Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5480, del 29-03-2007 (2007/2637)

Notificació a Francisco J. Ventura García. Expedient número DIC-40/2006.
------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5480

Data del DOGV
:   29-03-2007

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2007/2637

CVE


Data del document
:   09-02-2007

Organisme emissor
:   Conselleria de Territori i Habitatge

Tipus de document
:   Edicte

Després de ser infructuoses les gestions realitzades per a efectuar la notificació dirigida a Francisco J. Ventura García al domicili que figura en la seua sol·licitud de declaració d'interés comunitari per a la instal·lació de cabanyes de turisme rural adaptades a minusvàlids a Cortes de Pallás, d'acord amb el que preveu l'article 59.4 de la Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques, es porta a terme pel present edicte.  
Acte que es notifica:  
"El conseller de Territori i Habitatge va adoptar, en data 3 d'abril de 2006, la resolució que a continuació es transcriu:  
"Vist l'expedient referit a la sol·licitud de declaració d'interés comunitari relativa a cabanyes de turisme rural adaptades a minusvàlids, del terme municipal de Cortes de Pallás.  
Antecedents de fet  
1. Amb data 27 d'abril de 2004, va entrar en el Registre del Servei Territorial de Planificació i Ordenació Territorial de València de la Conselleria de Territori i Habitatge l'expedient de referència.  
2. Amb data 21 d'abril 2004, es va requerir a l'Ajuntament de Cortes de Pallás perquè emetera l'informe preceptiu municipal favorable previst en l'article 16 de la Llei 4/1992, del Sòl No Urbanitzable.  
3. La Comissió Informativa de la Comissió Territorial d'Urbanisme, en sessió celebrada en data 27 de febrer de 2006, va acordar informar desfavorablement sobre la present sol·licitud.  
Fonaments de dret  
1. Segons establix el preàmbul de la Llei 4/1992, de Sòl No Urbanitzable, el sòl no urbanitzable és per principi aquell que es decideix preservar del procés urbanitzador. L'administració planificadora, quan pretén habilitar zones del territori com a suport d'actuacions d'índole urbana, ha de classificar-les com a sòl urbà o urbanitzable, i reservar la classificació de no urbanitzable a l'espai que d'ordinari no s'haja d'utilitzar sinó amb fins agrícoles o semblants, aliens a la transformació urbanística del sòl i adequats a l'ús racional dels seus recursos naturals. En conseqüència, els actes d'edificació de tipus urbanístic en aquest sòl han de revestir, per exigència de la seua definició institucional caràcter excepcional i restrictiu. Segons el que establix la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana d'1 d'abril de 2000: 'ha d'afirmar-se que la destinació natural de sòl no urbanitzable la constituïx la realització d'activitats primàries de caràcter agrari o semblant i que la realització d'obres o construccions, així com d'ús i disposició d'instal·lacions i edificacions diferents de les de caràcter agrari, constituïxen una excepció a la regla, i podran exercir-se amb subjecció estricta al que disposa la llei, i com a tal la seua interpretació ha de ser restrictiva'. Aquesta interpretació restrictiva es basa en el principi de no desvirtuar la funció social encomanada als terrenys classificats com a no urbanitzables, la preservació de la qual es troba estretament vinculada a la protecció del medi ambient (art. 45 CE), la qual cosa implica que el criteri prevalent és l'interés públic de defendre'l i conservar-lo (STS de 22.02.1988). Per això, la declaració d'interés comunitari ha d'efectuar-se a favor del millor emplaçament des del punt de vista no solament de l'activitat i de l'ús a què es destina, sinó de la Llei d'Ordenació Territorial. En aquest sentit el citat article 16.2 de la mateixa Llei del Sòl No Urbanitzable, exigix que l'acte administratiu que decidix l'atribució de l'ús i aprofitament pondere aquestes circumstàncies de l'activitat proposada sobre l'ordenació del territori i l'oportunitat i conveniència de la seua localització en el sòl no urbanitzable.  
2. Segons el que disposa l'apartat 2 de l'article 16 de la Llei del Sòl No Urbanitzable, la decisió d'atribuir els usos o aprofitaments correspon a l'administració de la Generalitat en exercici de la potestat d'ordenació territorial i urbanística de planejament adoptant-se amb un informe previ municipal favorable. És a dir, es requerix l'emissió d'un informe municipal preceptiu i favorable a l'actuació.  
3. Han transcorregut més dels tres mesos previstos en l'article 42.5.c de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, segons la redacció que dóna la Llei 4/1999, des de l'esmentada sol·licitud a l'Ajuntament, sense que l'emissió de l'informe preceptiu i favorable haja tingut lloc. Conseqüentment, no s'ha justificat la conveniència de l'activitat proposada des del punt de vista del desenvolupament local i autonòmic. Ni pot, per tant, efectuar-se una valoració positiva d'aquesta per a l'interés públic, segons la necessitat d'emplaçament en el medi rural. Ni en la documentació presentada pel promotor consta degudament ponderada la racional utilització col·lectiva del territori (art. 16 de la Llei 4/1992, de 5 de juny, de Sòl No Urbanitzable).  
4. D'altra banda, l'administració autonòmica compta amb un ampli marge de discrecionalitat per a apreciar si concorren en el cas concret les circumstàncies que fonamenten l'atribució de l'ús i aprofitament d'acord amb una jurisprudència consolidada, com per exemple la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (1.174/2004), més concretament en el seu fonament de dret núm. 5: 'La lectura de l'article 16 de la Llei valenciana del Sòl No Urbanitzable ens indica amb claredat que aquesta declaració té o conté valoracions que podem afirmar que tindrien el caràcter de regla i altres de caràcter discrecional com succeïx amb l'article 16.1.c sobre '...oportunitat i conveniència de les activitats de què es tracte des del punt de vista del desenvolupament economicosocial, autonòmic i general...', la qual cosa significa que l'administració municipal gaudix de discrecionalitat per a emetre l'informe favorable o desfavorable, de la mateixa manera, que la Generalitat la té a l'hora de determinar que una determinada activitat és o no d'interés comunitari el fet d'ubicar-se en un determinat lloc. Aquest criteri el podem veure reflectit en la sentència de la Sala Tercera, Secció Cinquena del Tribunal Suprem que en la seua sentència de 29 de gener de 2003 ens dirà respecte de la declaració d'interés comunitari per a l'exercici de les activitats regulades en la Llei 4/1992 de les Corts Valencianes que constituïx una decisió que ha d'adoptar-se, segons l'article 16.2 in fine d'aquesta llei, entre altres criteris de caràcter de regla, atesa la major oportunitat i conveniència de la localització proposada enfront d'altres àrees de sòl no urbanitzable, la qual cosa suposa l'exercici d'una potestat discrecional que correspon si no hi ha altre remei a l'administració, i que no pot ser dut a terme pels òrgans de la jurisdicció...'.  
A més de tot el que s'ha exposat anteriorment cal destacar de manera resumida els aspectes següents: en primer lloc les mencionades instal·lacions es troben ubicades en les parcel·les 268 i 270 en el paratge d'aigua, l'ús actual de les parcel·les és el destinat a l'agricultura. En l'article 125 de les normes s'establix que en aquesta zona no es permet un altre ús que l'agrícola sense admetre's les excepcions que per al sòl urbanitzable establix l'article 84 de la Llei del Sòl, i es permeten, no obstant això, edificacions per a l'emmagatzemament i guarda de collites, apers i instruments de cultiu i per a l'estada del propietari i treballadors d'acord amb les necessitats l'explotació agrícola.  
5. De conformitat amb el que disposa l'article 18.3 de la Llei 4/1992, del Sòl No Urbanitzable, i en l'article 6.e del Decret 201/2003, de 3 d'octubre, que aprova el Reglament dels Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana, la competència per a la denegació de les declaracions d'interés comunitari correspon al conseller de Territori i Habitatge.  
Vistos els preceptes legals citats i la resta d'aplicació general i pertinent, resolc:  
Denegar la sol·licitud de declaració d'interés comunitari per a la construcció de cabanyes de turisme rural adaptades a minusvàlids, en el municipi de Cortes de Pallás promoguda a instàncies de Francisco José Ventura García.  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, es pot interposar recurs potestatiu de reposició davant del conseller de Territori i Habitatge en el termini d'un mes, comptador des de l'endemà de la notificació d'aquesta, d'acord amb el que establixen els articles 116.1 i 117.1 de la Llei 4/1999, de modificació de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú; o bé, recurs contenciós administratiu davant de la sala contenciosa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà a la notificació d'aquesta, de conformitat amb el que disposa l'article 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa. Tot això, sense perjudici que els interessats puguen exercir qualsevol altre recurs que estimen oportú".  
La present notificació és transcripció exacta de la resolució original que consta en l'expedient".  
València, 9 de febrer de 2007.- La directora general d'Ordenació del Territori, p. s. (art. 7 del Decret 137/2006), la secretària autonòmica de Territori i Medi Ambient: Cristina Serrano Mateo.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5480, del 29-03-2007 (2007/2637)

Notificación a Francisco J. Ventura García. Expediente número DIC-40/2006.
--------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   5480

Fecha DOGV
:   29-03-2007

Sección del DOGV
:   V. ANUNCIOS - C) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2007/2637

CVE


Fecha del documento
:   09-02-2007

Organismo emisor
:   Conselleria de Territorio y Vivienda

Tipo de documento
:   Edicto

Habiendo resultado infructuosas las gestiones realizadas para efectuar la notificación dirigida a Francisco J. Ventura García al domicilio que figura en su solicitud de declaración de interés comunitario para la instalación de cabañas de turismo rural adaptadas a minusválidos en Cortes de Pallás, de acuerdo con lo previsto en el artículo 59.4 de la Ley de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas, se lleva a efecto por el presente edicto.  
Acto que se notifica:  
"El conseller de Territorio y Vivienda adoptó, en fecha 3 de abril de 2006, la resolución que a continuación se transcribe:  
"Visto el expediente referido a la solicitud de declaración de interés comunitario relativa a cabañas de turismo rural adaptadas a minusválidos, del término municipal de Cortes de Pallás.  
Antecedentes de hecho  
1. Con fecha 27 de abril de 2004, tuvo entrada en el Registro del Servicio Territorial de Planificación y Ordenación Territorial de València de la Conselleria de Territori i Habitatge el expediente de referencia.  
2. Con fecha 21 de abril 2004, se requirió al Ayuntamiento de Cortes de Pallás para que emitiese el informe preceptivo municipal favorable previsto en el artículo 16 de la Ley 4/1992, del Suelo No Urbanizable.  
3. La Comisión Informativa de la Comisión Territorial de Urbanismo, en sesión celebrada en fecha 27 de febrero de 2006, acordó informar desfavorablemente la presente solicitud.  
Fundamentos de derecho  
1. Según establece el preámbulo de la Ley 4/1992, de Suelo No Urbanizable, el suelo no urbanizable es, por principio aquel que se decide preservar del proceso urbanizador. La administración planificadora, cuando pretende habilitar zonas del territorio como soporte de actuaciones de índole urbana, ha de clasificarlas como suelo urbano o urbanizable, reservando la clasificación de no urbanizable al espacio que de ordinario, no haya de utilizarse sino con fines agrícolas o similares, ajenos a la transformación urbanística del suelo y adecuados al uso racional de sus recursos naturales. En consecuencia los actos de edificación de tipo urbanístico, en este suelo deben revestir, por exigencia de su definición institucional carácter excepcional y restrictivo. Según lo establecido en la sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana de 1 de abril de 2000: 'debe afirmarse que el destino natural de suelo no urbanizable lo constituye la realización de actividades primarias de carácter agrario o similar y que la realización de obras o construcciones, así como de uso y disposición de instalaciones y edificaciones distintos a los de carácter agrario, constituyen una excepción a la regla, pudiendo ejercitarse con sujeción estricta a lo dispuesto en la ley, y como tal su interpretación debe ser restrictiva'. Esta interpretación restrictiva se basa en el principio de no desvirtuar la función social encomendada a los terrenos clasificados como no urbanizable, cuya preservación se encuentra estrechamente vinculada a la protección del medio ambiente (art. 45 CE), lo que implica que el criterio prevalente es el interés público de defenderlo y conservarlo (STS de 22.02.1988). Por eso, la declaración de interés comunitario debe efectuarse a favor del mejor emplazamiento desde el punto de vista no solo de la actividad y del uso a que se destina, sino de la Ley de Ordenación Territorial. En este sentido el citado artículo 16.2 de la propia Ley del Suelo No Urbanizable, exige que el acto administrativo que decide la atribución del uso y aprovechamiento pondere tales circunstancias de la actividad propuesta sobre la ordenación del territorio y la oportunidad y conveniencia de su localización en el suelo no urbanizable.  
2. A tenor de lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 16 de la Ley del Suelo No Urbanizable, la decisión de atribuir los usos o aprovechamientos corresponde a la administración de la Generalitat en ejercicio de la potestad de ordenación territorial y urbanística de planeamiento adoptándose previo informe municipal favorable. Es decir, se requiere la emisión de un informe municipal preceptivo y favorable a la actuación.  
3. Han transcurrido más de los tres meses previstos en el artículo 42.5.c de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común, según redacción dada por la Ley 4/1999, desde la citada solicitud al Ayuntamiento, sin que la emisión del informe preceptivo y favorable haya tenido lugar. Consecuentemente, no se ha justificado la conveniencia de la actividad propuesta desde el punto de vista del desarrollo local y autonómico. Ni puede, por tanto, efectuarse una valoración positiva de la misma para el interés público, en función de la necesidad de emplazamiento en el medio rural. Ni en la documentación presentada por el promotor consta debidamente ponderada la racional utilización colectiva del territorio (art. 16 de la Ley 4/1992, de 5 de junio, de Suelo No Urbanizable).  
4. Por otra parte, la administración autonómica cuenta con un amplio margen de discrecionalidad para apreciar si concurren en el caso concreto las circunstancias que fundamenten la atribución del uso y aprovechamiento conforme a una jurisprudencia consolidada, como por ejemplo la sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (1.174/2004), más concretamente en su fundamento de derecho número 5: 'La lectura del artículo 16 de la Ley Valenciana del Suelo no Urbanizable nos indica con claridad que dicha declaración tiene o contiene valoraciones que podemos afirmar que tendrían el carácter de reglado y otras de carácter discrecional como sucede con el artículo 16.1.c sobre '...oportunidad y conveniencia de las actividades que se trate desde el punto de vista del desarrollo económico-social, autonómico y general...', lo que significa que la administración municipal goza de discrecionalidad para emitir el informe favorable o desfavorable, de la misma forma, que la Generalitat la tiene a la hora de determinar que una determinada actividad es o no 'de interés comunitario' el hecho de ubicarse en un determinado lugar. Este criterio lo podemos ver reflejado en la sentencia de la Sala Tercera Sección Quinta del Tribunal Supremo que en su sentencia de 29 de enero de 2003 nos dirá al respecto de la declaración de interés comunitario para el ejercicio de las actividades reguladas en la Ley 4/1992, de las Cortes Valencianas, constituye una decisión que ha de adoptarse, según el artículo 16.2 in fine de dicha ley, entre otros criterios de carácter reglado, atendiendo a la mayor oportunidad y conveniencia de la localización propuesta frente a otras áreas de suelo no urbanizable, lo que supone el ejercicio de una potestad discrecional que corresponde en último extremo a la administración, y, que no puede ser llevado a cabo por los órganos de la jurisdicción...'.  
Además de todo lo expuesto anteriormente cabe destacar de manera resumida los siguientes aspectos: en primer lugar las mencionadas instalaciones se encuentran ubicadas en las parcelas 268 y 270 en el paraje de agua de en medio, el uso actual de las parcelas es el destinado a la agricultura. En el artículo 125 de las normas se establece que en esa zona no se permite otro uso que el agrícola sin admitirse las excepciones que para el suelo urbanizable establece el artículo 84 de la Ley del Suelo, permitiéndose no obstante edificaciones para el almacenamiento y guarda de cosechas, aperos e instrumentos de labranza y para estancia del propietario y trabajadores en consonancia con las necesidades de la explotación agrícola.  
5. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 18.3 de la Ley 4/1992, del Suelo No Urbanizable, y en el artículo 6.e del Decreto 201/2003, de 3 de octubre, que aprueba el Reglamento de los Órganos Urbanísticos de la Generalitat Valenciana, la competencia para la denegación de las declaraciones de interés comunitario corresponde al conseller de Territori i Habitatge.  
Vistos los preceptos legales citados y demás de genera y pertinente aplicación, resuelvo:  
Denegar la solicitud de declaración de interés comunitario para construcción de cabañas de turismo rural adaptadas a minusválidos en el municipio de Cortes de Pallás, promovida a instancias de Francisco José Ventura García.  
Contra la presente resolución, que pone fin a la vía administrativa, se podrá interponer recurso potestativo de reposición ante el conseller de Territorio y Vivienda en el plazo de un mes, contado desde el día siguiente a la notificación de la misma, de acuerdo con lo establecido en los artículos 116.1 y 117.1 de la Ley 4/1999 de modificación de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común; o bien, recurso contencioso-administrativo ante la Sala de lo Contencioso del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana en el plazo de dos meses, contados desde el día siguiente a la notificación de la misma, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 46.1 de la Ley 29/1998, de 13 de julio, Reguladora de la Jurisdicción Contencioso-Administrativa. Todo ello, sin perjuicio de que los interesados puedan ejercitar cualquier otro recurso que estimen oportuno".  
La presente notificacion es transcripción exacta de la resolucion original que consta en el expediente".  
Valencia, 9 de febrero de 2007.- La directora general de Ordenacion del Territorio, p. s. (art. 7 del Decreto 137/2006), la secretaria autonómica de Territorio y Medio Ambiente: Cristina Serrano Mateo.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML