Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8213, del 16-01-2018 (2017/11362)

Notificació de la sentència dictada en el procediment de divorci contenciós número 1180/2016.
---------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8213

Data del DOGV
:   16-01-2018

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2017/11362

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 7 de Castelló de la Plana

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el procediment de divorci contenciós número 1180/2016. [2017/11362]  
Pedro Moya Donate, lletrat de l'Administració de justícia del Jutjat de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana  
En el judici referenciat s'ha acordat entregar a la part demandada la cèdula que té el text que, literalment, és com segueix:  
  
«Sentència número 590/2017  
Castelló de la Plana, 4 de desembre de 2017  
José Luis Conde-Pumpido García, magistrat jutge de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana, ha vist estigues actuacions de judici de divorci número 1180/2016, promogudes a instàncies de Mihaela Ursu, representada per la procuradora senyora Andreu Nácher i defés pel lletrat senyor Beltrán Marco, contra Cornel Ursu, en rebel·lia.  
  
  
Antecedents de fet  
Primer. La procuradora senyora Andreu Nácher, en la representació que té acreditada de Mihaela Ursu, va promoure demanda de divorci contra Cornel Ursu en la qual, després de l'al·legació dels fets i fonaments de dret que va estimar aplicables, va concloure amb la súplica, que es dictara sentència declarant haver-hi lloc al divorci dels litigants i atribuint a l'esposa l'ús de l'habitatge conjugal.  
Segon. Admesa a tramite la demanda, es va citar de forma legal el demandat, qui no va comparéixer en temps i forma, per la qual cosa va ser declarat en rebel·lia.  
Tercer. Convocades les parts a la vista, aquesta va tindre lloc el dia 30 de novembre de 2017, amb la sola assistència de la part actora que es va ratificar en la seua demanda. Rebut el plet a prova, es van practicar les admeses i declarades pertinents que van consistir en documental (donar per reproduïda l'acompanyada amb la demanda) i testifical (de Jennifer Rachel Perret Ortells). El jutge va acordar d'ofici l'interrogatori de la demandant. Practicada tota la prova en l'acte, i després d'evacuar el tràmit de conclusions finals, va quedar el plet vist per a sentència sense més tràmits.  
Quart. En aquest procediment han de declarar-se com a fets provats els que es relaten a continuació.  
Cornel Ursu i Mihaela Coruga, ambdós de nacionalitat romanesa, van contraure matrimoni en Sibiu (Romania) el dia 2 de setembre de 2006. (Fet acreditat mitjançant la certificació de matrimoni acompanyat amb la demanda).  
De l'esmentat matrimoni no van nàixer fills. (No consta que existisca descendència)  
L'últim domicili conjugal va estar a Almassora (Castelló), on continua residint l'esposa després del cessament de la convivència, que es va produir l'any 2012. El dit domicili és propietat d'ambdós cònjuges. (Fet provat mitjançant l'interrogatori de la demandant i la testifical).  
  
L'esposa ha optat per mantindre el cognom de casada. (Fet provat mitjançant l'interrogatori de la demandant).  
Les relacions entre els cònjuges estan greument danyades per l'abandó de la llar del marit, no sent possible la continuïtat del matrimoni. (Fet provat mitjançant l'interrogatori de la demandant).  
  
  
Fonaments de dret  
Primer. L'article 107.2 Codi Civil, en la redacció donada per la Llei 15/2015, de 2 de juliol, estableix que «la separació i el divorci legal es regiran per les normes de la Unió Europea o espanyoles de dret internacional privat», D'acord amb l'article 8, del Reglament (UE) 1259/2010, pel qual s'estableix una cooperació reforçada en l'àmbit de la llei aplicable al divorci i a la separació judicial (que és la normativa aplicable en aquesta matèria), «a falta d'una elecció segons el que establix l'article 5, el divorci i la separació judicial estaran subjectes a la llei de l'Estat»:  
  
a) en què els cònjuges tinguen la seua residència habitual en el moment de la interposició de la demanda o, a falta d'això,  
b) en què els cònjuges hagen tingut la seua última residència habitual, sempre que el període de residència no haja finalitzat mes d'un any abans de la interposició de la demanda, i que un d'ells encara residisca allí en el moment de la interposició de la demanda o, a falta d'això;  
c) de la nacionalitat d'ambdós cònjuges en el moment de la interposició de la demanda o, a falta d'això,  
d) davant dels òrgans jurisdiccionals que s'interpose la demanda.»  
En aquest cas, el fòrum de competència de l'apartat, no resulta d'aplicació el fòrum de l'apartat a perno haver-hi una residència habitual comuna dels cònjuges en el moment d'interposició de la demanda, ni tampoc el de l'apartat b perquè, si bé l'última residència habitual dels cònjuges va estar a Espanya (en concret en la localitat castellonenca d'Almassora), aqueixa residència habitual va finalitzar amb mes d'un any d'antelació a la interposició de la demanda (el cessament de la convivència es va produir en 2012, segons van manifestar tant la demandant com el testimoni senyor Perret). Sent aqueixos fòrums de caràcter successiu, cal acudir al de l'apartat c, que resulta aplicable davant de la nacionalitat comuna dels cònjuges, que és la romanesa, la qual cosa determina que el divorci s'haja de resoldre d'acord amb la legislació de Romania.  
D'acord amb l'article 38 del codi de Família de Romania, «el tribunal no podrà resoldre el matrimoni mitjançant divorci més que en el cas en què per motius fonamentats les relacions entre els cònjuges estiguen greument danyades i la continuïtat del matrimoni ja no siga possible». Aquests requisits concorren en el present cas, ja que l'abandonament de la llar per part del marit l'any 2012, sense que des d'alesores s'haja représ la convivència, és un motiu fonamentat que acredita el greu dany per a les relacions entre els cònjuges, i no és possible la continuïtat del matrimoni per la desaparició del marit i la voluntat de l'esposa de no reprendre la relació conjugal. Per això, ha de decretar-se el divorci de les parts.  
Segon. En allò que pertoca a les mesures que, d'acord amb l'article 91 del Codi Civil, hagen de regir després del divorci, únicament s'ha plantejat una sol·licitud relativa a l'ús de l'habitatge conjugal. Atés que només l'esposa ha sol·licitat per a ells aquest ús, i és ella la que ocupa l'immoble des que es va produir el cessament de la convivència, pertoca atribuir-li tal ús.  
Igualment, d'acord amb l'article 40 del Codi de Família de Romania, després de la dissolució del matrimoni els cònjuges poden arribar a un acord perquè l'espòs que, d'acord amb l'article 27 portava durant el matrimoni el cognom de l'altre cònjuge, puga utilitzar aquest cognom també després de la dissolució del matrimoni. El tribunal prendrà nota d'aquest acord en la sentència de divorci. El tribunal per motius fonamentats podrà atorgar aquest dret inclús si no hi ha tal acord entre els cònjuges. Si no hi ha acord o en el cas en que el tribunal no haja concedit el dret, cada un dels exesposos portarà el cognom que tenia amb anterioritat al matrimoni. En aquest cas, encara que no ha existit un acord (el marit no ha comparegut en el procediment), l'esposa ha manifestat el seu desig de mantindre el cognom de casada, per evidents motius pràctics de no haver de modificar molts documents oficials en què consta el seu actual cognom de casada, per la qual cosa es considera que concorre causa justificada perquè mantinga aqueix cognom.  
  
Tercer. L'especial- naturalesa de les pretensions deduïdes en aquest plet fa que no s'estime- procedent condemnar cap dels litigants al pagament a costes.  
Quart. Després de celebrar el matrimoni entre estrangers davant de l'autoritat d'un altre Estat, sense constar inscrit en cap Registre Civil espanyol, no pertoca comunicar d'ofici la sentència al Registre Civil, sinó que hauran de ser les parts les que insten el seu reconeixement davant de l'autoritat competent de l'Estat de celebració.  
Vists els preceptes legals citats, i, altres de general i pertinent aplicació,  
  
Dispositiva  
Que amb l'estimació de la demanda formulada per la procuradora senyora Andreu Nácher en nom i representació de Mihaela Ursu contra Cornel Ursu, declare dissolt per divorci el matrimoni dels expressats litigants, amb tots els efectes legals, i s'adopten les mesures següents:  
  
S'atribueix a l'esposa l'ús i benefici del domicili conjugal, siti a Almassora (Castelló), carrer San Rafael núm. 159-2.n D.  
L'esposa podrà mantindre el cognom de casada, «Ursu».  
Tot això sense fer un pronunciament exprés de condemna a costes.  
  
Notifiqueu aquesta resolució a les parts, i feu-los saber que en contra es pot interposar recurs d'apel·lació en el termini de 20 dies.  
  
De conformitat amb la disposició addicional quinzena de la Llei orgànica del poder judicial, introduïda per l'article 1.19 de la Llei orgànica 1/2009, de 3 de novembre, per a interposar el recurs d'apel·lació la part recurrent haurà de constituir un dipòsit de 50 euros, el qual s'haurà de consignar en el compte de consignacions d'aquest Jutjat, i no es podrà admetre a tràmit el recurs si no s'ha constituït el dipòsit.  
  
Així, aquesta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme. El jutge.»  
  
Publicació: llegida i publicada va ser l'anterior sentència pel jutge que l'ha dictada, constituït en audiència pública, en el mateix dia del seu pronunciament, davant del secretari judicial. En done fe.  
Atés que es desconeix el domicili o residència actuals de la part demandada, per diligència de 4 de desembre de 2017 el lletrat de l'Administració de justícia, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'enjudiciament civil, s'ha acordat publicar aquest edicte en el tauler d'anuncis del Jutjat per a portar a efecte la diligència de notificar.  
  
Diligència. Com a lletrat de l'Administració de justícia, estenc aquesta diligència per a fer constar que aquest edicte ha quedat fixat en el dia d'avui al tauler d'anuncis. En done fe.  
Castelló de la Plana, 4 de desembre de 2017  
  
Castelló de la Plana, 4 de desembre de 2017.- El lletrat de l'Administració de justícia: Pedro Moya Donate.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8213, del 16-01-2018 (2017/11362)

Notificación de la sentencia dictada en el procedimiento de divorcio contencioso número 1180/2016.
--------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   8213

Fecha DOGV
:   16-01-2018

Sección del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓN DE JUSTICIA

Número del documento
:   2017/11362

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Juzgado de Primera Instancia Número 7 de Castello de la Plana

Tipo de documento
:   Edicto

Notificación de la sentencia dictada en el procedimiento de divorcio contencioso número 1180/2016. [2017/11362]  
Pedro Moya Donate, letrado de la Administración de justicia del Juzgado de Primera Instancia número 7 de Castellón de la Plana   
En el juicio referenciado se ha acordado entregar a la parte demandada la cédula cuyo texto literal es el siguiente:  
  
«Sentencia número 590/2017  
Castellón de la Plana, 4 de diciembre de 2017  
José Luis Conde-Pumpido García, magistrado juez de primera instancia número 7 de Castellón de la Plana, ha conocido los presentes autos de juicio de divorcio número 1180/2016, promovidos a instancia de Mihaela Ursu, representada por la procuradora señora Andreu Nácher y defendida por el letrado señor Beltrán Marco, contra Cornel Ursu, en rebeldía.  
  
Antecedentes de hecho  
Primero. La procuradora señora Andreu Nácher, en la representación que tiene acreditada de Mihaela Ursu, promovió demanda de divorcio contra Cornel Ursu en la que, tras la alegación de los hechos y fundamentos de derecho que estimó aplicables concluyó con la súplica, de que se dictase sentencia declarando haber lugar al divorcio de los litigantes, atribuyendo a la esposa el uso de la vivienda conyugal.  
Segundo. Admitida a tramite la demanda, se emplazó en legal forma al demandado, quien no compareció en tiempo y forma, por lo que fue declarado en rebeldía.  
Tercero. Convocadas las partes a la vista, esta tuvo lugar el día 30 de noviembre de 2017, con la sola asistencia de la parte actora que se ratificó en su demanda. Recibido el pleito a prueba, se practicaron las admitidas y declaradas pertinentes que consistieron en documental (dar por reproducida la acompañada con la demanda) y testifical (de Jennifer Rachel Perret Ortells). El juez acordó de oficio el interrogatorio de la demandante. Practicada toda la prueba en el acto, y tras evacuar el trámite de conclusiones finales, quedó el pleito visto para sentencia sin más trámites.  
Cuarto. En este procedimiento deben declararse como hechos probados los que se relatan a continuación.  
Cornel Ursu y Mihaela Coruga, ambos de nacionalidad rumana, contrajeron matrimonio en Sibiu (Rumanía) el día 2 de septiembre de 2006. (Hecho acreditado mediante la certificación de matrimonio acompañado con la demanda).  
Del citado matrimonio no nacieron hijos. (No consta que exista descendencia)  
El último domicilio conyugal estuvo en Almazora (Castellón), donde sigue residiendo la esposa tras el cese de la convivencia, que se produjo en el año 2012. Dicho domicilio es propiedad de ambos cónyuges. (Hecho probado mediante el interrogatorio de la demandante y la testifical).  
La esposa ha optado por mantener el apellido de casada. (Hecho probado mediante el interrogatorio de la demandante).  
Las relaciones entre los cónyuges están gravemente dañadas por el abandono del hogar del marido, no siendo posible la continuidad del matrimonio. (Hecho probado mediante el interrogatorio de la demandante).  
  
Fundamentos de derecho  
Primero. El artículo 107.2 Código Civil, en la redacción dada por la Ley 15/2015, de 2 de julio, establece que «la separación y el divorcio legal se regirán por las normas de la Unión Europea o españolas de derecho internacional privado». Conforme al artículo 8, del Reglamento (UE) 1259/2010, por el que se establece una cooperación reforzada en el ámbito de la ley aplicable al divorcio y a la separación judicial (que es la normativa aplicable en esta materia), «a falta de una elección según lo establecido en el artículo 5, el divorcio y la separación judicial estarán sujetos a la ley del Estado:  
a) en que los cónyuges tengan su residencia habitual en el momento de la interposición de la demanda o, en su defecto,  
b) en que los cónyuges hayan tenido su última residencia habitual, siempre que el periodo de residencia no haya finalizado más de un año antes de la interposición de la demanda, y que uno de ellos aún resida allí en el momento de la interposición de la demanda o, en su defecto;  
c) de la nacionalidad de ambos cónyuges en el momento de la interposición de la demanda o, en su defecto,  
d) ante cuyos órganos jurisdiccionales se interponga la demanda.»  
En el presente caso, el foro de competencia del apartado, no resulta de aplicación el foro del apartado a al no existir una residencia habitual común de los cónyuges en el momento de interposición de la demanda, ni tampoco el del apartado b porque, si bien la última residencia habitual de los cónyuges estuvo en España (en concreto en la localidad castellonense de Almazora), esa residencia habitual finalizó con más de un año de antelación a la interposición de la demanda (el cese de la convivencia se produjo en 2012, según manifestaron tanto la demandante como la testigo señor Perret). Siendo esos foros de carácter sucesivo, hay que acudir al del apartado c, que resulta aplicable ante la nacionalidad común de los cónyuges, que es la rumana, lo que determina que el divorcio se tenga que resolver con arreglo a la legislación de Rumanía.  
  
Conforme al artículo 38 del Código de Familia de Rumanía, «el tribunal no podrá resolver el matrimonio mediante divorcio más que en el caso en que por motivos fundamentados las relaciones entre los cónyuges estén gravemente dañadas y la continuidad del matrimonio ya no sea posible». Estos requisitos concurren en el presente caso, puesto que el abandono del hogar por parte del marido en el año 2012, sin que desde entonces se haya reanudado la convivencia, es un motivo fundado que acredita el grave daño para las relaciones entre los cónyuges, no siendo posible la continuidad del matrimonio por la desaparición del marido y la voluntad de la esposa de no retomar la relación conyugal. Por ello, debe decretarse el divorcio de las partes.  
Segundo. En lo que concierne a las medidas que, conforme al artículo 91 del Código Civil, hayan de regir tras el divorcio, únicamente se ha planteado una solicitud relativa al uso de la vivienda conyugal. Como quiera que solamente la esposa ha solicitado para sí tal uso, siendo ella la que viene ocupando el inmueble desde que se produjo el cese de la convivencia, procede atribuirle tal uso.  
Igualmente, conforme al artículo 40 del Código de Familia de Rumanía, tras la disolución del matrimonio los cónyuges pueden llegar a un acuerdo para que el esposo que de acuerdo con el artículo 27 llevaba durante el matrimonio el apellido del otro cónyuge pueda utilizar este apellido también tras la disolución del matrimonio. El tribunal tomará nota de este acuerdo en la sentencia de divorcio. El tribunal por motivos fundamentados podrá otorgar este derecho incluso si no existe tal acuerdo entre los cónyuges. Si no existe acuerdo o en el caso en que el tribunal no haya concedido el derecho, cada uno de los ex-esposos llevará el apellido que tenía con anterioridad al matrimonio. En este caso, aunque no ha existido un acuerdo (el marido no ha comparecido en el procedimiento), la esposa ha manifestado su deseo de mantener el apellido de casada, por evidentes motivos prácticos de no tener que modificar muchos documentos oficiales en los que consta su actual apellido de casada, por lo que se considera que concurre causa justificada para que mantenga ese apellido.  
Tercero. La especial naturaleza de las pretensiones deducidas en este pleito hace que no se estime procedente condenar a ninguno de los litigantes al pago de las costas.  
Cuarto. Habiéndose celebrado el matrimonio entre extranjeros ante la autoridad de otro Estado, sin constar inscrito en ningún Registro Civil español, no procede comunicar de oficio la sentencia al Registro Civil, sino que deberán ser las partes las que insten su reconocimiento ante la autoridad competente del Estado de celebración.  
Vistos los preceptos legales citados, y, demás de general y pertinente aplicación,  
  
Fallo  
Que estimando la demanda formulada por la procuradora señora Andreu Nácher en nombre y representación de Mihaela Ursu contra Cornel Ursu, debo declarar y declaro disuelto por divorcio el matrimonio de los expresados litigantes, con todos los efectos legales, adoptando las siguientes medidas:  
Se atribuye a la esposa el uso y disfrute del domicilio conyugal, sito en Almazora (Castellón), calle San Rafael núm. 159-2.ºD.  
La esposa podrá mantener el apellido de casada, «Ursu».  
Todo ello sin realizar expreso pronunciamiento condenatorio en costas.  
Notifíquese la presente resolución a las partes, haciéndoles saber que contra la misma cabe interponer recurso de apelación en el plazo de 20 días.  
De conformidad con la disposición adicional decimoquinta de la Ley orgánica del poder judicial, introducida por el artículo 1.19 de la Ley orgánica 1/2009, de 3 de noviembre, para la interposición del recurso de apelación la parte recurrente deberá constituir un depósito de 50 euros, que consignará en la cuenta de consignaciones de este juzgado, sin que pueda admitirse a trámite el recurso si el depósito no estuviere constituido.  
Así, por esta, mi sentencia, lo pronuncio, mando y firmo. El juez.»  
  
  
Publicación: leída y publicada fue la anterior sentencia por el juez que la ha dictado, estando constituido en audiencia pública, en el mismo día de su pronunciamiento, ante el secretario judicial doy fe.   
En atención al desconocimiento del actual domicilio o residencia de la parte demandada, por diligencia de 4 de diciembre de 2017 el letrado de la Administración de justicia, de conformidad con lo dispuesto en los artículos 156.4 y 164 de la Ley 1/2000, de enjuiciamiento civil, ha acordado la publicación del presente edicto en el tablón de anuncios del juzgado para llevar a efecto la diligencia de notificar.  
  
Diligencia. La extiendo yo, el letrado de la Administración de justicia, para hacer constar que el presente edicto ha quedado fijado en el día de hoy en el tablón de anuncios. Doy fe.  
Castellón de la Plana, 4 de diciembre de 2017  
  
Castellón de la Plana, 4 de diciembre de 2017.- El letrado de la Administración de justicia: Pedro Moya Donate.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML