Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 6526, del 23-05-2011 (2011/5471)

RESOLUCIÓ de 4 de març de 2011, de la Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, a favor de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva, i s'obri un període d'informació pública.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6526

Data del DOGV
:   23-05-2011

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2011/5471

CVE


Data del document
:   04-03-2011

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Anàlisi jurídica

RESOLUCIÓ de 4 de març de 2011, de la Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, a favor de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva, i s'obri un període d'informació pública. [2011/5471]
Vistos la sol·licitud d'incoació formulada per l'Ajuntament de Chelva l'informe emés pels servicis tècnics de la direcció general de Patrimoni Cultural Valencià i la resta d'antecedents que figuren en l'expedient, favorables a la declaració com a Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva (València).
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta Conselleria, en allò que és matèria de la seua competència, resol:
Primer
Incoar l'expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, a favor de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva (València).
Segon
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del Conjunt Històric que justifiquen la declaració com a Bé d'Interés Cultural, delimitar-lo, descriure el Conjunt i els immobles compresos que tenen per si mateixos la categoria de béns d'interés cultural, individualitzar els béns de rellevància local existents dins del seu perímetre a l'efecte de la inscripció separada en la secció segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià i fixar les normes de protecció del Conjunt Històric en l'annex adjunt a la present resolució.
Tercer
En compliment d'allò preceptuat en l'article 27.3 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució a l'Ajuntament de Chelva i als interessats i fer-los saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36, en relació amb el 27.4 de la Llei, qualsevol intervenció en el Conjunt Històric haurà de ser autoritzada preceptivament per la direcció general de Patrimoni Cultural Valencià abans que es realitze i s'atorgue la llicència municipal, si fóra preceptiva.
Quart
La present incoació, d'acord amb el que establix l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i tots altres actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les dites actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les ja atorgades, suspensió els efectes de la qual, de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es resoldran després de la declaració.
No obstant això, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció determinades per la present resolució, no perjudiquen manifestament els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que per causa major o interés general s'hagen de realitzar inajornablement, segons que disposa l'incís primer de l'article esmentat.
Cinqué
D'acord amb el que preveuen l'article 86 de la Llei de Procediment Administratiu i l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, obrir un període d'informació pública, a fi que totes les persones que hi tinguen interés puguen examinar l'expedient durant el termini d'un mes a partir de la publicació de la present resolució en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana. L'expedient està a disposició dels interessats a la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, Servici de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, de la Conselleria de Cultura i Esport, carrer Colom, núm. 66, de València.
Sisé
Que en compliment del que disposa l'article 27.3 de la Llei es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural dependent de l'administració general de l'Estat per a l'anotació preventiva, i al Registre de la Propietat amb el mateix fi.
Seté
Que la present resolució amb els seus annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Butlletí Oficial de l'Estat.
València, 4 de març de 2011.- La consellera de Cultura i Esport: Trinidad Miró Mira.
ANNEX I
Dades sobre el bé objecte de la declaració
1. Descripció del Conjunt Històric vila de Chelva i les seues hortes i determinació dels seus valors
La vila de Chelva està composta per una sèrie de barris de gran complexitat, amb un traçat enigmàtic, sinuós, que s'adapta al terreny. Posseïx un gran interés històric perquè conserva l'empremta de tots i cada un dels primitius habitants que van caracteritzar els diversos barris antics.
a) Barri musulmà o barri de Benacacira:
Va ser construït en el segle xi pels musulmans i ocupava la totalitat de la superfície d'un penyal allargat. Estava envoltat d'una fortificació amb quatre portes. En la part oest es trobava el castell, del qual només queden algunes restes, ja que en èpoques posteriors es va reutilitzar i remodelar per a crear el palau i el castell cristians.
Actualment es caracteritza per un traçat urbà hispanomusulmà. Les muralles fa molt de temps que van desaparéixer i de les portes d'entrada només subsistix la de San Cristóbal, però conserva la seua estructura urbana, tancada en si mateixa. En l'interior es poden trobar atzucacs, placetes, passadissos, andadors, etc., que li conferixen una complexitat urbana molt característica que enriquix l'espai. Pocs carrerons s'obrin com places, en un dels quals trobem l'ermita de La Soledad, que es va construir sobre una de les mesquites de l'època musulmana.
b) Barri morisc o barri del Raval:
El seu origen es remunta als segles XIII i XIV i sorgix com a lloc d'assentament dels moriscos i cristians nouvinguts després de la conquista de Jaume I en 1238, el qual va cristianitzar la vila definitivament. Estos van construir un barri extramurs que van anomenar Benaeça, on es va erigir una mesquita, posterior ermita de Santa Cruz.
Actualment és un dels sectors més característics de Chelva, comparable en la seua importància al barri de Benacacira. El seu traçat és també molt trencat i d'una gran riquesa espacial, però la seua principal diferència amb els barris alts rau en el fet que, per trobar-se en les zones baixes, es veu immers en l'horta i les terres de secà de la vall. Hi ha dos places importants en què sorgixen tres edificis singulars. En la primera, bifurcada en dos, es troba l'antic Ajuntament o Consell de la vila, on estava el centre neuràlgic de la ciutat en eixe moment, i la ja anomenada mesquita de Benaeça. I en la segona plaça trobem l'ermita de la Virgen del los Desamparados, del segle XVII. En la seua rica decoració barroca interior destaquen els esgrafiats. La plaça d'El Arrabal també marca el final del recinte emmurallat medieval.
c) Barri jueu o barri d'El Azoque:
La jueria, com Benacacira, també estava tancada darrere de muralles que permetien viure als jueus sempre aïllats de musulmans i cristians. Un dels arcs de l'antic Ajuntament, denominat portal d'El Azoque, ens introduïx en el barri jueu d'El Azoque, amb els seus carrerons i portals. També este és un barri on es conserva intacte el traçat original, amb carrers estrets i portes d'accés que l'aïllaven de l'exterior.
d) Barris cristians:
Es tracta dels barris que es troben en la part més baixa de la vila, seguixen també l'orografia dels tossals situats en el nivell inferior al de la Plaza Mayor i unixen el barri de Benacacira amb el del Raval i la jueria pel riu. La seua estructura urbana és un poc menys sinuosa i un poc més àmplia, encara que tampoc massa. Segurament es tracta, amb el Raval, de l'última zona d'expansió del poble en l'època medieval. Un element que s'ha de destacar és la completa absència d'edificacions singulars en este barri de la ciutat, és a dir, la inexistència d'esglésies, palaus, ermites, etc.
e) Eixample:
Començant des del nord es troba la primera expansió o eixample de la vila, el qual és posterior a l'etapa medieval de desplegament del primer nucli del poble. L'eix principal d'esta extensió se situa al nord de la Plaza Mayor, es prolonga a un costat i a l'altre de l'església coincidint amb el nou accés a la ciutat des de València, que substituïx l'antiga entrada que penetrava pel Raval. L'entorn d'esta carretera anà omplint-se d'edificacions del segle XVII al XIX i es va formalitzar sobretot en el segle XX quant a l'arquitectura. S'hi poden distingir tres subzones. La primera es troba situada a l'oest de l'església i posseïx una trama quasi reticular. La segona, a l'est de l'església, disposa d'una estructura més irregular. Finalment, la tercera subzona, que és la que forma l'actual Plaza Mayor, de proporcions harmòniques.
2. Tipologia de l'edificació
(Textos en cursiva citats de l'expedient per a la incoació de Conjunt Històric redactat per Alicia González Díaz, Esther Marín Pérez, Félix Benito Martín i Victoria Marín Pérez en 1982 per al Ministeri de Cultura.)
a) Barri musulmà o barri de Benacacira:
«Espai torturat i trencat d'escala xicoteta...Molt important a Benacacira és l'acabat i l'impacte de l'arquitectura popular... Façanes estretes de tàpia arrebossada que deixen entreveure l'estructura del material. Les cornises de rajola senzilla es coronen amb una volada de teules canals alternades de gran efecte visual. Als àtics hi ha nombroses obertures horitzontals. Element molt important és el color blanc amb variacions a l'anyil i sobretot al verd, de molt d'efecte en una zona com esta, on la llum directa penetra difícilment a causa de l'estretor de l'espai, i on l'alegria d'este color és molt important en l'escena urbana.»
Caldria afegir a esta magnífica descripció del barri que les façanes contenen principalment obertures verticals en les plantes baixes i només és en l'última planta on es transformen en horitzontals o, uns pocs, en arcuacions. Estos porxes denominats «barandas» localment servien a les antigues cases com a assecadors. També s'han conegut amb el nom de «solanar». Moltes d'estes últimes obertures, encara que van ser pensades per a romandre sense finestra que les tancara, hui es presenten amb tancaments de fusta, que segurament permeten el canvi d'ús d'estes últimes plantes. Es pot afegir que l'alçària mitjana és de tres plantes, amb una distribució d'obertures en la façana de caràcter asimètric i absència total de volades tancades. La major part de les façanes, amb una absència pragmàtica de decoració, lluïxen balcons aïllats de dimensions xicotetes amb baranes de barrots verticals de metall.
b) Barri morisc o barri del Raval:
«...És amb Benacacira el de més personalitat de la població i que en si mateix resumix tota la complexitat que pot tindre un conjunt complet. L'arquitectura és menys popular que altres zones, més «formal» i urbana. A pesar d'això els espais no són amplis. L'element bàsic de composició ambiental és la plaça, quasi sempre xicoteta i molt configurada... La plaça més important és l'anomenada d'El Arrabal, situada al costat de l''Ajuntament antic i subdividida en dos àmbits. El més oriental és el més homogeni en l'arquitectura i el que té un millor nivell en l'escena. Hi ha uns quants edificis de caràcter formal amb arcuacions de mig punt en els àtics. Molt prop se situa la plaça de La Ermita. És també triangular i s'obri en perspectiva sobre el senzill porxe de l'edificació religiosa. Hi ha diverses placetes o eixamples en la zona més extrema del Raval, entre els quals destaca la senzilla i apartada plaça de l'ermita de Los Desamparados. L'arquitectura és en este sector més sòbria, amb un domini major de les parets emblanquinades, i l'espai es definix més per la seua composició i l'articulació dels espais entre si.»
c) Barri jueu o barri d'El Azoque i barris cristians:
«Estos barris estan formats basant-se en un eix [?] encadenats entre si. Les característiques de l'edificació són molt semblants a les ja descrites a Benacacira. Arquitectura molt popular de tàpia arrebossada amb els interiors de les obertures en anyil o verd, obertures xicotets excepte en l'àtic. Esta arquitectura es desplega en un espai lineal de carrers de suau inclinació que permet la visió successiva de les façanes i que al mateix temps configura un espai tancat. L'itinerari així compost s'obri lateralment en visions sobre la vall i sobre la part alta on se situa l'exterior del castell...»
d) Eixample:
«S'articula en dos sectors: la Calle Nueva com a eixida cap a València i els carrers en retícula que emergixen a l'oest de l'església. Són de distint caràcter tant espacialment com quant a l'arquitectura que els fonamenta. La zona oest [...] té una arquitectura de característiques similars a la dels barris més antics però amb un cert caràcter més urbà. L'espai és, però, totalment diferent, ja que són carrers rectes.
Al carrer de la Carrera la visió de l'església es complementa amb un aspecte urbà més neutre que en altres barris de Chelva. El carrer de Santa María [...] és el més urbà i ha tingut moltes transformacions. Allí se situa la Casa de la Inquisició, una de les més destacades com a arquitectura civil. La Calle Nueva és completament distinta, espacialment comprén un conjunt d'espais de naturalesa diversa.
En un primer terme es dirigix al nord i és més que un carrer l'articulació de dos placetes en les quals la visió sobre la capçalera de l'església és el més destacat [...] L'últim tram està format per un carrer recte molt homogeni en l'arquitectura. És sens dubte el de més interés i el que més expressa el caràcter del sector. Arquitectura molt urbana del segle xix, que alterna amb alguna altra preexistent de segles anteriors, profusament decorada i amb una gamma de blancs, ocres i cremes de tradició molt llevantina.»
En esta zona l'alçària mitjana de les edificacions és de quatre plantes, i l'última és un àtic. Les façanes són més nobles, moltes simètriques en la composició d'obertures i decoracions, amb un acabat més refinat, més harmoniós. Tampoc hi ha en este cas volades tancades, sinó balcons que generalment es troben recolzats sobre mènsules més decorades amb baranes molt més treballades. La composició de colors de les façanes és també molt harmoniosa, de manera que es pinten amb tons més clars els elements decoratius que el pla de façana pròpiament dit. Hi ha alguna casa amb un acabament superior amb terrassa.
Cal destacar d'esta zona la Plaza Mayor, amb una arquitectura molt homogènia i un accentuat caràcter urbà, d'un elevat nivell de qualitat. Es tracta d'una de les grans places valencianes d'estructura molt clàssica. Només s'hi pot observar un punt negatiu, l'existència d'alguns edificis moderns que no s'adapten en absolut al conjunt i que entorpixen la lectura harmònica de la plaça.
Delimitació literal del conjunt històric
1. Delimitació geogràfica del conjunt històric - Perímetre de protecció - Pla annex 01
A) Justificació de la delimitació.
El criteri per a delimitar l'àmbit del Conjunt Històric de Chelva i les seues hortes, fruit d'un estudi promogut per la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià i realitzat per l'equip tècnic multidisciplinari dirigit pels professors Fernando Vegas i Camilla Mileto, ha sigut la inclusió de totes les parcel·les i espais públics pertanyents al nucli urbà històric, estenent el perímetre de protecció a l'oest, al sud i a l'est fins a les zones no urbanitzades, d'horta tradicional, que garantiran la seua vinculació territorial i la panoràmica de la vila, característica de la seua imatge històrica. S'hi inclouen els camps i horts compresos entre el riu de Chelva o Tuéjar i els barrancs d'El Mozul i d'El Remedio.
Esta àmplia delimitació s'establix a partir dels criteris específics següents:
- Criteris patrimonials i urbanístics, amb la inclusió dels immobles i espais urbans i rústics i les hortes, la rica i singular simbiosi dels quals és necessari preservar per a garantir la correcta tutela del conjunt.
- Criteris topogràfics i paisatgístics, amb la inclusió dels bancals que envolten el nucli de la vila, els ravals històrics i els eixos d'articulació territorial per a garantir l'òptima contemplació de l'assentament des del promontori que es troba al sud, vista històricament rellevant i reflectida en diversos materials gràfics històrics.
- Criteris arqueològics, d'acord amb les previsibles troballes arqueològiques.
B) Definició literal de la delimitació
- Origen: Trobada de la carretera València-Ademuz (CV-35), el barranc d'El Remedio i el límit nord-oest de la parcel·la rural 7, punt A.
- Sentit: Horari.
- Línia delimitadora: Des de l'origen punt A la delimitació seguix en direcció sud el barranc d'El Remedio incorporant-lo. Voreja els límits est de les parcel·les 281, 282, 288, 289, 290, 292, 516 i 515. Creua en sentit sud la parcel·la 539 des del punt de coordenades X 672001 Y 4401372 fins al punt X 671996 Y 4401350, coincident amb el riu Tuéjar. Continua en direcció oest per la vora nord del riu Tuéjar fins al camí entre les parcel·les 414 i 475. Es dirigix al nord pels límits oest de les parcel·les 477, 476, 475, 406, 412, 413, 410, 409, 361, 362, 359, 357, 333, 332 i nord de les 332, 334, 335, 336, 337, 318, 317, 313, 309 i 307.
Recorre el nord del carrer Losicas i incorpora les parcel·les 04 i 10 de l'illa 14201. Creua el carrer d'El Hoyo i continua per les mitgeres entre les parcel·les 24 i 23, 22 i 07, 08 i 19, 12, 11, 10 i 09. Seguix pel carrer Joraira i travessa l'illa 15212 pel límit nord de la parcel·la 16. Creua el carrer Almazara i incorpora l'illa 15209. Creua el carrer d'El Tinte i prosseguix per les posteriors de les parcel·les 11, 21, 12 i 13 de l'illa 15194. Creua el carrer Huerto de la Cárcama i incorpora l'illa 15196, excloent les parcel·les 01, 02, 03, 39, 04, 05, 04, 07, 08, 09 i 12. Creua el carrer Pesquera i seguix per les façanes de les parcel·les 14 i 13 de l'illa 16199 excloent-les. Travessa esta illa entre les parcel·les 12 i 13 i 04 i 15. Creua el carrer Chorrillo i incorpora les parcel·les de 04 a 10 de l'illa 16195. Incorpora l'illa 17192 i creua el carrer Mártires. Travessa l'illa 18193 pels límits sud de les parcel·les 01 i 02 i nord de les 20, 21 i 5 de l'illa 18193. Incorpora les illes 18196 i 19193. Creua el carrer San Antonio i seguix pels límits sud de les parcel·les 04 i 05 i nord de les parcel·les 41, 40, 39 de l'illa 19195. Seguix per les posteriors de les parcel·les 13, 14, 15, 17, 18, 19 i 20 d'esta illa. Arriba a la carretera de València a Ademuz i seguix pel marge sud a est fins al punt d'origen.
2. Delimitació literal del perímetre urbanitzat i edificat. Pla annex 01
A) Justificació de la delimitació
Amb la finalitat d'una especificació més acurada de les normes provisionals que seran aplicables abans de la redacció i aprovació del Pla Especial de Protecció, es definix el perímetre del nucli històric de la vila de Chelva que actualment està urbanitzat, i que és intern a la delimitació anterior.
B) Definició literal de la delimitació
- Origen: a l'illa 19195 el cantó nord-oest de la parcel·la 3 és el punt B.
- Sentit: horari.
- Línia delimitadora: des de l'origen punt B, a l'illa 19195 continua pel límit est de la parcel·la 3y 1. Rodeja pel nord i per l'est la parcel·la 27. Continua vorejant el límit sud-est de la parcel·la 22. Voreja el límit amb el carrer Roberto Madrid de la parcel·la rural 18, envolta per l'est l'illa 19186 fins al cantó est de la parcel·la 2. Seguix cap a l'oest pel límit sud de les parcel·les 2 i 4. Creua el carrer Roberto Madrid fins a l'illa 19182, seguix el límit sud de la parcel·la 30, puja cap al nord pels límits oest de les parcel·les 30, 29, 27, 25, 24 i 18 i baixa cap al sud pels límits oest de les parcel·les 17, 10, 9, 8, 7, 6, 5 i 3. Envolta pel nord i per l'est la parcel·la 31 de la mateixa illa 19182. Creua el carrer Virgen de Loreto fins a la parcel·la 44 de l'illa 19172. Avança pel límit entre l'illa 19172 i les parcel·les rurals 99, 101, 102, 103, 104 i 105. Creua el camí que ix de la plaça Santa Cruz cap al nord-est fins a la parcel·la 3 de l'illa 19164. Seguix pel límit entre l'illa 19164 i les parcel·les rurals 108, 109, 110, 111 i 112. Talla el carrer Fuente del Arrabal fins a la parcel·la 23 de l'illa 19155. Seguix pel límit entre l'illa 19155 i les parcel·les rurals 08, 274, 275, 276 i 297. Creua el carrer Zurrerías fins a la parcel·la 24 de l'illa 19153 i prosseguix pel límit entre l'illa 19153 i les parcel·les rurals 313, 318 i 319. Talla el carrer Beleguer fins a la parcel·la 25 de l'illa 19163. Seguix pel límit entre l'illa 19163 i les parcel·les rurals 319, 328 i 1266. Travessa el carrer d'El Polo fins a la parcel·la 13 de l'illa 18177. Continua pel límit entre l'illa 18177 i les parcel·les rurals 333, 334, 335. Creua el carrer Mangraneros fins a la parcel·la 30 de l'illa 18179 i prosseguix pel límit sud les parcel·les 30, 31, 20, 32, 15, 46, 43 i 33. Creua el carrer de La Peirera fins al cantó nord-est de la parcel·la 24 de l'illa 17179 i seguix el seu límit est. Creua el camí que ix del poble i seguix els límits nord de les parcel·les rústiques 349, 351, 352 i 363. Creua un altre camí que ix del poble i seguix pel límit entre l'illa 16171 i les parcel·les rurals 364, 1271, 376, 377, 378, 379 i 380. Creua el camí que ix del carrer Moreras fins a la parcel·la 15 de l'illa 16171. Avança pel límit entre l'illa 16171 i les parcel·les rurals 412, 413, 417, 418, 422. Travessa el carreró Murtera fins a la parcel·la 17 de l'illa 14179, la qual envolta fins a seguir pel límit nord de la parcel·la 18. Continua pel límit sud de les parcel·les 14, 13, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6 i 5 de la mateixa illa 14179. Envolta el límit de la parcel·la 5 de l'illa 14179 amb el carrer Murtera, el creua i prosseguix pel límit oest de la parcel·la 43 de l'illa 14187. Continua vorejant el límit nord de les parcel·les 43, 42, 41, 40, 39, i el límit oest de les parcel·les 38, 37, 12 i 11. Creua la séquia de l'illa 14187 fins a la parcel·la 8 de la mateixa illa, la qual voreja per l'oest, i creua la séquia fins al cantó sud-oest de la parcel·la 23 de l'illa 14186. Seguix dins de l'illa 14186 pel límit sud de les parcel·les 22, 16, 15, 14, 13, 12, 8, 4 i 1, on gira cap al nord pel límit oest de les parcel·les 1, 4 i 3. Creua el carrer San Joaquín. Travessa l'illa 13189 pel límit nord i est de les parcel·les 19 i 6, respectivament. Creua el camí i seguix a través de l'illa 14201 pel límit oest de la parcel·la 6 i est i nord de la 5 fins a trobar el camí d'El Hoyo. Continua cap al nord pel límit est de les parcel·les 4 i 3. Creua el camí d'El Hoyo i continua per les mitgeres entre les parcel·les 24 i 23, 22 i 07, 08 i 19, 12, 11, 10 i 09. Seguix pel carrer Joraira i travessa l'illa 15212 pel límit nord de la parcel·la 16. Creua el carrer Almazara i incorpora l'illa 15209. Creua el carrer d'El Tinte i prosseguix per les posteriors de les parcel·les 11, 21, 12 i 13 de l'illa 15194. Creua el carrer Huerto de la Cárcama i incorpora l'illa 15196 excloent les parcel·les 01, 02, 03, 39, 04, 05, 04, 07, 08, 09 i 12. Creua el carrer Pesquera i seguix per les façanes de les parcel·les 14 i 13 de l'illa 16199 excloent-les. Travessa esta illa entre les parcel·les 12 i 13 i 04 i 15. Creua el carrer Chorrillo i incorpora les parcel·les 04 a 10 de l'illa 16195. Incorpora l'illa 17192 i creua el carrer Mártires. Travessa l'illa 18193 pels límits sud de les parcel·les 01 i 02 i nord de les 20, 21 i 5 de l'illa 18193. Incorpora les illes 18196 i 19193. Creua el carrer San Antonio i seguix pels límits sud de les parcel·les 04 i 05 i nord de les parcel·les 41, 40, 39 de l'illa 19195. Seguix per les posteriors de les parcel·les 13, 14, 15, 17, 18, 19 i 20 d'esta illa. Arriba a la carretera de València a Ademuz i seguix pel marge sud a est fins al punt d'origen.
Béns d'interés cultural dins del perímetre delimitat del conjunt històric
Al Conjunt Històric de Chelva es troben els següents béns d'interés cultural amb la categoria de Monument:
- Església arxiprestal de Nuestra Señora de los Ángeles.
Declarada Bé d'Interés Cultural amb la categoria de Monument pel Decret 147/2006, de 6 d'octubre, de la Conselleria de Cultura i Esport (DOGV 11.10.06). El seu número d'Inscripció en el Registre de Béns d'Interés Cultural del Ministeri de Cultura és R-I-51-0012034.
- Restes del castell i les muralles de Chelva.
El castell i les muralles es troben protegits des de la promulgació del Decret, de 22 d'abril de 1949, de Protecció de Castells Espanyols, i declarat Bé d'Interés Cultural per la disposició addicional primera de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià. El seu número d'Inscripció en el Registre de Béns d'Interés Cultural del Ministeri de Cultura és R-I-51-0010723.
L'entorn de protecció de les restes del castell i les muralles de Chelva va ser delimitat per l'Orde de 26 de juliol 2006 de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport (DOGV 05.09.06).
La normativa de protecció establida de manera particular per als entorns d'ambdós monuments queda derogada per l'establida en el present decret.
Béns de rellevància local dins del perímetre delimitat del conjunt històric
Relació de les edificacions més destacades del nucli històric de la vila de Chelva, el valor del qual les fa creditores del reconeixement com a béns de rellevància local i que han de ser inscrites en la secció segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural amb la categoria de monuments d'interés local (article 46 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià de la Llei 4/1998, d'11 de juny). No es delimita un entorn de protecció propi perquè estan protegits per la normativa del Conjunt Històric.
- L'ermita de La Soledad (antiga mesquita de Benacacira). Carreró de l'Hospital, núm. 1.
- La sinagoga del carrer Caballeros, núm. 35 i 36.
- L'església de la Santa Cruz (antiga mesquita del Raval). Plaça Santa Cruz, núm. 29.
- L'ermita de Nuestra Señora de los Desamparados. C/ Arrabal, núm. 38.
- La capilla de Los Santos Vicentes al carreró de Mosén Marés, núm. 4.
- La Casa de la Inquisició.
- L'antic Ajuntament o Consell de la Vila. Plaça Arrabal, núm. 17.
- Els porxes.
- La font de la plaça de la Iglesia.
- La font de la plaça d'El Arrabal.
- Els llavadors.
- La posada. Plaza Mayor, núm. 13.
Amb la categoria específica de «plafons ceràmics exteriors», reconeguda en la disposició cinquena de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, modificada per la Llei 5/2007, de 9 de febrer, es troben els següents:
- Beat Nicolau Factor. C/ Nuestra Señora del Remedio, núm. 18.
- Crist carregat amb la creu. C/ Bolea, núm. 3.
- La Puríssima. Plaça Arrabal, núm. 17 (antic Ajuntament).
- Puríssima. Av. Mártires, núm. 9 i 11.
- Puríssima. C/ d'El Tinte, núm. 18.
- Sant Bonaventura. C/ Corazón de Jesús, núm. 5.
- Sant Cristòfol. Porta Benacacira s/n.
- Sant Cristòfol. C/ Morera, núm. 19.
- San Francesc d'Assís. C/ María Antonia Clavel, núm. 54.
- Sant Joaquim i santa Anna. C/ María Antonia Clavel, núm. 40.
- Sant Josep. C/ Ollerías, núm. 41.
- Sant Josep. C/ María Antonia Clavel, núm. 42.
- Sant Josep. C/ San José, núm. 19.
- Sant Josep. C/ María Antonia Clavel, núm. 19.
- Sant Joan Baptista. C/ María Antonia Clavel, núm. 33.
- Mare de Déu del Remei. C/ María Antonia Clavel, núm. 33.
- San Francesc d'Assís. C/ María Antonia Clavel, núm. 33.
- Sant Miquel de Llíria, any 1885. C/ Azoque, núm. 61.
- Sant Roc. C/ Benacacira, núm. 82.
- Sant Vicent Ferrer. C/ San Francisco de Asís, núm. 5.
- Sant Vicent Ferrer. Plaça Arrabal, núm. 5.
- Sant Vicent Ferrer. C/ Ollerías, núm. 53.
- Sant Crist de Zalamea (amb exvots). C/ Murtera, núm. 21.
- Sant Tomàs de Villanueva. Plaça Arrabal, núm. 14.
- Mare de Déu de la Soledat. C/ Corazón de Jesús, núm. 31.
- Jesús Maria, any 1699. C/ Moreras, núm. 32.
- Sagrat Cor de Jesús. C/ Ventura Esteban, núm. 8.
- Estació núm. 1. Carreró de Villar.
- Estació núm. 2. C/ Benacacira, núm. 53.
- Estació núm. 3. C/ Benacacira, núm. 70.
- Estació núm. 8. C/ Benacacira, núm. 1-E.
- Estació núm. 10. C/ Benacacira, núm. 35.
- Estació núm. 11. C/ Cuatro Esquinas, núm. 1.
- Estació núm. 12. C/ Benacacira, núm. 38.
- Mare de Déu de la Soledat. C/ Corazón de Jesús, núm. 31.
- Nostra Senyora de la Soledat. C/ Benacacira, núm. 66.
- Mare de Déu dels Dolors. C/ Natividad Domínguez, núm. 12.
- Mare de Déu dels Desemparats. C/ Natividad Domínguez, núm. 12.
- Mare de Déu de la Soledat. Carreró de l'Hospital s/n (dos imatges).
- Mare de Déu dels Desemparats. Plaça Virgen del los Desamparados.
- Mare de Déu dels Desemparats. Plaça Virgen del los Desamparados (ermita).
- Mare de Déu dels Dolors (en fornícula). C/ Ollerías, núm. 71.
- Mare de Déu dels Dolors. C/ Benacacira, núm. 16.
- Nostra Senyora del Remei. C/ Murtera, núm. 19.
- Mare de Déu del Remei. C/ Ollerías, núm. 63.
- Mare de Déu del Remei. Plaza Mayor, núm. 6.
- Nostra Senyora del Remei. Plaça Ángel Valero, núm. 6 (façana que dóna al camí d'El Hoyo).
- Sant Antoni de Pàdua. Plaça Ángel Valero, núm. 6 (façana que dóna al camí d'El Hoyo).
Normativa de protecció del conjunt històric
Article 1. Règim general d'intervencions
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció en l'àmbit del Conjunt Històric requerix, abans d'iniciar-la i, en tot cas, d'atorgar la llicència o aprovació municipal, si és el cas, quan resulte preceptiva, l'autorització de la conselleria competent en matèria de cultura. Esta autorització s'ha d'emetre d'acord amb els criteris establits en la present normativa i, per a allò que s'hi preveu, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris continguts en l'article 39 de la llei esmentada.
Article 2. Obligatorietat de redactar el Pla Especial de Protecció
La present normativa ha de regir amb caràcter provisional fins que es redacte el Pla Especial de Protecció del Conjunt Històric i tinga validació patrimonial o siga convalidat, als efectes de l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 3. Béns d'interés cultural
Cal ajustar-se al que disposa la secció segona, «Règim dels béns immobles d'interés cultural», del capítol III del títol II de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
Els usos permesos són tots aquells compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i que contribuïsquen a la consecució dels dits fins. L'autorització particularitzada d'ús s'ha de regir pel que disposa l'article 18 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 4. Béns de rellevància local
El règim d'intervencions patrimonialment admissibles en els béns seleccionats en el present decret per al reconeixement com a béns de rellevància local ha de garantir la protecció integral dels seus valors, d'acord amb el que disposa l'article 50 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per als béns així reconeguts. Això sense perjuí de l'obligació municipal d'adaptar el contingut del Catàleg de Béns i Espais Protegits del Planejament de Chelva a l'efecte d'incloure-hi estos immobles amb esta expressa qualificació i la seua corresponent normativa específica. El règim d'intervenció en estos béns s'ha d'ajustar al que establix l'article 50.4 de la mateixa llei, i els projectes d'intervenció han d'atendre les mencions determinatives que establixen els articles 35.4 i 50.6 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià
Article 5. Règim general d'actuacions en el Conjunt Històric. Documentació preceptiva
Totes les obres d'intervenció en els immobles privats o públics compresos dins de l'àmbit delimitat del present perímetre de protecció, necessiten l'oportuna llicència o aprovació municipal, amb l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura, sobre la base de la documentació següent:
a) Informació completa de l'immoble i el destí que se li pretén donar, amb les obres i intervencions proposades que es pretenen realitzar. Els documents que s'exigixen són:
- Documentació fotogràfica de l'emplaçament de l'edifici, del seu conjunt i de l'estat actual de les estructures, dels detalls interiors, façanes, patis, decoracions, etc., així com de l'alçat dels edificis contigus i de les perspectives del carrer en què es troba; i, si és el cas, dibuixos expressius de l'anàlisi formal i efectes de la seua perspectiva urbana (ritme d'obertures, llums, colors, etc.)
- Projecte bàsic o d'execució preceptiu o memòria valorada que incloga plans d'informació de l'estat actual, on es reflectisca l'estructura, la distribució, les façanes, les cobertes i les patologies.
- Fotografies del conjunt urbà pròxim, que incorpore la simulació del nou edifici o la forma proposada que en mostra l'adequació, l'escala i l'harmonització amb l'ambient urbà.
- Igualment, s'ha d'aportar tota la documentació necessària per a la perfecta identificació dels usos proposats, amb una anàlisi de l'impacte i les conseqüències espacials i funcionals dels usos.
b) Per a les intervencions que tinguen com a objecte el manteniment de façanes, encara que es consideren obres menors, s'exigix una documentació que definisca detalladament les obres que s'han de fer i els materials que s'han d'utilitzar. Ha d'estar constituïda per alçats, memòria de tècniques i materials que s'han d'emprar i, si és el cas, una proposta de rètols o anuncis, que hauran de ser integrats formalment en la façana.
c) Per a les intervencions en els espais lliures i vials, s'exigix el projecte d'urbanització o una memòria valorada que definisca, amb el mateix nivell de precisió exigit en els epígrafs anteriors, les obres que s'han de fer i els materials que s'han d'emprar.
Article 6. Actuacions en el Conjunt Històric. Casos excepcionals
Totes les intervencions requerixen, per a l'autorització patrimonial, la definició precisa de l'abast, amb la documentació tècnica que s'especifica en l'article 5.
Esta documentació ha de ser avaluada pel tècnic municipal, de l'informe motivat del qual l'Ajuntament podrà derivar la no-necessitat d'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i instal·lacions dirigides a la correcta conservació, al bon ús i a l'habitabilitat interior dels immobles sense reconeixement individualitzat de Bé d'Interés Cultural o de Bé de Rellevància Local, que, per plantejament, tècnica i abast, no posen en perill els valors de l'edifici en si mateix i en la seua contribució als valors generals de l'àmbit protegit, i que, en definitiva, no comporten una alteració perceptible o sensible de les preexistències fàctiques.
Estes actuacions no han d'implicar cap demolició important ni una reconfiguració de la distribució, ni han de tocar elements estructurals o decoratius.
En estos casos, l'Ajuntament haurà de comunicar a la conselleria amb competències en matèria de cultura, en el termini de deu dies, la concessió de la llicència municipal, adjuntant-hi com a mínim:
- L'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior.
- Un pla d'ubicació de l'immoble amb la referència parcel·lària.
- Plantes i seccions de l'estat previ i la proposta d'intervenció a escala 1/50.
- Un enquadrament fotogràfic que incloga vistes exteriors de totes les façanes, vistes interiors i de detalls inherents a la intervenció.
Article 7. Criteris substantius d'intervenció
Amb les úniques excepcions que la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, establix, i que justificadament pogueren ser invocades, i fins que no es proveïsca del planejament a què fa referència l'article 2 de la present normativa, les intervencions han d'atendre, segons l'emplaçament, els criteris descrits en els articles següents.
Article 8. Àrea interna del perímetre edificat. Conservació i intervenció en les edificacions existents
A fi de preservar adequadament les arquitectures i tipologies d'este enclavament pels seus valors propis i ambientals, s'han de mantindre no sols les façanes visibles des de la via pública, preservant-ne els caràcters originaris, sinó també els elements interiors rellevants per a la lectura arquitectònica, morfològica, constructiva i material de l'edifici. Per això, s'han de preservar, al seu torn, els elements definitoris de l'estructura arquitectònica: altures i forjats, jerarquització dels espais interiors, dependències principals, escales principals, murs i elements portants, espais lliures i la resta d'elements propis, com tancaments, reixes, balcons, etc.
S'hi admeten exclusivament les obres de restauració i conservació que perseguisquen el manteniment i reforç dels elements estructurals, així com la millora de les instal·lacions de l'immoble. No hi és admissible cap demolició d'edificis, cossos, elements arquitectònics, estructurals i funcionals, decoracions i detalls propis de l'arquitectura tradicional, encara que la seua integritat i estabilitat es vegen compromeses. En estes circumstàncies, s'ha de procurar l'apuntalament o la posada en seguretat preventius fins que es realitze la intervenció de consolidació oportuna. Per contra, es podran, si resulta procedent, demolir o substituir només aquells cossos o elements construïts després del 1950, sense que estes obres posen en perill l'estabilitat general de l'edifici.
Sempre amb el dictamen previ favorable de la conselleria competent en temes de cultura, podrà autoritzar-se, per mitjà de llicència d'intervenció:
- L'obertura de buits indispensables per a l'accés o necessaris per a la ventilació.
- La reconfiguració d'escales interiors, causant el menor perjuí als forjats.
- La remoció de particions internes que no participen en la subjecció estructural de la construcció.
- L'adaptació i la rehabilitació de la fusteria històrica a estàndards contemporanis.
Criteris i prescripcions
a) Intervencions sobre el volum:
- S'han de mantindre la parcel·lació històrica del conjunt.
- Les alineacions han de ser les històriques que s'han conservat fins al moment actual.
- Es prohibixen els semisoterranis de nova planta.
- Quan es duguen a través d'un projecte únic obres d'intervenció edilícia la finalitat de les quals siga l'agregació funcional d'edificis vinculats per una relació limítrofa, que constituïsquen o no una única unitat arquitectònica, el dit projecte haurà de preveure necessàriament el manteniment de les característiques morfològiques, tipològiques i materials de cada una de les unitats sobre les quals s'intervé, i, en conseqüència, no es podrà reubicar o provocar la desaparició d'elements consubstancials a estes, com ara la disposició dels forjats, la coberta, els buits de façana, les caixes d'escala, els accessos ni la totalitat dels barandats, i només es consentirà exclusivament l'obertura d'un passatge entre els dos edificis i la remoció de menys del 30% de les particions interiors originals. A més, s'hauran de mantindre les diferències entre façanes perquè siguen recognoscibles i distingibles com a arquitectures independents, evitant la uniformitat dels acabats.
b) Intervencions en façana:
- Queden prohibides tot tipus de marquesines i ixents no originals.
- En tot cas s'ha de respectar la continuïtat i l'homogeneïtat del tractament arquitectònic respecte a les plantes superiors.
- S'han d'utilitzar materials compatibles i propis de l'arquitectura tradicional, com la calç aèria, la calç hidràulica, l'algeps o compostos que garantisquen la compatibilitat i la permeabilitat al vapor d'aigua. Es desaconsella la utilització del ciment en totes les intervencions, estructurals i no estructurals, perquè no és permeable al vapor i pels problemes d'humitat i migració de sals solubles que desencadena en els murs històrics.
- En els lluïts es prohibixen l'ús de materials plàstics o no transpirables i d'acabats amb gotejat o projectats.
- Es prohibix el recobriment, tot i que siga parcial, amb taulellets i la creació de sòcols ceràmics i de lloses de pedra de forma irregular i rústica.
- No es recomana la remoció dels arrebossats i lluïts tradicionals, encara que estiguen descrostats. S'han de conservar i consolidar i hi ha la possibilitat de completar-los amb tècniques i materials semblants.
- En el cas de murs de maçoneria vista, s'ha d'evitar la substitució completa de la junta de morter històrica. S'hi ha de fer una rejuntada rebaixada respecte de les pedres de la maçoneria, i el color ha d'adir-se amb cada façana o part de façana on s'intervinga.
c) Fusteria i reixes:
- Es prohibix l'eliminació de fusteria i reixes antigues, encara que la seua integritat es veja parcialment compromesa per la capacitat de recuperació de la fusta.
- Els tancaments nous que es necessiten han de ser de fusta i amb unes peces semblants a les existents en el mateix edifici o corresponents a les de l'entorn.
- En reixes, es prohibix la col·locació de perfils buits, d'acer o d'alumini, i els acabats brillants.
- El tractament final de la fusteria ha de ser en qualsevol cas mat i vetlar per la transpiració natural, evitant els tons groguencs i clars.
- El tractament final de les reixes ha de ser mat i de to fosc.
d) Estructura:
- El reintegrament de faltes i llacunes en les estructures portants i sostenidores s'ha de fer amb materials tan semblants als originals com siga possible, i amb tècniques constructives tradicionals. S'hi admeten tècniques de reforç modernes només si es pot garantir la compatibilitat a través d'exemples d'utilització de les mateixes tècniques en altres obres.
- Es prohibix la redistribució vertical dels locals, per la qual cosa s'hauran de mantindre la totalitat dels forjats en el punt d'encontre amb les façanes.
- En cas de ruptura i substitució de teules durant la reparació de les cobertes, l'actuació no ha de transcendir a la façana o al ràfol, que ha de mantindre's íntegrament o completar-se amb les peces originals, especialment en les teules riu o canal que formen el ràfol.
- Queden prohibits materials de cobertura clarament pertorbadors del seu entorn, com ara teles d'alumini, teles asfàltiques, fibrociment, xapa metàl·lica, pissarres o les imitacions, etc.
e) Instal·lacions internes:
- S'han d'adequar a les instal·lacions per a garantir l'ús de l'edifici, posant per davant les necessitats conservatives i triant llocs oportuns per a col·locar-les, evitant al màxim perforacions, regates i destruccions dels elements existents. S'hi admet la possibilitat de deixar les instal·lacions vistes en el cas de ser compatible amb la normativa vigent.
- En la implantació de noves instal·lacions s'ha de tindre cura especialment de no alterar la fisonomia exterior dels edificis per mitjà de l'addició de volums externs o l'obertura de buits (com és el cas dels cassetons d'ascensor, les preses d'aire, els sistemes de climatització, etc.). Idèntics objectius s'han de seguir en els casos de modernització per substitució d'instal·lacions quan tinguen l'origen en intervencions posteriors a la construcció de l'edifici i hagen suposat la incorporació d'elements impropis de caràcter adjectiu.
- S'ha de sotmetre a criteris d'integració, compatibilitat i discreció urbana la instal·lació de rètols de caràcter comercial o similar inserits en la façana de l'immoble.
Article 9. Àrea interna del perímetre edificat. Edificis amb elements impropis
Els edificis en què en el passat es va eliminar la coberta inclinada de teules per a fer una terrassa, estan obligats a reconstruir el ràfol volat i prolongar la reconstrucció de la teulada per una profunditat d'una crugia estructural des del pla de façana, reculant d'esta manera la terrassa a zones més internes i tornant la presència de ràfol en benefici del valor ambiental del carrer. Esta conversió és necessària per a obtindre qualsevol altra llicència d'obra relativa al mateix edifici.
En els edificis que presenten taulellets impropis en les plantes baixes, lloses de pedra irregulars i rústiques, sòcols vistosos o colors impropis, la remoció d'estos serà condició per a la concessió de qualsevol llicència d'obra relativa al mateix edifici.
Els edificis marcats en el pla annex 03 i corresponents a les referències cadastrals indicades pertorben de manera significativa el valor ambiental dels seus carrers, ja que, a banda de tindre una alçària impròpia, estan acabats amb rajoles cara vista o d'altres aplacats. Per a obtindre qualsevol altra llicència d'obra relativa al mateix edifici serà necessària una substitució o, almenys, ocultació dels acabats actuals.
- Edifici 1: Illa 19154, parcel·la 03 Carrer Zurrerías
- Edifici 2: Illa 16173, parcel·la 64 Carrer Benacacira
- Edifici 3: Illa 15191, parcel·la 51 Carrer Benacacira
Els edificis marcats en el pla annex 04 i corresponents a les referències cadastrals indicades pertorben de manera significativa el valor ambiental dels seus carrers, ja que, contràriament a les normes urbanístiques vigents, mantenen la totalitat o part de la façana sense lluir, deixant a la vista murs de rajola moderns o blocs de formigó nus. Estan obligats a corregir-ho en el termini que establisca el preceptiu Pla Especial mencionat en l'article 2 d'esta normativa, revestint les façanes amb un lluït adequat segons l'article 13 de la present norma.
- Edifici 1: Illa 13189, parcel·la 08 Carrer San Francisco de Asís
- Edifici 2: Illa 16173, parcel·la H5 Carrer Pertosa
- Edifici 3: Illa 16179, parcel·la 28 Carrer Pertosa
- Edifici 4: Illa 17172, parcel·la 10 Carrer Pertosa
- Edifici 5: Illa 16179, parcel·la 10 Carrer Pertosa
- Edifici 6: Illa 16179, parcel·la 17 Carrer Azoque
- Edifici 7: Illa 16171, parcel·la 32 Carrer Moreras
- Edifici 8: Illa 17179, parcel·la 14 Carrer Peirera
- Edifici 9: Illa 17174, parcel·la 03 Carrer Peirera
- Edifici 10: Illa 17174, parcel·la 19 Carrer Peirera
- Edifici 11: Illa 17174, parcel·la 17 Carrer Peirera
- Edifici 12: Illa 17174, parcel·la 15 Carrer Peirera
- Edifici 13: Illa 17174, parcel·la 16 Carrer Peirera
- Edifici 14: Illa 17179, parcel·la 20 Carrer Peirera
- Edifici 15: Illa 17179, parcel·la 21 Carrer Peirera
- Edifici 16: Illa 18179, parcel·la 51 Carrer Cuesta de Misa
- Edifici 17: Illa 18179, parcel·la 50 Carrer Cuesta de Misa
- Edifici 18: Illa 18185, parcel·la 39 Carrer Parque
- Edifici 19: Illa 18188, parcel·la 45 Carrer Parque
- Edifici 20: Illa 18188, parcel·la 44 Carrer Parque
- Edifici 21: Illa 18188, parcel·la 41 Carrer Parque
- Edifici 22: Illa 18188, parcel·la 22 Plaça Arrabal
- Edifici 23: Illa 18177, parcel·la 01 Carrer Mangraneros
- Edifici 24: Illa 19164, parcel·la 21 Carrer Arrabal
- Edifici 25: Illa 19167, parcel·la 21 Carrer Bolea
- Edifici 26: Illa 19167, parcel·la 04 Carrer Ceferino
- Edifici 27: Illa 19167, parcel·la 43 Carrer Bolea
- Edifici 28: Illa 19167, parcel·la 42 Carrer Bolea
- Edifici 29: Illa 19167, parcel·la 40 Carrer Bolea
- Edifici 30: Illa 19155, parcel·la 13 Carrer Bolea
- Edifici 31: Illa 19193, parcel·la 08 Carrer San Antonio
- Edifici 32: Illa 20188, parcel·la 01 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 33: Illa 20176, parcel·la 04 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 34: Illa 20176, parcel·la 03 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 35: Illa 20176, parcel·la 02 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 36: Illa 20176, parcel·la 01 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 37: Illa 16195, parcel·la 05 Carrer Manantial
Article 10. Àrea interna del perímetre edificat. Edificis de construcció recent o totalment reformats
Este article afecta els edificis assenyalats en el pla annex 05, de recent construcció o totalment reformats. S'han classificat en tres grups: edificis integrables, edificis incoherents amb l'entorn i edificis fora d'escala.
Els edificis integrables són tots aquells que, amb uns canvis xicotets, poden ser objecte d'harmonització amb l'entorn històric construït. En el cas de sol·licitar llicència d'obres per qualsevol motiu, estos edificis hauran d'adaptar-se a la present normativa (lluir les façanes amb colors adequats a l'entorn, eliminar sòcols inoportuns, substituir les finestres existents per finestres de fusta, modificar les volades i baranes dels balcons, eliminar teulades de xapa, etc.). En el cas que estos edificis incorporen garatge en la planta baixa, s'haurà de sol·licitar l'emplafonatge en fusta de la porta gran d'accés.
Els edificis incoherents amb el seu entorn són aquells de construcció recent que per la seua composició preponderantment urbana, les reculades violentes i les volades tancades en façana, els tractaments externs en rajola cara vista, les cobertes planes, etc., no resulten fàcilment integrables en la trama. Encara que el seu volum discret permet una absorció volumètrica dins del teixit construït, el seu llenguatge arquitectònic és tan divers que, en el cas de sol·licitar llicència d'obres per qualsevol motiu, únicament es pot aspirar a millores parcials de la façana en l'esperit de la normativa present, relatives al lluït, el color, la fusteria-
Els edificis fora d'escala són aquells en què, tot i respectar parcialment o totalment la normativa en termes estètics (lluït, color, fusteria?), el volum sobrepassa amb escreix l'envergadura del teixit construït circumdant, a causa d'una alçària excessiva o d'una desafortunada concentració parcel·lària.
Tant en el cas dels edificis fora d'escala com en el dels edificis incoherents amb l'entorn, quan concloguen la seua vida útil o se'n produïsca una substitució voluntària, s'hi emprenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, o una remodelació amb eliminació, segons el cas, de les plantes superiors, són aplicables les ordenances de protecció d'esta normativa en els articles 11 i 13. Tot això sense perjuí de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 11. Àrea interna del perímetre edificat. Usos permesos
L'ús permés en esta zona és predominantment residencial. S'admeten també els usos següents, sempre que mostren ser compatibles amb les arquitectures tradicionals de la zona:
a. En qualsevol planta: ús comercial o de servicis, locals d'oficina, magatzems, tallers artesans, equipament, hostaleria, despatxos professionals.
b. En l'última planta: assecador de productes agrícoles.
Article 12. Àrea interna del perímetre edificat. Obligació de conservació de l'edificació tradicional. Infraccions
La demolició fortuïta o accidental d'un edifici obligarà a la reconstrucció. La demolició no autoritzada o la provocació de ruïna per abandó o negligència reiterada d'un edifici catalogat, es considera infracció urbanística greu i s'hi aplicarà una multa de doble del valor d'allò destruït.
Quan un edifici o una part haja sigut enderrocat clandestinament, a més de la sanció anteriorment esmentada, el responsable de l'enderrocament quedarà obligat a reedificar-lo davall la supervisió de l'autoritat competent, concretant els terminis d'edificació en el termini d'un any des de la notificació.
Article 13. Àrea interna del perímetre edificat. Condicions estètiques i arquitectòniques d'edificis de nova planta
Les noves construccions han de procurar l'harmonització amb l'entorn. Les solucions formals i compositives de les edificacions s'han d'adaptar a l'ambient, les tipologies i els sistemes constructius tradicionals, integrant les noves edificacions en el medi urbà on s'ubiquen.
La volumetria del nou edifici que es relacione amb els existents ha de ser simple. Ha d'harmonitzar-se amb l'arquitectura tradicional. El front de façana ha de ser el més simple i pla possible. Per tant, no es permeten volades, miradors tancats, volums ixents, reculades, ostentacions tecnològiques pròpies de l'arquitectura moderna o d'altres que danyen la percepció del paisatge urbà tradicional. S'hi exceptuen exclusivament les volades de balcons i ràfols, les mesures màximes de les quals s'especifiquen en este article.
No s'autoritza la creació de patis o jardins davanters al pla de façana. Els patis s'han de reservar per a la cara interior de les parcel·les, patis d'illa o parts posteriors de les cases.
En aquelles parcel·les en què s'haja d'ubicar més d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres, és obligatori subdividir-lo en parcel·les que mai han de superar un ample de façana màxim de 7 metres. A més, es prohibix la repetició d'estes façanes, en dimensions, composició i materials. Se'n prohibix, per tant, la construcció seriada. És a dir, s'ha de canviar de dimensions, composició, acabats, materials, etc., cada 7 metres de façana com a màxim.
Es permet qualsevol tipologia estructural en les construccions de nova planta, siguen tradicionals o contemporànies. S'han d'evitar que estes noves tipologies estructurals siguen visibles exteriorment en la façana, així que en el cas que l'edifici recolze en pilars, estos no es poden emfasitzar o remarcar en la façana per a no alterar l'harmonia general de l'entorn.
El nombre màxim de plantes és de 2+1 (planta baixa més dos en altura). L'alçària de cornisa màxima permesa és de 9,50 metres. En el cas de parcel·les amb façanes oposades que donen a carrers a diferent nivell, s'ha de prendre per a cada carrer l'alçària màxima permesa, fins a un fons màxim de 5 metres. En el cas de parcel·les amb una o dos façanes que s'obrin a carrers amb pendent, s'ha de mesurar l'alçària màxima des del punt mitjà de les façanes sempre que estes tinguen una amplària menor de 7 metres. En el cas que el front siga més gran, obligarà a canvis d'alçària i al consegüent canvi en el nivell dels forjats, així que per a cada tram que resulte menor de 7 metres, l'alçària s'haurà de prendre en el punt més baix de cada tram.
Les façanes dels edificis han de compondre's unitàriament en totes les plantes de l'edifici, inclosos els locals comercials, si n'hi ha. El ritme i la proporció de les obertures han de seguir els cànons que s'observen en l'arquitectura tradicional del poble, on predomina el ple sobre el buit. Les obertures han de ser:
- De proporció vertical, a excepció dels solanares, que poden col·locar-se exclusivament en l'última planta.
- Massissos entre buits d'una amplària igual o superior a la d'obertura.
- En les obertures de balcons, el resultat de dividir l'alçària per l'amplària s'ha de trobar entre 1,60 i 2,20 m.
- L'amplària de les finestres no ha de ser més gran que la dels balcons.
- Als solanares o obertures horitzontals: el resultat de dividir l'alçària per l'amplària s'ha de trobar entre 0,50 i 0,33 m. I l'amplària no pot superar els 3 m.
S'hi han d'emprar materials propis de les construccions del lloc. La qualitat, la textura i l'acabat dels revestiments s'ha de fer seguint criteris de composició i estètics de l'entorn on s'ubique l'edificació. Es prohibix l'acabat de formigó, blocs de formigó, rajola vista en tots els seus possibles colors, façanes totalment o parcialment entaulellades, igual que acabats de taulellets, ceràmica vidrada, taulells hidràulics, terratzos i semblants. Es prohibixen les balustrades prefabricades de formigó com a elements decoratius i similars. La utilització dels materials ha d'adir-se amb la funció, i no podran ser imitats ni utilitzats d'una manera que no siga constructiva.
La façana s'ha de lluir o arrebossar conforme a l'article 8, evitant acabats aliens a l'arquitectura tradicional local. S'hi ha d'emprar morters fabricats a peu d'obra amb colors i textures semblants a l'entorn i descartar els morters monocapa pel seu caràcter homogeneïtzador i el seu àrid alié a l'entorn.
En els edificis existents, també queda prohibida la instal·lació de rètols de caràcter comercial o similar inserits en la façana de l'immoble. Se n'exceptuen els que s'adossen a les obertures de la planta baixa sense sobreeixir més de 10 cm del pla de façana quan la superfície no excedisca el metre quadrat ni l'alçària els 50 cm, o els que s'integren formalment en el tancament o l'envidrament d'eixes obertures.
Està prohibit entaulellar els muntants de les obertures o els sòcols dels edificis perquè no és compatible amb l'estètica i el conjunt de tècniques constructives tradicionals existents. Es permet l'antic costum d'emblanquinar, entonar o pintar reiteradament les cares interiors de les obertures. Es prohibixen les llindes de formigó o metall vistos. Es podran utilitzar sempre que hagen de ser revestits amb el morter de façana.
El color ha de garantir l'harmonia cromàtica amb cada entorn consolidat de teixit d'arquitectura tradicional. Les façanes que donen al carrer han de ser preferiblement blanques o de tons clars, segons la línia dominant en cada barri específic. En el cas de la zona de l'eixample huitcentista, es permeten els colors de tons ocres clars semblants als existents en els edificis coetanis. Les façanes que donen al jardí posterior o als camps poden entonar-se igualment amb l'entorn construït, que varia des del blanc fins al color terrós de la tàpia local sense revestir.
És obligatori l'acabament de les façanes amb ràfols, pel fet que les seccions urbanes posseïxen el carrer com a paviment, les façanes dels edificis com a parets i els ràfols i el cel com a sostre. Este equilibri es pertorba si els alçats perden els ràfols.
Els ràfols han de ser de rajola o fusta, encara que també poden ser de motlura d'algeps o escaiola. La seua disposició i tipologia constructiva ha de seguir alguna de les variants tipològiques ja existents a la població i no qualsevol tipus importat d'altres llocs.
No es poden emmarcar les obertures amb motlures o aplicacions decoratives. Si es desitja fer ressaltar l'obertura es pot pintar l'interior, de blavet o blanc.
En les edificacions en cantó és necessària la col·locació de rètols que indiquen els noms dels carrers. Estos rètols han d'atindre's al model aprovat per l'administració municipal.
En el cas d'haver d'incorporar tancaments nous, han de ser de fusta. Es prohibixen els acabats de la fusta amb vernissos resinosos en to groguenc i la pintura plàstica, perquè no s'adiuen amb l'entorn i contribuïxen a fer que la fusta es deteriore més prompte. Si fóra necessari, s'hauria d'entonar la fusta dels tancaments amb el color present en altres tancaments històrics de la localitat. S'hi han d'utilitzar els olis de llinosa, vernissos a l'aigua, lasurs o d'altres productes protectors de porus obert que beneficien tant la fusta com l'estètica general de l'entorn.
Es possibilita la reutilització de tancaments antics de la localitat que no estiguen en ús. En este cas, la fusta s'haurà de restaurar, tractar i adequar perquè complisca les normes acústiques i tèrmiques. Les adaptacions han de consistir en el segellament de clavills o orificis i en la substitució de l'envidrament simple per un altre doble amb cambra d'aire o qualsevol modalitat que complisca la normativa existent o, atesa una impossibilitat física, que millore els estàndards dels tancaments existents sempre a l'efecte de la conservació. Queda totalment prohibit utilitzar tancaments importats d'altres llocs amb característiques que no tenen a veure amb la tradició del lloc.
Cal respectar les proporcions de les obertures i la classe de finestres típiques de la població, proveïdes de finestrons interiors de caselles o taules. Queda prohibida qualsevol classe de tancament metàl·lic o de PVC, inclús aquells que imiten la fusta, per l'empobriment del paisatge urbà que suposen. Este tipus de tancament desentona i desprestigia la qualitat del lloc. Es prohibix la col·locació de persianes enrotllables en caixa de persiana. Si és necessari enfosquir les estades internes, es permetran les ventalles, els porticons, els finestrons i, eventualment, les persianes exteriors enrotllables de fusta, muntades sense calaix ni guies i amb un senzill mecanisme de cordells per a enrotllar-les en la part alta de la finestra.
En el cas de fer portes grans de garatge, l'amplària ha de ser la menor possible per a no influir massa en l'equilibri de plens i buits de la façana. Si el mercat oferix estos tancaments únicament en opció metàl·lica, obligatòriament s'hauran de cobrir de fusta natural de manera que s'adiguen amb l'edificació i el paisatge urbà circumdant.
Les reixes han de respectar les tipologies pròpies del lloc, que són de dissenys simples i colors neutres. Quant als materials, es permeten el ferro, preferentment el forjat, i la fusta. La fusta ha de complir, pel que fa a l'acabat, el que s'ha dit per a la fusteria. Es prohibixen els perfils formats de secció buida.
Les úniques volades permeses són les dels balcons oberts i els ràfols. La volada màxima dels ràfols ha de ser de 40 cm.
Queda totalment prohibit que el balcó sobreïsca de la prolongació de l'estructura del forjat. Ha de formar-se com a element independent, el gruix total del qual no pot excedir els 15 cm. En cap cas es permetran els cossos voladissos tancats, miradors, galeries, etc., aliens a la tradició constructiva del municipi.
Els balcons voladissos han d'estar a una altura mínima de 2,5 metres en qualsevol dels seus punts respecte de la rasant. La volada oberta màxim permés dependrà de l'ample del carrer.
Ample de carrer: A Volada màxima
A = 4 m 0,30 m
A > 4 m 0,40 m
La separació de la volada respecte de la mitgera ha de ser igual o més gran que la volada permesa. Les volades dels balcons mai podran ser seguides i comprendre la totalitat de la façana, sinó puntuals. Per este motiu es fixa una distància màxima de 0,30 m, mesurada longitudinalment a cada costat dels muntants de l'obertura, que, amb l'amplària de l'obertura, determinaran l'amplària màxima del balcó. A més, l'obertura ha de quedar centrat respecte del balcó.
S'ha de respectar també la morfologia de les baranes en l'última planta, caracteritzades per la seua simplicitat, amb elements de forja rectes o amb barrots de fusta i sempre rasants a la façana. Queda prohibit qualsevol volada o reculada respecte de la façana. Tampoc s'admeten les baranes massisses o construïdes amb elements ceràmics o la decoració dels elements metàl·lics amb motius importats que no tinguen a veure amb els tradicionals del poble. Quant als materials, es permeten el ferro, preferentment el forjat, i la fusta. La fusta ha de complir, quant a l'acabat, el que s'ha dit per a la fusteria. Es prohibix l'acer, l'alumini i els perfils formats de secció buida.
Les cobertes han de considerar l'adequació i la integració de l'edifici en l'entorn pròxim i el paisatge, així com el seu impacte. Les cobertes han de ser inclinades i emprar teula àrab de color fang natural sense esmalts ni pigments. Si la teula és nova, es preferirà un acabat envellit. Es prohibix l'acabat amb peces de fibrociment o similar, així com les làmines asfàltiques vistes amb acabat metal·litzat i qualsevol tipus de xapa.
El pendent admissible de la coberta de dos aiguavessos ha d'estar comprés entre el 30% i el 50%, amb una crugia o 6 metres de profunditat com a màxim per cada aiguavés. L'alçària màxima de carener ha de ser, per tant, de 3 m respecte a l'alçària de cornisa.
Es prohibix que la totalitat de la coberta siga una terrassa. Es permet que una part de la coberta siga terrassa darrere del cavalló format pel pendent de dos aiguavessos en cada front de façana de la parcel·la que dóna al carrer. La superfície de terrassa ha de representar com a màxim el 40% de la superfície total de la coberta, sempre que s'ubique en les zones interiors de la parcel·la i no en les dos primeres crugies. S'ha de pavimentar de revestiment discontinu amb un material ceràmic la tonalitat del qual no desentone dins de la totalitat del conjunt de les teulades de la població, perquè no es veja afectada la visió del poble des dels cims dels voltants.
La recollida d'aigües ha de solucionar-se per mitjà de la disposició de canalons i baixants que eviten l'abocament directe de pluvials des de la coberta al viari o espai públic. En el cas d'utilització de plaques solars per a l'obtenció d'electricitat, aigua calenta sanitària, s'ha de fer de manera que s'evite un impacte visual: han de quedar integrades en la construcció o en el pla de la coberta i els depòsits d'acumulació d'aigua calenta s'han d'ubicar en l'interior de les cases.
S'ha d'instal·lar un pal per a la col·locació de les antenes de televisió (per habitatge o bloc), per la qual cosa hauran de ser instal·lacions comunitàries; així mateix, es prohibix col·locar-lo sobre balcons o façanes, i ha de quedar perfectament integrat sense causar impacte visual en l'entorn.
Les línies elèctriques i la resta de xarxes de comunicació i distribució han de disposar-se per mitjà de canalització subterrània o dins de regates o conductes prèviament dissenyats per a fer-les passar. Només en els casos d'edificacions noves dins del nucli històric en què les cases limítrofes preexistents presenten el cablejat vist per la façana, es tolerarà que es deixen els cables vistos. En este cas s'hauran d'ordenar i entorxar en una o dos esteses i després s'hauran d'entonar amb la coloració de la façana per mitjà de pintures del color de la façana. No es permet la instal·lació de nous cables aeris que creuen façanes o carrers. Estes noves conduccions hauran de ser sempre subterrànies.
Les connexions individuals de les instal·lacions a cada casa han de disposar d'una caixa de registres en l'accés. Estes caixes generals de protecció, fornícules de comptadors, registres d'instal·lacions, reixetes de ventilació, etc., han de col·locar-se en la línia de façana o en els muntants de les obertures de manera que no destaquen en façana. Han de formar part de la composició de la façana de manera que es lligen com una obertura més dins de la composició. Mai es podran deixar vistes. S'hauran de col·locar sempre darrere d'una portella practicable, que les continga i les amague, de materials que s'adiguen amb els altres de què es componga la façana. Poden ser de portelles cegues o calades de fusta o de metall forrat amb el mateix lluït de la façana, si és el cas.
Article 14. Protecció del paisatge urbà
Totes les actuacions que puguen tindre repercussió sobre la correcta percepció i la dignitat en la contemplació de l'escena o paisatge urbà del Conjunt Històric, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions d'enjardinament o plantació d'arbres, reurbanització, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupació de la via pública, o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes i elements anàlegs, o qualsevol altre de característiques i conseqüències semblants, han de sotmetre's a l'autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans esmentats i seguint les prescripcions següents.
Els paviments exteriors s'han de fer amb materials d'una textura i color que s'adiguen amb l'ambient urbà del Conjunt Històric, com ara lloses de pedra del lloc, cudols, o llambordes de pedra natural o artificial.
Quan s'opte per protegir la propietat d'un immoble o solar amb un mur de tancament nou, haurà d'esquerdejar-se de manera que el mur no deixe el material de la fàbrica vist. Només es podrà deixar vist en el cas que el mur es faça de maçoneria. L'alçària no podrà ser de més d'1 metre.
Es prohibixen expressament les pintades sobre murs i tàpies, així com la col·locació de publicitat estàtica de cartells, i el responsable serà l'autor de les pintades i l'empresa o el responsable dels esdeveniments que s'hi anuncien.
S'admeten també tanques metàl·liques amb estructures lleugeres i simples i amb xarxes permeables a la vista d'una alçària de més d'un metre.
L'arbratge que hi ha als viaris i espais públics ha de ser protegit i conservat. Quan siga necessari eliminar-ne algun exemplar per causa de força major, s'haurà de replantar o substituir per nous exemplars. S'ha d'intentar que les espècies siguen de caràcter autòcton.
Queda prohibida sense autorització expressa la tala d'arbres en el medi urbà o l'execució d'obres que puguen afectar-los sense l'adopció de les mesures de protecció corresponents.
Article 15. Hortes circumdants al perímetre construït
El paisatge natural antropitzat de les hortes circumdants del poble a l'est, el sud i l'oest, i la visió de l'enclavament principalment des del sud, vista històricament rellevant, exigix una normativa específica. En este entorn protegit de caràcter predominantment agrícola es prohibix tota construcció de nova planta.
En el cas d'edificacions existents dins d'este tipus de sòl anteriors a 1940, es permeten les obres de restauració i conservació pertinents per a mantindre l'estat de consolidació estructural, l'estanquitat, la salubritat i l'estabilitat necessàries perquè puguen ser utilitzades segons el seu ús, i hi són aplicables els articles de 8 a 12 de la present normativa. Als edificis posteriors, identificats en els plans 5a i 5b, se'ls ha d'aplicar l'article 10 d'esta normativa.
Article 16. Infraccions
La contravenció del que preveuen els articles anteriors determina la responsabilitat de l'Ajuntament o dels promotors en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
ANNEX II
Delimitació gràfica
Índex de plans.
01. Perímetre de protecció del Conjunt Històric. Perímetre de protecció. Perímetre edificat.
02. Perímetre de protecció dels béns d'interés cultural
03. Edificis amb acabats impropis
04. Edificis amb rajoles nues per lluir
05. (a i b). Edificis recents o completament reformats



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 6526, del 23-05-2011 (2011/5471)

RESOLUCIÓN de 4 de marzo de 2011, de la Conselleria de Cultura y Deporte, por la que se incoa expediente de declaración de Bien de Interés Cultural, con categoría de Conjunto Histórico, a favor de la villa de Chelva y sus huertas, en el municipio de Chelva y se abre periodo de información pública.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   6526

Fecha DOGV
:   23-05-2011

Sección del DOGV
:   III. ACTOS ADMINISTRATIVOS - C) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2011/5471

CVE


Fecha del documento
:   04-03-2011

Organismo emisor
:   Conselleria de Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Resolución

Análisis jurídico

RESOLUCIÓN de 4 de marzo de 2011, de la Conselleria de Cultura y Deporte, por la que se incoa expediente de declaración de Bien de Interés Cultural, con categoría de Conjunto Histórico, a favor de la villa de Chelva y sus huertas, en el municipio de Chelva y se abre periodo de información pública. [2011/5471]
Vista la solicitud de incoación formulada por el Ayuntamiento de Chelva, el informe emitido por los Servicios Técnicos de la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano y demás antecedentes obrantes en el expediente, favorables a la declaración como Bien de Interés Cultural, con categoría de Conjunto Histórico, de la villa de Chelva y sus huertas, en el municipio de Chelva (Valencia).
Considerando lo que dispone el artículo 27 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, esta Conselleria, en lo que es materia de su competencia, ha resuelto:
Primero
Incoar expediente para la declaración de Bien de Interés Cultural, con categoría de Conjunto Histórico, a favor de la villa de Chelva y sus huertas, en el municipio de Chelva (Valencia).
Segundo
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 28 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, determinar los valores del Conjunto Histórico que justifican su declaración como Bien de Interés Cultural, delimitarlo, describir el mismo, los inmuebles comprendidos en el conjunto que tienen por sí mismos la categoría de Bienes de Interés Cultural, individualizar los Bienes de Relevancia Local existentes dentro de su perímetro a los efectos de su inscripción separada en la Sección Segunda del Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano y fijar las normas de protección del Conjunto Histórico en el anexo adjunto a la presente resolución.
Tercero
En cumplimiento de lo preceptuado en el artículo 27.3 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, notificar esta resolución al Ayuntamiento de Chelva y a los interesados y hacerle saber que, de conformidad con lo que establecen los artículos 35 y 36 en relación con el 27.4 de la Ley, la realización de cualquier intervención en el Conjunto Histórico deberá ser autorizada preceptivamente por la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano con carácter previo a su realización y al otorgamiento de licencia municipal en su caso, cuando esta resulte preceptiva.
Cuarto
La presente incoación, de acuerdo con lo establecido en el artículo 33 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, determina la suspensión del otorgamiento de licencias municipales de parcelación, urbanización, construcción, demolición, actividad y demás actos de edificación y uso del suelo que afecten al inmueble y su entorno de protección, así como de dichas actuaciones cuando sean llevadas a cabo directamente por las entidades locales. Quedan, igualmente suspendidos los efectos de las ya otorgadas, suspensión cuyos efectos y, de conformidad con la limitación temporal contenida en el inciso segundo del artículo 33 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, se resolverán tras la declaración.
No obstante, la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano podrá autorizar las actuaciones mencionadas cuando considere que, en aplicación de las normas de protección determinadas por la presente resolución, manifiestamente no perjudican los valores del bien que motivan la incoación, así como las obras que por causa mayor o interés general hubieran de realizarse inaplazablemente, según lo dispuesto en el inciso primero del referido artículo.
Quinto
Conforme a lo previsto en el artículo 86 de la Ley de Procedimiento Administrativo, y en el artículo 27 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, abrir período de información pública, a fin de que cuantas personas tengan interés puedan examinar el expediente durante el plazo de un mes a partir de la publicación de la presente resolución en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana. El expediente estará a disposición de los interesados en la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano, Servicio de Patrimonio Arquitectónico y Medioambiental, de la Conselleria de Cultura y Deporte, calle Colón nº 66, de Valencia.
Sexto
Que en cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 27.3 de la Ley se notifique la presente resolución al Registro General de Bienes de Interés Cultural dependiente de la administración General del Estado para su anotación preventiva y al Registro de la Propiedad con el mismo fin.
Séptimo
Que la presente resolución con sus anexos se publique en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.
Valencia, 4 de marzo de 2011.- La consellera de Cultura y Deporte: Trinidad Miró Mira.
ANEXO I
Datos sobre el bien objeto de la declaración
1. Descripción del Conjunto Histórico Villa de Chelva y sus huertas y determinación de sus valores
La Villa de Chelva está compuesta por una serie de barrios de gran complejidad, con un trazado enigmático, sinuoso, que se adapta al terreno. Reúne gran interés histórico conservar la huella de todos y cada uno de sus primitivos habitantes que caracterizaron los diversos barrios antiguos.
a) Barrio musulmán o barrio de Benacacira:
Fue construido en el siglo XI por los musulmanes, ocupando la totalidad de la superficie de un peñasco alargado. Estaba rodeado por una fortificación con cuatro puertas. En su parte oeste se encontraba el castillo, del cual sólo quedan algunos restos ya que en épocas posteriores se reutilizó y remodeló para crear el palacio y castillo cristianos.
Actualmente está caracterizado por su trazado urbano hispano-musulmán. Sus murallas hace mucho que desaparecieron y de sus puertas de entrada sólo subsiste la de San Cristóbal. Pero conserva su estructura urbana encerrada en sí misma. En su interior se pueden encontrar callejones en fondo de saco, plazuelas, pasadizos, adarves, etc. que le confieren una complejidad urbana muy característica que enriquece el espacio. Pocos callejones se abren como plazas y en uno de ellos encontramos la Ermita de la Soledad, que se construyó sobre una de las mezquitas de la época musulmán.
b) Barrio morisco o barrio del Arrabal:
Su origen se remonta a los siglos XIII y XIV y surge como lugar de asentamiento de los moriscos y cristianos recién llegados tras la conquista de Jaime I en 1238, quien cristianizó la villa definitivamente. Éstos construyeron un barrio extramuros que llamaron Benaeça, donde se erigió una mezquita, posterior ermita de Santa Cruz.
Actualmente es uno de los sectores más característicos de Chelva, comparable en su importancia al barrio de Benacacira. Su trazado es también muy quebrado y de una gran riqueza espacial, pero su principal diferencia con los barrios altos radica en que, al encontrarse en las zonas bajas, se ve inmerso en la huerta y tierras de secano del valle. En él existen dos plazas importantes en las que surgen tres edificios singulares. En la primera, bifurcada en dos, se encuentra el antiguo ayuntamiento o consejo de la villa, donde estaba el centro neurálgico de la ciudad en ese momento, y la ya nombrada mezquita de Benaeça. Y en la segunda plaza encontramos la Ermita de la Virgen de los Desamparados del siglo XVII. En su rica decoración interior barroca, destacan sus esgrafiados. La plaza del Arrabal también marca el final del recinto murado medieval.
c) Barrio judío o barrio del Azoque:
La judería, como Benacacira, también estaba encerrada tras murallas que permitían vivir a los judíos siempre aislados de musulmanes y cristianos. Uno de los arcos del antiguo Ayuntamiento, denominado portal del Azoque, nos introduce en el barrio judío del Azoque con sus callejones y portales. También éste es un barrio donde se conserva intacto su trazado original, con calles estrechas y puertas de acceso que lo aislaban del exterior.
d) Barrios cristianos:
Se trata de los barrios que se encuentran en la parte más baja de la villa, siguen también la orografía de las colinas situadas en el nivel inferior a la de la plaza mayor y unen el barrio de Benacacira, con el del Arrabal y la Judería por el río. Su estructura urbana es algo menos sinuosa y algo más amplia, aunque tampoco demasiado. Seguramente se trata, junto con el Arrabal, de la última zona de expansión del pueblo en la época medieval. Un elemento a destacar es la completa ausencia de edificaciones singulares en este barrio de la ciudad, esto es, la inexistencia de iglesias, palacios, ermitas, etc.
e) Ensanche:
Empezando desde el norte se encuentra la primera expansión o ensanche de la villa. Éste es posterior a la etapa medieval de desarrollo del primer núcleo del pueblo. El eje principal de esta extensión se sitúa al norte de la plaza mayor, se prolonga a ambos lados de la Iglesia coincidiendo con el nuevo acceso a la ciudad desde Valencia que sustituye la antigua entrada que penetraba por el Arrabal. El entorno de esta carretera se fue cuajando de edificación de los siglos XVII al XIX y se formalizó sobre todo en este último siglo XX en cuanto a su arquitectura. En ella se pueden distinguir tres subzonas. La primera se encuentra situada al oeste de la Iglesia y posee una trama casi reticular. La segunda, al este de la Iglesia, cuenta con una estructura más irregular. Por último, la tercera subzona que es la que conforma la actual plaza mayor de proporciones armónicas.
2. Tipología de la edificación
(Textos en cursiva citados del expediente para la incoación de Conjunto Histórico redactado por Alicia González Díaz, Esther Marín Pérez, Felix Benito Martín y Victoria Marín Pérez en 1982 para el Ministerio de Cultura)
a) Barrio musulmán o barrio de Benacacira:
«Espacio torturado y quebrado de escala pequeña...Muy importante en Benacacira es el acabado y el impacto de la arquitectura popular... Fachadas estrechas de tapial revocado que dejan entrever la estructura del material. Las cornisas de ladrillo sencillo, se coronan con un vuelo de tejas canales alternadas de gran efecto visual. En los áticos aparecen numerosos vanos horizontales. Elemento muy importante es el color blanco con variaciones al añil y sobre todo al verde de mucho efecto en una zona como esta, donde la luz directa penetra difícilmente debido a lo angosto del espacio, y donde la alegría de este color es muy importante en la escena urbana.»
Cabría añadir a esta magnífica descripción del barrio que las fachadas contienen principalmente huecos verticales en las plantas bajas y sólo es en la última planta donde éstos se transforman horizontales u otros pocos en arquerías. Estas buhardillas denominadas «barandas» localmente servían a las antiguas viviendas como secaderos. También se han destacado con el nombre de solanar. Muchos de estos últimos vanos, aunque fueron pensados para permanecer sin ventana que las cerrase, hoy se presentan con carpintería que seguramente permite el cambio de uso de estas últimas plantas. Se puede añadir que la altura media es de tres plantas, con una distribución de vanos en fachada con carácter asimétrico y ausencia total de vuelos cerrados. La mayor parte de las fachadas, con una ausencia pragmática de decoración, lucen balcones aislados de pequeña dimensión con barandillas de barrotes verticales de metal.
b) Barrio morisco o barrio del Arrabal:
«...es junto con Benacacira el de más personalidad de la población y que en sí mismo resume toda la complejidad que pueda tener un conjunto completo. La arquitectura es menos popular que otras zonas, más «formas» y urbana. A pesar de ello los espacios no son amplios. El elemento básico de composici6n ambiental es la plaza, casi siempre pequeña y muy configurada... La plaza más importante es la llamada del Arrabal situado junto al Ayuntamiento antiguo y subdividida en dos ámbitos. El más oriental de ellos es el más homogéneo en su arquitectura y el que alcanza un mejor nivel en su escena. Existen varios edificios de carácter formal con arquerías de medio punto en sus áticos. Muy cerca se sitúa la Plaza de la Ermita. Es también triangular y se abre en perspectiva sobre el sencillo porche de la edificación religiosa. Existen varias plazuelas o ensanches en la zona más extrema del Arrabal, de ella destaca la sencilla y recoleta plaza de la Ermita de los Desamparados. La arquitectura es en este sector más sobria con un dominio mayor de los encalados blancos, definiéndose el espacio más por su composición y la articulación de los espacios entre sí.»
c) Barrio judío o barrio del Azoque y barrios cristianos:
«Estos barrios están formados en base a un eje [?] encadenados entre sí. Las características de la edificación son muy semejantes a los ya descritos en Benacacira. Arquitectura muy popular de tapial revocado con los interiores de los huecos en añil o verde, huecos pequeños salvo en el ático. Esta arquitectura se desarrolla en un espacio lineal de calles de suave curvatura que permite la visión sucesiva de las fachadas y que al mismo tiempo configura un espacio cerrado. El itinerario así compuesto se abre lateralmente en visiones sobre el valle y sobre la parte alta donde se sitúa el exterior del castillo...»
d) Ensanche:
«Se articula en dos sectores: la calle Nueva como salida hacia Valencia y las calles en retícula que emergen al oeste de la Iglesia. Son de distinto carácter tanto espacialmente como en cuanto a la arquitectura que las sustenta. La zona oeste [...] tiene una arquitectura de características semejantes a las de los barrios más antiguos pero con un cierto carácter más urbano. El espacio es sin embargo totalmente diferente al ser calles rectas.
En la calle de la Carrera la visión de la Iglesia se complementa con un aspecto urbano más neutro que en otros barrios de Chelva. La calle de Sta. María [...] es la más urbana y ha tenido muchas transformaciones. En ella se sitúa la Casa de la Inquisición, una de las más destacadas como arquitectura civil. La calle Nueva es completamente distinta, espacialmente comprende un conjunto de espacios de diversa naturaleza.
En un primer término se dirige al norte y es más que calle, la articulación de dos plazuelas en las cuales la visión sobre la cabecera de la Iglesia es lo más destacado [...] El último tramo está formado por una calle recta muy homogénea en su arquitectura. Es sin duda el de mayor interés y el que más expresa el carácter del sector. Arquitectura muy urbana del siglo XIX, alternando con alguna preexistente de siglos anteriores, profusamente decorado y con una gama de blancos, ocres y cremas de tradición muy levantina.»
En esta zona la altura media de las edificaciones es de cuatro plantas, siendo la última un ático. Las fachadas son más nobles, muchas de ellas simétricas en su composición de huecos y decoraciones, con un acabado más refinado, más armonioso. Tampoco existen en este caso los vuelos cerrados, sino balcones que generalmente se encuentran apoyados sobre ménsulas con mayor decoración con barandillas mucho más trabajadas. La composición de colores en las fachadas es también muy armoniosa de forma que se pintan de tonos más claros los elementos decorativos que el plano, propiamente dicho, de fachada. Aparece alguna casa con remate superior con terraza.
Cabe destacar de esta zona la Plaza Mayor con una arquitectura con una gran homogeneidad y acentuado carácter urbano, de un elevado nivel de calidad. Se trata de una de las grandes plazas valencianas de estructura muy clásica. Sólo un punto negativo se puede apreciar en ella, esto es, la existencia de algunos edificios modernos que no se adaptan para nada al conjunto y que entorpecen la lectura armónica de la plaza.
Delimitación literal del conjunto histórico
1. Delimitación geográfica del conjunto histórico - Perímetro de protección - Plano Anexo 01
A) Justificación de la delimitación.
El criterio para delimitar el ámbito del Conjunto Histórico de Chelva y sus huertas, fruto de un estudio promovido por la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano y realizado por el equipo técnico multidisciplinar dirigido por los profesores Fernando Vegas y Camilla Mileto, ha sido la inclusión todas las parcelas y espacios públicos pertenecientes al casco urbano histórico, extendiendo el perímetro de protección al oeste, sur y este hasta las zonas no urbanizadas, de huerta tradicional, que garantizarán su vinculación territorial y la panorámica de la Villa, característica de su imagen histórica. En éste se incluyen los campos y huertos comprendidos entre el río de Chelva o Tuéjar y los barrancos del Mozul y del Remedio.
Esta amplia delimitación se establece en función de los siguientes criterios específicos:
- Criterios patrimoniales y urbanísticos, con la inclusión de los inmuebles y espacios urbanos y rústicos, huertas, cuya rica y singular simbiosis es necesario preservar para garantizar la correcta tutela del conjunto.
- Criterios topográficos y paisajísticos, con la inclusión de los bancales que rodean el núcleo de la villa, los arrabales históricos y los ejes de articulación territorial para garantizar la óptima contemplación del asentamiento desde el promontorio que se halla al sur, vista históricamente relevante y recogida en diferentes materiales gráficos históricos.
- Criterios arqueológicos, en función de previsibles hallazgos arqueológicos.
B) Definición literal de la delimitación
- Origen: Encuentro de la carretera Valencia-Ademuz (CV-35), el Barranco del Remedio y el linde noroeste de la parcela rural 7, punto A
- Sentido: horario
- Línea delimitadora: desde el origen punto A la delimitación sigue en dirección sur el Barranco del Remedio incorporándolo. Bordea los lindes este de las parcelas 281, 282, 288, 289, 290, 292, 516 y 515.
Cruza en sentido sur la parcela 539 desde el punto de coordenadas X 672001 Y 4401372 hasta el punto X 671996 Y 4401350 coincidente con el río Tuéjar. Continúa en dirección oeste por la orilla norte del río Tuéjar hasta el camino existente entre las parcelas 414 y 475. Se dirige a norte por los lindes oeste de las parcelas 477, 476, 475, 406, 412, 413, 410, 409, 361, 362, 359, 357, 333, 332 y norte de las 332, 334, 335, 336, 337, 318, 317, 313, 309 y 307.
Recorre el norte de la calle Losicas e incorpora las parcelas 04 y 10 de la manzana 14201. Cruza la calle del Hoyo y continúa por las medianeras entre las parcelas 24 y 23, 22 y 07, 08 y 19, 12, 11, 10 y 09. Sigue por la calle Joraira y atraviesa la manzana 15212 por el linde norte de la parcela 16. Cruza la calle Almazara e incorpora la manzana 15209. Cruza la calle Del Tinte y prosigue por las traseras de las parcelas 11, 21, 12 y 13 de la manzana 15194. Cruza la calle Huerto de la Cárcama e incorpora la manzana 15196 excluyendo las parcelas 01, 02, 03, 39, 04, 05, 04, 07, 08, 09 y 12. Cruza la calle Pesquera y sigue por las fachadas de las parcelas 14 y 13 de la manzana 16199 excluyéndolas. Atraviesa esta manzana entre las parcelas 12 y 13 y 04 y 15. Cruza la calle Chorrillo e incorpora las parcelas de 04 a 10 de la manzana 16195. Incorpora la manzana 17192 y cruza la calle de los Mártires. Atraviesa la manzana 18193 por los lindes sur de las parcelas 01 y 02 y norte de las 20, 21 y 5 de la manzana 18193. Incorpora las manzanas 18196 y 19193. Cruza la calle San Antonio y sigue por los lindes sur de las parcelas 04 y 05 y norte de las parcelas 41, 40, 39 de la manzana 19195. Sigue por las traseras de las parcelas 13, 14, 15, 17, 18, 19 y 20 de esta manzana. Llega a la carretera de Valencia a Ademúz y sigue por el margen sur a este hasta el punto de origen.
2. Delimitación literal del perímetro urbanizado y edificado. Plano Anexo 01
A) Justificación de la delimitación
Con la finalidad de una especificación más cuidadosa de las normas provisionales que serán aplicables antes de la redacción y aprobación del Plan Especial de Protección se define el perímetro del núcleo histórico de la villa de Chelva que actualmente está urbanizado, y que es interno a la delimitación anterior.
B) Definición literal de la delimitación
- Origen: En la manzana 19195 la esquina noroeste de la parcela 3 es el punto B.
- Sentido: horario
- Línea delimitadora: desde el origen punto B, en la manzana 19195 continúa por el linde este de la parcela 3y 1. Rodea por el norte y por el este la parcela 27. Continúa bordeando el linde sureste de la parcela 22. Bordea el linde con la calle Roberto Madrid de la parcela rural 18, envuelve por el este la manzana 19186 hasta la esquina este de la parcela 2. Sigue hacia Oeste por el linde sur de las parcelas 2 y 4. Cruza la calle Roberto de Madrid hasta la manzana 19182 sigue el linde sur de la parcela 30, sube hacia el norte por los lindes oeste de las parcelas 30, 29, 27, 25, 24 y 18 y baja hacia Sur por los lindes oeste de las parcelas 17, 10, 9, 8, 7, 6, 5 y 3. Rodea por el norte y por el este la parcela 31 de la misma manzana 19182. Cruza la calle Virgen de Loreto hasta la parcela 44 de la manzana 19172. Avanza por el límite entre la manzana 19172 y las parcelas rurales 99, 101, 102, 103, 104 y 105. Cruza el camino que sale de la Plaza Santa Cruz hacia el noreste hasta la parcela 3 de la manzana 19164. Sigue por el límite entre la manzana 19164 y las parcelas rurales 108, 109, 110, 111 y 112. Corta la calle Fuente del Arrabal hasta la parcela 23 de la manzana 19155. Sigue por el límite entre la manzana 19155 y las parcelas rurales 08, 274, 275, 276 y 297. Cruza la calle Zurrerías hasta la parcela 24 de la manzana 19153 y prosigue por el límite entre la manzana 19153 y las parcelas rurales 313, 318 y 319. Corta la calle Beleguer hasta la parcela 25 de la manzana 19163. Sigue por el límite entre la manzana 19163 y las parcelas rurales 319, 328 y 1266. Atraviesa la calle del Polo hasta la parcela 13 de la manzana 18177. Continúa por el límite entre la manzana 18177 y las parcelas rurales 333, 334, 335. Cruza calle Mangraneros hasta la parcela 30 de la manzana 18179 y prosigue por el límite sur las parcelas 30, 31, 20, 32, 15, 46, 43 y 33. Cruza la calle de la Peirera hasta la esquina noreste de la parcela 24 de la manzana 17179 y sigue su límite este. Cruza el camino que sale del pueblo y sigue los lindes norte de las parcelas rústicas 349, 351, 352 y 363. Cruza otro camino que sale del pueblo y sigue por el límite entre la manzana 16171 y las parcelas rurales 364, 1271, 376, 377, 378, 379 y 380. Cruza el camino que sale de la calle Moreras hasta la parcela 15 de la manzana 16171. Avanza por el linde entre la manzana 16171 y las parcelas rurales 412, 413, 417, 418, 422. Atraviesa el callejón Murtera hasta la parcela 17 de la manzana 14179, la cual envuelve hasta seguir por el linde norte de la parcela 18. Continúa por el linde sur de las parcelas 14, 13, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6 y 5 de la misma manzana 14179. Envuelve el límite de la parcela 5 de la manzana 14179 con la calle Murtera cruzándola y prosiguiendo por el linde oeste de la parcela 43 de la manzana 14187. Continúa bordeando el linde norte de la parcela 43, 42, 41, 40, 39, y el linde oeste de las parcelas 38, 37, 12 y 11. Cruza la acequia de la manzana 14187 hasta la parcela 8 de la misma manzana la cual bordea por el oeste cruzando la acequia hasta la esquina suroeste de la parcela 23 de la manzana 14186. Sigue dentro de la manzana 14186 por el linde sur de las parcelas 22, 16, 15, 14, 13, 12, 8, 4 y 1 donde gira hacia el Norte por el linde oeste de las parcelas 1, 4 y 3. Cruza la calle San Joaquín. Atraviesa la manzana 13189 por el linde norte y este de las parcelas 19 y 6 respectivamente. Cruza el camino y sigue a través de la manzana 14201 por el linde oeste de la parcela 6 y este y norte de la 5 hasta el encuentro con el camino del Hoyo. Continúa hacia el Norte por el linde este de las parcelas 4 y 3. Cruza el camino del Hoyo y continúa por las medianeras entre las parcelas 24 y 23, 22 y 07, 08 y 19, 12, 11, 10 y 09. Sigue por la calle Joraira y atraviesa la manzana 15212 por el linde norte de la parcela 16. Cruza la calle Almazara e incorpora la manzana 15209. Cruza la calle Del Tinte y prosigue por las traseras de las parcelas 11, 21, 12 y 13 de la manzana 15194. Cruza la calle Huerto de la Cárcama e incorpora la manzana 15196 excluyendo las parcelas 01, 02, 03, 39, 04, 05, 04, 07, 08, 09 y 12. Cruza la calle Pesquera y sigue por las fachadas de las parcelas 14 y 13 de la manzana 16199 excluyéndolas. Atraviesa esta manzana entre las parcelas 12 y 13 y 04 y 15. Cruza la calle Chorrillo e incorpora las parcelas de 04 a 10 de la manzana 16195. Incorpora la manzana 17192 y cruza la calle de los Mártires. Atraviesa la manzana 18193 por los lindes sur de las parcelas 01 y 02 y norte de las 20, 21 y 5 de la manzana 18193. Incorpora las manzanas 18196 y 19193. Cruza la calle San Antonio y sigue por los lindes sur de las parcelas 04 y 05 y norte de las parcelas 41, 40, 39 de la manzana 19195. Sigue por las traseras de las parcelas 13, 14, 15, 17, 18, 19 y 20 de esta manzana. Llega a la carretera de Valencia a Ademúz y sigue por el margen sur a este hasta el punto de origen.
Bienes de interés cultural existentes dentro del perímetro delimitado del conjunto histórico
En el Conjunto Histórico de Chelva se encuentran los siguientes Bienes de Interés Cultural con categoría de Monumento que se reseñan a continuación:
- Iglesia Arciprestal de Nuestra Señora de los Ángeles.
Declarada Bien de Interés Cultural con categoría de Monumento por decreto 147/2006, de 6 de octubre de la Conselleria de Cultura y Deporte (DOGV 11.10.2006). Su número de Inscripción en el Registro de Bienes de Interés Cultural del Ministerio de Cultura es el R-I-51-0012034.
- Restos del Castillo y murallas de Chelva.
El castillo y las murallas se encuentran protegidos desde la promulgación del Decreto de 22 de abril de 1949 de Protección de Castillos Españoles y declarado Bien de Interés Cultural por la Disposición Adicional Primera de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano. Su número de Inscripción en el Registro de Bienes de Interés Cultural del Ministerio de Cultura R-I-51-0010723.
El entorno de protección de los Restos del Castillo y murallas de Chelva fue delimitado por la Orden de 26 de julio 2006, de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte (DOGV 05.09.2006).
La normativa de protección establecida particularizadamente para los entornos de ambos Monumentos queda derogada por la establecida en el presente decreto.
Bienes de relevancia local existentes dentro del perímetro delimitado del conjunto histórico
Relación de las edificaciones más destacadas del casco histórico de la Villa de Chelva, cuyo valor las hace acreedoras de su reconocimiento como Bienes de Relevancia Local y que deben ser inscritas en la Sección 2ª del Inventario General del Patrimonio Cultural con la categoría de Monumentos de interés Local (artículo 46 de la Ley del Patrimonio Cultural Valenciano Ley 4/1998, de 11 de junio). No se delimita un entorno de protección propio por estar protegidos éstos por la normativa del Conjunto Histórico.
- La Ermita de la Soledad (antigua mezquita de Benacacira). Callejón del Hospital nº 1
- La Sinagoga de la c/Caballeros nºs 35 y 36
- La Iglesia de la Santa Cruz (antigua mezquita del Arrabal). Plaza Santa Cruz nº 29
- La Ermita de Nuestra Señora de los Desamparados. C/ Arrabal nº 38
- La Capilla de los Santos Vicentes en el Callejón de Mosén Marés nº 4
- La Casa de la Inquisición
- El Antiguo Ayuntamiento o Consejo de la Villa. Plaza Arrabal nº 17
- Los soportales
- La Fuente de la plaza de la Iglesia
- La Fuente de la plaza del Arrabal
- Los lavaderos
- La posada. Plaza Mayor nº 13
Con la categoría específica de «paneles cerámicos exteriores» reconocida en la Disposición 5ª de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, modificada por la Ley 5/2007, de 9 de febrero, se encuentran los siguientes:
- Beato Nicolás Factor. C/ Nuestra Señora del Remedio nº 18
- Cristo con cruz a cuestas. C/ Bolea nº 3
- La Purísima. Plaza Arrabal nº 17 (Antiguo Ayuntamiento)
- Purísima. av. Mártires 9 y 11
- Purísima. C/ del Tinte nº 18
- San Buenaventura. C/ Corazón de Jesús nº 5
- San Cristóbal. Puerta Benacacira s/n
- San Cristóbal. C/ Morera nº 19
- San Francisco de Asís. C/ María Antonia Clavel nº 54
- San Joaquín y Santa Ana. C/ María Antonia Clavel nº 40
- San José. C/ Ollerías nº 41
- San José. C/ María Antonia Clavel nº 42
- San José. C/ San José nº 19
- San José. C/ María Antonia Clavel nº 19
- San Juan Bautista. C/ María Antonia Clavel nº 33
- Virgen del Remedio. C/ María Antonia Clavel nº 33
- San Francisco de Asís. C/ María Antonia Clavel nº 33
- San Miguel de Liria, año 1885. C/ Azoque nº 61
- San Roque. C/ Benacacira nº 82
- San Vicente Ferrer. C/ San Francisco de Asís nº 5
- San Vicente Ferrer. Plaza Arrabal nº 5
- San Vicente Ferrer. C/ Ollerías nº 53
- Santo Cristo de Zalamea (con exvotos). C/ Murtera nº 21
- Santo Tomás de Villanueva. Plaza Arrabal nº 14
- Nuestra Señora de la Soledad. C/ Corazón de Jesús nº 31
- Jesús María, año 1699. C/ Moreras nº 32
- Sagrado Corazón de Jesús. C/ Ventura Esteban nº 8
- Estación nº 1. Callejón de Villar
- Estación nº 2. C/ Benacacira nº 53
- Estación nº 3. C/ Benacacira nº 70
- Estación nº 8. C/ Benacacira nº 1-E
- Estación nº 10. C/ Benacacira nº 35
- Estación nº 11. C/ Cuatro Esquinas nº 1
- Estación nº 12. C/ Benacacira nº 38
- Virgen de la Soledad. C/ Corazón de Jesús nº 31
- Nuestra Señora de la Soledad. C/ Benacacira nº 66
- Virgen de los Dolores. C/ Natividad Domínguez nº 12
- Virgen de los Desamparados. C/ Natividad Domínguez nº 12
- Virgen de la Soledad. Callejón del Hospital s/n (dos imágenes)
- Virgen de los Desamparados. Plaza Virgen de los Desamparados
- Virgen de los Desamparados. Plaza Virgen de los Desamparados (ermita)
- Virgen de los Dolores (en hornacina). C/ Ollerías nº 71
- Virgen de los Dolores. C/ Benacacira nº 16
- Nuestra Señora del Remedio. C/ Murtera nº 19
- Virgen del Remedio. C/ Ollerías nº 63
- Virgen del Remedio. Plaza Mayor nº 6
- Nuestra Señora del Remedio. Plaza Ángel Valero nº 6 (fachada recayente a Camino del Hoyo)
- San Antonio de Padua. Plaza Ángel Valero nº 6 (fachada recayente a Camino del Hoyo)
Normativa de protección del conjunto histórico
Artículo 1. Régimen General de Intervenciones
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 35 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, cualquier intervención en el ámbito del Conjunto Histórico requerirá, con carácter previo a su inicio y en todo caso al otorgamiento de licencia o aprobación municipal en su caso, cuando esta resultase preceptiva, la autorización de la Conselleria competente en materia de cultura. Esta autorización se emitirá conforme a los criterios establecidos en la presente normativa y, en lo no contemplado en la misma, mediante aplicación directa de los criterios contenidos en el artículo 39 de la citada Ley.
Artículo 2. Obligatoriedad de redactar Plan Especial de Protección
La presente normativa regirá con carácter provisional hasta que se redacte el Plan Especial de Protección del Conjunto Histórico y éste alcance validación patrimonial o sea convalidado, a los efectos del artículo 34.2 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
Artículo 3. Bienes de Interés Cultural
Se atenderá a lo dispuesto en la Sección Segunda, Régimen de los bienes inmuebles de interés cultural, del Capítulo III del Título II de la Ley 4/1998 de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano aplicable a la categoría de Monumento.
Los usos permitidos serán todos aquellos que sean compatibles con la puesta en valor y disfrute patrimonial del bien y contribuyan a la consecución de dichos fines. La autorización particularizada de uso se regirá por lo dispuesto en el artículo 18 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
Artículo 4. Bienes de Relevancia Local
El régimen de intervenciones patrimonialmente admisibles en los bienes seleccionados en el presente decreto para su reconocimiento como bienes de relevancia local garantizará la protección integral de sus valores, en consonancia con lo dispuesto en el artículo 50 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, para los bienes así reconocidos. Ello sin perjuicio de la obligación municipal de adaptar el contenido del Catálogo de Bienes y Espacios Protegidos del Planeamiento de Chelva a los efectos de incluir estos inmuebles en el mismo con esta expresa calificación y su correspondiente normativa específica. El régimen de intervención en estos bienes se ajustará a lo establecido en el artículo 50.4 de la misma Ley, debiendo atender los proyectos de intervención las menciones determinativas que establecen los artículos 35.4 y 50.6 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
Artículo 5. Régimen general de actuaciones en el Conjunto Histórico. Documentación preceptiva
Todas las obras de intervención en los predios privados o públicos comprendidos dentro del ámbito delimitado del presente perímetro de protección, necesitarán de su oportuna licencia o aprobación municipal previa autorización de la Conselleria competente en materia de cultura y sobre la base de la siguiente documentación:
a) Información completa del inmueble, y el destino que se pretenda darle con las obras e intervenciones propuestas que se pretendan realizar. Los documentos que se exigen son:
- Documentación fotográfica del emplazamiento del edificio, de su conjunto y del estado actual de las estructuras, de los detalles interiores, fachadas, patios, decoraciones, etc., así como del alzado de los edificios contiguos y perspectivas de la calle en que se encuentre; y en su caso dibujos expresivos del análisis formal y efectos de su perspectiva urbana (ritmo de huecos, luces, colores, etc.)
- Proyecto Básico o de Ejecución preceptivo o memoria valorada que incluya planos de información del estado actual, donde se refleje la estructura, distribución, fachadas, cubiertas y patologías.
- Fotografías del conjunto urbano próximo, incorporando la simulación del nuevo edificio o la reforma propuesta que muestra su adecuación, escala y armonización con el ambiente urbano.
- Igualmente se aportará toda la documentación precisa para la perfecta identificación de los usos propuestos, con un análisis del impacto y consecuencias espaciales y funcionales de los mismos.
b. Para las intervenciones que tengan por objeto el mantenimiento de fachadas aún cuando se consideren obras menores, se exigirá una documentación que defina detalladamente las obras a realizar y los materiales a utilizar. Estará constituida por alzados, memoria de técnicas y materiales a utilizar y en su caso propuesta de rótulos o anuncios, que deberán ser integrados formalmente en la fachada.
c. Para las intervenciones en los espacios libres y viales se exigirá el proyecto de urbanización o memoria valorada que defina con el mismo nivel de precisión exigido en los epígrafes anteriores las obras a realizar y los materiales empleados.
Artículo 6. Actuaciones en el Conjunto Histórico. Supuestos excepcionales
Todas las intervenciones requerirán, para su autorización patrimonial, la definición precisa de su alcance, con la documentación técnica que se especifica en el artículo 5.
Esta documentación será evaluada por el técnico municipal, de cuyo motivado informe el ayuntamiento podrá derivar la no necesidad de autorización previa de la Conselleria competente en materia de Cultura, en actuaciones que se sitúen fuera del presente marco normativo por falta de trascendencia patrimonial, como sería el caso de las obras e instalaciones dirigidas a la correcta conservación, buen uso y habitabilidad interior de los inmuebles que no tengan reconocimiento individualizado de bien de interés cultural o de bien de relevancia local, y que, por planteamiento, técnica y alcance no supongan poner en peligro los valores del edificio, en sí mismo y/o en su contribución a los valores generales del ámbito protegido, y en definitiva, no comporten una alteración perceptible y/o sensible de las preexistencias fácticas.
Estas actuaciones no deberán implicar ninguna demolición importante, ni reconfiguración de la distribución, ni deberán tocar elementos estructurales o decorativos.
En estos casos el Ayuntamiento comunicará a la Conselleria con competencias en materia de cultura, en el plazo de 10 días, la concesión de licencia municipal, adjuntando como mínimo:
- El informe técnico que se menciona en el párrafo anterior
- Un plano de ubicación del inmueble con la referencia parcelaria
- Plantas y secciones del estado previo y propuesta de intervención a escala 1/50.
- Encuadramiento fotográfico que incluya vistas exteriores de todas las fachadas, vistas interiores y de detalles inherentes a la intervención.
Artículo 7. Criterios sustantivos de intervención
Con las únicas salvedades que la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, establece, y que justificadamente pudieran ser invocadas, y en tanto no se provea del planeamiento a que hace referencia el artículo 2 de la presente normativa, las intervenciones atenderán, en función de su emplazamiento, a los criterios descritos en los artículos siguientes.
Artículo 8. Área interna al perímetro edificado. Conservación e intervención en las edificaciones existentes.
Con el fin de preservar adecuadamente las arquitecturas y tipologías de este enclave por sus valores propios y/o ambientales, se deberán mantener no sólo las fachadas visibles desde la vía pública, preservando los caracteres originarios de las mismas, sino también los elementos interiores relevantes para la lectura arquitectónica, morfológica, constructiva y material del edificio. Por esto, se preservarán, a su vez, los elementos definitorios de la estructura arquitectónica: alturas y forjados, jerarquización de los espacios interiores, dependencias principales, escaleras principales, muros y elementos portantes, espacios libres y demás elementos propios, como carpinterías, rejerías, balcones etc.
Se admitirán exclusivamente las obras de restauración y conservación que persigan el mantenimiento y/o refuerzo de los elementos estructurales, así como la mejora de las instalaciones del inmueble. No será admisible ninguna demolición de edificios, cuerpos, elementos arquitectónicos, estructurales y funcionales, decoraciones y detalles propios de la arquitectura tradicional, aun cuando su integridad y estabilidad se ven comprometidas. En estas circunstancias, se procurará el apuntalamiento o puesta en seguridad preventivos hasta que se realice la intervención de consolidación oportuna. Por el contrario, se podrán, si resulta procedente, demoler o sustituir sólo aquellos cuerpos o elementos construidos después del 1950, sin que estas obras pongan en peligro la estabilidad general del edificio.
Siempre previo dictamen favorable de la Conselleria competente en temas de Cultura, podrá autorizarse, mediante licencia de intervención:
- La apertura de huecos indispensables para el acceso o necesarias para la ventilación.
- La reconfiguración de escaleras interiores, causando el menor perjuicio a los forjados.
- La remoción de particiones internas que no participen a la sujeción estructural de la construcción.
- Adaptación y rehabilitación de las carpinterías históricas a estándares contemporáneos.
Criterios y prescripciones:
a) Intervenciones sobre el volumen:
- Se mantendrá la parcelación histórica del conjunto.
- Las alineaciones serán las históricas que se han conservado hasta el momento actual.
- Se prohíben los semisótanos de nueva planta
- Cuando se desarrollen a través de un proyecto único obras de intervención edilicia cuya finalidad sea la agregación funcional de edificios vinculados por una relación de colindancia, constituyendo o no una única unidad arquitectónica, dicho proyecto deberá contemplar necesariamente el mantenimiento de las características morfológicas, tipológicas y materiales de cada una de las unidades sobre las que se interviene, no pudiendo, en consecuencia, reubicar o provocar la desaparición de elementos consustanciales a las mismas tales como la disposición de los forjados, cubierta, huecos de fachada, cajas de escalera, accesos ni la totalidad de la tabiquería, consintiendo exclusivamente en la apertura de un pasaje entre los dos edificios y la remoción de menos del 30% de las particiones interiores originales. Además se mantendrán las diferencias entre fachadas para que sean reconocibles y distinguibles como arquitecturas independientes evitando la uniformidad de los acabados.
b) Intervenciones en fachada:
- Quedan prohibidas todo tipo de marquesinas y salientes no originales.
- En todo caso se deberá respetar la continuidad y homogeneidad del tratamiento arquitectónico respecto a las plantas superiores.
- Se utilizarán materiales compatibles y propios de la arquitectura tradicional, como la cal aérea, la cal hidráulica, el yeso o compuestos que garanticen su compatibilidad y la permeabilidad al vapor de agua. Se desaconseja la utilización del cemento en todas las intervenciones, estructurales y no estructurales, por su falta de permeabilidad al vapor y los problemas que desencadena en los muros históricos de humedad y migración de sales solubles.
- En los enlucidos se prohíben el uso de materiales plásticos o no transpirables y de acabados a la tirolesa o proyectados.
- Se prohíbe el recubrimiento, aunque parcial, con alicatados y la creación de zócalos cerámicos y aplacados de losas de piedra de forma irregular y rústica.
- No se recomienda la remoción de los enfoscados y enlucidos tradicionales, aun estando desconchados. Se deben conservar y consolidar aquellos y cabe la posibilidad de completarlos con técnicas y materiales similares.
- En el caso de muros de mampostería vista, se deberá evitar la sustitución completa de la junta de mortero histórica. Se realizará un rejuntado rebajado respecto las piedras de la mampostería, y su color debe estar entonado con cada fachada o parte de aquella donde se intervenga.
c) Carpintería y rejería:
- Se prohíbe la eliminación de carpinterías y rejas antiguas, aún cuando su integridad se vea parcialmente comprometida por la capacidad de recuperación de la madera.
- Las carpinterías nuevas que se necesiten deberán ser de madera y con un despiece parecido a las existentes en el mismo edificio o correspondientes a las del entorno.
- En rejas, se prohíbe la colocación de perfiles huecos, de acero o de aluminio y los acabados brillantes.
- El tratamiento final de las carpinterías deberá ser en cualquier caso mate y velar por su transpiración natural, evitando los tonos amarillentos y claros.
- El tratamiento final de las rejerías deberá ser mate y de tono oscuro.
d) Estructura:
- El completamiento de faltas y fallos en las estructuras portantes y sustentantes se realizará con materiales lo más parecidos a los originales, y técnicas constructivas tradicionales. Se admiten técnicas de refuerzo modernas sólo si se puede garantizar su compatibilidad a través de ejemplos de utilización de las mismas técnicas en otras obras.
- Se prohíbe la redistribución vertical de los locales por lo que se deberá mantener la totalidad de los forjados en su encuentro con fachadas.
- En caso de rotura y sustitución de tejas durante la reparación de las cubiertas, dicha actuación no deberá trascender a la fachada o al alero que debe mantenerse íntegramente o completarse con las piezas originales, especialmente en las tejas río o canal que conforman el alero.
- Quedan prohibidos materiales de cobertura claramente perturbadores de su entorno tales como telas de aluminio, telas asfálticas, fibrocemento, chapa metálica, pizarras o sus imitaciones, etc.
e) Instalaciones internas:
- Se adecuarán las instalaciones para garantizar el uso del edificio, poniendo por delante las necesidades conservativas eligiendo sitios oportunos para colocarlas evitando al máximo perforaciones, rozas y destrucciones de los elementos existentes. Se admite la posibilidad de dejar las instalaciones vistas, en el caso de ser compatible con la normativa vigente.
- En la implantación de nuevas instalaciones se cuidará especialmente la no alteración de la fisonomía exterior de los edificios mediante la adición de volúmenes externos o apertura de huecos (como es el caso de los casetones de ascensor, las tomas de aire, sistemas de climatización, etc.). Idénticos objetivos se seguirán en los casos de modernización por sustitución de instalaciones cuando éstas tengan su origen en intervenciones posteriores a la construcción del edificio, y hayan supuesto la incorporación de elementos impropios de carácter adjetivo.
- Se someterá a criterios de integración, compatibilidad y discreción urbana la instalación de rótulos de carácter comercial o similar, insertados en la fachada del inmueble.
Artículo 9. Área interna al perímetro edificado. Edificios con elementos impropios
Los edificios en los que en el pasado se eliminó la cubierta inclinada de tejas para realizar una terraza, estarán obligados a reconstruir el alero volado y prolongar la reconstrucción del tejado por una profundidad de una crujía estructural desde el plano de fachada, retranqueando de esta manera la terraza a zonas más internas y devolviendo la presencia de alero en beneficio del valor ambiental de la calle. Esta conversión será precisa para obtener cualquier otra licencia de obra relativa al mismo edificio.
En los edificios que presenten alicatados impropios en las plantas bajas, aplacados de losas de piedra irregulares y rústicas, zócalos vistosos, colores impropios, la remoción de éstos será condición para la concesión de cualquier licencia de obra relativa al mismo edificio.
Los edificios marcados en el Plano Anexo 03 y correspondientes a las indicadas referencias catastrales, perturban de manera significativa el valor ambiental de sus calles ya que, aparte de tener una altura impropia están acabados con ladrillos cara vista u otro aplacado. Para obtener cualquier otra licencia de obra relativa al mismo edificio será preciso una sustitución o, al menos, ocultación de los acabados actuales.
- Edificio 1: Manzana 19154, parcela 03 en calle Zurrerías
- Edificio 2: Manzana 16173, parcela 64 en calle Benacacira
- Edificio 3: Manzana 15191, parcela 51 en calle Benacacira
Los edificios marcados en el Plano Anexo 04 y correspondientes a las indicadas referencias catastrales, perturban de manera significativa el valor ambiental de sus calles ya que, contrariamente a las normas urbanísticas vigentes mantiene la totalidad o parte de sus fachadas sin enlucir dejando a la vista muros de ladrillos modernos o bloques de hormigón desnudos. Están obligados a corregir su falta en el plazo que establezca el preceptivo Plan Especial citado en el artículo 2 de esta normativa, revistiendo las fachadas con un enlucido adecuado según el artículo 13 de la presente norma.
- Edificio 1: Manzana 13189, parcela 08 en calle San Francisco de Asís
- Edificio 2: Manzana 16173, parcela H5 en calle Pertosa
- Edificio 3: Manzana 16179, parcela 28 en calle Pertosa
- Edificio 4: Manzana 17172, parcela 10 en calle Pertosa
- Edificio 5: Manzana 16179, parcela 10 en calle Pertosa
- Edificio 6: Manzana 16179, parcela 17 en calle Azoque
- Edificio 7: Manzana 16171, parcela 32 en calle Moreras
- Edificio 8: Manzana 17179, parcela 14 en calle Peirera
- Edificio 9: Manzana 17174, parcela 03 en calle Peirera
- Edificio 10: Manzana 17174, parcela 19 en calle Peirera
- Edificio 11: Manzana 17174, parcela 17 en calle Peirera
- Edificio 12: Manzana 17174, parcela 15 en calle Peirera
- Edificio 13: Manzana 17174, parcela 16 en calle Peirera
- Edificio 14: Manzana 17179, parcela 20 en calle Peirera
- Edificio 15: Manzana 17179, parcela 21 en calle Peirera
- Edificio 16: Manzana 18179, parcela 51 en calle Cuesta de Misa
- Edificio 17: Manzana 18179, parcela 50 en calle Cuesta de Misa
- Edificio 18: Manzana 18185, parcela 39 en calle Parque
- Edificio 19: Manzana 18188, parcela 45 en calle Parque
- Edificio 20: Manzana 18188, parcela 44 en calle Parque
- Edificio 21: Manzana 18188, parcela 41 en calle Parque
- Edificio 22: Manzana 18188, parcela 22 en plaza del Arrabal
- Edificio 23: Manzana 18177, parcela 01 en calle Mangraneros
- Edificio 24: Manzana 19164, parcela 21 en calle Arrabal
- Edificio 25: Manzana 19167, parcela 21 en calle Bolea
- Edificio 26: Manzana 19167, parcela 04 en calle Ceferino
- Edificio 27: Manzana 19167, parcela 43 en calle Bolea
- Edificio 28: Manzana 19167, parcela 42 en calle Bolea
- Edificio 29: Manzana 19167, parcela 40 en calle Bolea
- Edificio 30: Manzana 19155, parcela 13 en calle Bolea
- Edificio 31: Manzana 19193, parcela 08 en calle San Antonio
- Edificio 32: Manzana 20188, parcela 01 en calle Cuesta Clara
- Edificio 33: Manzana 20176, parcela 04 en calle Cuesta Clara
- Edificio 34: Manzana 20176, parcela 03 en calle Cuesta Clara
- Edificio 35: Manzana 20176, parcela 02 en calle Cuesta Clara
- Edificio 36: Manzana 20176, parcela 01 en calle Cuesta Clara
- Edificio 37: Manzana 16195, parcela 05 en calle Manantial
Artículo 10. Área interna al perímetro edificado. Edificios de reciente construcción o totalmente reformados
Este artículo atañe a los edificios señalados en el Plano Anexo 05, de reciente construcción o totalmente reformados. Se han clasificado en tres grupos: edificios integrables, edificios incoherentes con el entorno y edificios fuera de escala.
Los edificios integrables son todos aquellos que, con algunos pequeños cambios, pueden ser objeto de armonización con el entorno histórico construido. En el supuesto de solicitar licencia de obras por cualquier motivo, estos edificios deberán adaptarse a la normativa presente (enlucir sus fachadas con colores adecuados al entorno, eliminar zócalos inoportunos, sustituir la fenestración existente por ventanas de madera, modificar los vuelos y/o barandas de los balcones, eliminar techumbres de chapa, etc.). En el caso de que estos edificios incorporen garaje en planta baja se solicitará el empanelado en madera de su portón de acceso.
Los edificios incoherentes con su entorno son aquellos edificios de construcción reciente que por su composición preponderantemente urbana, retranqueos violentos y voladizos cerrados en fachada, tratamientos externos en ladrillo cara a vista, cubiertas planas, etc. no resultan fácilmente integrables en la trama. Aunque su volumen discreto permite una absorción volumétrica dentro del tejido construido, su lenguaje arquitectónico es tan diverso que en el supuesto de solicitar licencia de obras por cualquier motivo únicamente se puede aspirar a mejoras parciales de la fachada en el espíritu de la normativa presente, relativas al enlucido, el color, las carpinterías-
Los edificios fuera de escala son aquellos que, incluso respetando parcial o totalmente la normativa en términos estéticos (enlucido, color, carpinterías?), su volumen sobrepasa con creces la envergadura del tejido construido circundante, debido a su altura excesiva o a una desafortunada concentración parcelaria.
Tanto en el caso de los edificios fuera de escala como en el de los edificios incoherentes con el entorno, en los supuestos que concluyan su vida útil o de una sustitución voluntaria de los mismos, o se emprendan obras de reforma de trascendencia equiparable a la reedificación, o una remodelación con eliminación, según el caso, de sus plantas superiores. Serán de aplicación las ordenanzas de protección de esta normativa en los artículos 11 y 13. Todo ello sin perjuicio de la posible aplicación del artículo 21 de la citada Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
Artículo 11. Área interna al Perímetro edificado. Usos permitidos
El uso permitido en esta zona será predominantemente residencial. Se admitirán también los siguientes usos, siempre que muestren su compatibilidad con las arquitecturas tradicionales de la zona:
a. En cualquier planta: uso comercial o de servicios, locales de oficina, almacenes, talleres artesanos, equipamiento, hostelería, despachos profesionales.
b. En última planta: secadero de productos agrícolas.
Artículo 12. Área interna al perímetro edificado. Obligación de conservación de la edificación tradicional. Infracciones
La demolición fortuita o accidental de un edificio obligará a su reconstrucción. La demolición no autorizada o la provocación de ruina por abandono o negligencia reiterada de un edificio catalogado, se considerara infracción urbanística grave y se aplicará una multa de doble del valor de lo destruido.
Cuando un edificio o parte de él haya sido derribado clandestinamente, además de la sanción anteriormente citada, el responsable del derribo queda obligado a reedificarlo bajo la supervisión de la autoridad competente, concretando los plazos de edificación en un año desde la notificación.
Artículo 13. Área interna al Perímetro Edificado. Condiciones estéticas y arquitectónicas de edificios de nueva planta
Las nuevas construcciones deberán procurar la armonización con su entorno. Las soluciones formales y compositivas de las edificaciones se adaptarán al ambiente, tipologías y sistemas constructivos tradicionales, integrando las nuevas edificaciones en el medio urbano en que se emplacen.
La volumetría del nuevo edificio que se relacione con los existentes deberá ser simple. Deberá armonizarse con la arquitectura tradicional. El frente de fachada será lo más simple y plano posible. Por tanto, no se permiten voladizos, miradores cerrados, volúmenes sobresalientes, retranqueos, alardes tecnológicos propios de la arquitectura moderna u otros que dañen la percepción del paisaje urbano tradicional. Se exceptúan exclusivamente los vuelos de balcones y aleros cuyos vuelos máximos se especifican en este artículo.
No se autorizará la creación de patios o jardines delanteros previos al plano de fachada. Los patios se reservarán a la cara interior de las parcelas, patios de manzana o partes traseras de las casas.
En aquellas parcelas en las que se va a ubicar más de una vivienda unifamiliar entre medianeras, es obligatoria la subdivisión de ésta en subparcelas que nunca superarán un ancho de fachada máximo de 7 metros. Además se prohíbe la repetición de éstas fachadas, en dimensiones, composición y materiales. Se prohíbe por tanto su construcción seriada. Es decir, se deberá cambiar de dimensión, composición, acabados, materiales, etc., cada 7 metros de fachada como máximo.
Se permite cualquier tipología estructural en las construcciones de nueva planta ya sean tradicionales o contemporáneas. Se deben evitar que estas nuevas tipologías estructurales sean visibles exteriormente en fachada. Así que en el caso de apoyar el edificio en pilares, éstos últimos no se pueden enfatizar o remarcar en fachada para no alterar la armonía general del entorno.
El número máximo de plantas es de 2+1 (planta baja más dos en altura). La altura de cornisa máxima permitida es de 9,50 metros. En el caso de parcelas con fachadas opuestas que dan a calles a diferente altura se tomará para cada calle la altura máxima permitida, hasta un fondo máximo de 5 metros. En el caso de parcelas con una o dos fachadas que se abren a calles con pendiente, se medirá la altura máxima en desde el punto medio de las fachadas siempre que éstas tengan una anchura menor a 7 metros. En el caso de que el frente sea mayor obligará a cambios de altura y consiguiente cambio en el nivel de los forjados. Así que para cada tramo que resultará menor de 7 metros, la altura se tomará en el punto más bajo de cada tramo.
Las fachadas de los edificios deberán componerse unitariamente en todas las plantas del edificio, incluidos los locales comerciales si los hubiera. El ritmo y la proporción de los vanos seguirán los cánones que se aprecian en la arquitectura tradicional del pueblo, donde predomina el lleno sobre el vacío. Los vanos serán:
- De proporción vertical, a excepción de los solanares que podrán colocarse exclusivamente en la última planta.
- Macizos entre huecos de anchura igual o superior a la anchura de vano.
- En los vanos de balcones, el resultado de dividir su altura por su anchura, se encontrará entre 1,60 y 2,20.
- La anchura de las ventanas no será mayor que la de los balcones.
- En los solanares o vanos horizontales: el resultado de dividir su altura por su anchura se encontrará entre 0,50 y 0,33. Y su anchura no superará los 3 m.
Se emplearán materiales propios de las construcciones del lugar. La calidad, textura y acabado de los revestimientos se realizará en función de los criterios de composición y estéticos del entorno donde se ubique la edificación. Se prohíbe el acabado mediante hormigón, bloques de hormigón, ladrillo visto en todos sus posibles colores, fachadas total o parcialmente alicatadas, al igual que acabados de azulejos, cerámica vidriada, baldosas hidráulicas, terrazos y similares. Se prohíben las balaustradas prefabricadas de hormigón como elementos decorativos y similares. La utilización de los materiales debe ir acorde con su función, no debiéndose imitar éstos ni utilizar de un modo que no sea constructivo.
Se deberá enlucir o enfoscar la fachada conforme al artículo 8, evitando acabados ajenos a la arquitectura tradicional local. Se emplearán morteros fabricados a pie de obra con colores y texturas similares al entorno descartando los morteros monocapa por su carácter homogeneizador y su árido ajeno al entorno.
De igual forma que en los edificios existentes, queda prohibida la instalación de rótulos de carácter comercial o similar, insertados en la fachada del inmueble. Se exceptúan los que se adosen a los huecos de planta baja sin sobresalir más de 10 cm del plano de fachada, cuando su superficie no exceda de 1 m², ni su altura de 50 cm, o los que se integren formalmente en el cerramiento o acristalamiento de dichos huecos.
Está prohibido alicatar las jambas de los vanos o los zócalos de los edificios porque no es compatible con la estética y el conjunto de técnicas constructivas tradicionales existentes. Se permite la antigua costumbre de encalar, entonar o pintar reiteradamente las caras interiores de los vanos. Se prohíben los dinteles de hormigón o metal vistos. Se podrán utilizar siempre que vayan a ser revestidos con el mortero de fachada.
El color deberá garantizar la armonía cromática con cada entorno consolidado de tejido de arquitectura tradicional. Las fachadas que dan a la calle serán preferiblemente blancas o de tonos claros a tenor de la línea dominante en cada barrio específico. En el caso de la zona del ensanche decimonónico, se permiten los colores de tonos ocres claros similares a los existentes en los edificios coetáneos. Las fachadas que vuelcan al jardín trasero o a los campos podrán entonarse igualmente con su entorno construido, que varía desde el blanco hasta el color terroso de la tapia local sin revestir.
Es obligatoria la coronación de las fachadas con aleros. Esto es debido a que las secciones urbanas poseen la calle como pavimento, las fachadas de los edificios como paredes y los aleros y el cielo como techo. Este equilibrio se perturba si los alzados pierden sus aleros.
Los aleros serán de rasillas o madera, aunque también podrán ser de moldura de yeso o escayola. Su disposición y tipología constructiva deberá seguir alguna de las variantes tipológicas ya existentes en la población y no cualquier tipo importado de otros lugares.
No se enmarcarán los vanos con molduras o apliques decorativos. Si se desea resaltar el vano se podrá colorear el interior, con azulete o con encalado.
En las edificaciones en esquina será necesaria la colocación de rótulos que indiquen los nombres de las calles. Estos rótulos atenderán al modelo aprobado por la administración municipal.
En el caso de tener que incorporar carpinterías nuevas, éstas deben ser de madera. Se prohíben los acabados de la madera con barnices resinosos en tono amarillento y la pintura plástica, por no entonar con el entorno y contribuir a que la madera se deteriore con antelación. Si fuera necesario, se entonará la madera de la carpintería al color presente en otras carpinterías históricas de la localidad. Se utilizaran los aceites de linaza, barnices al agua, lasures u otros productos protectores de poro abierto que benefician tanto a la madera como a la estética general del entorno.
Se posibilita la reutilización de carpinterías antiguas de la localidad que no estén en uso. En este caso, la madera se deberá restaurar, tratar y adecuar para que cumpla con lo exigido por las normas acústicas y térmicas. Las adaptaciones consistirán en el sellado de grietas u orificios y en la sustitución del simple acristalamiento por otro doble con cámara de aire o cualquier modalidad que cumpla con la normativa existente o, ante una imposibilidad física, mejore los estándares de la carpintería existente siempre en aras a su conservación. Queda totalmente prohibido utilizar carpintería importada de otros lugares con características que nada tengan que ver con la tradición del lugar.
Cabe respetar las proporciones de los vanos y el tipo de ventanas típicas de la población, provistas de contraventanas interiores de cuarterones o tablas. Queda prohibida toda clase de carpinterías metálicas o de PVC, incluso aquellas que imiten la madera, por el empobrecimiento del paisaje urbano que suponen. Este tipo de carpinterías desentonan y desprestigian la calidad del lugar. Se prohíbe la colocación de persianas enrollables en caja de persiana. Si fuera necesario un oscurecimiento de las estancias internas, se permiten los postigos, contraventanas, fraileros y, eventualmente, persianas exteriores enrollables de madera, montadas sin cajón ni guías y con un sencillo mecanismo a base de cordeles para enrollarlas en la parte alta de la ventana.
En el caso de realizar portones de garaje la anchura deberá ser la menor posible para no influenciar demasiado el equilibrio de llenos y vacíos en fachada. Si el mercado ofrece estas carpinterías únicamente en opción metálica, éstos irán obligatoriamente empanelados con madera natural en modo de entonarse con la edificación y el paisaje urbano circundante.
Las rejas deberán respetar las tipologías propias del lugar. Éstas son de diseños simples y colores neutros. En cuanto a los materiales, se permiten el hierro, preferentemente el forjado, y la madera. La madera cumplirá en cuanto a su acabado con lo dicho para la carpintería. Se prohíben los perfiles conformados de sección hueca.
Los únicos vuelos permitidos son los de los balcones abiertos y aleros. El vuelo máximo de los aleros será de 40 cm.
Queda totalmente prohibido que el balcón surja de la prolongación de la estructura del forjado. Debe formarse como elemento independiente cuyo espesor total no puede exceder los 15 cm. En ningún caso se permitirán los cuerpos volados cerrados, miradores, galerías, etc., ajenos a la tradición constructiva del municipio.
Los vuelos abiertos de los balcones deberán estar a una altura mínima de 2,5 metros en cualquiera de sus puntos respecto de la rasante. El vuelo abierto máximo permitido dependerá del ancho de la calle.
Ancho de calle: A Vuelo máximo
A = 4 m 0,30 m
A > 4 m 0,40 m
La separación del vuelo a la medianera será igual o mayor al vuelo permitido. Los vuelos de los balcones nunca serán corridos abarcando la totalidad de la fachada sino puntuales. Por este motivo se fija una distancia máxima de 0,30 m medida longitudinalmente a cada lado de las jambas del vano que, junto con la anchura del vano, determinarán la anchura máxima del balcón. Además el vano deberá quedar centrado con respecto al balcón.
Se debe respetar también la morfología de las barandas en la última planta, caracterizadas por su simplicidad con elementos de forja rectos o con barrotes de madera y siempre rasantes a la fachada. Queda prohibido cualquier vuelo o retranqueo respecto a la fachada. Tampoco se admiten los antepechos macizos o construidos con elementos cerámicos o la decoración de los elementos metálicos con motivos importados que nada tengan que ver con los tradicionales del pueblo. En cuanto a los materiales, se permiten el hierro, preferentemente el forjado, y la madera. La madera cumplirá en cuanto a su acabado con lo dicho para la carpintería. Se prohíbe el acero, el aluminio y los perfiles conformados de sección hueca.
Las cubiertas considerarán la adecuación e integración del edificio con el entorno próximo y el paisaje, así como su incidencia. Las cubiertas serán inclinadas y se utilizará teja árabe de color barro natural sin esmaltes ni pigmentos. Si la teja es nueva se preferirá con un acabado envejecido. Se prohíbe el acabado con piezas de fibrocemento o similar, así como las láminas asfálticas vistas con acabado metalizado y cualquier tipo de chapa.
La pendiente admisible de la cubierta a dos aguas estará comprendida entre el 30% y el 50% con una crujía o 6 metros de profundidad como máximo por cada faldón. La altura máxima de cumbrera será por tanto de 3 m respecto a la altura de cornisa.
Se prohíbe que la totalidad de la cubierta sea una terraza. Se permite que una parte de la cubierta sea aterrazada tras el caballete formado por la pendiente a dos aguas en cada frente de fachada de la parcela recayente a la calle. La superficie aterrazada representará como máximo el 40% de la superficie total de cubierta, siempre que se ubique en las zonas interiores de la parcela y no en las dos primeras crujías. Se pavimentará con revestimiento discontinuo con un material cerámico cuya tonalidad no desentone dentro de la totalidad del conjunto de los tejados de la población, para que no se vea afectada la visión del pueblo desde las cumbres de los alrededores.
La recogida de aguas deberá solucionarse mediante la disposición de canalones y bajantes que eviten el vertido directo de pluviales desde la cubierta al viario o espacio público. En caso de utilización de placas solares para la obtención de electricidad, agua caliente sanitaria, se realizará de forma que se evite un impacto visual, debiendo de quedar integrada en la construcción o en el plano de la cubierta y ubicar los depósitos de acumulación de agua caliente en el interior de las casas.
Se instalará un mástil para la colocación de las antenas de televisión (por vivienda o bloque), por lo que serán instalaciones comunitarias, prohibiéndose la colocación de éstos sobre balcones o fachadas, debiendo de quedar perfectamente integrados sin causar impacto visual en el entorno.
Las líneas eléctricas y demás redes de comunicación y distribución deberán disponerse mediante canalización subterránea o dentro de rozas o conductos previamente diseñados para su paso. Sólo en los casos de edificaciones nuevas dentro del casco histórico en los que las casas colindantes preexistentes presenten el cableado visto por fachada, se tolerará que se dejen los cables vistos. En este caso se deberán ordenar y entorchar en uno o dos tendidos y después se entonarán con la coloración de la fachada mediante pinturas del color de la fachada. No se permitirá la instalación de nuevos cables aéreos que crucen fachadas o calles. Estas nuevas conducciones nuevas serán siempre subterráneas.
Las acometidas individuales de las instalaciones a cada casa contarán con una caja registrable junto al acceso. Estas cajas generales de protección, hornacinas de contadores, registros de instalaciones, rejillas de ventilación, etc., deben colocarse en la línea de fachada o en las jambas de los vanos de forma que no destaquen en fachada. Deberán formar parte de la composición de la fachada de forma que se lea como un vano más dentro de la composición de la misma. Nunca se dejarán vistos. Siempre se colocarán tras una trampilla practicable, que los aloje y esconda, de materiales acordes con los otros de los que se componga la fachada. Pueden ser de postigos de madera ciegos o calados, o de metal forrado con el mismo enlucido de la fachada si es el caso.
Artículo 14. Protección del paisaje urbano
Todas las actuaciones que puedan tener incidencia sobre la correcta percepción y la dignidad en el aprecio de la escena o paisaje urbano del Conjunto Histórico, como sería el caso de la afección de los espacios libres por actuaciones de ajardinamiento o arbolado, reurbanizaciones, provisión de mobiliario urbano, asignación de uso y ocupaciones de la vía pública, o como podría ser también la afección de la imagen arquitectónica de las edificaciones por tratamiento de color, implantación de rótulos, marquesinas, toldos, instalaciones vistas, antenas, y elementos análogos, o cualesquiera otros de similar corte y consecuencias, deberán someterse a autorización de la Conselleria competente en materia de cultura, que resolverá con arreglo a las determinaciones de la ley y los criterios de percepción y dignidad antes aludidos y siguiendo las siguientes prescripciones.
Los pavimentos exteriores se realizarán con materiales cuya textura y color sean acordes con el ambiente urbano del Conjunto Histórico, como losas de piedra del lugar, cantos rodados, o adoquines de piedra natural o artificial.
Cuando se opte por proteger la propiedad de un inmueble o solar con un muro de cierre nuevo, éste deberá enfoscarse de forma que el muro no deje el material de la fábrica visto. Sólo se podrá dejar visto en el caso de que el muro se haga de mampostería. Su altura no podrá ser mayor de 1 metro.
Se prohíben expresamente las pintadas sobre muros y tapias, así como la colocación de publicidad estática de cartelería, siendo responsable el autor de las pintadas, la empresa o responsable de los eventos que se anuncien.
Se admiten vallas metálicas con estructuras ligeras y simples y con redes permeables a la vista también de alturas mayores a un metro.
El arbolado existente en los viarios y espacios públicos deberá ser protegido y conservado. Cuando sea necesario eliminar algunos ejemplares por causa de fuerza mayor se realizará su replantación o sustitución por nuevos ejemplares. Se intentará que las especies sean de carácter autóctono.
Queda prohibida sin expresa autorización la tala de árboles en el medio urbano o la ejecución de obras que puedan afectarles sin la adopción de las correspondientes medidas de protección.
Artículo 15. Huertas circundantes al perímetro construido
El paisaje natural antropizado de las huertas circundantes del pueblo a este, sur y oeste del mismo, y la visión del enclave principalmente desde el Sur, vista históricamente relevante exige una normativa específica. En este entorno protegido de carácter predominantemente agrícola se prohíbe toda construcción de nueva planta.
En el caso de edificaciones existentes dentro de este tipo de suelo, anteriores a 1940, se permitirán las obras de restauración y conservación pertinentes para mantener el estado de consolidación estructural, estanqueidad, salubridad y estabilidad necesarias para poder ser utilizados según su uso, siendo aplicables los artículos de 8 a 12 de la presente normativa. A los edificios posteriores, identificados en los planos 5a y 5b le será de aplicación el artículo 10 de esta normativa.
Artículo 16. Infracciones
La contravención de lo previsto en los artículos anteriores determinará la responsabilidad del Ayuntamiento o de los promotores en los términos establecidos en el artículo 37 de la citada Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
ANEXO II
Delimitación gráfica
Índice de planos
01. Perímetro de protección del Conjunto Histórico. Perímetro de protección. Perímetro edificado.
02. Perímetro de protección de los Bienes de Interés Cultural
03. Edificios con acabados impropios
04. Edificios con ladrillos desnudos por enlucir
05. (a y b). Edificios recientes o completamente reformados



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML