Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 4905, del 17-12-2004 (2004/12882)

DECRET 273/2004, de 10 de desembre, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara bé d.interés cultural el conjunt històric de Jérica.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4905

Data del DOGV
:   17-12-2004

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2004/12882

CVE


Data del document
:   10-12-2004

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Decret

Correcció d'errades

 Descriptors 

:   * [Jérica](javascript:void(0))
    * [patrimoni cultural](javascript:void(0))
    * [patrimoni arquitectònic](javascript:void(0))
    * [legislació](javascript:void(0))
    * [ben cultural](javascript:void(0))

DECRET 273/2004, de 10 de desembre, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara bé d'interés cultural el conjunt històric de Jérica. [2004/12882]  
L'article 31.5 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un Bé d'Interés Cultural es farà per mitjà de decret del Consell de la Generalitat, a proposta de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport. Tot això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració general de l'estat.  
Mitjançant Resolució de 27 de març de 1978, de la Direcció General de Patrimoni Artístic, Arxius i Museus, del Ministeri de Cultura, es va acordar tindre per incoat l'expedient per a la declaració de bé d'interés cultural del conjunt històric de Jérica.  
L'expedient en qüestió va ser remés per a la seua tramitació a la Generalitat segons el que disposa el Reial Decret 3.066/1983, de 13 d'octubre, sobre traspàs de funcions i servicis de l'Estat a la Generalitat en matèria de cultura i, en concret, a la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, d'acord amb el que preceptua el Decret 171/1983, de 29 de desembre, del president de la Generalitat.  
Mitjançant Resolució de 22 de març de 2004, de la Direcció General de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, es va acordar continuar l'expedient, incoat d'acord amb les disposicions vigents, i obrir un període d'informació pública. La dita resolució, amb els seus annexos, a més, va ser exposada en el tauler d'anuncis de l'Ajuntament de Jérica, al qual es va concedir tràmit d'audiència, sense que s'aportaren al·legacions a l'expedient.  
En compliment del que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, consten en l'expedient sengles informes favorables de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.  
En virtut del que exposa i d'acord amb el que establix la normativa a què es fa referència, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell de la Generalitat, en la reunió del dia 10 de desembre de 2004,  
DECRETE  
Article 1  
Declarar bé d'interés cultural el conjunt històric de Jérica.   
Article 2  
L'àrea afectada per la declaració de bé d'interés cultural del conjunt històric de Jérica queda definida en els annexos que s'adjunten, i que formen part del present decret. La documentació complementària consta en l'expedient de la seua raó.  
DISPOSICIONS ADDICIONALS  
Primera  
Inscriure el conjunt històric de Jérica, de conformitat amb el que disposa l'article 29.1 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, en la secció primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.   
Segona  
En virtut del que establix l'article 28.2.e) de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, els Béns de Rellevància Local mencionats en l'annex III del present decret hauran de ser inscrits en la secció segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.  
DISPOSICIÓ FINAL  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
Valencia, 10 de desembre de 2004.  
El president de la Generalitat,  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ  
El conseller de Cultura, Educació i Esport,  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN  
ANNEX I  
Dades sobre el bé objecte de la declaració  
1. Denominació:  
Conjunt Històric de Jérica.  
2. Localització:  
a) Comunitat Autònoma. Comunitat Valenciana  
b) Província. Castelló  
c) Municipi. Jérica  
3. Delimitació:  
- Justificació de la delimitació  
El criteri per a delimitar el conjunt històric de Jérica ha sigut la inclusió dels successius recintes murallats, així com de les parcel·les edificables i espais públics d'interés que limiten amb aquell, de manera que tots estos conformen el nucli històric de la vila. També s'hi inclou l'entorn del castell fins al riu, de singular i alt valor ambiental i paisatgístic, de manera que puga garantir-se la seua protecció.  
-Definició literal de la delimitació  
Origen: situat en la intersecció del marge dret del riu Palància amb l'eix del pont de Navarza, punt A.  
Sentit: horari.   
Línia delimitadora: des de l'origen, punt A, continua pel marge dret del riu Palància en tot el seu recorregut fins a l'illa cadastral núm. 75.084, on continua pel límit oest de la parcel·la núm. 03. Recorre un xicotet tram per l'eix del carrer del Río fins a prosseguir per les parts posteriors de les cases amb fatxada a esta pertanyents a l'illa cadastral núm. 74.107 fins a la parcel·la 06; recorre la mitgera oest d'esta i creua en esta direcció el carrer del Río i la parcel·la núm. 21 de l'illa cadastral núm. 74.105, fins a la mitgera oest de la parcel·la núm. 20 d'esta mateixa illa; continua per la part posterior de la parcel·la i incorpora la parcel·la núm. 14, recorrent la fatxada d'esta que dóna al carrer Loreto. Des d'allí travessa el dit carrer i entra per la mitgera de les cases núm. 50 i núm. 51 d'este carrer en l'illa núm. 75.128 per a seguir per la mitgera nord de la parcel·la núm. 41. Prosseguix per les parts posteriors de les parcel·les d'esta illa que donen al carrer Avenida fins a l'eix del carrer Chavarria. Des d'allí, la línia fallida per este eix fins a l'eix del carrer Avenida recorre un xicotet tram i entra per la mitgera de les cases núm. 36 i 37 del dit carrer Avenida, fins a la mitgera nord de la parcel·la núm. 03 que dóna al carrer Pablo Barrachina, seguix per esta fins a l'eix d'este carrer i per este fins a la seua intersecció amb l'eix del carrer Basilio Edo. Continua per les parts posteriors de les cases amb fatxada al carrer Pablo Barrachina i a la plaça de Manuel Navarro i María Sanz pertanyents a l'illa cadastral núm. 77.104 fins al carrer Media Vega, recorrent un xicotet tram per a després entrar per l'eix del carreró Media Vega recorrent-lo per l'eix fins a l'illa cadastral núm.78.092 per a continuar per les parts posteriors de les cases amb fatxada al carrer Rei en Jaume fins al carrer Santa Águeda. Des d'allí creua el carrer i discorre per les parts posteriors de les parcel·les amb fatxada al carrer Santa Águeda i a la plaça Mariano Rodríguez de l'illa núm. 78.086 per a continuar per la mitgera est de l'edificació existent al costat de l'església de Santa Águeda en la parcel·la 03 de l'illa núm. 77.074 i per la seua prolongació, i les mitgeres est i sud de la parcel·la núm. 04 de l'illa cadastral núm. 77.074 per a incloure la parcel·la núm. 15 de l'illa núm. 77.072, i el carrer poligonal sense nom fins a l'eix del pont de Navarza, recorrent este eix fins al punt d'origen.  
4. Descripció:  
(Basada en l'obra de R. Rodríguez Culebras i en l'Estudi Previ sobre la vila de Jérica):  
La vila de Jérica es troba a la comarca de l'Alt Palància, en els contraforts del promontori rocós tallat en la part de ponent pel gran arc del llit del riu Palància. Forma allí un precipici quasi inaccessible com a muralla natural de la part alta del castell. La població descendix des d'escalonada i en semicercles des d'esta part elevada cap a la vall, i durant molt de temps va estar limitada en l'exterior del seu recinte murallat més baix pel camí reial.  
El conjunt posseïx un gran valor paisatgístic, de gran pintoresquisme, i conserva tant gran part de les restes de la seua arquitectura defensiva, com importants edificis religiosos i interessants mostres d'arquitectura popular. Es pot relacionar, pel seu desenvolupament urbà als peus d'un castell, amb altres poblacions castellonenques com Morella, Portell, Cervera del Maestre i Culla, entre altres.  
- Evolució històrica  
Ha sigut una població molt important en la història de la comarca en determinades èpoques. A part de les restes que indiquen l'existència de població en la prehistòria, hi ha abundants mostres d'intensa romanització, la qual cosa permet suposar l'existència, allí mateix, d'algun assentament. En diversos punts de la població i del terme s'han trobat nombroses làpides romanes amb inscripcions llatines, així com monedes i restes de ceràmica. També va existir un arc romà, la ubicació exacta del qual és desconeguda. Posteriorment, va estar sota el domini àrab.  
Va ser conquistada l'any 1235 per les tropes de Jaume I sota el comandament de Guillem de Montgriu, arquebisbe de Tarragona. L'any 1249 el rei va atorgar carta de poblament i algun temps després la va donar a Teresa Gil de Vidaura, amb la qual cosa es va crear el senyoriu amb domini sobre diversos pobles circumdants i va passar a ser senyor Jaume de Xèrica, fill del rei i de Teresa Gil. Des de llavors i fins a 1564, en què va passar al patrimoni reial, el senyoriu i comtat de Xèrica va patir diverses alternances, sempre amb vinculacions a la casa reial, de la qual cosa els habitants de Xèrica es van prear sempre. Diverses vegades es van suscitar inclús querelles davant de la possibilitat de traspàs a altres senyors que no van agradar als vassalls, cosa a la qual es van oposar, com ara la venda a Francisco Zarzuela en el segle XV, o la cessió per Carles V als monjos de Sant Miquel dels Reis. Encara en 1707 Felip V la va donar al duc de Berwick.  
-Anàlisi i desenvolupament urbà  
La configuració actual de la vila és fruit de diversos esdeveniments que van incidir directament en la seua trama urbana. Esta es troba, al seu torn, condicionada per l'orografia del terreny on s'assenta i, abans de tot, pel castell en la part alta de la muntanya i amb expansió en descens per la part oposada al riu. Fins a mitjan segle XVI es van desenvolupar els tres recintes successius més característics del nucli antic. Posteriorment, s'edifiquen en estos o extramurs alguns edificis singulars i s'estén la població en ravals.  
El conjunt posseïx un alt valor paisatgístic de gran pintoresquisme, i conserva una interessant mostra d'arquitectura popular. Es pot relacionar pel seu desenvolupament urbà als peus d'un castell amb altres poblacions castellonenques com Morella, Portell, Cervera del Maestre i Culla, entre altres.  
-Les muralles. Recintes de la vila  
En el primer recinte es localitza el castell, on hi ha restes d'antics murs, i la torre de l'homenatge o de San Juan; també s'hi troba el primitiu temple -ermita de San Roque(elevat segons antics testimonis, sobre la mesquita. D'este recinte queden part dels murs, tres torrasses, una al carrer del Castillo, de planta rectangular, una altra, al carrer San Roque de planta circular i comú als tres recintes, i un tercer, que va passar a formar part de l'actual ermita.  
El segon recinte suposa una natural expansió en descens cap a la zona baixa al vessant de la muntanya, com a conseqüència del creixement a finals de l'edat mitjana, de la consolidació i el desenvolupament de la vila. Incorpora la torre de Las Campanas o de La Alcudia i la seua fortificació. També, en esta zona es conserven restes de murs, huit torres, sis de circulars i dos de rectangulars, amb dos portes, la d'El Reloj i la de La Sala.  
Finalment, va veure encara una nova ampliació avançat el segle XVI, amb ulteriors muralles i set torrasses, quatre de redones i la resta de rectangulars, a la qual pertanyen no pocs dels edificis amb elements singulars conservats tant intramurs com extramurs. Es conserven dos portes, la de Los Arcos o de la Rocha del Hospital, derruïda, en part, per interceptar el traçat de l'antiga carretera nacional, i la porta de San Joaquín i Santa Ana, ambdós en torrasses de planta rectangular.  
-Trama urbana i edificació.  
Els carrers són estrets i tortuosos, i la seua irregularitat s'accentua més com més s'aproximen a la zona del castell. S'estenen en sentit circular, unes seguint la línia murallada i les altres, transversalment, amb abundància de pujadetes. Esta disposició posseïx clares reminiscències àrabs poc alterades durant l'edat mitjana. Este complex traçat de carrers i carrerons no ha sigut alterat.  
Els edificis més comuns són de caràcter rural, en bona proporció humils i senzills, sobretot a la zona superior. Els materials emprats en la construcció són tapiera, maçoneria i rajola. La pedra s'empra més en edificis posteriors o representatius i públics, així com en les portes de la muralla.  
Generalment es tracta de cases baixes unifamiliars, on la planta baixa s'empra per a animals; la primera, com a vivenda, i la superior, com a graner i magatzem de collites. L'entrada comuna, amb arc de mig punt en rajola o forma adovellada. Abunden finestres i balcons per a les obertures i blanquejats en tons clars i brillants o emblanquinament com a pintura. En la zona mitjana i baixa, l'estructura de la vivenda és la mateixa, però en edificacions més dignes i sòlides.   
Entre els edificis d'arquitectura civil, singulars en la seua estructura o per raó d'algun element destacable, com a arcuacions o portades, podríem assenyalar diverses vivendes al costat de la caseta de San Roque, en els carrers Horno Viejo, La Cambra, Maestro Puchades, Historiador Vayo, Rey don Jaime, Zalón i Loreto. A estes podríem afegir la font i portada d'accés a un carrer després d'esta existent a la plaça Germán Monleón, extramurs.  
Hi ha diversos edificis religiosos singulars; alguns de destinats al culte i altres de vinculats a l'àmbit religiós, però sense destinació actual. La torre de La Alcudia o de Las Campanas ha sigut declarada Monument Nacional. Té base àrab i cos superior mudèjar, construït en el segle XVII. L'ermita de San Roque o de Santa Águeda la Vieja, en el primer recinte murallat, compartix la condició monumental d'aquest.  
ANNEX II  
Béns d'interés cultural compresos en el conjunt històric. Delimitació dels seus entorns de protecció  
1. Ajuntament i museu municipal, anys 1946-1947, c. Rey don Jaime. (MHA Decret 474 de 1-3-1962, BOE 9-3-1962), (núm. RI-51-0001345-00000 d'inscripció en el Registre de Béns d'Interés Cultural del Ministeri de Cultura). Declarat el museu i l'edifici on es troba instal·lat, mentres es destine a esta finalitat.  
2. Torre de Las Campanas, basament romà, torre mudèjar (Reial Orde 6-7-1979 MHA BOE 8-9-1979) (núm. RI-51-0004372-00000 d'inscripció en el Registre de Béns d'Interés Cultural del Ministeri de Cultura, Educació i Esport).  
3. Castell; ermita de San Roque o de Santa Águeda la Vieja i els cinturons murals que conformen els seus successius recintes murallats.  
1.1) Entorn de protecció de l'ajuntament i museu municipal  
Justificació:   
L'edifici, ubicat en la parcel·la núm. 06 de l'illa cadastral núm. 76.104, on es troba ubicada la col·lecció reconeguda com a museu, va ser declarat Monument Històric Artístic mentres albergara la dita col·lecció. En ser la col·lecció del museu la que motiva esta adscripció protectora de Bé d'Interés Cultural de l'edifici, no l'edifici en si mateix, decauen les raons que farien ineludible l'assignació a este del corresponent entorn de protecció.  
2. 1) Entorn de protecció de la torre de Las Campanas  
Definició literal de la delimitació:  
Origen: situat en la intersecció entre els eixos dels carrers de la Travesía de la Torre i Bajo de la Torre, punt B.  
Sentit: antihorari.  
Línia delimitadora: des de l'origen, punt B, continua per l'eix del carrer Bajo de la Torre per a girar i envoltar les illes núm. 76.085, la núm. 77.092 i la núm. 76.099. Continua per l'eix del carrer Peñuela, pel qual continua fins que gira per a incorporar les illes núm. 76.083, i la núm. 76.084, fins al punt d'origen.  
3. 1) Entorn de protecció del castell, ermita de San Roque o de Santa Águeda la Vieja, i els cinturons murals dels recintes murallats:  
3. 1. a) Perímetre exterior (castell i els cinturons murals dels 2n i 3r recintes murallats):  
Origen: situat en la intersecció de l'eix del carrer Portalico amb el carrer perpendicular del seu mateix nom, punt A.  
Sentit: antihorari.  
Línia delimitadora: des de l'origen, punt A, continua per l'eix del carrer Portalico fins a introduir-se en l'illa cadastral núm. 77.074 entre les parcel·les núm. 04 i 05, continua pel límit nord de la parcel·la núm. 04 i continua per la prolongació de l'edificació existent en la parcel·la núm. 03, incloent-la. Creua el carrer Cuesta Zalón i incorpora les fatxades de les parcel·les de les illes cadastrals núm. 78.086, 78.092, 77.108, 76.118 i 75.128, que donen al carrer Rey don Jaime i a la plaça Germán Monleón respectivament. Prosseguix per l'eix del carrer d'El Río i s'introduïx en l'illa cadastral núm. 75.094 entre les parcel·les 01 i 10, i 08 i 09 per a prosseguir per l'eix del carrer Santa Ana. Envolta les parcel·les 29, 31 i 32 del polígon 24 i incorpora el riu Palància fins a l'eix del pont de Navarza i el carrer poligonal sense nom fins a l'eix del carrer Portalico; inclou les fatxades de l'illa núm. 76.077 que donen a la muralla, i les fatxades de les parcel·les núm. 01 i 02 de l'illa núm. 77.072, fins al punt d'origen A.  
3. 1. b) Perímetre interior (entre els cinturons murals dels 2n i 3r recintes murallats)  
Origen: situat en la intersecció de l'eix del carrer Portalico amb la prolongació de la mitgera entre les parcel·les 10 i 11 de l'illa cadastral núm. 77.081, punt B.  
Sentit: antihorari.  
Línia delimitadora: des de l'origen, punt B, continua per l'eix del carrer Portalico i Historiador Mayo. S'introduïx en l'illa núm. 76.102 i incorpora les parcel·les 01 i 13 d'esta. Continua per l'eix del carrer Santa Ana i pel del carrer Juan Valero. Gira per l'eix del carrer San Ramón i pel del carrer San Juan. Creua l'illa núm. 77.093 entre les parcel·les núm. 08 i 09, havent incorporat les fatxades de les parcel·les 8, 19, 20, 21, 22 i 23 d'esta. Continua per l'eix del carrer de La Cambra. S'introduïx en l'illa núm. 77.094 i recorre les parts posteriors de les parcel·les núm. 29, 28, 27, 31, i 23. Continua per l'eix del carrer San Roque. Creua l'illa 77.081 per les parts posteriors de les parcel·les 11 i 12 fins al punt d'origen.  
3. 1. c) Perímetre interior (entre els cinturons murals dels 1r i 2n recintes murallats)  
Origen: situat en la intersecció de l'eix del carrer Ruejo i el de La Travesía de la Torre, punt C.  
Sentit: antihorari.  
Línia delimitadora: des de l'origen, punt C, continua per l'eix del carrer Ruejo, per a incorporar les fatxades de les parcel·les núm. 10, 09 de l'illa núm. 76.089; les 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07 i 08 de la núm. 77.083, i les núm. 01, 02, 03, 04 de la núm. 77.091, que donen a este carrer. Prosseguix per l'eix del carrer San Ramón. Gira pel del carrer San Francisco i pel del carrer Peñuela. Envolta l'illa 75.085 i gira per l'eix del carrer Valcaliente i per la Travesía de la Torre fins al punt d'origen.  
Elements mobles vinculats a la torre de Las Campanas:  
Campana mitjana. Any 1790, d'Antonio Lafuente.  
Campana major, Santa Águeda. Any 1802, Antonio Guillem.  
ANNEX III  
Béns de rellevància local  
Relació de les edificacions més destacades del Conjunt Històric de Jérica, considerades com a Béns de Rellevància Local, i que han de ser inscrits en la secció 2ª de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià:  
- Església del Socós o del Socorro  
- Església de la Sang  
- Església parroquial de Santa Águeda  
- Font de Santa Águeda  
ANNEX IV  
Normativa de protecció del conjunt històric i dels seus monuments i entorns de protecció  
Conjunt històric  
Article 1  
Segons el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció necessitarà, amb caràcter previ a la concessió de llicència o aprovació municipal, l'autorització de la conselleria amb competències en matèria de cultura; la dita autorització s'ajustarà als criteris establits en l'article 39 de l'esmentada llei i les determinacions d'esta normativa que en aplicació d'esta es concreten per a este àmbit.  
Article 2  
L'article anterior regirà transitòriament fins a l'aprovació del preceptiu Pla Especial de Protecció, o la convalidació, si és procedent, del planejament urbanístic del mateix abast i rigor, a l'efecte de l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Article 3  
El règim d'intervencions patrimonialment admissibles en els béns seleccionats en el present decret per al seu reconeixement com a Béns de Rellevància Local garantirà la protecció integral dels seus valors d'acord amb el que disposa l'article 50 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per als béns així reconeguts. Això sense perjuí de l'obligació municipal d'adaptar el contingut del seu Catàleg de Béns i Espais Protegits a l'efecte d'incloure estos immobles amb l'expressada qualificació, fet que implicarà la plena aplicació del que preceptua l'esmentat article.  
Article 4  
Totes les intervencions requeriran, per a la seua autorització patrimonial, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.  
Este últim aspecte serà avaluat pel tècnic municipal, de l'informe sospesat del qual l'ajuntament podrà derivar la falta d'autorització prèvia en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i instal·lacions dirigides a la correcta conservació, bon ús i habitabilitat interior dels immobles que no tinguen reconeixement individualitzat de Bé d'Interés Cultural o Bé de Rellevància Local, i que, per plantejament, tècnica i abast no suposen posar en perill els valors de l'edifici, en si mateix i/o en la seua contribució als valors generals de l'àmbit protegit.  
En estos casos l'ajuntament comunicarà a la conselleria amb competències en matèria de cultura, en el termini de 10 dies, la concessió de llicència municipal, adjuntant com a mínim l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua falta de transcendència patrimonial.  
Article 5  
Amb les úniques excepcions que la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, establix, i que justificadament puguen ser invocades, i mentre no es proveïsca del planejament a què fa referència l'article 2 de la present normativa, les intervencions atendran els criteris següents:  
1. Es mantindran les pautes de parcel·lació històrica del conjunt.  
2. Les alineacions i alçàries seran les històriques que s'han conservat fins al moment actual.   
3. L'ús característic dels edificis serà el residencial amb els usos compatibles acceptats per les normes subsidiàries vigents (aprovades definitivament en data 13 de juny de 1996).  
4. Mentre no es procedisca a la catalogació individualitzada del patrimoni arquitectònic del conjunt per planejament patrimonialment validat, els edificis tradicionals mantindran les seues fatxades originals. Les obres de restauració de fatxada, així com les de reforma interior que arriben al nivell de rehabilitació global de l'immoble, hauran de repristinar la morfologia exterior, d'acord amb els seus valors arquitectònics específics i la definició primigènia. En els immobles la morfologia dels quals siga dissonant respecte de la característica de la zona, estes actuacions comportaran l'adequació de la fatxada i les cobertes a les condicions establides en la present normativa per a les edificacions de nova planta. Les intervencions en plantes baixes comportaran el respecte -i recuperació, si és el cas- de la part corresponent de la fatxada de l'immoble.   
5. Les fatxades de nova planta o de remodelació d'aquelles no tradicionals s'adequaran, amb caràcter estètic i material, a la tipologia i acabats de la zona:  
a) Els ràfecs de coberta, que sobreïxen des del pla de l'alineació, seran de dimensions i perfils tradicionals.  
b) Els buits seran de proporció vertical, disposició i dimensions característiques de la zona.  
c) Els tancaments s'integraran segons els cànons tradicionals, preferentment de fusta i descartant imitacions. Per a l'enfosquiment i la protecció es disposaran, preferentment, finestrons interiors, i s'admetrà la sobreposició de les tradicionals persianetes enrotllables de fusta.  
d) Quant als acabats exteriors dels paraments, es prohibixen tècniques materials no tradicionals o que suposen la imitació d'estes.  
e) Els balcons seran de safata de grossor no superior a 15 cm, volada característica -en tot cas no superior a 50 cm- i barana de ferro, que es desenvolupa en extensió -nombre i amplitud-, disposició i jerarquia compositives, segons les pautes pròpies de la zona. Queden proscrits els miradors.  
6. Les cobertes seran inclinades, de teula àrab, amb pendent màxima del 35%, de dos aiguavessos i carener d'altura màxima de 2,25 m respecte de l'altura de cornisa. Este requisit únicament podrà ser dispensat, amb caràcter excepcional, en aquells casos en què s'acredite l'existència d'una singular justificació historicocontextual.  
Article 6  
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en l'apreciació de l'escena o el paisatge urbà dels monuments, el seu entorn i el conjunt en general, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o plantació d'arbres, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualssevol altres de semblant estil i conseqüències, hauran de sotmetre's a autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans al·ludits.   
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·licite i obtinga autorització expressa.  
Monuments  
Article 7  
Caldrà atindre's al que disposa la secció segona, Règim dels Béns Immobles d'Interés Cultural, del capítol III, títol II de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.  
Article 8  
Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució d'estos fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons el que disposa l'article 18 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Entorns de monuments  
Article 9  
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, en els entorns dels monuments -encara que siguen dotats d'una planificació patrimonialment validada- qualsevol actuació requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura, excepte en els supòsits previstos en l'article 4 de la present normativa, que també s'aplicarà en estos àmbits.  
Article 10  
Mentres no es proveïsquen estos entorns del planejament específic a què fa referència l'article 34 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, regirà, amb caràcter transitori, la normativa determinada en el present decret per al conjunt històric o la que, en substitució d'esta, dispose el planejament patrimonial aprovat per a este. La Conselleria competent en matèria de Cultura, a la vista del nivell de detall d'este últim document, eximirà l'Ajuntament de l'obligatorietat de redactar documents planificadors específics per a estos àmbits.  
Béns de rellevància local  
Article 11  
Caldrà atindre's al que disposa la secció primera, dels Béns de Rellevància Local, del capítol IV, títol II, de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable als Béns de Rellevància Local.  
Article 12  
Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució d'estos fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons el que disposa l'article 50 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Disposicions generals  
Article 13  
Totes les actuacions i obres que suposen l'alteració del subsòl del conjunt quedaran subjectes al que disposa el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, i requeriran la prèvia intervenció arqueològica.  
Article 14  
La contravenció del que preveu la present normativa determinarà la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, i la resta de lleis que siguen aplicables.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 4905, del 17-12-2004 (2004/12882)

DECRETO 273/2004, de 10 de diciembre, del Consell de la Generalitat, por el que se declara bien de interés cultural el conjunto histórico de Jérica.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   4905

Fecha DOGV
:   17-12-2004

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2004/12882

CVE


Fecha del documento
:   10-12-2004

Organismo emisor
:   Conselleria de Cultura, Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Decreto

Corrección de errores

 Descriptores 

:   * [Jérica](javascript:void(0))
    * [patrimonio cultural](javascript:void(0))
    * [patrimonio arquitectónico](javascript:void(0))
    * [legislación](javascript:void(0))
    * [bien cultural](javascript:void(0))

DECRETO 273/2004, de 10 de diciembre, del Consell de la Generalitat, por el que se declara bien de interés cultural el conjunto histórico de Jérica. [2004/12882]
  
El artículo 31.5 del Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana establece la competencia exclusiva de la Generalitat en materia de patrimonio histórico, artístico, monumental, arqueológico y científico. Asimismo, el artículo 26.2 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, dispone que la declaración de un bien de interés cultural se hará mediante decreto del Consell de la Generalitat, a propuesta de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte. Todo ello sin perjuicio de las competencias que el artículo 6 de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico Español, reserva a la administración general del estado.
  
Mediante Resolución de 27 de marzo de 1978, de la Dirección General de Patrimonio Artístico, Archivos y Museos, del Ministerio de Cultura, se acordó tener por incoado expediente para la declaración de bien de interés cultural del conjunto histórico de Jérica.
  
El expediente en cuestión fue remitido para su tramitación a la Generalitat según lo dispuesto en el Real Decreto 3066/1983, de 13 de octubre, sobre traspaso de funciones y servicios del estado a la Generalitat en materia de cultura y, en concreto, a la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia, con arreglo a lo preceptuado en el Decreto 171/1983, de 29 de diciembre, del Presidente de la Generalitat.
  
Mediante Resolución de 22 de marzo de 2004, de la Dirección General de Política Lingüística y Patrimonio Cultural Valenciano, de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte, se acordó continuar el expediente, incoado de acuerdo con las disposiciones vigentes, y abrir un periodo de información pública. Dicha resolución, con sus anexos, además, fue expuesta en el tablón de anuncios del Ayuntamiento de Jérica, al que se concedió trámite de audiencia, sin que se aportaran alegaciones al expediente.
  
En cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 27 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, obran en el expediente sendos informes favorables de la Real Academia de Bellas Artes de San Carlos y de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando.
  
En virtud de lo expuesto y de acuerdo con lo establecido en la normativa referenciada, a propuesta del conseller de Cultura, Educación y Deporte y previa deliberación del Consell de la Generalitat, en la reunión del día 10 de diciembre de 2004,
  
DECRETO
  
Artículo 1
  
Declarar bien de interés cultural el conjunto histórico de Jérica.
  
Artículo 2
  
El área afectada por la declaración de bien de interés cultural del conjunto histórico de Jérica queda definida en los anexos que se adjuntan, y que forman parte del presente decreto. La documentación complementaria obra en el expediente de su razón.
  
DISPOSICIONES ADICIONALES
  
Primera
  
Inscribir el conjunto histórico de Jérica, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 29.1 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, en la Sección Primera del Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Segunda
  
En virtud de lo establecido en el artículo 28.2.e) de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, los Bienes de Relevancia Local mencionados en el anexo III del presente decreto deberán ser inscritos en la sección segunda del Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
DISPOSICIÓN FINAL
  
El presente decreto se publicará en el Boletín Oficial del Estado y entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.
  
Valencia, 10 de diciembre de 2004.
  
El presidente de la Generalitat,
  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ
  
El conseller de Cultura, Educación y Deporte,
  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN
  
ANEXO I
  
Datos sobre el bien objeto de la declaración
  
1. Denominación:
  
Conjunto Histórico de Jérica.
  
2. Localización:
  
a) Comunidad Autónoma. Comunidad Valenciana
  
b) Provincia. Castellón
  
c) Municipio.Jérica
  
3. Delimitación:
  
- Justificación de la delimitación
  
El criterio para delimitar el conjunto histórico de Jérica ha sido la inclusión de los sucesivos recintos amurallados, así como de las parcelas edificables y espacios públicos de interés que limitan con aquel, conformando todos ellos el casco histórico de la villa. También se incluye el entorno del castillo hasta el río, de singular y alto valor ambiental y paisajístico, de manera que pueda garantizarse su protección.
  
- Definición literal de la delimitación
  
Origen: situado en la intersección de la margen derecha del río Palancia con el eje del puente de Navarza, punto A.
  
Sentido: horario.
  
Línea delimitadora: desde el origen punto A, continúa por la margen derecha del río Palancia en todo su recorrido hasta la manzana catastral nº 75084, donde continúa por el linde oeste de la parcela nº 03. Recorre un pequeño tramo por el eje de la calle del Río hasta proseguir por las traseras de las casas con fachada a ésta pertenecientes a la manzana catastral nº 74107 hasta la parcela 06, recorre la medianera oeste de ésta y cruza en esta dirección la calle del Río y la parcela nº 21 de la manzana catastral nº 74105, hasta la medianera oeste de la parcela nº 20 de esta misma manzana; continúa por la trasera de la parcela e incorpora la parcela nº 14, recorriendo la fachada de ésta recayente a la calle Loreto. Desde allí atraviesa dicha calle y entra por la medianera de las casas nº 50 y nº 51 de esta calle en la manzana nº 75128 para seguir por la medianera norte de la parcela nº 41. Prosigue por las traseras de las parcelas de esta manzana recayentes a la calle Avenida hasta el eje de la calle Chavarría. Desde allí la línea quiebra por este eje hasta el eje de la calle Avenida recorriendo un pequeño tramo y entrando por la medianera de las casas nº 36 y 37 de la dicha calle Avenida, hasta la medianera norte de la parcela nº 03 recayente a la calle Pablo Barrachina sigue por ella hasta el eje de esta calle y por él hasta su intersección con el eje de la calle Basilio Edo. Continua por las traseras de las casas con fachada a la calle Pablo Barrachina y plaza de Manuel Navarro y María Sanz pertenecientes a la manzana catastral nº 77104 hasta la calle Media Vega recorriendo un pequeño tramo para después entrar por el eje del callejón Media Vega recorriéndolo por el eje hasta la manzana catastral nº 78092 para continuar por las traseras de las casas con fachada a la calle Rey don Jaime hasta la calle Santa Águeda. Desde allí cruza la calle y discurre por las traseras de las parcelas con fachada a la calle Santa Águeda y plaza Mariano Rodríguez de la manzana nº 78086 para continuar por la medianera este de la edificación existente junto a la iglesia de Santa Agueda en la parcela 03 de la manzana nº 77074 y por su prolongación, y las medianeras este y sur de la parcela nº 04 de la manzana catastral nº 77074 para incluyendo la parcela nº 15 de la manzana nº 77072, y la calle quebrada sin nombre hasta el eje del puente de Navarza recorriendo dicho eje hasta el punto de origen.
  
4. Descripción:
  
(Basada en la obra de R. Rodríguez Culebras y en el estudio previo sobre la villa de Jérica).
  
La villa de Jérica se halla en la comarca del Alto Palancia, en las estribaciones del promontorio rocoso cortado en la parte de poniente por el gran arco del cauce del río Palancia. Forma allí un precipicio casi inaccesible como muralla natural de la parte alta del castillo. La población desciende escalonada y en semicírculos desde esta parte elevada hacia el valle y, durante mucho tiempo estuvo limitada en el exterior de su recinto amurallado más bajo por el camino real.
  
El conjunto posee un gran valor paisajístico, de gran pintoresquismo, conservando tanto gran parte de los restos de su arquitectura defensiva, como importantes edificios religiosos e interesantes muestras de arquitectura popular. Se puede relacionar por su desarrollo urbano a los pies de un castillo, con otras poblaciones castellonenses como Morella, Portell, Cervera del Maestre y Culla, entre otras.
  
- Evolución histórica
  
Ha sido población muy importante en la historia de la comarca en determinadas épocas. A parte de los restos que indican la existencia de población en la prehistoria, hay abundantes muestras de intensa romanización, lo cual permite suponer la existencia allí mismo de algún asentamiento. En diversos puntos de la población y del término se han hallado numerosas lápidas romanas con inscripciones latinas, así como monedas y restos de cerámica. También existió un arco romano cuya ubicación exacta es desconocida. Posteriormente estuvo bajo el dominio árabe.
  
Fue conquistada el año 1235 por las tropas de Jaime I bajo el mando de Guillem de Montgriu, arzobispo de Tarragona. El año 1249 el rey otorga carta puebla y algún tiempo después la donó a Teresa Gil de Vidaura, creándose el señorío con dominio sobre varios pueblos circundantes y pasando a ser señor Jaime de Jérica, hijo del rey y de Teresa Gil. Desde entonces y hasta 1564 en que pasó al patrimonio real, el señorío y condado de Jérica sufrió diversas alternancias, siempre con vinculaciones a la casa real, de lo que los jericanos se preciaron siempre. En diversas ocasiones se suscitaron incluso querellas ante la posibilidad de traspaso a otros señores que no agradaron a los vasallos y a lo que se opusieron, tales como la venta a Francisco Zarzuela en el siglo XV, o la cesión por Carlos V a los monjes de San Miguel de los Reyes. Todavía en 1707 Felipe V la donó al duque de Berwick.
  
- Análisis y desarrollo urbano
  
La configuración actual de la villa es fruto de diversos acontecimientos que incidieron directamente en su trama urbana. Ésta se halla a su vez condicionada por la orografía del terreno donde se asienta y, ante todo, por el castillo en la parte alta del monte y con expansión en descenso por la parte opuesta al río. Hasta mediados del siglo XVI se desarrollaron los tres recintos sucesivos más característicos del casco antiguo. Con posterioridad se edifican en ellos o extramuros algunos edificios singulares y se extiende la población en arrabales.
  
El conjunto posee un alto valor paisajístico de gran pintoresquismo, conservando una interesante muestra de arquitectura popular. Se puede relacionar por su desarrollo urbano a los pies de un castillo con otras poblaciones castellonenses como Morella, Portell, Cervera del Maestre y Culla, entre otras.
  
- Las murallas. Recintos de la villa
  
En el primer recinto se localiza el castillo, donde existen restos de antiguos muros y la torre del Homenaje o de San Juan; también se encuentra el primitivo templo ?ermita de San Roque- elevado según antiguos testimonios, sobre la mezquita. De éste recinto quedan parte de los muros, tres torreones, uno, en la calle del Castillo de planta rectangular; otro, en la calle San Roque de planta circular y común a los tres recintos, y un tercero, que pasó a formar parte de la actual ermita.
  
El segundo recinto supone una natural expansión en descenso hacia la zona baja en la ladera del monte, como consecuencia del crecimiento en el tardo medievo, del afianzamiento y desarrollo de la villa. Incorpora la torre de las Campanas o de la Alcudia y su fortificación. También en esta zona se conservan restos de muros, ocho torres, seis circulares y dos rectangulares, con dos puertas, la del Reloj y la de La Sala.
  
Finalmente, vió todavía una nueva ampliación avanzado el siglo XVI, con ulteriores murallas y siete torreones, cuatro redondos y el resto rectangulares, a la cual pertenecen no pocos de los edificios con elementos singulares conservados tanto intramuros como extramuros. Se conservan dos puertas, la de Los Arcos o de la Rocha del Hospital, derruida en parte por interceptar el trazado de la antigua carretera nacional y la puerta de San Joaquín y Santa Ana, ambas en torreones de planta rectangular.
  
- Trama urbana y edificación
  
Las calles son estrechas y tortuosas, acentuándose más su irregularidad cuanto más cercanas a la zona del castillo. Se extienden en sentido circular, siguiendo la línea amurallada unas, y transversalmente otras, con abundancia de costanillas. Esta disposición posee claras reminiscencias árabes poco alteradas durante el medievo. Este complejo trazado de calles y callejuelas no ha sido alterado.
  
Los edificios más comunes son de carácter rural, en buena proporción humildes y sencillos, sobre todo en la zona superior. Los materiales empleados en la construcción son tapial, mampostería y ladrillo. La piedra se emplea más en edificios posteriores o representativos y públicos así como en las puertas de la muralla.
  
Por lo general se trata de casas bajas unifamiliares, donde la planta baja se emplea para animales, la primera como vivienda y la superior como granero y almacén de cosechas. La entrada común, con arco de medio punto en ladrillo o forma adintelada. Abundan ventanas y balcones para los vanos y enlucidos en tonos claros y brillantes o encalado como pintura. En la zona media y baja, la estructura de la vivienda es la misma pero en edificaciones más dignas y sólidas.
  
Entre los edificios de arquitectura civil, singulares en su estructura o por razón de algún elemento destacable, como arquerías o portadas, podríamos señalar varias viviendas junto a la casita de San Roque, en las calles Horno Viejo, La Cambra, Maestro Puchades, Historiador Vayo, Rey Don Jaime, Zalón y Loreto. A estas podríamos añadir la fuente y portada de acceso a una calle tras ella existente en la plaza Germán Monleón, extramuros.
  
Existen varios edificios religiosos singulares; algunos destinados al culto y otros vinculados al ámbito religioso, pero sin destino actual. La Torre de La Alcudia o de las Campanas ha sido declarada monumento nacional. Tiene base árabe y cuerpo superior mudéjar, construido en el siglo XVII. La ermita de San Roque en el primer recinto amurallado tiene un interés destacado.
  
ANEXO II
  
Bienes de interés cultural comprendidos en el conjunto histórico. Delimitación de sus entornos de protección
  
1. Ayuntamiento y Museo Municipal, años 1946-1947, c/ Rey don Jaime. (M.H.A. Decreto 474 de 01.03.1962, BOE 09.03.1962) (nº RI-51-0001345-00000 de inscripción en el Registro de Bienes de Interés Cultural del Ministerio de Cultura). Declarado el museo y el edificio donde se halla instalado, en tanto se destine a esta finalidad.
  
2. Torre de las Campanas, basamento romano, Torre mudéjar (Real Orden 6-7-1979 M.H.A. BOE 08.09.1979) (nº RI-51-0004372-00000 de inscripción en el Registro de Bienes de Interés Cultural del Ministerio de Cultura, Educación y Deporte).
  
3. Castillo, ermita de San Roque o de Santa Águeda la Vieja y cintas murarias que conforman los sucesivos recintos amurallados.
  
1.1) Entorno de protección del Ayuntamiento y Museo Municipal:
  
Justificación:
  
El edificio, ubicado en la parcela nº 06 de la manzana catastral nº 76104, donde se encuentra ubicada la colección reconocida como museo fue declarado Monumento Histórico Artístico mientras albergara dicha colección. Al ser la colección del museo la que motiva esta adscripción protectora de Bien de Interés Cultural del edificio, no el edificio en sí mismo, decaen las razones que harían ineludible la asignación al mismo del correspondiente entorno de protección.
  
2.1) Entorno de protección de la torre de las Campanas:
  
Definición literal de la delimitación:
  
Origen: situado en la intersección entre los ejes de las calles de la Travesía de la Torre y Bajo de la Torre, punto B.
  
Sentido: antihorario.
  
Línea delimitadora: desde el origen punto B, continúa por el eje de la calle Bajo de la Torre para girar y envolver las manzanas nº 76085, la nº 77092 y la nº 76099. Continúa por el eje de la calle Peñuela por el que sigue hasta que gira para incorporar las manzanas números 76083, y la nº 76084, hasta el punto de origen.
  
3.1) Entorno de protección del castillo, ermita de San Roque o de Santa Águeda la Vieja y cintas murarias de los recintos amurallados:
  
3.1.a) Perímetro exterior (castillo y las cintas murarias de los 2º y 3º recintos amurallados):
  
Origen: situado en la intersección del eje de la calle Portalico con la calle perpendicular de su mismo nombre, punto A.
  
Sentido: antihorario.
  
Línea delimitadora: desde el origen punto A, continúa por el eje de la calle Portalico hasta introducirse en la manzana catastral nº 77074 entre las parcelas números 04 y 05, continúa por el linde norte de la parcela nº 04 y continúa por la prolongación de la edificación existente en la parcela nº 03, incluyéndola. Cruza la calle Cuesta Zalón e incorpora las fachadas de las parcelas de las manzanas catastrales números 78086, 78092, 77108, 76118 y 75128 recayentes a la calle Rey don Jaime y a la plaza Germán Monleón respectivamente. Prosigue por el eje de la calle del Río y se introduce en la manzana catastral nº 75094 entre las parcelas 01 y 10, y 08 y 09 para proseguir por el eje de la calle Santa Ana. Envuelve las parcelas 29, 31 y 32 del polígono 24 e incorpora el río Palancia hasta el eje del puente de Navarza incorporando la calle quebrada sin nombre hasta el eje de la calle Portalico, incluyendo las fachadas de la manzana nº 76077 recayentes a la muralla, y las fachadas de las parcelas números 01 y 02 de la manzana nº 77072, hasta el punto de origen A.
  
3.1.b) Perímetro interior (entre las cintas murarias de los 2º y 3º recintos amurallados)
  
Origen: situado en la intersección del eje de la calle Portalico con la prolongación de la medianera entre las parcelas 10 y 11 de la manzana catastral nº 77081, punto B.
  
Sentido: antihorario.
  
Línea delimitadora: desde el origen punto B, continúa por el eje de la calle Portalico e Historiador Mayo. Se introduce en la manzana nº 76102 e incorpora las parcelas 01 y 13 de la misma. Continúa por el eje de la calle Santa Ana y por el de la calle Juan Valero. Gira por el eje de la calle San Ramón y por el de la calle San Juan. Cruza la manzana nº 77093 entre las parcelas números 08 y 09, habiendo incorporado las fachadas de las parcelas 8, 19, 20, 21, 22 y 23 de la misma. Continúa por el eje de la calle de la Cambra. Se introduce en la manzana nº 77094 y recorre las traseras de las parcelas números 29, 28, 27, 31, y 23. Continúa por el eje de la calle San Roque. Cruza la manzana 77081 por las traseras de las parcelas 11 y 12 hasta el punto de origen.
  
3. 1. c) Perímetro interior (entre las cintas murarias de los 1º y 2º recintos amurallados)
  
Origen: situado en la intersección del eje de la calle Ruejo y el de la travesía de la Torre, punto C.
  
Sentido: antihorario.
  
Línea delimitadora: desde el origen punto C, continúa por el eje de la calle Ruejo, para incorporar las fachadas de las parcelas números 10, 09 de la manzana nº 76089, las 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07 y 08 de la nº 77083 y las números 01, 02, 03, 04 de la nº 77091 recayentes a esta calle. Prosigue por el eje de la calle San Ramón. Gira por el de la calle San Francisco y por el de la calle Peñuela. Envuelve la manzana 75085 y gira por el eje de la calle Valcaliente y por la travesía de La Torre hasta el punto de origen.
  
Elementos muebles vinculados a la Torre de las Campanas:
  
?Campana Mediana. Año 1790, de Antonio Lafuente.
  
?Campana Mayor, Santa Águeda. Año 1802, Antonio Guillem.
  
ANEXO III
  
Bienes de relevancia local
  
Relación de las edificaciones más destacadas del Conjunto Histórico de Jérica, consideradas como Bienes de Relevancia Local, y que deben ser inscritos en la sección 2ª del Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano:
  
- Iglesia del Socós o del Socorro
  
- Iglesia de la Sangre
  
- Iglesia parroquial de Santa Águeda
  
- Fuente de Santa Águeda
  
ANEXO IV
  
Normativa de protección del conjunto histórico y de sus monumentos y entornos de protección
  
Conjunto histórico
  
Artículo 1
  
A tenor de lo dispuesto en el artículo 35 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, cualquier intervención precisará, con carácter previo a la concesión de licencia o aprobación municipal, la autorización de la conselleria con competencias en materia de Cultura; dicha autorización se ajustará a los criterios establecidos en el artículo 39 de la citada Ley y las determinaciones de esta normativa que en aplicación de la misma se concretan para este ámbito.
  
Artículo 2
  
El artículo anterior regirá transitoriamente hasta la aprobación del preceptivo Plan Especial de Protección o sea convalidado, si procede, el planeamiento urbanístico del mismo alcance y rigor, a los efectos del artículo 34.2 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Artículo 3
  
El régimen de intervenciones patrimonialmente admisibles en los bienes seleccionados en el presente decreto para su reconocimiento como bienes de relevancia local garantizará la protección integral de sus valores, en consonancia con lo dispuesto en el artículo 50 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, para los bienes así reconocidos. Ello sin perjuicio de la obligación municipal de adaptar el contenido de su Catálogo de Bienes y Espacios Protegidos a los efectos de incluir estos inmuebles con la expresada calificación, hecho que implicará la plena aplicación de lo preceptuado en el citado artículo.
  
Artículo 4
  
Todas las intervenciones requerirán, para su autorización patrimonial, la definición precisa de su alcance, con la documentación técnica que por su especificidad les corresponda, y con la ubicación parcelaria y el apoyo fotográfico que permita constatar la situación de partida y su trascendencia patrimonial.
  
Este último aspecto será evaluado por el técnico municipal, de cuyo sopesado informe el ayuntamiento podrá derivar la innecesariedad de autorización previa en actuaciones que se sitúen fuera del presente marco normativo por falta de trascendencia patrimonial, como sería el caso de las obras e instalaciones dirigidas a la correcta conservación, buen uso y habitabilidad interior de los inmuebles que no tengan reconocimiento individualizado de bien de interés cultural o bien de relevancia local, y que, por planteamiento, técnica y alcance no supongan poner en peligro los valores del edificio, en sí mismo y/o en su contribución a los valores generales del ámbito protegido.
  
En estos casos el ayuntamiento comunicará a la conselleria con competencias en materia de cultura, en el plazo de 10 días, la concesión de licencia municipal, adjuntando como mínimo el informe técnico que se menciona en el párrafo anterior, un plano de ubicación y el apoyo fotográfico que permita constatar la situación de partida y su falta de trascendencia patrimonial.
  
Artículo 5
  
Con las únicas salvedades que la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, establece, y que justificadamente pudieran ser invocadas, y en tanto no se provea del planeamiento a que hace referencia el articulo 2 de la presente normativa, las intervenciones atenderán a los siguientes criterios:
  
1. Se mantendrán las pautas de parcelación histórica del conjunto.
  
2. Las alineaciones y alturas serán las históricas que se han conservado hasta el momento actual.
  
3. El uso característico de los edificios será el residencial con los usos compatibles aceptados por las normas subsidiarias vigentes (aprobadas definitivamente en fecha 13 de junio de 1996).
  
4. En tanto no se proceda a la catalogación individualizada del patrimonio arquitectónico del conjunto, por planeamiento patrimonialmente validado, los edificios tradicionales mantendrán sus fachadas originales. Las obras de restauración de fachada, así como las de reforma interior que alcancen el nivel de rehabilitación global del inmueble, deberán repristinar la morfología exterior, conforme a sus valores arquitectónicos específicos y definición primigenia. En los inmuebles cuya morfología resulte disonante respecto de la característica de la zona, estas actuaciones comportarán la adecuación de la fachada y cubiertas a las condiciones establecidas en la presente normativa para las edificaciones de nueva planta. Las intervenciones en plantas bajas comportarán el respeto ?y recuperación, en su caso- de la parte correspondiente de la fachada del inmueble.
  
5. Las fachadas de nueva planta o de remodelación de aquellas no tradicionales se adecuarán con carácter estético y material a la tipología y acabados de la zona:
  
a) Los aleros de cubierta, volados desde el plano de la alineación, serán de dimensiones y perfiles tradicionales.
  
b) Los huecos serán de proporción vertical, disposición y dimensiones características de la zona.
  
c) Las carpinterías se integrarán según cánones tradicionales, preferentemente de madera y descartando imitaciones. Para el oscurecimiento y protección se dispondrá, preferentemente, contraventanas interiores, admitiéndose la sobreposición de las tradicionales persianillas enrollables de madera.
  
d) En cuanto los acabados exteriores de los paramentos, se prohiben técnicas materiales no tradicionales o que supongan la imitación de éstos.
  
e) Los balcones serán de bandeja de grosor no superior a 15 cm, vuelo característico ?en todo caso no superior a 50 cm- y barandilla de hierro, desarrollándose en extensión ?número y amplitud?, disposición y jerarquía compositivas, según las pautas propias de la zona. Quedan proscritos los miradores.
  
6. Las cubiertas serán inclinadas, de teja árabe, con pendiente máxima del 35%, a dos aguas y cumbrera de altura máxima de 2,25 m respecto de la altura de cornisa. Este requisito únicamente podrá ser dispensado, con carácter excepcional, en aquellos casos en los que se acredite la existencia de una singular justificación histórico'contextual.
  
Artículo 6
  
Todas las actuaciones que puedan tener incidencia sobre la correcta percepción y la dignidad en el aprecio de la escena o paisaje urbano de los monumentos, su entorno y el conjunto en general, como sería el caso de la afección de los espacios libres por actuaciones de reurbanización, ajardinamiento o arbolado, provisión de mobiliario urbano, asignación de uso y ocupaciones de la vía pública, etc., o como podría serlo también la afección de la imagen arquitectónica de las edificaciones por tratamiento de color, implantación de rótulos, marquesinas, toldos, instalaciones vistas, antenas, etc., o cualesquiera otros de similar corte y consecuencias, deberán someterse a autorización de la conselleria competente en materia de cultura, que resolverá con arreglo a las determinaciones de la ley y los criterios de percepción y dignidad antes aludidos.
  
Queda proscrita la introducción de anuncios o publicidad exterior que, en cualquiera de sus acepciones, irrumpa en dicha escena urbana, salvo la de actividades culturales o eventos festivos que, de manera ocasional, reversible y por tiempo limitado solicite y obtenga autorización expresa.
  
Monumentos
  
Artículo 7
  
Se atendrá a lo dispuesto en la sección segunda, régimen de los bienes inmuebles de interés cultural, del capítulo III, título II de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, aplicable a la categoría de monumento.
  
Artículo 8
  
Los usos permitidos serán todos aquellos que sean compatibles con la puesta en valor y disfrute patrimonial del bien y contribuyan a la consecución de dichos fines. La autorización particularizada de uso se regirá según lo dispuesto por el artículo 18 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Entornos de monumentos
  
Artículo 9
  
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 35 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, en los entornos de los monumentos ?aún cuando sean dotados de una planificación patrimonialmente validada- cualquier actuación requerirá la autorización previa de la conselleria competente en materia de cultura, salvo en los supuestos contemplados en el artículo 4 de la presente normativa, que también será de aplicación en estos ámbitos.
  
Artículo 10
  
En tanto en cuanto no se provea a estos entornos del planeamiento específico a que hace referencia el artículo 34 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, regirá, con carácter transitorio, la normativa determinada en el presente decreto para el conjunto histórico o la que, en sustitución de ella, disponga el planeamiento patrimonial aprobado para el mismo. La conselleria competente en materia de cultura, a la vista del nivel de detalle de este último documento, eximirá al ayuntamiento de la obligatoriedad de redactar documentos planificadores específicos para estos ámbitos.
  
Bienes de relevancia local
  
Artículo 11
  
Se atendrá a lo dispuesto en la sección primera, «De los bienes de relevancia local», del capítulo IV, título II de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, aplicable a los bienes de relevancia local.
  
Artículo 12
  
Los usos permitidos serán todos aquellos que sean compatibles con la puesta en valor y disfrute patrimonial del bien y contribuyan a la consecución de dichos fines. La autorización particularizada de uso se regirá según lo dispuesto por el artículo 50 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Disposiciones generales
  
Artículo 13
  
Todas las actuaciones y obras que supongan la alteración del subsuelo del conjunto quedarán sujetas a lo dispuesto en el título III de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, y requerirán la previa intervención arqueológica.
  
Artículo 14
  
La contravención de lo previsto en la presente normativa determinará la responsabilidad de sus causantes en los términos establecidos en la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, y demás leyes que sean de aplicación.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML