dos mitjans d'execució forçosa: l'execució subsidiària i la multa coercitiva.
  
b) S'estableix un règim de prioritats entre aquestes, de manera que la multa coercitiva es prefereix a l'execució subsidiària, que es configura com a «últim recurs».
  
Per tant, davant l'acreditat incompliment de l'ordre de demolició, en els termes i en el termini fixat en la resolució, és procedent la imposició de multes coercitives, que hauran de tenir com subjecte passiu en el promotor de les obres, el senyor Arturo Navarro Benítez, perquè aquest és l'obligat a la demolició, segons resulta de la mencionada resolució.
  
El càlcul de l'import de les multes coercitives s'ha d'efectuar conforme a les regles que resulten de l'esmentada disposició addicional novena, en la qual s'estableix un sistema alternatiu de càlcul que té com a base el cost dels treballs de reposició de la realitat en el seu estat originari o el del valor de l'obra la demolició de la qual s'ha ordenat. En aquest cas, com vulga que allò que s'ha ordenat és una demolició (i no una genèrica reposició de la realitat en el seu estat originari), el càlcul de la multa coercitiva s'haurà d'efectuar prenent com a base el valor de l'obra que s'ha de demolir que, segons la resolució que això va ordenar, és de 443.000 pessetes, de manera que l'import de cada multa coercitiva seria de 22.150 pessetes (5% de 443.000 pessetes). Però com vulga que la mateixa disposició addicional estableix que l'import mínim serà de 100.000 pessetes, cada vegada, aquest s'haurà d'establir.
  
Tercer
  
La Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú reserva l'execució forçosa dels actes administratius als òrgans competents, en cada cas, de les administracions públiques (article 95).
  
El Reglament d'Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana, aprovat pel Decret 77/1996, de 16 d'abril, assigna al conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, les atribucions següents, entre unes altres:
  
- Exercir les potestats autonòmiques de protecció i de restauració de la legalitat urbanística, per qualsevol títol de legitimació aplicable.
  
- Quantes competències urbanístiques de la Generalitat Valenciana no estiguen expressament atribuïdes a uns altres òrgans per del dit reglament.
  
L'adequada realització d'aquests atribucions exigeix que en la facultat substantiva seguisca l'executiva, perquè l'òrgan o autoritat que dicta un acte administratiu puga assegurar l'executivitat que la llei li confereix.
  
Per això, havent sigut el conseller qui va dictar l'acte l'execució forçosa del qual s'imposa, correspon també a ell l'adopció dels mitjans encaminats a això.
  
Vistos els preceptes legals citats i altres de general i pertinent aplicació, resolc:
  
Imposar al senyor Arturo Navarro Benítez una multa coercitiva per import de cent mil pessetes (100.000 PTA), sense perjudici d'imposar unes altres tantes successives fins a 10, amb periodicitat mínima mensual, com a mitjà d'execució forçosa, davant l'incompliment de la resolució de 9 de juny de 1995, per la qual se li va ordenar l'enderrocament de les esmentades obres no legalitzables, fins que complisca la seua obligació de demolir-les i sense perjudici, a més de la posterior execució subsidiària en la seua costa. En virtut d'allò que s'ha establit en la disposició transitòria novena de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, de la Generalitat Valenciana.
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, s'hi podrà interposar un recurs contenciós administratiu, davant de la Sala del Contenciosa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos, comptadors des del dia de la notificació o publicació d'aquesta resolució. Per a la interposició del mencionat recurs serà requisit imprescindible que amb caràcter previ el recurrent comunique a aquest òrgan la interposició del mateix, de conformitat amb allò que s'ha previst en els articles 57.2.f i 58 de la Llei Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa i en l'article 110.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú. Tot això, sense perjudici que s'hi puga exercitar qualsevol altre recurs que s'estime oportú.»
  
La present notificació és transcripció exacta de la resolució original que consta en l'expedient.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 3127, del 21-11-1997 (1997/11471)

Notificación de la Resolución de 31 de julio de 1997, del conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   3127

Fecha DOGV
:   21-11-1997

Sección del DOGV
:   OTROS ANUNCIOS - OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   1997/11471

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Conselleria de Obras Públicas,Urbanismo y Transportes

Tipo de documento
:   Anuncio

Notificación de la Resolución de 31 de julio de 1997, del conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes. [97/C11471]
  
De conformidad con lo establecido en el artículo 59.4 de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común se procede a la notificación a don Arturo Navarro Benítez de la Resolución del conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes de 31 de julio de 1997.
  
El conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, con fecha 31 de julio de 1997, adoptó la resolución que a continuación se transcribe:
  
«Visto el expediente sancionador y para el restablecimiento de la legalidad urbanística, incoado a don Arturo Navarro Benítez, por la realización de obras no legalizables consistentes en la construcción de una caseta de aperos de labranza sin cubierta, en el municipio de Eslida (Castellón).
  
Antecedentes de hecho
  
Primero
  
El conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, mediante resolución de 9 de junio de 1995, dispuso:
  
?1. Imponer a don Arturo Navarro Benítez (DNI 19.386.007) y a don Víctor Masip Miravet (DNI 73.374.691), una sanción de multa, a cada uno de ellos, de sesenta y seis mil cuatrocientas cincuenta pesetas (66.450 PTA) como autores responsables de la infracción urbanística objeto del expediente, el primero como promotor de las obras y el segundo como empresario de las mismas.
  
2. Ordenar la demolición de las obras ejecutadas, a costa del interesado y en el plazo de tres meses, con apercibimiento de imposición de multas coercitivas y ejecución subsidiaria, para el caso de incumplimiento.-
  
No consta que la expresada resolución fuese objeto de recurso contencioso administrativo, único procedente contra ella, ni, por tanto, que se haya suspendido la ejecución de tal resolución.
  
Las obras a que se refiere la resolución son las ejecutadas en parcela 70 del polígono 7 de la partida El Cerro de Eslida, consistentes en una caseta de 3,40 por 6,40 metros y altura media de 2,90 metros, realizada con fábrica de bloque de hormigón, sin cubierta, sobre las ruinas de un pajar.
  
Tales obras, llevadas a cabo sin autorización previa ni licencia municipal, se han construido en terrenos que las Normas Subsidiarias del Planeamiento de Eslida clasifican como suelo no urbanizable protegido, zona de especial protección agrícola y paisajística.
  
A este respecto, el 10 de abril de 1995 el director general de Urbanismo denegó la autorización previa para la construcción de la citada caseta de aperos de labranza, en base al informe desfavorable de la Dirección General de Estructuras Agrarias y Desarrollo Rural de la Conselleria de Agricultura y contar con una supeficie de parcela inferior a 10.000 metros cuadrados. De donde resulta que dichas obras no son legalizables.
  
Segundo
  
La citada resolución se notificó a don Arturo Navarro Benítez, promotor de las obras, el día 20 de junio de 1995.
  
Con fecha 10 de marzo de 1997, don Emilio Molina Manzana ?denunciante en el expediente sancionador que acabó con la expresada resolución- presentó un escrito en esta Conselleria en que indica que no se ha dado cumplimiento a la resolución y solicita se haga cumplir la ejecución del derribo y el pago de las sanciones impuestas.
  
Solicitado un informe al Ayuntamiento de Eslida relativo a la ejecución de la demolición ordenada, dicha entidad local informa, a través de su arquitecto municipal, que ?en la fecha abajo indicada no se ha procedido a la demolición?. La expresada fecha es la de 7 de mayo de 1997.
  
Por otra parte, de la información facilitada por el Servicio de Coordinación Territorial, de la Dirección General de Urbanismo y Ordenación Territorial, de esta Conselleria, resulta que ha hecho efectivo el importe de la sanción el imputado como empresario de las obras, no habiéndolo hecho el promotor de las mismas, respecto del cual se sigue expediente de apremio.
  
Por tanto, la presente se constriñe a la ejecución subsidiaria de la orden de demolición contenida en la resolución que se ha mencionado.
  
Antes de resolver sobre ello, se ha concedido audiencia en el expediente a don Arturo Navarro Benítez, promotor de las obras, mediante escrito del Servicio Territorial de Urbanismo de Castellón, de 5 de junio de 1997, recibido por aquél el día 13 siguiente, sin que en el plazo de 15 días concedido al efecto haya presentado ninguna alegación.
  
Fundamentos de derecho
  
Primero
  
Los actos de las administraciones públicas son inmediatamente ejecutivos, pudiendo éstas proceder, previo apercibimiento, a la ejecución forzosa de los actos administrativos, a través de los órganos competentes, salvo en los casos de suspensión (art. 94 y 95 de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común).
  
Sin perjuicio de que mas adelante se hagan las oportunas consideraciones acerca de la competencia para adoptar las medidas de ejecución subsidiaria procedentes, es necesario ahora reparar en que se cumplen, en el presente caso, las exigencias procesales de tales preceptos, a saber:
  
1) La Resolución del conseller de 9 de junio de 1995, es un acto administrativo, dictado por un órgano de la administración en ejercicio de potestades administrativas, por lo que goza de la ejecutividad que la ley le confiere.
  
2) La citada resolución contenía en su parte dispositiva el apercibimiento de ejecución subsidiaria, como resulta del texto de la misma que se ha transcrito en el primero de los antecedentes de la presente resolución. Aquella resolución fue notificada al interesado y, por tanto, conocido por éste el apercibimiento que ella contenía.
  
3) No consta que se haya solicitado ?ni, en consecuencia, otorgado- la suspensión de la ejecución del acto que ahora se pretende ejecutar.
  
4) Consta, en cambio, que el obligado por el acto administrativo no ha dado cumplimiento a la orden de demolición que en él se contenía.
  
Segundo
  
Examinada la procedencia formal de la ejecución forzosa de la Resolución de 9 de junio de 1995, procede determinar el medio a emplear para ello.
  
El artículo 96 de la Ley de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común establece cuatro medios de ejecución forzosa, cuya elección, fundada en el respecto al principio de proporcionalidad, se ha de efectuar conforme a las reglas que derivan de los artículos 97 a 100 de la misma ley. Ahora bien, estas reglas se han de entender moduladas, en lo que aquí interesa, por lo establecido en la Disposición Adicional Novena de la Ley 6/1.994, de 15 de noviembre, Reguladora de la Actividad Urbanística (LRAU), según la cual ?en el supuesto de incumplimiento de los acuerdos y las resoluciones ordenando la realización de las obras y los trabajos precisos para la restauración de la realidad alterada o transformada la administración actuante podrá proceder, sin perjuicio del recurso en último término a la ejecución subsidiaria a costa del infractor, a la imposición al mismo de multas coercitivas, hasta un máximo de 10 sucesivas, con periodicidad mínima mensual y por un importe, cada vez, del 10% del coste previsto de las obras o de los trabajos ordenados cuando éstos consistan en la reposición de la realidad a su estado originario o del 5% del valor de la obra cuya demolición se haya ordenado con un mínimo de 100.000 pesetas?.
  
De la disposición citada resulta que, ante el incumplimiento de la orden de demolición:
  
a) Se eligen dos medios de ejecución forzosa: la ejecución subsidiaria y la multa coercitiva.
  
b) Se establece un régimen de prioridades entre ellas, de modo que la multa coercitiva se prefiere a la ejecución subsidiaria, que se configura como ?último recurso?.
  
Por tanto, ante el acreditado incumplimiento de la orden de demolición, en los términos y en el plazo fijado en la resolución, procede la imposición de multas coercitivas, que habrán de tener como sujeto pasivo al promotor de las obras, don Arturo Navarro Benítez, pues él es el obligado a la demolición, según resulta de la mencionada resolución.
  
El cálculo del importe de las multas coercitivas, se ha de efectuar conforme a las reglas que resultan de la expresada disposición adicional novena, en la que se establece un sistema alternativo de cálculo que tiene como base el coste de los trabajos de reposición de la realidad a su estado originario o el del valor de la obra cuya demolición se ha ordenado. Como quiera que, en el presente caso, lo ordenado es una demolición (y no una genérica reposición de la realidad a su estado originario), el cálculo de la multa coercitiva se habrá de efectuar tomando como base el valor de la obra a demoler que, según la resolución que esto ordenó, es de 443.000 pesetas, de modo que el importe de cada multa coercitiva sería de 22.150 pesetas (5% de 443.000 pesetas). Pero como quiera que la propia disposición adicional establece que el importe mínimo será de 100.000 pesetas, cada vez, a éste se habrá de estar.
  
Tercero
  
La de Ley de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común reserva la ejecución forzosa de los actos administrativos a los órganos competentes, en cada caso, de las administraciones públicas (art. 95).
  
El Reglamento de Órganos Urbanísticos de la Generalitat Valenciana, aprobado por el Decreto 77/1996, de 16 de abril, asigna al conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, las siguientes atribuciones, entre otras:
  
- Ejercer las potestades autonómicas de protección y restauración de la legalidad urbanística, por cualquier título de legitimación aplicable.
  
- Cuantas competencias urbanísticas de la Generalitat Valenciana no estén expresamente atribuidas a otros órganos por dicho reglamento.
  
La adecuada realización de tales atribuciones exige que a la facultad sustantiva siga la ejecutiva, para que el órgano o autoridad que dicta un acto administrativo pueda asegurar la ejecutividad que la ley le confiere.
  
Por ello, habiendo sido el conseller quien dictó el acto cuya ejecución forzosa se impone, corresponde también a él la adopción de los medios encaminados a ello.
  
Vistos los preceptos legales citados y demás de general y pertinente aplicación, resuelvo:
  
Imponer a don Arturo Navarro Benítez una multa coercitiva por importe de cien mil pesetas (100.000 PTA), sin perjuicio de imponer otras tantas sucesivas hasta 10, con periodicidad mínima mensual, como medio de ejecución forzosa, ante el incumplimiento de la resolución de 9 de junio de 1995, por la que se le ordenó el derribo de las citadas obras no legalizables, hasta que cumpla con su obligación de demolerlas y sin perjuicio, además, de la posterior ejecución subsidiaria a su costa. En virtud de lo establecido en la disposición transitoria novena de la Ley 6/1994, de 15 de noviembre, de la Generalitat Valenciana.
  
Contra la presente resolución, que pone fin a la vía administrativa, se podrá Interponer un recurso contencioso administrativo, ante la sala de lo contencioso del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana en el plazo de dos meses, contados desde el día de la notificación o publicación de la misma. Para la interposición del mencionado recurso será requisito imprescindible que con carácter previo el recurrente comunique a este órgano la interposición del mismo, de conformidad con lo previsto en los artículos 57.2.f y 58 de la Ley Reguladora de la Jurisdicción Contenciosa Administrativa y en el artículo 110.3 de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común. Todo ello, sin perjuicio de que pueda ejercitar cualquier otro recurso que estime oportuno.»
  
La presente notificación es transcripción exacta de la resolución original que consta en el expediente.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML