Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2109, del 23-09-1993 (1993/829239)

RESOLUCIÓ, d'1 de setembre de 1993, del Director General d'Urbanisme i Ordenació Territorial per la qual fa publiques d'acord amb el que estableix l'article 70.2 de la Llei Reguladora de les Bases de Regim Local, les Normes Urbanístiques de les Normes de Coordinació Metropolitana en l'àmbit dels municipis integrants del Consell Metropolità de l'Horta, definitivament aprovades per Decret 103/1988, de 18 de juliol del Consell de la Generalitat Valenciana (DOGV núm. . 875, de 25 de juliol de 19)88.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   2109

Data del DOGV
:   23-09-1993

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1993/829239

CVE


Data del document
:   01-09-1993

Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Resolució

Resolució d'1 de setembre de 1993, del Director General d'Urbanisme i Ordenació Territorial per la qual fa públiques d'acord amb el que estableix l'article 70.2 de la Llei Reguladora de les Bases de Règim Local, les Normes Urbanístiques de les Normes de Coordinació Metropolitana en l'àmbit dels municipis integrants del Consell Metropolità de l'Horta, definitivament aprovades per Decret 103/1988, de 18 de juliol, del Consell de la Generalitat Valenciana (DOGV núm. 875, de 25 de juliol de 1988).  
Resolució del Director General d'Urbanisme i Ordenació Territorial, d?1 de setembre de 1993, per la qual ordena la transcripció íntegra en, el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, per a més difusió i millor coneixement del públic., del text articulat de les vigents Normes de Coordinació Metropolitana de l?Area Metropolitana de València, que aprovà el Consell de la Generalitat, a l'empara de, l'article 5é de la Llei 5/1986, de 19 de novembre, per Decret 103/1988, de 18 de juliol (publicat en el DOGV núm. 875 de 25 de juliol de 1988).  
València, 1 de setembre de 1993  
El director general d'Urbanisme i Ordenació Territorial   
GERARDO ROGER FERNANDEZ  
CAPITOL I   
Disposicions generals  
Secció primera   
Fins, objectius i àmbit d'aplicació  
Norma 1. Aquestes normes tenen com a finalitat l?ordenació del territori i la coordinació del planejament municipal, segons el mandat derivat de la Llei de la Generalitat Valenciana 5/1986, de 19 de novembre, que extingeix la Corporació Administrativa Gran València, amb la qual cosa es compleixen els objectius que s'hi assenyalen.  
Norma 2. Aquestes normes s'aplicaran en tots els municipis integrats en l'àmbit territorial del Consell Metropolità de l'Horta, en els que s'hi poguen integrar en el futur i en els que resulten afectats per raons de coherència urbanística, continuïtat territorial o condicions mediambientals, com a efecte indirecte de l'aplicació d'aquestes normes.  
Norma 3.  
1. Els ajuntaments que a l?entrada en vigor tinguen el planejament en els distints moments processals d'elaboració, s'ajustaran, en tots els punts, al contingut de les normes   
2. Els plans generals, les normes subsidiàries o els projectes de delimitació de sòl urbà que hagen obtingut abans l'aprovació definitiva, es revisaran o es modificaran en els punts en què les contradiguen. Aquesta darrera causa es un factor determinant en la procedència de la modificació o revisió.  
Norma 4. El termini màxim per a l'adequació del planejament municipal a aquestes normes serà de 18 mesos. Se suspenen les llicències i es prohibeixen les ordres d'execució que impliquen obres, usos o activitats que siguen contràries a aquestes o que puguen dificultar-ne l'aplicació.  
Norma 5. L'adaptació del planejament aprovat podrà dur-se a terme per aplicació de qualsevol de les figures de planejament que preveu la Llei de Règim del Sòl i Ordenació Urbana, d'acord amb el procediment legalment establert en atenció al contingut de les modificacions procedents, sense que en cap cas es puga substituir o alterar aquest planejament sense que es produesca l'adaptació esmentada.  
Norma 6. Quan l'adaptació dels plans generals a les normes metropolitanes efecte d'altres municipis o plans parcials intermunicipals i implique l'adopció de solucions de conjunt, caldrà ajustar-se al que segueix:  
1. En el cas que hi haja un acord majoritari entre els ajuntaments afectats, es traslladarà al Consell Metropolità de l'Horta perquè, en el termini d'un mes, emeta un informe sobre el contingut. En tot cas, aquest informe serà preceptiu abans de la tramesa per a l'aprovació definitiva.  
2. Si no hi ha acord majoritari, el Consell Metropolità de l'Horta, després d'escoltar als ajuntaments afectats, proposar à la solució que resulte més idònia, en atenció a les circumstàncies que concórreguen en cada municipi i iniciarà, d'ofici, la tramitació de l'expedient. Es competent per a atorgar-ne l'aprovació inicial i provisional i impulsar-ne l'aprovació definitiva.  
3. El Procediment serà el que estableixen els articles 41 i següents de la Llei de Règim del Sòl i Ordenació Urbana i els articles 128 i següents del Reglament de Planejament.  
Norma 7. Si els ajuntaments o el Consell Metropolità de l?Horta no adopten les mesures necessàries per a l'adaptació del planejament a les Normes de Coordinació Metropolitana en el termini adés assenyalat, la Comissió Territorial d'Urbanisme podrà demanar la immediata suspensió del planejament vigent i redactar normes subsidiàries de planejament, de caràcter transitori, en el termini de sis mesos.  
Norma 8  
1. Les normes subsidiàries transitòries a què es refereix la norma anterior restaran vigents fins que es produesca l'adaptació del planejament municipal.  
2. Si transcorre un any des de l'aprovació de les esmentades normes subsidiàries transitòries sense que s'haja obert el període d'informació pública subsegüent a l'aprovació inicial, o dos anys sense que s'haja obtingut l'aprovació definitiva, la Comissió Territorial d'Urbanisme quedarà automàticament subrogarà en les competències dels ajuntaments i del Consell Metropolità de l?Horta, per a la redacció i la tramitació del planejament municipal.  
Norma 9. Quan l'adaptació del planeja ment a aquestes normes efecte municipis aliens a l'àmbit territorial del Consell Metropolità de l'Horta, hom s'ajustarà al que disposa la norma 6, als punts 1, 2 i 3. Tanmateix, en aquest darrer supòsit, l'òrgan competent i provisional serà la Diputació Provincial de València.  
Norma 10. Els acords municipals, o els que dicte el Consell Metropolità de l'Horta, per a les solucions urbanístiques de conjunt, es notificaran, en tot cas, a la Comissió Territorial d'Urbanisme, i a aquesta i a la Diputació Provincial quan efecte municipis aliens a l'àmbit territorial del Consell Metropolità de l'Horta.  
Secció segona   
Vigència, revisió i modificació  
Norma 11. Les Normes de Coordinació Metropolitana tindran una vigència indefinida.  
Norma 12. En seran causa de revisió:  
1. L'aprovació dels plans territorials de rang superior al municipal.  
2. L'aprovació de plans de conjunt que puguen afectar tot o part de l'àmbit territorial del Consell Metropolità de l?Horta.  
3. La promulgació de disposicions legals que n'afecten les determinacions.  
4. La incidència d'actuacions sectorials derivades de les grans línies de la política econòmica, social, territorial, de defensa nacional o que impliquen interessos generals.  
5. Les variacions substancials en les previsions de població total i el seu índex de creixement.  
6. L'alteració essencial dels recursos de tota mena, especial ment d'econòmics.  
7. L'incompliment de les previsions que s'hi fan.  
8. La dissolució del Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 13. La revisió o modificació de les normes, l'acordarà el Consell de la Generalitat Valenciana, a proposta del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, d'ofici, o a instància de la majoria dels ajuntaments afectats.  
Norma 14. El procediment per a la revisió o modificació de les normes s'ajustarà a aquests tràmits:  
1. Quan el conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports actue d'ofici, trametrà un informe relatiu a la procedència de la revisió o modificació als distints departaments afectats de l'administració autonòmica, a la Diputació Provincial, al Consell Metropolità de l'Horta i al governador civil, als quals concedirà audiència en el termini d'un mes, transcorregut el qual donarà curs a l'expedient de revisió o modificació, segons el procediment establert per a la formulació de les normes en la Llei de la Generalitat Valenciana 5/1986, de 19 de novembre.  
2. Si la revisió o modificació es plantejarà a instància de la majoria dels ajuntaments, s'analitzarà la proposta i es resoldrà sobre la procedència. Si aquesta fóra estimada, s'actuarà segons el que disposa el punt anterior, i en cas que fos desestimada es notificarà amb una resolució enraonada, en el termini màxim de tres mesos.  
3. La resolució de desestimació es podrà recórrer en alçada davant el Consell en el termini de quinze dies des de la notificació.  
Norma 15. Les normes del Consell Metropolità de l?Horta seran obligatòries per a les persones físiques i jurídiques de dret públic o. privat i per a les distintes administracions.  
Secció tercera   
Contingut  
Norma 16. Les Normes de Coordinació Metropolitana es refereixen a aquests punts:  
1. Conservació, potenciació i regeneració dels recursos naturals i del paisatge.  
2. Aptitud del sòl en relació amb els usos possibles i regulació d'activitats, extensió de la urbanització, etc.  
3. Prevenció i minimització de riscos, especialment d'inundació.  
4. Protecció, potenciació i regeneració del patrimoni cultural, .arquitectònic, arqueològic i etnològic.  
5. Infrastructures bàsiques del transport ferroviari metropolità.  
6. Infrastructures bàsiques del viari metropolità.  
7. Sistema bàsic d'infrastructures relacionades amb el cicle hidràulic.  
8. Infrastructures i mesures d'estalvi energètic.  
9. Equipaments i serveis: implantació, ubicació accessibilitat, dimensionament i optimització de recursos.  
10. Compatibilització general d'usos i activitats, criteris sobre classificació i qualificació del sòl, afectacions territorials i urbanístiques, etc.  
11. Bases econòmiques determinants de la viabilitat de les propostes, dels programes d'actuació i avaluació econòmica.  
Norma 17. Sense perjudici del que disposa la norma anterior, en tot allò no previst en aquestes normes, hom s'ajustarà al que disposà la Llei del Règim del Sòl i Ordenació Urbana, i als reglaments que la despleguen, a la Llei de Procediment Administratiu i a la Llei de Bases del Règim Local.  
CAPITOL II   
Del medi físic: recursos naturals, riscos i aptitud del sòl  
Secció primera   
De la conservació dels recursos naturals  
Norma 18. Els plans generals municipals, normes subsidiàries de planejament i la resta d'instruments urbanístics fixaran com a objectiu prioritari la conservació, potenciació i regeneració dels recursos naturals i del paisatge, conformement als criteris que s'estableixen en les normes següents.  
Norma 19. Els plans d'ordenació contindran aquestes determinacions:  
1. Identificació, delimitació i caracterització de les àrees o dels elements que, pels . valors ecològics, posseesquen aspectes mediambientals que s'hagen de preservar de l'acció urbanitzadora.  
2. Identificació, delimitació i caracterització dels recursos naturals existents: agrícoles, forestals, ramaders, hidràulics, mineralògics, energètics, etc.  
3. Identificació, delimitació de l'afectació i intensitat dels diferents riscos potencials: inundació, sisme, incendi, erosió, subsidència, col·lapse, vulnerabilitat ala contaminació, etc.  
4. Mesures de tota mena, per a la conservació, regeneració i manteniment dels valors mediambientals.  
5. Condicions per a l?explotació i possible regeneració dels recursos naturals.  
6. Mesures per a la prevenció, la defensa o la minorització dels riscos potencials.  
7. Assenyalament en cada àrea identificada dels usos i activitats compatibles, i incompatibles, amb determinació de les característiques, intensitats, afectacions i limitacions, així com d'albergar les activitats regulades en el Decret 2414/1961, de 30 de novembre, amb les mesures preventives procedents en cada cas, tenint en compte la naturalesa de les activitats i la proximitat a nuclis habitats, encara que pertanyen a un altre terme municipal.  
Secció segona   
Primera: De l'aptitud del sòl per a la urbanització  
Norma 20. En relació amb l'aptitud general per a la urbanització, els sòls es classifiquen segons aquests tipus (plànol número 2):  
1. (SEA) Sòls especialment aptes.  
2. (SA) Sòls aptes.  
3. (SMA) Sòls moderadament aptes.  
4. (SRA) Sòls de reduïda aptitud.  
5. (SNA) Sòls no aptes, pels valors agrícoles, ecològics i forestals, o d'altres tipus assimilats per risc d'inundació.  
Norma 21. Segons la consideració del risc d'inundació i les possibles prevencions, els sòls a què es refereix la norma anterior se subdivideixen en les següents categories (plànol número 2):  
1.1 (SEA)-(SRI): Sense risc de inundació.  
1.2 (SEA)-(RLI): Amb risc de lleu inundació, que al seu torn pot ser:  
1.2.1. Recuperable amb obres de defensa (SA)-(RLI) (R).  
1.2.2. No recuperable (SA)-(RLI) (NR).  
1.3 (SEA) (RGI): Amb risc greu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
1.3.1. Recuperable amb obres de defensa (SEA) (RGI) (R).  
1.3.2. No recuperable (SEA) (RGI) (NR), s'assimila a SNA.  
2.1 (SA) (SRL): Sense risc d'inundació.  
2.2 (SA) (RLI): Amb risc lleu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
2.2.1. Recuperable amb obres de defensa (SA) (RLI) (R).  
2.2.2. No recuperable (SA) (RLI) (NR).  
2.3. (SA) (RGI): Amb risc greu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
2.3.1. Recuperable amb Obres de defensà (SA) (RGI) (R).  
2.3.2. No recupeiable (SA) (RGI) (NR), s'assimila a SNA.  
3.1 (SMA) (SRI): Sense risc d'inundació.  
3.2 (SMA) (SLI): Amb risc lleu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
3.2.1 Recuperable amb obres de defensa (SMA) (RLI) (R).  
3.2.2. No recuperable (SMA) (RLI) (NR).  
3.3. (SMA) (RGI): Amb risc greu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
3.3.1. Recuperable amb obres de, defensa (SMA) (RGI) (R).  
3.3.2. No recuperable (SMA) (RGI) (NR) que s'assimila a SNA.  
4.1 (SRA) (SRI): Sense risc d'inundació.  
4.2 (SRA) (SLI): Amb risc lleu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
4.2.1. Recuperable amb obres de defensa (SRA) (RLI) (R).  
4.2.2. No recuperable (SRA) (RLI) (NR).  
4.3. (SRA) (RGI): Amb risc greu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
4.3.1. Recuperable amb obres de defensa (SRA) (RGI) (R).  
4.3.2. No recuperable (SRA) (RGI) (NR), que s'assimila a SNA.  
5.1 (SNA) (SRI): Sense risc d'inundació.  
5.2 (SNA) (RLI): Amb risc d'inundació, que al seu torn pot ser:  
5.2.1. Recuperable amb obres de defensa (SNA) (RLI) (R).  
5.2.2. No recuperable (SNA) (RLI) (NR).  
5.3 (SNA) (RGI): Amb risc greu d'inundació, que al seu torn pot ser:  
5.3. 1. Recuperable amb obres de defensa (SNA) (RGI) (R).  
5.3.2. No recuperable (SNA) (RGI) (NR).  
Norma 22. En correspondència amb les anteriors classificacions, la possible extensió de la urbanització o les noves implantacions es faran d'acord amb aquests criteris:  
1. S'ocuparan prioritàriament i amb l?ordre especificat els sòls amb major aptitud per a la urbanització.  
2. En els diversos sòls assenyalats, siga l'aptitud potencial que siga, que tinguen risc greu d'inundació sense possibilitat de recuperació, quedaran, en principi, assimilats a sòls no aptes per a la urbanització (SNA), i caldrà protegir-los especialment en relació amb aquesta característica. Se'ls aplicarà la normativa específica continguda en la secció tercera d'aquest capítol.  
3. Els mateixos sòls en què hi haja risc greu d'inundació qudaran també assimilats a sòls no aptes per a la urbanització (SNA), fins que no es facen les obres de defensa o protecció escaients, moment en què recuperaran la potencialitat específicament atribuïda.  
4. Els sòls en què hi haja un risc lleu d'inundació sense possibilitat de recuperació tindran l'aptitud condicionada. per aquest, i se'ls aplicarà la normativa específica que hi ha en la secció tercera d'aquest mateix capítol.  
5. Els sòls en què hi ha risc lleu d'inundació amb possibilitat de recuperació tindran l'aptitud condicionada per aquest fins que no es facen les obres de defensa o protecció corresponent, moment en què recuperaran la potencialitat específicament atribuïda.  
Norma 23  
1. Les recomanacions sobre l'ús del sòl que hi ha en aquestes normes, d'acord amb l'aptitud per a la urbanització, es concretaran particularment en els diferents documents de planejament urbanístic municipal. Caldrà la delimitació de les diferents zones, que s'ajustaran a l'escala adequada, a límits i accidents naturals, limitacions per pendents, infrastructures existents o previstes, vinculacions per planejament en execució, etc.  
2. Es justificarà en cada cas l'adequació a aquelles, tan pel que fa a la possible extensió del sòl urbà i urbanitzable, o la creació de nous nuclis, com a la delimitació i a les mesures de protecció específiques en el sòl no urbanitzable.  
Norma 24  
1. Es preservaran especialment del procés urbanitzador els sòls definits com a SNA; es potencia l'aptitud especifica, segons els valors agrícoles, ecològics, forestals, etc., mitjançant la classificació com a sòl no urbanitzable d'especial protecció, i s'estableixen en cada cas les condicions de comptabilització, regeneració i potenciació corresponents, amb la protecció que s'assenyala.  
2. En els terrenys compresos en l?àmbit del Pare Natural de l'Albufera, els usos, les instal·lacions o edificacions permeses seran les que determine el corresponent pla especial. Mentre no es produesca l'aprovació definitiva d'aquest s'aplicaran les disposicions transitòries previstes en el Decret 89/1986, de 8 de juliol, del Consell de la Generalitat Valenciana.  
3.. Amb independència de la normativa: aplicable en cada cas, tant per raó del possible risc d'inundació, com per les legislacions sectorials o especials, i en relació amb el que disposa l'article 85 del text refós de la Llei del Sòl, no es superaran les següents limitacions:  
3.1. Habitatges familiars aïllats:  
3.1.1. Per als sòls d'alt valor agrícola:  
3.1.1.1. Només es permetran quan es destinen a habitatge permanent d'agricultors. Han de demostrar la vinculació directa amb l'explotació on s'ubiquen i inscriure en el Registre de la Propietat la indivisibilitat a efectes urbanístics, a partir de l'autorització concedida per la Comissió Territorial d'Urbanisme, i abans que s'atorgue la llicència de construcció.  
3.1.1.2. No s'autoritzaran obres pròpies de la urbanització tals com obertura de viatges, instal·lacions d'enllumenat públic, xarxes de serveis, etc., ni qualsevol altra actuació que poguera donar origen a la formació de nuclis de població. Caldrà guardar una distància mínima de 350 metres a qualsevol nucli de població.  
3.1.1.3. No es superaran els 6'5 metres d'alçada de cornisa, ni una edificabilitat de 0'50 m2 construïts per cada metre quadrat de parcel·la. Ni tancaments d'obra opacs per damunt dels 0'40 metres.  
3.1.1.4. En tots els nuclis serà necessària la disposició d'un accés adequat i proveïment bàsic idoni, i es garantirà igualment la depuració d'abocaments.  
3. 1.2. Per als sòls d'alt valor ecològic i forestal:  
No es permetran els habitatges familiars aïllats, en cap cas.  
3.2. Construccions destinades a explotacions agrícoles, que guarden relació amb la naturalesa i destinació de la finca:  
3.2.1. Per als sòls d'alt valor agrícola:  
3.2.1.1. Es consideraran els exclusivament destinats a magatzem de productes agrícoles, casetes d'estris de llaurança o maquinària agrícola, pletes, refugis, plataformes de vigilància, instal·lacions de captació, bombament o d'altres de naturalesa similar, sense . que en cap cas implique el desenvolupament d'activitats de manipulació o transformació de productes.  
3.2.1.2. Les condicionis de distància, edificabilitat, accés, proveïment bàsics i depuració seran, per als magatzems,, semblants a les definides per als habitatges aïllats, i es podrà, no obstant això, i sempre que es justifique, assolir els 10 metres d'alçada de cornisa.  
3.2.1.3. Podran ser compatibles en la mateixa, parcel·la amb l?habitatge familiar; en tal cas es podrà augmentar l?edificabilitat total sobre la parcel·la fins als 0'10 m2, construïts per m2 de parcel·la.  
3.2.2. Per als sòls d'alt valor ecològic:  
Es consideraran exclusivament les destinades a casetes d'estris o guarda de maquinària agrícola, així com a les instal·lacions de captació, bombament o d'altres de naturalesa similar; en qualsevol cas, la superfície construïda no superarà els 40 m2.  
3.2.3. Per als sòls d'alt valor forestal:  
Es consideraran exclusivament els refugis, cases forestals, torres de vigilància i totes altres instal·lacions de prótecció.  
3.3. Edificacions o instal·lacions d'utilitat pública o interès social:  
3.3.1. Per al s sòls d'alt valor agrícola:  
Es consideraran exclusivament les promogudes per les administracions públiques, la finalitat i les característiques dels quals justifiquen la impossibilitat o inconveniència d'ubicació al medi urbà o en altres sòls de millor aptitud.  
Només excepcionalment es podrà admetre la implantació de les activitats regulades en el Decret 2.4l4/i961 de 30 de novembre, sempre que es justifique l'absència d'impacte ambiental.  
3.3.2. Per als sòls d'alt valor ecològic o forestal:  
Tindran ja mateixa consideració que les definides en l?epígraf immediatament anterior, amb l'excepció de l'absoluta prohibició d'implantació de les tres activitats previstes en l?esmentat decret.  
Norma 25. Quan l'increment de la població, de les activitats econòmiques (industrial o serveis) o l?estructura urbana preexistent, demane ineludiblement, una vegada aplicats els criteris especificats en la norma 22, l?ocupació del sòl SNA, els documents de planejament. municipal justificaran en tot cas la necessitat, l?extensió i les característiques basant-se en els següents paràmetres:  
1. Nuclis municipals:,  
1.1 Amb una taxa de creixement poblacional progressiva (superior a l'1% anual), industrial o de serveis, podrà efectuar "complementacions moderades" de trama urbana sobre aquest tipus de sòl, sempre proporcionades a les necessitats de creixement, amb l?excepció de les de valor ecològic o forestal, que no es podran ocupar més que amb operacions localitzades de "rematada" de la trama preexistent.  
1.2. Amb una taxa de creixement poblacional estancada (o inferior a l'1% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "complementacions molt moderades" de caràcter localitzat, de la trama preexistent, especialment en el cas de petites borses intersticials, produïdes per la configuració actual de les vores urbanes o per infrastructures territorials o accidenti naturals molt significatius.  
1.3. Amb una taxa de creixement negativa poblacional industrial o de serveis, quedaran restringits a operacions "d'estricta rematada", de la trama preexistent.  
2. Nuclis secundaris:  
Quedaran restringits igualment a operacions "d'estricta rematada" de la trama existent, sense cap extensió.  
3. Noves implantacions o creació de nous nuclis:  
No es permetran en cap cas.  
Norma 26. En aplicació de la norma 22 es preservaran, en general, del procés urbanitzador els sòls definits com a SRA, i es potenciarà l'aptitud específica per a usos d'agricultura intensiva, mitjançant la classificació com a sòl no urbanitzable d'interés agrícola. S'establiran, en, cada cas, les condicions de comptabilització i potenciació corresponents amb l'aptitud que s'hi atribuesca. En qualsevol cas, no es superaran les següents limitacions en relació amb el que disposa l'article 85 del text refós de la Llei del Sòl:  
1. Habitatges familiars aïllats.  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 24, apartat 1.1. per al sòl d'alt valor agrícola, amb l'excepció de la distància mínima a qualsevol nucli de població, que en aquest cas, serà de 400 metres.  
2. Construccions destinades a explotacions agrícoles que guarden relació amb la naturalesa i destinació de la finca:  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en l?apartat 2.1. de la Norma 24 per al sòl d'alt valor agrícola, amb la distància a, nuclis de població abans definida.  
3. Edificacions o instal·lacions d'utilitat pública o interès Social.  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 24, Apartat 3.1, per al sòl d'alt valor agrícola.  
Norma 27. Quan el creixement de la població, de les activitats econòmiques (industrial o serveis) 6 de l?estructura preexistent demane, ineludiblement, una vegada aplicats els criteris relacionats amb la norma 22, l?ocupació del sòl SRA, els documents de planejament municipal justificaran, en tot cas, la necessitat, la forma, l?extensió i característiques basant-se en els següents paràmetres:  
1. Nuclis principals:  
1.1. Amb una taxa de creixement poblacional progressiva (superior a l'1% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "complementacions generalitzades" de la trama urbana sobre aquest tipus de sòl, sempre proporcionades a les necessitats de creixement.  
1.2. Amb una taxa de creixement poblacional estancada (o inferior a l'1% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "complementacions moderades" de la trama preexistent.  
1.3. Amb una taxa de creixement negativa, poblacional, industrial o de serveis, quedaran restringits a operacions de "rematada" de la trama preexistent.  
2. Nuclis secundaris:  
Quedaran restringits igualment a operacions de "rematada" de la trama existent sense cap extensió.  
3. Noves implantacions o creació de nous nuclis:  
No es permetran en cap cas.  
Norma 28. En aplicació de la norma 22, els sòls definits de SMA, podran incorporar-se al procés urbanitzador, mitjançant la classificació de sòl urbà o urbanitzable; la resta queda com a sòl no urbanitzable.  
En qualsevol cas, no es superaran les següents limitacions, en relació amb el que disposa, l'article 85 del text refós de la Llei del Sòl.  
1. Habitatges familiars aïllats.  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la Norma 24 apartat 2.1. per al sòl d'alt valor agrícola, amb les següents excepcions:  
1.1. No serà necessària la demostració de la vinculació directa amb l?explotació agrícola, ni les característiques de permanència.  
1.2. La distància mínima a qualsevol nucli de població serà de 450 metres.  
1.3. Els tancaments d'obra opacs podran superar els 0'4 metres d'alçada quan incloguen la totalitat de la parcel·la.  
2. Construccions destinades a explotacions agrícoles que guarden relació amb la naturalesa i destinació de la finca.  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 24, apartat 2.1, per al sòl d'alt valor agrícola amb la distància a nuclis de població abans definida,  
3. Edificacions e instal·lacions d'utilitat pública o interès social.  
Es podran admetre, en general, aquelles. la finalitat i les característiques de les quals justifiquen la impossibilitat o inconveniència d'ubicació en el medi urbà. La implantació de les activitats regulades pel Decret 2.414/1961 de 30 de novembre, requerirà la justificació d'absència d'impacte ambiental.  
Norma 29. Quan el creixement de la població, de les activitats econòmiques (indústries o serveis), o de l?estructura urbana preexistent, demane, una vegada aplicats els criteris relacionats en la norma 22, l?ocupació del SMA, els documents de planejament municipal justificaran, en tot cas la necessitat, les formes, l?extensió i les característiques, basant-se en els següents paràmetres:  
1. Nuclis principals:  
1.1. Amb una taxa de creixement de població progressiva (superior a l'1% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "extensions moderades" sobre aquest tipus de sòl, sempre proporcionades a les necessitats de creixement.  
1.2. Amb una taxa de creixement poblaciónal estancada (o inferior a l'1% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "complementacions generalitzades" de la trama urbana.  
1.3. Amb una taxa de, creixement negativa, poblacional, industrial o de serveis, podran efectuar "complementacions moderades" de la trama preexistent.  
2. Nuclis secundaris:  
Podran efectuar "complementacions moderades" de la trama preexistent.  
3. Noves implantacions o creació de nous nuclis:  
Podran permetre's en circumstàncies especials, sempre que se'n justifique la convivència i la necessitat, tot i que sempre amb caràcter moderat i amb programació escalonada.  
Norma 32. En aplicació de la norma 22, els sòls definits de SEA, podran incorporar-se, en general, al procés urbanitzador mitjançant la classificació de sòl urbà o urbanitzable, i queda la resta com a sòl no urbanitzable amb expectatives potencials de posteriors incorporacions a aquest procés, segons l'aptitud per a aquest.  
En qualsevol cas no es superaran les següents limitacions, en relació amb el que disposa l'article 85 del text refós de la Llei del sòl.  
1. Habitatges familiars aïllats.  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 24 apartat 1.1., per al sòl d'alt valor agrícola, amb les següents excepcions:  
1.1. No serà necessària la demostració de la vinculació directa amb l?explotació agrícola, ni les característiques de permanència.  
1.2. La distància mínima a qualsevol nucli de població serà de 500 metres.  
1.3. Els tancaments d'obra opacs podran superar els 0'4 metres d'alçada quan tanquen més de la. meitat de la parcel·la.  
2. Construccions destinades a explotacions agrí coles que guarden relació amb la naturalesa i destinació de la finca.  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 24 apartat 2.1. per al sòl d'alt valor agrícola, amb la distància a nuclis de població abans definida.  
3. Edificacions i instal·lacions d'utilitat pública o interès social.  
Es podran admetre en general aquelles la finalitat i característiques de les quals justifiquen la impossibilitat o inconveniència d'ubicació en el medi urbà. La implantació de les activitats regulades pel Decret 2.414/1961, de 30 de novembre, requerirà la justificació d'absència d'impacte ambiental.  
Norma 31. Quan el creixement de la població, de les activitats econòmiques (indústries o serveis) o l?estructura urbana preexistent demane, una vegada aplicats els criteris relacionats amb la Norma 22, l?ocupació del SA, els documents de planejament municipal en justificaran en tot cas la necessitat, la forma exterior i les característiques, basant-se en els següents paràmetres:.  
1. Nuclis principals:  
1.1 . Amb una taxa de creixement de població progressiva (superior al 15% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "extensions generalitzades" sobre aquest tipus de sòl, sempre proporcionades a necessitats de creixement.  
1.2. Amb una taxa de creixement poblacional estancada (o inferior a l'1% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "extensions moderades" sobre aquest tipus de sòl, sempre proporcionades a necessitats de creixement.  
1.3. Amb una taxa de creixement negativa, poblacional, industrial o de serveis podran efectuar "complementacions generalitzades" de la trama preexistent.  
2. Nuclis secundaris:  
Podran efectuar "complementacions generalitzades" de la trama preexistent.  
3. Noves implantacions o creació de nous nuclis:  
Podran permetre's sempre que se'n justifique la conveniència i necessitat, amb caràcter general, i programació escalonada.  
Norma 32. En aplicació de la norma 22, els sòls definits de SEA, podran incorporar-se, en general i sense restriccions, en raó de l'aptitud al procés urbanitzador, mitjançant la classificació de sòl urbà o urbanitzable, i la resta queda com a no urbanitzable amb les màximes expectatives potencials d'incorporació a aquest procés.  
En qualsevol cas, no es superaran les següents limitacions, en relació amb el que disposa en l'article 85 del text refós de la Llei del Sòl:  
1. Habitatges familiars aïllats:  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 24, apartat 1.1, per al sòl d'alt valor agrícola, amb les següents excepcions:  
1.1. No serà necessària la demostració de la vinculació directa amb l?explotació agrícola, ni les característiques' de permanència.  
1.2. La distància mínima a qualsevol nucli de població serà de 550 metres.  
1.3. Els tancaments d'obra opacs podran superar els 0'4 metres d'alçada quan incloguen més d'un quart de la superfície de la parcel·la.  
2. Construccions destinades a explotacions agrícoles que guarden relació amb la naturalesa i destinació de la finca:  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 24, apartat 2.1, per al sòl d'alt valor agrícola, amb la distància a nuclis de població abans descrita.  
3. Edificacions o instal·lacions d'utilitat pública o interès social:  
Les limitacions seran idèntiques a les expressades en la norma 30, apartat 3, per al SA.  
Norma 33. Quan el creixement de la població, de les activitats econòmiques (indústries o serveis), o l'estructura urbana preexistent, demane,, una vegada aplicats els criteris especificats en la norma 22, l'ocupació del SEA, els documents de planejament municipal en justificaran, en tot, cas, la forma, l'extensió i les característiques, basant-se en els següents paràmetres:  
1. Nuclis principals:  
1.1. Amb una taxa de creixement de població progressiva (superior a l'1% anual), industrial o de serveis, podran efectuar "grans extensions generalitzades", sobre aquest tipus de sòl, encara que proporcionades a la necessitat o a les expectatives de creixement.  
1.2. Amb una taxa de creixement poblacional estancada (o inferior a l'1% anual) industrial o de serveis, podran efectuar "extensions generalitzades" sobre aquest tipus de sòl, sempre proporcionals a la necessitat o a les expectatives de creixement.  
1.3. Amb una taxa de creixement negativa, poblacional, industrial o de serveis podran efectuar "extensions moderades" sempre proporcionades a les possibles expectatives de creixement.  
2. Nuclis secundaris:  
Podran efectuar "extensions i/o complementacions" més o menys moderades o generalitzades, depenent de la conveniència i necessitat d'aquestes.  
3. Noves implantacions o creació de nous nuclis:  
Podran, permetre's amb caràcter general i sense més restriccions que la justificació de la necessitat, de les característiques o de l'extensió.  
Secció tercera   
Del risc d'inundació  
Norma 34  
1. Es consideren zones inundables aquelles que poden ser cobertes per làmines d'aigua quan sobrevenen crescudes excepcionals, i se supera la capacitat d'evacuació dels caixers habituals.  
2. Segons la magnitud i les possibles conseqüències de la inundació, es distingeix, a efectes d'aplicació d'aquestes normes les següents zones (plànol núm. 3):  
2.1, Zona de "risc greu", en les quals, generalment, l'alçada de la làmina d'aigua sobrepassa el metre.  
2.2. Zones de "risc lleu", on, també en general no s'arriba a aquesta alçada.  
3. Es defineix com a "via d'aigua" la part de les zones inundables en les quals es produeix l'evacuació d'aquesta, que és susceptible de produir arrossegaments que afecten persones o béns materials que hi estan situades a sobre.  
4. Es defineixen com a "zones d'inundació estàtica" la part de les zones inundables en les qual es retén l'aigua sense contribució a la transmissió.  
Norma 35  
1. Els plans generals i les normes subsidiàries, podran precisar, de conformitat amb els objectius, mitjançant els estudis necessaris, la delimitació de les zones de risc greu i lleu d'inundació, en l'àmbit dels termes municipals.  
2. En qualsevol cas, els plans generals i les normes subsidiàries contindran els estudis necessaris per a delimitar les "vies d'aigua" i "zones d'inundació estàtica" a les quals es refereix la norma 34. S'hi farà constat, quan les condicions del territori ho determinen, la desaparició física d'aquelles per integració en les "zones d'inundació estàtica".  
Norma 36  
1. Els plans generals i les normes subsidiàries tendiran a estructurar el territori, per tal de preservar les zones de risc d'inundació, d'acord amb les especificacions contingudes en la secció segona d'aquest mateix capítol, per a la qual cosa establiran règims normatius particularitzats, depenent del tipus del risc i de la possibilitat o no de recuperació, basant-se en les obres de defensa i protecció previstes o que es pogueren preveure, i s'establiran les limitacions o comptabilitzacions d'ús que resulten pertinents, així com les condicions de l?edificació i la urbanització.  
2. En qualsevol cas, caldrà excloure la possibilitat d'edificació en zones que constituesquen "vies d'aigua", tret que es localitzen en nuclis urbans consolidats en els quals s'establirà una normativa específica que tendesca a minorar els possibles efectes de la inundació. Es podrà estendre, fins i tot, si cal, a àrees concretes la restricció abans esmentada.  
Norma 37  
1. No es permetrà, en cap cas, la nova ubicació dels següents usos en zones de riscs greu d'inundació:  
1.1. Equipaments o serveis que requeresquen unes especials garanties de funcionament en riscs catastròfics, tals com: hospitals, parcs de bombers, protecció civil, instal·lacions de seguretat o defensa, centres administratius o assistencials bàsics, proveïment, etc.  
1.2. Infrastructures o instal·lacions de, proveïment bàsic, tals com: centres de transformació, parcs de combustibles, plantes potabilitzadores, etc.  
1.3. Infrastructures o instal·lacions de comunicació bàsica: centrals telefòniques, estacions o centres d'intercanvi model de transport, telecomunicació, etc.  
1.4. Depòsits de residus, abocadors, magatzems de productes tòxics o contaminadors, cementeris, etc.  
1.5. Grans centres de concurrència pública, tals com: centres docents, grans instal·lacions esportives o recreatives, centres comercials o industrials.  
1.6. Activitats qualificades de molestes, insalubres, nocives o perilloses.  
1.7. Qualssevol altres de naturalesa anàloga a les descrites.  
2. Podran permetre's en zones de risc d'inundació lleu aquelles activitats que demanen baixos costos de reposició i que sense obstaculitzar el lliure pas de les aigües no comporten riscs de contaminació ambiental per transport, sedimentació o acumulació, sempre mitjançant l'aplicació d'una normativa específica que minore o atenue els efectes d'aquesta, tal i com prescriu la norma 36 d'aquesta mateixa secció.  
Norma 38. Per a les obres i edificacions permeses situades en àrees de risc d'inundació, especialment en les de risc greu es tindran en compte aquests criteris:  
1. Es disposaran les infrastructures, la xarxa viària, els espais lliures, etc., de manera que siguen capaços de canalitzar el curs de les "vies d'aigua" o propiciar el drenatge de les "zones d'inundació estàtica".  
2. Es procurarà que la trama viària tinga diverses connexions. alternatives amb la xarxa bàsica metropolitana, en punts on puga ser menor el risc d'inundació.  
3. La trama urbana es disposarà de manera que les parcel·les edificables oferesquen la menor secció transversal respecte del sentit de les vies d'aigua o de drenatge.  
4. S'impedirà l'edificació de grans blocs o infrastructures que constituesquen barreres als cursos esmentats.  
5. Es tendirà a limitar la consecució de soterranis, i si aquests resulten imprescindibles s'establiran condicions d'ús, materials, garanties estructurals, tancament i aireació, sistemes de bombament i exiguament, etc.  
6. Es procurarà evitar la situació d'habitatges en planta baixa o a menys d'un metre de la rasant.  
7. Es potenciaran, en general, les solucions arquitectòniques o urbanístiques que possibiliten la minoració dels possibles efectes de la inundació, tant per a persones com a per a béns.  
Norma 39. Les obres hidràuliques que tendesquen a l'eliminació o minoració dels riscs d'inundació que hi ha en el plànol núm. 3 d'aquestes normes, les detallarà i desenvoluparà l'òrgan competent en cada cas, sense perjudici que puguen plantejar-se alternatives diferents amb la mateixa finalitat.  
Secció quarta   
Del paisatge  
Norma 40. Són elements estructuradors del paisatge rural i urbà aquells que caracteritzen la forma amb la qual es percep el territori en aspectes visuals, metropolità o municipal.  
Norma 41. Segons el camp d'observació, els elements estructuradors del paisatge, tindran caràcter metropolità o caràcter local. Considerant de caràcter metropolità aquells que s'emmarquen en conques visuals d'amplitud comarcal, i de caràcter local aquells que instrueixen la definició de zones de qualitats homogènies que, en virtut d'això, constitueixen part del sistema format pels primers, o bé se situen en conques visuals d'àmbit local.  
Norma 42. Els elements estructuradors del paisatge de caràcter metropolità, en l?àmbit territorial de la comarca de l?Horta són els que hi ha en el plànol núm. 1, la relació dels quals es fa a continuació:  
1. Cornises.   
1.1. Els contraforts meridionals de la serra Calderona.  
1.2. La cornisa nord de la depressió del barranc d'En Dolça, des de les proximitats de la urbanització Cambres de San Antonio fins a Benimàmet.  
1.3. La cornisa nord de la depressió del riu Túria, desde la Vallesa fins a l'enllaç amb el barranc d'En Dolça a Paterna.  
1.4. La cornisa sud d'aquesta depressió a Manises.  
1.5. La cornisa de la serra de Parentxisa.  
1.6. Les vessants de la cova Fumada i del Coscollar a Picassent.  
1.7. Les vessants de la muntanya del Vedat.  
1.8. La cornisa urbana que limita per l?est les poblacions de Montcada, Godella i Rocafort.  
2. Fites.  
2.1. El Cabes Borà en el límit del terme municipal del Puig.  
2.2. El puig i el monestir de Santa Maria del Puig.  
2.3. Sant Miquel dels Reis.  
2.4. La torre de Paterna.  
2.5. La mola dels Escolapis junt al límit del terme municipal de Torrent.  
2.6. Les cimes de Cambres de Calicanto.  
2.7. El puig de Morredondo també a Torrent.  
2.8 Pic de Morredondo en el terme municipal de Picassent.  
2.9. La torre d'Espioca a Picassent.  
3. Zones de qualitats homogènies que s'identifiquen amb aquestes unitats ambientals:  
3.1. La franja litoral.  
3.2. L'horta.  
3.3. La zona de tarongers.  
3.4. Els secans interiors.  
3.5. La zona d'arròs.  
3.6. Les àrees de bosc.  
3.7. L'Albufera i les marjals.  
Norma 43. Tindran consideració anàloga a la dels elements estructuradors abans definits les zones compreses en els camps visuals assenyalats en el plànol núm. 1.  
Norma 44. Són elements estructuradors del paisatge de caràcter local:  
1. En la unitat ambiental de l'Horta: la parcel·lació, l?edificació tradicional, l'arbrat i el perfil orogràfic.  
2. En la unitat ambiental del Tarongerar: l'arbrat i l?edificació tradicional.  
3. En la unitat ambiental dels Secans Interiors:, el perfil orogràfic i l?edificació i addicional.  
4. En la unitat ambiental de l'Arrossar: la parcel·lació, el perfil orogràfico, la xarxa de camins i de sèquies, l'arbrat i l?edificació tradicional.  
5. En la unitat ambiental Arees Boscoses: el perfil orogràfic i la vegetació natural.  
6. En la unitat ambiental Franja Litoral: el perfil orogràfic i la textura natural dels sòls.  
7. En la unitat ambiental l'Albufera i les Marjals: el perfil orogràfic, la vegetació i la textura natural.  
8. En general, tots aquells que complint aquesta funció estructuradora se situen en conques visuals d'àmbit local.  
Norma 45  
1. Els plans generals i les normes subsidiàries del planejament d'àmbit municipal, necessitaran, en la documentació, a escala adequada, a partir dels estudis necessaris, els elements estructuradors del paisatge de caràcter metropolità que es defineixen en aquestes normes i en aquests camps d'observació amb indicació expressa de les possibles afectacions que de tals condicions es puguen deduir sobre uns altres termes municipals. Així mateix, identificaran els elements estructuradors del paisatge de caràcter local.  
2. Els plans generals i les normes subsidiàries del planejament, podran establir, també, amb caràcter addicional, totes les categories i regulacions especifiques que es consideren convenients per a l'adequada protecció i recuperació del paisatge en l'àmbit municipal a què s'estenguen.  
Norma 46. La informació bàsica de què han disposar els plans generals per al desenvolupament de determinacions en matèria de protecció del paisatge serà aquesta:  
1. Definició de conques visuals segons els elements estructuradors de caràcter metropolità, o d'aquells altres que s'identifiquen en aplicació del que disposa la norma anterior.  
2. Definició dels perfils orogràfics 7 més significatius per les característiques pròpies o per constituir parts de les conques visuals.  
3. Identificació d'espais i formacions arbòries i de les formes d'agregació.  
4. Identificació de les maneres de parcel·lació que es donen en el terme municipal, amb indicació de superfícies, formes i àrees de localització.  
5. Identificació de les xarxes viàries i de reg que influesquen en la forma del territori.  
6. Identificació dels nuclis de població distingint trames urbanes i formes d'agregació que permeten aïllar tipus d'assentament o lleis de formació.  
7. Inventaris d'edificació dispersa i fites arquitectònics.  
Norma 47. Els mecanismes instrumentals que hi haurà en els plans generals i normes subsidiàries, sense perjudici de l'aptitud de servei a un altre tipus d'objectius per a la protecció del paisatge, seran els següents:  
1. Classificació i ús del sòl adequats per a la preservació.  
2. Regulació de les condicions de la parcel·lació.  
3. Regulació de les condicions d'edificació i del concepte de nucli de població.  
4. Disseny de vores urbanes.  
5. Mesures per a la conservació d'espècies vegetals.  
6. Mesures de regeneració d'espais degradats.  
Norma 48. En aplicació del que disposa la norma anterior, els plans generals, atenent a la necessitat de conservació i protecció del paisatge, s'atendran a aquests criteris:  
1. Classificaran, en general, de sòl no urbanitzable en especial protecció:  
1.1. L'àrea ocupada pel Parc Natural de l?Albufera, delimitat en el Decret 89/1986 de la Generalitat Valenciana, de 8 de juliol, a excepció de les zones ocupades per la urbanització i de les que es prevegen per al desenvolupament d'aquesta.  
1.2. Les àrees que es declaren espais naturals protegits, d'acord amb el que disposa la legislació específica.  
1.3. Les àrees adjacents als traçats de les xarxes metropolitanes de ferrocarril i viària amb l'amplitud adequada perquè resten recognoscibles les variables d'identificació de les unitats ambientals per les quals discorren, tret que s'assegure tal reconeixement per altres determinacions del mateix pla.  
1.4. Les àrees adjacents al sòl urbà i urbanitzable amb l'amplitud necessària perquè resten recognoscibles les variables d'identificació de les unitats ambientals a les quals pertanyen, tret que s'assegure tal reconeixement per altres determinacions del mateix pla.  
1.5. Qualssevol altres àrees que es considere convenient per a l?obtenció dels objectius als quals es refereix la norma 18.  
2. Assenyalaran com a incompatibles els usos i activitats que impliquen transformacions permanents o provisionals dels elements estructuradors del paisatge, tals com alteracions del perfil orogràfic, implantació de fites, eliminació de l'arbrat, acumulació de residus, tancament de camps visuals, etc., en les àrees que es classifiquen de sòl no urbanitzable en especial protecció en virtut del que estableix l'apartat anterior.  
3. Regularan les condicions de l?edificació a efectes del que disposa l'article 85.2 de la Llei del sòl, en sòl urbanitzable no programat i en sòl no urbanitzable amb caràcter d'excepcionalitat.  
La definició de nucli de població atendrà les dues vessants, la paisatgística i la d'organització social de l?espai, que s'inclouen en aquest concepte, i s'ajustaran a les formes tradicionals d'assentament de cada un dels ambients o zones identificats, amb criteris restrictius.  
4. Limitaran els perfils a assolir per la urbanització, l'edificació, les infrastructures i les transformacions agràries en tot el territori, per a minimitzar l'impacte de tals accions sobre aquell, de manera que resten les condicions en virtut de les quals s'identifiquen en aquestes normes els elements estructuradors del paisatge de caràcter metropolità i els camps d'observació. Tot això en correspondència amb el que s'ha assenyalat en la secció segona d'aquest mateix capítol.  
5. Assenyalaran les zones que requeresquen estudis complementaris d'impacte paisatgístico- ambiental per al projecte de tendit de xarxes d'infrastructures de transportes, viari, ferroviari, d'energia i de comunicació o d'altres que ho requeresquen, a fi de preservar les condicions a les que es refereix l'apartat anterior.  
6. Consideraran els nuclis urbans, ja siguen d'ús preponderantment residencial o industrial com a unitats formals perceptibles des de l?espai que les allotja i susceptibles de ser ordenats segons les perspectives que s'obtenien des de punts exteriors al continu edificat. S'evitarà la ruptura de l?harmonia general per l?aparició d'edificis d'alçada o volum desproporcionat o que diluesquen el caràcter de fites propi d'elements arquitectònics singulars, tals com campanars o d'altres. S'establiran vores urbanes definides mitjançant elements d'ordenació urbana tals com vials, arbredes, espais lliures, etc.  
7. Contindran les mesures oportunes, conformement a la legislació sectorial vigent, per a la protecció i conservació d'espècies vegetals d'interés i de l'arbrat en general, mentre que constituesquen elements estructuradors del paisatge. Així mateix, preveuran la protecció d'edificis singulars que constituesquen fites paisatgístiques, complementàriament al que disposen les normes de protecció del patrimoni arquitectònic.  
8. Inclouran un inventari d'unitats o grups susceptibles de. protecció i recuperació per a la redacció de plans especials de protecció del, paisatge, el medi ambient i els recursos naturals.  
CAPITOL III  
Del patrimoni  
Secció primera Del patrimoni cultural  
Norma 49. Seran objecte d'especial protecció les àrees, espais, o elements singulars que s'ubiquen en l?àrea metropolitana en qualsevol classe de sòls classificats en els plans generals, de reconegut valor històric, cultural, patrimonial o etnològic.  
Norma 50. Seran considerats com a tals:  
1. Els nuclis històrics de les poblacions que constituesquen àrees tipològiques edificatòries, o trillat urbà de característiques singulars i peculiars de cada població.  
2. Els nuclis rurals, que responguen a la forma de vida tradicional camperola.  
3. Els edificis singulars d'especials característiques arquitectòniques.  
4. Les barraques, masies, torrasses, els castells, les esglésies, ermites, els calvaris, i qualsevol altre element constructiu de caràcter tradicional, o que puga ser considerat bé d'interés cultural.  
5. Els jaciments arqueològics i les ruïnes històriques.  
6. Els que cada ajuntament reconesca com a tals en el planejament general.  
Norma 51. Els plans generals assenyalaran els elements que constituesquen el patrimoni cultural i l?àrea d'influència, tant de caràcter metropolità, com aquells que tinguen valores similars i peculiars de cada municipi.  
Norma 52. L'ordenació urbana i les condicions d'edificació tindran en compte l'existència i la ubicació, i s'adoptaran les mesures que en cada cas escaiguen per a la conservació, restauració, contemplació i realçament.  
Secció segona   
Del patrimoni arquitectònic i urbanístic  
Norma 53. El patrimoni arquitectònic i urbanístic estarà constituït pels conjunts edificats, edificis, elements, unitats constructives, àrees urbanes o espais singulars, que representen l?evolució i la identitat històrica d'un poble.  
Norma 54. A fi de preservar el patrimoni de la devastació material 6 ambiental es determinarà l?àrea d'influència i s'establiran les condicions de protecció mitjançant mesures reguladores de l?ús i l?edificació.  
Norma 55. Segons l?entitat del bé patrimonial s'establiran mesures de protecció integral, parcial, general o mediambiental que garantesquen: la conservació total, la dels elements específics no susceptibles de renovació, o modificació, la de les condicions bàsiques de les característiques del bé, o les peculiars de l'àrea o entorn, urbà o rústic, en què s'emplace o que el determinen.  
Norma 56. Tindran caràcter patrimonial els elements o conjunts que sense assolir les característiques dels que es regulen en la norma 53 hagen de ser preservats de l'abandonament, la ruïna, o la substitució innecessària, per incidència econòmica negativa, a fi d'evitar de grans costos socials. En cap supòsit aquests elements o conjunts seran considerats béns d'interés cultural.  
Norma 57. Tindran caràcter patrimonial els elements, conjunts o àrees que simbolitzen o rememoren esdeveniments històrics d'especial significació, en el procés de formació de l?estat de la nació, de la Comunitat Autònoma Valenciana, i dels municipis integrats en el Consell Metropolità de l'Horta,  
Norma 58. Quan en un àrea o element concórreguen distintes causes determinants de la protecció, s'adoptaran., en tot cas, les mesures de protecció més restrictives.  
Norma 59. Els plans generals incorporaran i assenyalaran els elements patrimonials i les àrees d'influència, mitjançant un inventari detallat, en el qual es justificaran les causes d'inclusió, el caràcter del bé, i les mesures de protecció.  
Norma 60. El patrimoni arquitectònic i urbanístic s'establirà a tres nivells: nacional, de la Comunitat Autònoma Valenciana i municipal, i en cap cas s'exclouran de l?inventari contingut en els plans generals els béns declarats d'interés cultural, ni els que tinguen incoat un expedient amb aqueixa finalitat.  
Norma 61. En aplicació del que disposa la norma anterior, s'explicita el Catàleg de monuments i conjunts declarats béns d'interés cultural, o amb expedient incoat amb aqueixa finalitat:  
ALAQUAS  
- Castell- palau dels Aguilar o de les Quatre Torres MHAN declarat GM 26-4-1918  
ALBORAIA  
- Ermita dels Peixets (barranc del Carraixet) MHA Incoat "BOE" 23-10-1979  
- Pont del Moro (sèquia de Vera) MAH Incoat "BOE" 6-20-1981  
ALDAIA   
- La cisterna àrab MAH Incoat "BOE" 5-10-1983  
ALFAFAR   
- Sindicat Arrosser MHAL declarat "BOE" 14-11-1983  
ALFARA DEL PATRIARCA   
- Casa de la Serena MHA Incoat "BOE" 26-9-1983  
BURJASSOT   
- Los Lilos (cosa dels Barrons i ermita de Sant Roc) MHAN declarat "BOE" 9-6-1982  
CATARROJA   
- Casa de Vivanco MHAL declarat "BOE" 16-12-1981  
GODELLA   
- Torreta dels Boïl o de Sardanyola MHAL declarat "BOE" 13-71979  
PATERNA   
- Palau dels Comtes de Villapaterna MHAL declarat "BOE" 178-1976   
- Torre àrab i coves de la rodalia MHAL declarat "BOE" 9-9-1971  
EL PUIG   
- Cartoixa d'Ara Christi MHA Incoat "BOE" 27-8-1981   
- Reial Monestir de Santa Maria MHAN declarat "BOE" 19-8-1969  
QUART DE POBLET   
- Cisterna àrab MHAL declarat "BOE" 1-9-1981  
SILLA   
- Torre musulmana MHAN declarat "BOE" 30-7-1982  
TORRENT   
- Casa, capella i jardins de l'Hort de Trènor MHA incoat "BOE" 3-1-1980  
VALENCIA   
- Conjunt històrico- artístic a favor de sis zones de la ciutat: CHA incoat "BOE" 15-3-1978  
\*Centre històric (recinte H- A)  
\*Extensió del centre històric-(recinte H- A)  
\*Zona de respecte  
\*Poblat de Campanar  
\*Poblat de Benimaclet  
\*Poblats- marítims (el Cabanyal, el Grau i la Malva- rosa),  
\*Cementeri general  
- Conjunt de l?hospital Vell o hospital dels Pobres Innocents(inclou l?ermita de Santa Llúcia) CHAN declarat "BOE" 18-12-1963  
- Plaça de Manises CHAP declarat "BOE" 20-2-1976   
- L'Almodí- Museu Paleontològic MHAN declarat "BOE" 1-4-1969.  
- L'alqueria de Julià MHA incoat "BOE" 26-1-1981   
- Drassanes del Grau MHAN declarat "BOE" 24-11-1949   
- Ajuntament. Museu històric MHAN declarat "BOE" 9-3-1962  
- Banys de l'Almirall MHAN declarat "BOE" 16-2-1944   
- Casa de l'Almirall MHAN declarat "BOE" 16-2-1944   
- Casa vestidor MHAP declarat "BOE" 12-1-1983  
- Col·legi de l'Art Major de la Seda i l'hort MHAN declarat "BOE" 22-7-1981  
- Reial Col·legi del Corpus Christi o del Patriarca MHAN declarat "BOE" 9-3-1962,  
- Antic Col·legi de Sant Pau- Institut Lluís Vives- MHA declarat "BOE" 27-5-1983  
- Estació del Nord MHA declarat "BOE" 12-7-1983   
- Església de Sant Agustí MHA incoat "BOE" 16-4-1980   
- Església i convent del Carme MHA declarat "BOE" 13-9-1983  
- Església parroquial i torre de Santa Caterina MHAN declarat "BOE" 6-6-1981  
- Reial església del Santíssim Crist del Salvador- antic Seminari MHA incoat "BOE" 13-1-1983  
- Reial Basílica de Ntra. Sra. dels Desemparats MHAN declarat "BOE" 10-8-1981  
- Església i convent de Sant Doménec MHAN declarat GM 4-6-1931  
- Esglésies de les Escoles Pies MHAN declarat "BOE" 12,-7-1982  
- Església parroquial de Sant Esteve MHAN declarat "BOE" 216-1955 - 13-10-1956  
- Església de Sant Joan de la Creu MHAN declarat "BOE" 24-4-1942  
- Església i dependències de Sant Joan de l'Hospital MHAN declarat "BOE" 16-4-1943  
- Església dels Sants Joans (o de Sant Joan del Mercat) MHAN declarat "BOE" 26-2-1947  
- Església catedral basílica metropolitana de Santa Maria MHAN declarat "BOE" 4-6-1931  
- Església parroquial de Sant Martí Bisbe i Sant Antoni Abat MHA declarat "BOE" 15-3-1983  
- Església de Sant Miquel i Sant Sebastià MHA declarat "BOE" 23-5-1983  
- Església de Sant Nicolau de Bari i Sant Pere MHAN declarat "BOE" 4-8-1981  
- Església parroquial de Ntra. Sra. del Pilar i Sant Llorenç MHAN declarat "BOE" 27-10-1982  
- Església de Sant Tomàs i Sant Felip Neri MHAN declarat "BOE" 18-3-1982  
- Església i monestir de Sant Vicent de la Roqueta (actual parròquia de Crist Rei) MHAN declarat "BOE" 5-5-1978  
- Jardí Botànic MHA incoat "BOE" 11 - 1- 1983  
- Jardins de Monfort MHAN declarat "BOE" 9-6-1941  
- Llotja dels Mercaderes o de la Seda MHAN declarat "BOE" 4-6-1931  
- Mercat Central MHA incoat "BOE" 14-9-1983  
- Mercat de Colom MHA incoat "BOE" 1- 10- 1983  
- Monestir de Sant Miquel dels Reis MHA incoat "BOE" 29-8-  
- Real Monestir de la Trinitat MHA declarat "BOE" 4-2-1983  
- Palauet i jardins d'Aiora MHA incoat "BOE" 25-2-1983  
- Palau de la Batlia o Jàndenes MHAN declarat "BOE" 9-3-1962  
- Palau de Berbedel MHA incoat "BOE" 19-2-1982  
- Palau dels Boïl d'Arenós o cosa dels senyors de Bétera (carrer dels Llibreters) M HA incoat "BOE" 29-10-1977  
- Palau dels Català de Valeriola (plaça de Nules) MHA incoat "BOE" 11-7-1972  
- Palau de Cervelló (plaça de Tetuan) MHA incoat "BOE" 15-9-1976  
- Palau del Marqués de Dos Aigües (museu de ceràmica) MHAN declarat "BOE" 5-3-1941 - 9-3-1962  
- Palau casa dels Escrivà (plaça de Sant Lluís Bertrant) MHAN declarat "BOE" 10-5-1966  
- Palau de la Generalitat MHAN declarat "BOE" 4-6-1931  
- Palau del Marqués de Huarte o de Penalva (avui Banc Urquijo) MHA incoat RM 10-7-1972  
- Palau de Justifica- antiga Duana MHAN declarat "BOE" 18-3-1982  
- Palau de Sant Pius V (museu de Belles Arts) MHAN declarat BOE" 9-3-1962  
- Palau del Marqués de la Scala MHAN declarat "BOE" 3-3-1949  
- Palau monestir del Temple MHAN declarat "BOE" 19-2-1979  
- Plaça de Bous MHA declarat "BOE" 13-9-1983  
- Porta de Quart MHAN declarat GM 2-9-1931  
- Porta dels Serrans MHAN declarat "BOE" 4-4-1931  
- Teatre Principal MHAN declarat "BOE" 5-3-1983  
- Torre de Sant Bertomeu MHA incoat "BOE" 2-2-1982  
- Torre adossada al llenç de la muralla àrab, plaça de l'Angel MHAN declarat "BOE" 7-9-1963  
- Universitat Literària MHAN declarat "BOE" 4-12-1981  
Norma 62. A més dels elements a què es refereix la norma anterior, els ajuntaments inclouran en l?inventari les trames urbanes i rurals de caràcter històric, amb les senyes d'identificació i caracterització morfològica, funcional i simbòlica, que caracteritzen el territori, especificaran els elements rellevants d'aquests, i destacaran:  
1. Centres històrics.  
2. Poblats històrica.  
3. Primitius ravals.  
4. Nuclis rurals característics del lloc.  
5. Monuments històrics.  
6. Convents i monestirs.  
7. Finques agrícoles o fabrils on concorren circumstàncies d'especial interès.  
8. Parcel·lacions urbanes caracteritzades per determinar models i edificatoris peculiars de la zona o del lloc.  
9. Malles urbanes que identifiquen les peculiars característiques de les àrees històriques.  
10. Els ponts, els túnels i les obres rellevants d'enginyeria civil.  
11. Qualssevol altres que per analogia resulten procedents.  
Norma 63. En l?ordenació urbana es tendirà a mantenir visibles els límits que identifiquen la unitat municipal. Si hi ha confrontació es procurarà buscar les solucions harmòniques amb els termes continuats.  
Secció tercera Del patrimoni arqueològic  
Norma 64. Es considerarà patrimoni arqueològic els edificis, les ruïnes, els elements i les àrees que constituesquen testimoniatge excepcional de l?obrà humana a través de la història.  
Norma 65. Els plans generals assenyalaran l'existència de patrimoni arqueològic, amb indicació expressa d'ubicació i de l?àrea que a efectes de permanència es considere afectada. S'hi impediran les obres, els usos o les activitats que en menyscapten les condiciones.  
Norma 66. Els ajuntaments establiran les condicions necessàries per a la conservació en el lloc de les troballes, o mitjançat el trasllat a llocs o espais que en permeten la contemplació i salvaguarda.  
Norma 67. Quan l?entitat i la ubicació de les troballes no permeten la visualització posterior, no es permetrà l'adopció de cap mesura de caràcter municipal o metropolitana fins que la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència determine les actuacions procedents respecte d'això.  
Norma 68. Es consideraran inclosos en aquesta categoria, sense perjudici. dels que pogueren aparèixer en el futur, els següents:  
1. Alaquàs:  
- Castell època medieval.   
2. Albalat dels Sorells:  
- Castell època medieval.   
3. Alcàsser:  
- Castell tipus medieval. Arab.   
4. Aldaia:  
- El Bovalar. Restes romanes.,   
- La Punxa. Restes romanes.  
- Cisterna arab.   
5. Burjassot:  
- Castell, segle XV, XVII.   
- Jaciment de les Sitges.  
6. Foios:  
- Jaciment de la Campana. Restes època romana.   
- Jaciment del pla de Foios. Restes romanes.  
7. Godella:   
- Castell tipus medieval. Segle XV.  
- Jaciment la Covalella. Materials d'eneolític i èpoques posteriors.  
- Jaciment de la lloma dels Cantals. Restes romanes.   
- Torreta de Boïl o de Sardanyola.  
8. Manises:   
- Jaciment En tot el territori municipal. Restes època romana.   
- Jaciment els Alcuets. Ruïnes de l'aqüeducte romà.   
- Jaciment Olleries.   
9. Massamagrell:   
- Jaciment el Pla. Restes vil·la romana.   
10. Masarrojos:   
- Jaciment Cova del Badall. Restes prehistòriques.   
- Jaciment les Llametes. Restes aqüeducte romà.   
- Jaciment Mas de Noguera. Troballes arqueològiques sense determinació de l'època.   
- Jaciment Racó dels Llops. Restes aqüeducte romà.   
11. Montcada:   
- Castell època medieval.   
- Jaciment Tots Pelat. Poblat ibèric.   
- Jaciment Pouaig. Restes vil·la romana.   
- Jaciment les Paretetes dels Moros. Restes vil·la romana.   
- Jaciment del Bordell. Objectes prehistòrics.   
12. Museros:   
- Jaciment pla de Montalt. Restes de vil·la romana.   
- Jaciment monticle de la Mata. Restes de vil·la romana.   
- Jaciment Cerros de Torruberos. Restes romanes.   
- Jaciment junt al camí Vell de la Calderona. Restes aqüeducte   
- Jaciment La Marta. Piso romà.   
- Jaciment Maquives. Restes romanes.   
13. Paterna:   
- Torre segle XIII (futur museu històric).   
- Jaciment castellet de la lloma del Botxí. Restes de l'Edat del Bronze.   
- Jaciment del barraquet de Sau. Restes vil·la romana.   
- Jaciment Despeñaperros.   
- Jaciments ibero- romans.   
- Jaciment la Canyada. Aqüeducte romà.   
- Jaciment el Testar del Molí.   
- Jaciment del carrer del Castell, núm. 13.   
- Jaciment Paterna.   
- Jaciment la plaça del Poble.   
- Jaciment lloma de Betxí.   
14. Picassent:   
- Jaciment el Pla. Restes de vil·la romana.   
- Jaciment Masia de Foresos. Restes vil·la romana.   
- Jaciment Terrabona. Restes necròpolis romana.   
15. El Puig de Santa Maria:   
- Castell àrab, segle XIII (Jaume I. Reconquista de València).  
- Jaciment Castellet de la Patà. Restes de l'Edat del Bronze.  
- Jaciment Cabeç de la Pedrada. Restes Edat Bronze.  
- Jaciment Camp de Tresor. Restes romanes.  
- Jaciment el Picaio. Restes de difícil determinació i pintures rupestres de l?Edat del Bronze.  
- Jaciment Trui dels Moros. Restes vil·la romana.  
- Real Monestir de Santa Maria.  
16. Quart de Poblet:  
- Castell època medieval de Quart.  
- Jaciment Cisterna Arab.  
17. Rafelbunyol:  
- Jaciment els Gelmanells. Restes poblat Edat del Bronze.  
- Jaciment Blanc de Columbo. Restes vil·la romana.  
18. Silla:  
- Edificis agrícoles o residencials fortificats. Epoca medieval.  
- Jaciment Torre medieval.  
19. Torrent:  
- Torre època medieval.  
- Jaciment Tretes dels Moros. Vil·la romana.  
- Jaciment Muntanyeta de Moradondo. Ceràmiques prehistòriques d'època romana.   
- Jaciment les Penyetes. Restes vil·la romana.   
- Jaciment Mas del Jutge. Restes vil·la romana.   
- Jaciment Horteta de Perenxisa. Restes vil·la romana.   
- Jaciment Montanyeta de Barrer. Restes ceràmics medievals.   
- Jaciment Sant Gregori. Restes romanes.   
- Jaciment la Caraqueta. Ceràmiques prehistòriques i medievals.  
- Jaciment Lloma del Muntanyana. Restes poblat ibéric.   
- Jaciment Llomar Birler. Ceràmica diverses èpoques.   
- Jaciment Muntanyeta de Cabrera del Vedat.   
- Jaciment la Torre.   
20. València:   
- Ciutat amb recinte emmurallat medieval. Segle XIII i post (torre del carrer de l'Angel).   
- Torre segle XV. De Quart. Porta de la muralla.   
- Torre segle XIV. De Serrans. Porta de la muralla.   
- Jaciment carrer de la Mar.   
- Jaciment Ciutat Romana.   
- Jaciment Corts Valencianes.   
- Jaciment Sant Vicent de la Roqueta.  
- Jaciment solar Basílica dels Desemparats.   
- Jaciment Solars.   
- Jaciment Palau de l'Almirall.   
- Jaciment Palau del Forcalló.   
- Jaciment submarí platja Malva- rosa.   
- Jaciment Prospeccions submarines (costes valencianes).   
- Jaciment carrer la Llenya, l'Almodí...   
21. Vinalesa:   
- Castell època medieval.  
Secció quarta   
Del patrimoni etnològic  
Norma 69. Es considerarà patrimoni etnològic el conjunt d'usos, costums socials i activitats econòmiques que, en relació amb els grups socials que les desenvolupen, formen el teixit social i històric i ha de ser preservats de transformacions distorsionadores o especulatives.  
Norma 70. S'inclouran en aquesta categoria, entre d'altres, manifestacions com: les Falles de València, les processons del Corpus o Setmana Santa, el trinquet, el tir i arrossegament, les corregudes de joies, festes patronals i d'altres de naturalesa anàloga.  
Norma 71. Els plans generals prendran en consideració les necessitats espacials a fi de garantir la permanència de qualsevol manifestació que. constituesca patrimoni etnològic, metropolità o municipal.  
CAPITOL I   
Del transport  
Secció primera   
De la xarxa de RENFE  
Norma 72. La xarxa de transport ferroviari de caràcter nacional (RENFE) estarà subjecta, quant a la necessària adaptació i coordinació amb aquestes normes, al desenvolupament específic d'un pla especial d'infrastructura redactat per l?òrgan competent.  
Norma 73. Mentre es redacte el pla a qui es refereix la norma anterior, per a tots els aspectes relacionats amb aquesta xarxa, hom s'ajustarà al que disposa la legislació sectorial corresponent.  
Secció segona   
De la xarxa dels FGV  
Norma 74  
1. Els plans generals d'ordenació urbana i les normes subsidiàries de planejament municipal, sense perjudici de la classificació del sòl per on discorren,, hauran de qualificar de "reserva ferroviària" (RF) una franja al llarg de les línies dels FGV amb les següents característiques:  
1.1. On la via siga doble o n'estiga projectat el desdoblament, la RF tindrà una amplària de 12 metres, centrada en l?intereix de les vies.  
1.2. On la via siga única, la RF s'estendrà 8 metres a cada costat de l?eix de la via actual.  
2. En el cas d'existir, dins de l?esmentada franja del RF, algun tipus d'edificació o instal·lació que per raons excepcionals haja de ser mantinguda, els plans o normes determinaran un àmbit objecte d'estudi de detall a fi de solucionar de forma particular el tractament i la comptabilització d'ambdues. Aquesta solució tindrà en tots els casos l'informe favorable de l'administració ferroviària competent.  
Norma 75. En les zones de RF no es permetrà, amb caràcter absolut, cap tipus d'instal·lació, ni tan sols de provisional. L'establiment de qualsevol servei que puga generar cap necessitat de reposició haurà de tenir l'informe favorable de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.,  
Norma 76. Al costat de la franja RF, on hi haja sòl no urbanitzable, es delimitarà una altra franja de 50 metres d'amplària, a partir de l'anterior, denominada de protecció ferroviària (PF), la finalitat de la qual serà crear zones de protecció vegetal, carreteres de vora, passos a desnivell o instal·lacions d'ús ferroviari.  
En la PF:  
1. No es permetrà edificació de cap mena, ni tan sols d'utilitat pública i interès social que haja d'emplaçar-se en el medi rural, ni l'aïllada destinada a habitatge rural.  
2. No es permetran instal·lacions de cap mena, tret- de les provisionals destinades a completar l?explotació agrícola. En tot cas el tractarà d'instal·lacions desmuntables, i la llicència es concedirà a precari i per temps determinat no superior a quatre anys. En la sol·licitud hi haurà expressament la renúncia per part del sol·licitador a percebre qualsevol tipus d'indemnització quan siga instat a retirar-les. Hi haurà també expressament en la llicència l?obligació del sol·licitador d'enderrocar, desmuntar i retirar les instal·lacions quan siga requerit per a això.  
3. No es permetrà l?establiment de cap tipus d'equipament, tret dels complementaris al ferrocarril.  
4. L'establiment de canalitzacions, conduccions, línies elèctriques i qualsevol altre element que genere una necessitat posterior de reposició de servei, haurà de tenir l'informe favorable de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
5. Les edificacions i instal·lacions compreses en la zona de protecció ferroviària es consideraran fora d'ordenació, i s'hi podran realitzar tan sols obres de condicionament, però en cap cas d'ampliació de superfície edificada.  
Norma 77. Els passos superiors que es prevegen sobre els FGV hauran de disposar de la reserva de sèl necessària per a creuar el ferrocarril amb un gàlib de 6 metres, rampes i acords verticals ajustats a la normativa de carreteres i connexions amb el viari existent.  
Norma 78. En el costat o els costats de la franja de RF on hi haja sòl urbanitzable, s'exigirà a les figures de planejament que desenvolupen l?establiment d'una altra franja de protecció ferroviària (PF) a partir de l'anterior, on solament es permetrà l?ús viari o plantacions vegetals. L'amplària d'aquesta franja tindrà un valor mínim de 15 metres. Es garantirà en tot cas, per als passos a desnivell proposats pel pla, l'amplària de calçada i el desenvolupament longitudinal adequat als pendents i \*acords\* verticals esmentats en la norma anterior. En els plans parcials aprovats definitivament i en execució abans de la publicació d'aquestes normes, podran admetre's, excepcionalment, amplàries menors de banda, quan hi haja un informe favorable de l'administració ferroviària competent.  
Norma 79. En el costat o els costats de la franja de RF on hi haja sòl urbà, les alineacions de l?edificació s'allunyaran almenys 15 metres de la vora de l?esmentada franja; aquesta distància, l'ocuparan vials o àrees enjardinades. Es garantiran, en qualsevol cas, les superfícies necessàries per als passos a desnivell proposats, i la connexió amb el viari transversal i longitudinal a les vies, d'acord amb les normes precedents. En cas d'haver-hi alguna edificació consolidada a menys de 15 metres de vora de la RF que per raons urbanístiques es vulga mantenir, el pla haurà de determinar el tractament de vora adequat i la disposició dels passos a desnivell necessaris, per a eliminar els efectes de barrera del ferrocarril. Aquest tractament haurà de tenir l?informe favorable de l'administració ferroviària competent.  
Norma 80. Qualsevol altre ús del sòl no especificat en les normes anteriors, permetrà igualment l?establiment d'una franja de protecció ferrovia (PF) d'una amplària mínima de 15 metres al costat (o costats) de la reserva ferroviària (RF) per a viari o espais verds. Excepcionalment, es permetrà el manteniment dels equipaments d'interés públic i social que en el moment de promulgar les normes de coordinació estiguen totalment o parcialment inclosos en la franja de. PF. Es podran fer ampliacions d'aquests dins d'aquesta franja, quan això no comporte l'augment de volumetries a menys de 15 metres de la RF, i hi haja un informe favorable de l'administració ferroviària competent.  
Norma 81. Els plans generals i les normes subsidiàries recolliran dins de les seues determinacions les necessitats existents dels FGV en tot el que es refereix a instal·lacions auxiliars previstes (electrificació, classificació, tallers, etc.), quan tinguen una notificació amb aquesta finalitat de l'òrgan competent.  
Norma 82. Les línies de FGV que caldrà recollir en el planejament seran totes les existents ara mateix, sense perjudici que els plans generals o les normes subsidiàries puguen reservar sòl per a la prolongació, modificació o ampliació d'aquestes, quan hi haja un estudi de viabilitat justificatiu, aprovat per l'administració competent.  
Secció tercera De les estacions i baixadors de FGV  
Norma 83. El dimensionalment del sòl ferroviari per a les estacions de FGV haurà de tenir en compte el nombre de vies necessari, l'existència d'andanes de 96 metres de longitud i almenys 5 metres d'amplària, i l'existència d'aparcaments no massius en l'entorn de l'estació.  
Norma 84. Els plans generals i les normes subsidiàries podran reservar sòl per a baixadors d'intercanvi model, en aquelles àrees on es puga preveure la funcionalitat d'un gran aparcament associat al ferrocarril, per a recollir viatgers provinents d'automòbils amb orígens dispersos en zones residencials de baixa densitat. En qualsevol cas, el futur estudi integral del transport en l?àrea metropolitana assenyalarà els centres d'intercanvi modal bàsics.  
Secció quarta Dels centres de transport  
Norma 85. Els plans generals i les normes subsidiàries reservaran terrenys per a l?estacionament d'autobusos, adequats al trànsit existent i previst, i amb el criteri de la màxima centralitzat possible. Quan el trànsit d'autobusos no siga molt intens, serà preferible disposar espais agradables, centrals i ben ordenats urbanísticament, per a localitzar les parades.  
Norma 86. On es prevegen intercanvis importants entre formes de transports, i fonamentalment en la ciutat de València, podran proposar-se els espais i l'ordenació necessària per a facilitar la connexió entre autobús, metro o tramvia, i el vehicle privat. El pla de transports de l'àrea metropolitana determinarà la localització i superfície dels intercanviadors de transport, d'acord amb els ajuntaments afectats.  
Norma 87. Per a organitzar el trànsit de mercaderies per carretera, el pla de transports determinarà la localització i superfície d'un centre de transports, en un punt de màxima accessibilitat per carretera, dins del sòl disponible amb la qualificació adequada, on es pugen fer les funcions d'emmagatzematge, contractació, fraccionament de càrrega, aparcament de camions, inspecció duanera, etc.  
CAPITOL V   
De la infraestructura viària  
Secció primera   
Dels elements que componen la xarxa viària metropolitana  
Norma 88. La xarxa metropolitana està integrada per totes aquelles carreteres, tots els camins i vies urbanes susceptibles de ser utilitzats per vehicles automòbils.  
Norma 89. La xarxa viària metropolitana està formada pels següents elements:  
1. Les carreteres de la xarxa d'interés general de l?estat (en avant, RIGE) compreses en l?àmbit territorial de l'àrea metropolitana.  
2. La xarxa bàsica de l'àrea metropolitana.  
3. La xarxa local de l?àrea metropolitana.  
4. Les xarxes municipals de cada un dels municipis.  
Els elements de la xarxa bàsica i local metropolitana es determinen gràficament en els plànols números 4.B i del 5.1 al 5.30.  
Norma 90. La titularitat, construcció, gestió i explotació de les carreteres integrants de la xarxa bàsica metropolitana podrà correspondre a l'administració de l?estat, a la Generalitat Valenciana, a la Diputació Provincial de València o al Consell Metropolità de l?Horta.  
Norma 91. La titularitat, construcció, gestió i explotació de les carreteres, dels camins i vies urbanes inclosos en la xarxa local metropolitana podrà correspondre a la Generalitat Valenciana, a la Diputació Provincial de València, al Consell Metropolità de l?Horta, o a un determinat municipi.  
Norma 92. Es consideraran incloses en les xarxes municipals de cada un dels municipis al conjunt de vies urbanes els camins i carreteres que tinguen com a única finalitat l'accés a propietats agrícoles, així com a les vies d'accés als equipaments de caràcter exclusivament municipal.  
Norma 93  
1. La titularitat, projecció, construcció, gestió i explotació i finançament dels diversos trams de les xarxes bàsica i local metropolitana seran distribuïdes entre les diverses administracions, mitjançat el conveni oportú que s'establesca entre aquelles.  
2. Quan una via integrada en alguna de les xarxes municipals suporte fluxos de trànsit d'àmbit metropolità o interurbà, la podran finançar les distintes administracions, mitjançant el conveni oportú.  
Norma 94. Es consideraran elements viaris programats aquells que són fonamentals per a la vertebració del territori, i han de ser executats en el termini de vuit anys.  
Norma 95. Es consideraran elements viaris no programats els que completen l?estructura viària territorial l?execució dels quals se supedita en el temps al procés a què es refereix el punt anterior.  
Norma 96. Es considerarà administració competent de carreteres la que siga titular de les carreteres ja construïdes. En les no construïdes, la que es determine en el corresponent conveni, i mentre no s'establesca tal conveni, la Generalitat Valenciana, a través de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
Norma 97. Les competències que en el present capítol s'atribueixen al Consell Metropolità de l?Horta es consideraran temporalment atribuïdes a la Comunitat Valenciana, mentre no siguen assumides expressament per aquest organisme.  
Secció segona   
De les zones de reserva viària  
Norma 98. Les normes urbanístiques dels plans generals d'ordenació urbana contindran les següents limitacions d'ús referides a les zones de sòl de reserva viària, que es reflecteixen en els plànols del 5.1 al 5.30:  
1. No es permetrà edificació de cap mena, ni tan sols aquella d'utilitat pública i d'interés social, que s'haja d'emplaçar en el medi rural, ni l'aïllada destinada a habitatge rural.  
2. No es permetran instal·lacions de cap mena, tret d'aquelles provisionals previstes en l'article 58 de la Llei de Règim del Sòl i Ordenació Urbana que no comprometen la viabilitat de les actuacions futures i del manteniment dels nivells de funcionalitat preexistents.  
3. Quan la zona de reserva viària siga perimetral a àrees d'edificació consolidades, s'hi permetrà l?establiment d'equipaments i zones verdes de titularitat pública, d'acord amb els següents condicionants:  
3. 1. No es permetrà cap tipus d'edificació.  
3.2. Els equipaments i zones verdes seran compatibles amb els efectes ambientals provocats per la carretera existent o planejada.  
3.3. Sobre l'ordenació específica d'aquestes zones, haurà d'emetre un informe favorable l'organisme competent en matèria de carreteres, abans de l'aprovació inicial del document que les establesca.  
3.4. El finançament d'aquests equipaments i zones verdes, fins i tot l?obtenció del sòl, anirà a càrrec del municipi beneficiari, amb independència del terme municipal en què s'ubiquen.  
3.5. L'administració de carreteres competent podrà establir convenis particulars amb els municipis beneficiaris, en virtut dels quals, aquella execute les expropiacions del sòl necessàries i aquests financers tals expropiacions.  
En els casos no recollits pel present apartat es prohibirà expressament l?ús com a zona verda o d'equipaments de la zona de reserva viària.  
4. L'establiment de canalitzacions, conduccions, línies elèctriques i qualsevol altre element que genere una posterior necessitat de reposició de servei haurà de tenir l'informe favorable de l?organisme competent en matèria de carreteres.  
5. Les edificacions i instal·lacions compreses en la zona de reserva viària es consideraran fora d'ordenació, i s'hi podran fer tan sols obres de condicionament dels edificis, però en cap cas d'ampliació de la superfície edificada.  
6. No es permetrà la implantació o ampliació d'activitats. Amb aquesta finalitat s'assenyalarà la prohibició expressa d'atorgament de llicència d'activitat.  
7. Els tancaments que s'instal·len a l?empara del que preveu el punt 2 seran diàfans i fàcilment desmuntables. No es permetran tancaments que no tinguen el caràcter de provisionalitat.  
8. Dins de les zones de reserva viària es permet la construcció de vies d'accés a les propietats que hi confronten en els termes previstos en la norma (següent).  
9. Les delimitacions d'ús, assenyalades en els punts anteriors, es completaran amb les determinacions referides a les zones de domini públic, servitud i afectació, establertes per la Llei i el Reglament General de Carreteres, en el cas de carreteres integrants de la xarxa d'interés general de l?estat. En la resta de carreteres s'aplicaran les determinacions contingudes en els esmentats instruments legals, mentre que no siguen substituïts per altres d'àmbit específic de la Comunitat Valenciana.  
Norma 99  
1. Els plànols d'ordenació dels diversos plans generals dibuixaran les zones de sòl de reserva viària.  
2. Quan aquestes zones discórreguen a menys de dos-cents metres del sòl urbà o urbanitzable, l?escala de la representació serà la mateixa que l?emprada en els plànols d'ordenació referits al sòl urbà i urbanitzable, respectivament.  
Norma 100. Els documents de planejament hauran de preveure que la línia de façana de l?edificació no depasse la de reserva viària.  
Norma 101. Dins de les zones de reserva viària podran establir-se, amb l'informe previ favorable de l'organisme competent en carreteres, infrastructures destinades a la canalització de barrancs i obres anàlogues destinades a la prevenció d'avingudes.  
Norma 102  
1. Els nous edificis i instal·lacions que s'ubiquen en el sòl urbà, urbanitzable o no urbanitzable, no tindran accés directe als elements del sistema viari bàsic. En relació amb això, els plans generals preveuran sistemes d'accés per a les edificacions la línia de façana de les quals coincidesca amb la línia límit de la zona de reserva viària. En cas que es dissenyen unes vies de servei, aquestes podran ocupar una amplària de fins vuit metres de les bandes de reserva viària d'amplària inferior o igual a cinquanta metres, i de base quinze metres de les bandes de reserva viària d'amplària total superior als cinquanta metres.  
2. En ambdós casos, i amb l'autorització prèvia de l'administració de carreteres competent, podrà ocupar-se una superfície addicional de cinc metres d'ample per a ús provisional corn a estacionament.  
3. L'obtenció del sòl a ocupar per aquestes vies de servei, així com la construcció, gestió i conservació, correspondrà als municipis afectats, bé de manera directa, bé repercutint el cost en els beneficiaris, en els termes previstos per la Llei del Sòl.  
En tot cas, la construcció de les vies de servei haurà de tenir l'infon-ne favorable de l'organisme de carreteres competent.  
Norma 103. La classificació del sòl de les zones de reserva viària serà la que establiran els plans generals d'ordenació urbana com a resultat de l'aplicació de la legislació vigent. Si després de l'aprovació de les presents normes els plans generals modifiquen la classificació d'una àrea compresa en zona de reserva viària, passant-la a urbana o urbanitzable, correspondrà al municipi l?obtenció i cessió a l'administració competent de carreteres del sòl necessari per a les actuacions successives en la via afectada.  
Norma 104. La determinació de les característiques concretes de les carreteres que formen la xarxa bàsica local metropolitana s'establirà mitjançant els projectes convenients. Aquests projectes seran sotmesos a informació pública en els casos previstos en el capítol segon del Reglament General de Carreteres.  
Norma 105. La superfície ocupada per les noves carreteres (o per l'ampliació de les preexistents), per enllaços i pels altres elements annexos necessaris estarà inclosa en les zones de reserva viària o, si es justifica, en el sòl no urbanitzable. Els traçats assenyalats en els plànols- del 5.1 al- 5.30 tenen caràcter indicatiu.  
Norma 106  
1. Els projectes a què fa referència el punt anterior tindran en compte les característiques geofísiques. i ambientals dels sòls ocupats.  
2. En particular, es tindrà especialment en compte la influència de cara a la modificació de les àrees inundables.  
3. Es triaran solucions de disseny viari que anteposen criteris de seguretat vial enfront d'altres de caràcter purament funcional.  
Norma 107. Els diversos plans podran contenir variacions no substancials de les àrees de reserva viària, és a dir, aquelles que permeten la construcció de traçats i enllaços que tinguen el mateix nivell de funcionalitat que el que permetrien les àrees establertes en els plànols 4.B i del 5.1 al 5.30. En tot cas podrà ser denegada discrecionalment l'aprovació d'aquells plans que no s'ajusten a la delimitació de bandes, de reserva assenyalades en els plànols del 5.1 al 5.30.  
Norma 108. Els plans generals d'ordenació, els plans parcials o els plans parcials aprovats abans, hauran d'acomodar-se a les presents determinacions en el termini d'un any, i en modificaran el planejament en els punts que resulten necessaris.  
Norma 109  
1. Prèviament a l'adaptació dels plans generals d'ordenació urbana a les determinacions d'aquestes normes, els municipis afectats per una determinada banda de reserva viària podran proposar-ne conjuntament la modificació. Aquesta proposta serà sotmesa a un informe de l?organisme competent en carreteres, el qual emetrà un informe favorable si considera que la modificació no altera el funcionament conjunt de la xarxa.  
2. Si s'emetera un informe favorable, la modificació seria inclosa en el document sotmés a l'aprovació inicial.  
Norma 110. Mentre no es produesca l'aprovació a què es refereix .el punt 1 de la norma anterior, el planejament quedarà suspès en els sues efectes, en les àrees inicialment afectades i en les proposades com a alternatives.  
Secció tercera   
De la xarxa viària local  
Norma 111. Els plans generals i les normes subsidiàries podran contenir elements de la xarxa local addicionals a les dibuixades en els plànols quatre i cinc, sempre que es justifiquen els següents punts:  
1. La no aparició de potencials diferencials' d'accessibilitat en zones que aquests potencials puguen provocar efectes de localització d'usos i activitats negatives.  
2. El no detriment de la seguretat vial.  
3. La continuïtat en els termes limítrofs sense que en aquests termes es generen problemes addicionals de trànsit o de caràcter ambiental.  
Norma 112. Els traçats en els plànols 4.B i del 5.1 al 5.30 de la xarxa local metropolitana poden ser modificats en els plans generals d'ordenació urbana, sempre que es conserve el nivell general de disseny i la funcionalitat dins de l?esquema viari conjunt de l'arcà metropolitana.  
Norma 113  
1. Els elements de la xarxa local metropolitana es consideraran carreteres quan discórreguen en sòl no urbà, i travessies quan ho facen en sòl urbà.  
2. En el sòl no urbà, els plans generals preveuran una banda de reserva viària (amb les limitacions especificades en la norma 98) de 50 metres al voltant de cada tram de la xarxa local. En el sòl urbà, l'amplària serà la que es derive de la consolidació de la línia de façana, marcada per les edificacions actualment existents.  
Norma 114. Perquè es tinga en compte l?excepció que hi ha en la norma anterior, serà necessari que, en cada un dels trams de 200 .metres lineals que amb aquesta finalitat es dividesca la traça de la carretera; hi haja, almenys, dues edificacions de més de 50 m2 construïts, que disten almenys 25 metres de l?eix.  
Secció quarta Dels accessos als grans centres d'atracció de desplaçaments,  
Norma 115. En relació a aquestes normes, es consideren grans centres d'atracció de desplaçaments els següents:  
1. Els centres comercials de més de 2.000 m2 de superfície total construïda, inclosos els centres de distribució comercial i de venda a l?engròs.  
2. Les instal·lacions hoteleres de més de 400 llits.  
3. Les instal·lacions per a espectacles esportius amb una capacitat superior als 10.000 espectadors.  
4. Les indústries no situades en sòl urbà que tinguen una plantilla total superior als 500 treballadors.  
5. Les sales de ball i discoteques sempre que no estiguen en sòl urbà, o fins i tot si s'hi troben, quan tinguen accés directe des d'una carretera.  
6. Els locals d'espectacle amb una capacitat superior als 2.000 espectadors.  
7. Les instal·lacions per a la pràctica de l?esport amb una superfície total de parcel·la superior als 5.000 m2.  
8. Els centres d'ensenyaments mitjans o universitaris amb més de 1.000 places escolars.  
9. Les urbanitzacions aïllades de nuclis urbans tradicionals, amb un potencial superior als 1.000 habitants.  
10. Qualsevol altra instal·lació, edificació o activitat que per les característiques puga atraure més de 2.000 Viatges diaris en formes mecanitzades, de mitjana anual, o més de 2.000 viatges en l?hora en què genere una màxima atracció.  
Norma 116. Per a la classificació com a gran centre d'atracció de desplaçaments d'una instal·lació no es tindrà en compte el caràcter públic o privat o l?ús individual (això és, oberta únicament als membres d'un determinat club o societat) o col·lectiu.  
Norma 117. Els plans generals d'ordenació urbana o normes subsidiàries que prevegen, directament o indirectament, algun dels usos enumerats en el punt anterior, es localitzaran preferentment en sòl en el qual s'admeten aquests usos en zones d'alta accessibilitat en transports públics.  
Norma 118. En relació a l'apartat anterior es consideren zones d'alta accessibilitat en transport públic:  
1. Les situades a menys de 500 metres d'una estació o baixador de ferrocarril, o d'una línia regular de transport de viatgers que tinguen una freqüència de, si més no, un autobús cada mitja hora entre les vuit del matí i les vuit de la vesprada.  
A les superfícies obtingudes així es podrà afegir fins un 50% més, sempre que s'ubique en parcel·les contigües i que això tinga com a finalitat obtenir una assignació d'usos coherents en les àrees que s'han d'ordenar.  
Norma 119. Els plans generals i les normes subsidiàries inclouran un plànol d'informació amb la delimitació de les zones d'alta accessibilitat en el transport públic del municipi i dels limítrofs inclosos en l'àrea metropolitana.  
Norma 120. Els plans generals d'ordenació i les normes subsidiàries podran justificar l'admissió excepcional dels usos enumerats en la norma 115 en zones que no tinguen una alta accessibilitat en el transport públic per les següents causes:  
1. Inexistència de sòl vacant d'alta accessibilitat en transport públic en el municipi i en els limítrofs inclosos en l'àrea metropolitana.  
2. Impossibilitat d'ubicació dels usos en les àrees d'alta accessibilitat en transports públics del municipi o dels limítrofs per incompatibilitat d'usos o per la necessitat de preservar espais d'excepcional qualitat ambiental, paisatgística o natural;  
3. Existència d'un nombre d'habitatges realment construït, en el moment de la redacció del document, en un radi de 2.000 metres, tal que permeta preveure que la instal·lació no l'utilitzaran primordialment habitants d'altres zones.  
Norma 121. Les normes urbanístiques dels diversos municipis contindran:  
1. Prohibició expressa de l'atorgament de llicència d'activitat a aquelles instal·lacions a les quals fa referència la norma 115 en zones que no siguen d'alta accessibilitat en transport públic,' tret que es donen alguna de les circumstàncies enumerades en la norma 120, fins i tot en cas que les sol·licituds es basen en raons d'utilitat pública i d'interés social.  
2. Prohibició expressa d'atorgament de qualsevol altre tipus de llicència urbanística que permeta una ampliació substancial de la capacitat d'atracció de desplaçament, sempre que no siga possible la millora dels accessos.  
Norma 122  
1. Després d'haver presentat la sol·licitud de llicència, l'ajuntament en donarà compte a tots els altres ajuntaments, limítrofs o no, que es pogueren veure afectats de manera directa o indirecta pels fluxos de trànsit generats pel centre d'atracció de desplaçaments. Igualment, en donarà compte al Consell Metropolità de l'Horta i a la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
2. En el termini de quinze dies, a partir de la recepció de la notificació, els ajuntaments afectats, el Consell Metropolità, o la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, podran requerir l'ajuntament, al qual s'ha demanat la llicència, perquè en supedite la concessió a l'elaboració d'un estudi d'accés i estacionaments i a l'aprovació per part del Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 123. L'estudi d?accessos i estacionaments subscrit per un tècnic competent comprendrà:  
1. Les previsions sobre desplaçaments, tant en l'any d'inauguració com en un futur de vuit anys, o en l'acabament.  
2. Les previsions sobre les actuacions necessàries perquè el trànsit atret accedesca a la instal·lació amb condicions adequades de seguretat i funcionalitat, i s'estendran en el seu àmbit fins a l'entroncament amb algun o alguns elements del sistema viari bàsic metropolità, incloent-hi l'execució de l'enllaç o la intersecció corresponent i les actuacions en aquests elements, de forma que no quede deteriorat el nivell inicial de servei.  
3. En cas que una part del trànsit atret haja de discórrer per algun nucli urbà, l'estudi justificarà el no deteriorament de les condicions ambientals i de seguretat vial i l'estudi de la necessitat de reforçar els ferms de les vies immediates a la instal·lació.  
4. Les mesures necessàries perquè els vehicles atrets tinguen una plaça d'estacionament en condicions, de forma que quede garantida la no ocupació del viari preexistent o d'altres parcel·les particulars.  
5. Les mesures necessàries per a atendre el trànsit de vianants i ciclista generat, així com la conveniència de condicionar les parades d'autobús o estacions ferroviàries pròximes.  
6. Si les actuacions necessàries, d'acord amb l?estudi, comportaren un import superior als quinze milions de pessetes, o si aquestes les adjudicarà l'administració municipal, a l?estudi s'adjuntaria un projecte de construcció.  
En cas que l?import fóra de menys de quinze milions, serà suficient una memòria valorada, inclosos els plànols necessaris i la descripció dels materials.  
Norma 124. El sol·licitador de l?obra o promotor del projecte assumirà les següents obligacions:  
1. Adquirir el sòl objecte d'actuació, o establir les servituds legals oportunes.  
2. Executar a costa seua les obres necessàries per a construir o condicionar els accessos que resulten procedents, amb caràcter d'obra d'urbanització, mitjançant la presentació del corresponent projecte, i l'establiment d'un aval bancari que cobresca l?import total de les obres.  
3. Assumir els costos de reparació o reposició de tota mena d'elements o serveis afectats.  
Norma 125. Els centres d'atracció de desplaçaments existents en . el moment de l'aprovació d'aquestes normes estaran subjectes a les mateixes obligacions que els que es generen a partir de la promulgació, i caldrà procedir conformement al que estableixen les normes precedents, en el termini de tres anys, i executar les obres que escaiga en el de quatre anys, a partir de la presentació i l'aprovació de  
me per part del Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 126. A la vista del contingut de l?estudi, el Consell Metropolità de l?Horta adoptarà alguna de les següents solucions, en el termini màxim de dos mesos, després de l'audiència dels ajuntaments afectats:  
1. Emetre un informe favorable sobre l?estudi.  
2. Sol·licitar dades addicionals o estudis complementaris sobre algun punt específic.  
3. Condicionar l?informe favorable a la inclusió en l?estudi de les actuacions addicionals que s'estimen necessàries.  
4. Emetre un informe desfavorable de l?estudi. L'omissió de la resolució expressa donarà lloc que es considere favorable, per aplicació del silenci administratiu positiu.  
Norma 127. En tot cas, els informes es basaran en l'aplicació de la present norma, en les instruccions específiques existents i en la normativa general, actual o aplicable en el moment de la presentació.  
Norma 128. Els nous accessos a les carreteres existents que hi haja en els estudis a què es refereix la norma 123 hauran de, proposar-se per a l'aprovació davant l'administració titular del viari, d'acord amb la legislació específica aplicable en matèria de carreteres.  
Norma 129. Una volta transcorreguts dos anys des de l?execució dels accessos, passaran a ser de titularitat municipal o de l'administració propietària de la carretera afectada. Durant els dos anys esmentats correspon al sol·licitador la conservació dels accessos, amb la reparació a compte seu de la totalitat de les deficiències que hi haguera.  
Secció cinquena   
De la ubicació i l'accés del sòl urbanitzable d'ús industrial  
Norma 130. Les següents normes s'aplicaran a les àrees de sòl urbanitzable d'ús industrial incloses en els plans generals d'ordenació.  
Norma 131. En tots els casos s'estudiarà la ubicació de tals zones en àrees pròximes a estacions ferroviàries de RENFE, al Port de València, o a estacions de transport de mercaderies per carreteres d'àmbit metropolità que al seu dia es creen.  
Norma 132. La memòria justificativa del pla inclourà un annex en el qual s'explicite l'adequació dels accessos, tant per a vehicles pesats com a per als emprats per les futures indústries.  
Norma 133. En aquest annex s'especificaran els recorreguts d'accés per als vehicles pesats, que podran basar-se en:  
1. Elements de la xarxa d'interés general de l?estat.  
2. Elements de la xarxa bàsica metropolitana.  
3. Carreteres i camins de les xarxes locals i municipals.  
4. Nous trams de viari interurbà a construir,  
Norma 134. Els recorreguts no podran descansar en cap cas en vies urbanes, és a dir, les que discorren flanquejades en dos marges per sòl urbà residencial, fins i tot si tenen la qualificació legal de carreteres.  
Norma 135. Els recorreguts inclouran els trajectes previsibles dels vehicles pesats que accedesquen a l?àrea industrial, i en tot cas possibilitaran accedir des d'aquesta àrea a la xarxa d'interés general de l?estat, al Port de València, i a les estacions principals de mercaderies.  
Norma 136. Els recorreguts tindran en compte les limitacions de gàlib si es preveu la instal·lació d'indústries que generen transports especials. La longitud dels recorreguts haurà de ser inferior al doble del que podria haver-hi utilitzant el viari urbà.  
Norma 137. Les normes urbanístiques inclouran la necessitat que els promotors dels plans parcials que desenvolupen el sòl urbanitzable d'ús industrial assumesquen la totalitat del cost de condicionament dels accessos, incloent-hi l?execució dels trams privats de nova creació que resulten necessaris i el condicionament dels trams de la xarxa bàsica i de les xarxes municipals a utilitzar.  
Norma 138  
1. Els projectes d'urbanització que desenvolupen les àrees de sòl urbanitzable d'ús industrial es completaran amb un projecte addicional d'accessos. El projecte d'accessos serà aprovat pels ajuntaments, sense perjudici dels tràmits exigits per les restants administracions titulars dels trams de carretera en els quals descanse el recorregut d'accés.  
2. En cas que quede afectat més d'un terme municipal serà necessari l'informe favorable de tots els municipis afectats, i dirimirà el Consell Metropolità les controvèrsies que puguen sorgir en cas que aquests informes no foren positius.  
Norma 139. L'execució d'accessos tindrà el caràcter d'obra d'urbanització, i s'hi podran aplicar els mecanismes d'execució previstos en la Llei de Règim del Sòl i Ordenació Urbana.  
Norma 140. Les normes urbanístiques dels diversos municipis indicaran que la concessió de llicència a indústries i magatzems de tot tipus que s'implanten en el sòl no urbanitzable, o en l?urbanitzable abans del desenvolupament del corresponent pla parcial, previst en els articles 85 i 86 de la Llei del sòl, se sotmetran a les següents condicions addicionals:  
1. A la sol·licitud s'adjuntarà un estudi sobre els recorreguts d'accés dels vehicles de tot tipus des de l?emplaçament de la indústria al sistema viari bàsic.  
2. Aquest recorregut només podrà concloure en accessos actualment existents, i no resulta possible admetre nous punts d'accés. El recorregut podrà descansar en trams de les xarxes estatals, autonòmiques, provincials, locals o municipals. En aquests casos, l?estudi assenyalarà la necessitat o no d'ampliar-ne la plataforma, millorar-ne el traçat o reforçar-ne el ferm.  
Norma 141. El pas del recorregut per vies urbanes només serà admissible si es justifica que el trànsit pesat que l?utilitze no deteriore les condicions de seguretat vial i ambientals de les vies travessades.  
Norma 142. Només es permetran actuacions aïllades, després de la consideració i aprovació de l'informe d'accessos, sense perjudici d'altres consideracions inherents a l'actuació que es pretenga, basant-se en el que disposen els articles 85 i 86 de la Llei de Règim del Sòl i Ordenació Urbana.  
Norma 143. Seran a compte del sol·licitador les actuacions proposades en l'estudi per a mantenir la funcionalitat i el nivell de seguretat vial dels trams de xarxa viària sobre els quals descanse el recorregut.  
Norma 144. La Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports podrà establir instruccions de caràcter general sobre les característiques dels projectes d'accessos a àrees industrials, i també els requisits mínims que han de complir els recorreguts d'accés a . aquestes àrees.  
Secció sisena   
Dels accessos al sol urbanitzable amb ús   
residencial no contingut al sòl urbà  
Norma 145. Aquestes normes s'aplicaran, a les àrees de sòl urbanitzable amb ús residencial, no contigües a les de sòl urbà, com també a les contigües a les de sòl urbà en què l?ús actual és. la segona residència.  
Norma 146. Aquestes normes s'aplicaran a les àrees de nucli urbanitzable situades a menys de tres-cents metres de la línia de costa.  
Norma 147. Quan es plantegen nous sòls urbans es tendirà que disposen de bona accessibilitat, i en el supòsit que es trien ubicacions que no tinguen aquesta condició, les respectives memòries justificatives de l?ordenació indicaran les raons de la divergència basant-se en algunes d'aquestes causes:  
1. Inexistència de sòl apte per a tals usos en àrees d'alta accessibilitat dins del municipi.  
2. Ubicació en alguna estació pròxima d'un punt d'intercanvi modal, amb capacitat d'estacionament suficient. En aquest sentit serà admissible considerar tal instal·lació com un equipament que han de sufragar els promotors dels plans parcials que desenvolupen les àrees de sòl urbanitzable, fins i tot si no estiguera localitzat en la mateixa zona. En tot cas es considera que el punt d'intercanvi model ha de quedar connectat amb l?àrea de sòl residencial.  
Es considerarà que hi ha la proximitat de l?estació d'intercanvi si el desplaçament en vehicle privat en condicions mitjanes poguera fer-se en menys de cinc minuts.  
Norma 148. La memòria justificativa inclourà un annex en el qual s'indiquen els recorreguts que han de fer els vehicles que accedesquen a la zona de segona residència. Aquests recorreguts podran descansar en elements de les xarxes municipals i de la xarxa local metrpolitana.  
Norma 149. Els plans parcials i els projectes d'urbanització preveuran la planificació i l?execució dels accessos. Atés el caràcter d'obra d'urbanització, en correspon l'execució als promotors del pla parcial, i es podran fer servir els mecanismes d'execució subsidiària previstos reglamentàriament.  
Norma 150. Els recorreguts podran incloure vies urbanes sempre que quede assegurada la preservació dels actuals nivells de funcionalitat i seguretat vial.  
Norma 151. En la documentació gràfica de cada pla general s'indicaran els accessos a les diverses àrees de sòl urbanitzable no contigu a nuclis urbans.  
Norma 152. Els plans generals contindran el procediment de gestió adequat perquè el sòl ocupat pels accessos esmentats puga ser executat a càrrec dels promotors dels diversos plans parcials perquè puga portar-se a terme la construcció dels accessos.  
Secció setena  
De les xarxes urbanes  
Norma 153. Es consideraran xarxes urbanes totes les vies obertes al trànsit d'automòbils que discorren per sòl urbà i que no estan incloses en la xarxa bàsica metropolitana o en la xarxa local metropolitana. La xarxa urbana de cada municipi forma part, juntament amb les vies d'accés a les propietats agrícoles, de la xarxa viària municipal.  
Norma 154. Els diversos municipis podran proposar amb plena autonomia les seues xarxes urbanes, amb la única limitació de la subjecció a les prescripcions que contenen els apartats següents:  
1. Enllaçaran amb el sistema viari bàsic de l'Area Metropolitana, bé directament, bé a través de la xarxa local metropolitana.  
Els punts d'entroncament de les xarxes urbana i de la xarxa bàsica- metropolitana permetran el manteniment dels nivells adequats de funcionalitat i de seguretat en aquests últims. Quan siguen diferents dels dibuixats en el plànol número cinc necessitaran l?informe favorable de l?organisme competent en carreteres com a requisit previ a la inclusió en el document sotmés a l'aprovació inicial.  
2. La capacitat de les vies. urbanes i de les interseccions del sistema viari bàsic serà la suficient perquè no hi haja, en condicions normals de circulació, retencions o alteracions de trànsit a les carreteres del sistema viari bàsic esmentat.  
3. L'estructura de les xarxes urbanes repartirà equilibradament els fluxos de trànsit generats en les zones a les quals serveixen entre tots els accessos pròxims al sistema viari bàsic. En aquest sentit, sempre que els nuclis urbans tinguen una certa importància, es recomana l'existència de distribuïdors perimetrals d'alta capacitat.  
4. La morfologia de la xarxa i de cadascun dels seus elements procurarà el manteniment de nivells màxims de seguretat vial. En aquest sentit es desaconsella:  
4.1. Que els elements principals discórreguen pròxims a instal·lacions i equipaments destinats a poblacions d'alt risc com són els centres escolars, els centres d'assistència per a ancians, etc.  
4.2. La sobredimensió de calçades i les llargues alineacions rectes o amb revolts de radi ampli en viaris en els quals s'esperen fluxos de trànsit modests per a evitar que hi haja velocitats elevades.  
4.3. La falta de visibilitat en punts en els quals s'esperen fluxos importants de vianants.  
4.4. Les interseccions en creu en les quals s'esperen altes intensitats de circulació.  
Norma 155. Per a afavorir l'intercanvi model, les xarxes han de preveure l'accés des del viari fins a les estacions de ferrocarril. També, han, de preveure que hi haja aparcaments al costat d'aquestes.  
Norma 156. Es recomana en els centres urbans atraients del trànsit, i molt especialment a la ciutat de València, emprendre regulacions d'estacionament que limiten l'atracció de viatges, amb la finalitat de reduir els fluxos radials que afectaran els elements del sistema viari bàsic.  
Norma 157. Les zones industrials d'una certa importància, de nova implantació, han d'estar enllaçades amb el sistema viari bàsic, bé directament, bé mitjançant vies urbanes que no travessen zones residencials o que, si les travessen, tinguen escassa incidència ambiental.  
Norma 158. Les xarxes viàries dels diversos plans parcials s'ajustaran a les prescripcions dels punts anteriors.  
Norma 159. La Conselleria d'Obres Públiques Urbanisme i Transports podrà dictar instruccions per a la redacció de projectes d'urbanització, així com per al disseny de les xarxes viàries dels plans parcials.  
Norma 160. Aquesta Norma s'aplicarà als municipis els nuclis principals o secundaris dels quals formen conurbacions amb els d'altres municipis. Es considerarà que hi ha una conurbació si la delimitació de sòl urbà d'ambdós nuclis dista en algun punt de 200 metres o menys.  
Norma 161. Els diversos plans generals dels municipis que formen conurbacions hauran d'incloure en aquests xarxes viàries urbanes que siguen coherents entre si.  
Norma 162. Es consideraran que són coherents entre si quan els elements essencials de la xarxa tinguen continuïtat després de traspassar les línies del límit del terme. Aquesta continuïtat implica tant la conservació de les característiques de traçat com el manteniment dels nivells de capacitat vial.  
Norma 163. El procediment per a la coordinació dels plans en matèria de xarxes urbanes s'ajustarà a les normes generals de coordinació, que conté el capítol I d'aquestes Normes.  
Norma 164. Els municipis, hauran, també, de coordinar les xarxes viàries de les àrees de sòl urbanitzable contigües.  
Secció vuitena   
De la seguretat vial  
Norma 165. El condicionament de les carreteres i vies urbanes perquè tinguen un nivell de seguretat vial màxim correspon a les diverses administracions titulars, amb les excepcions previstes en aquest apartat.  
Norma 166. En els trams de les xarxes municipals, ja siguen camins o vies urbanes, que suporten fluxos de trànsit de caràcter supramunicipal, es prestarà la màxima atenció amb vista a la seguretat vial, i si el Consell Metropolità de l?Horta detectara, en aquestes vies, l'existència de problemes derivats d'una senyalització inadequada o insuficient, de la gestió inadequada dels estacionaments o la regulació de semàfors o d'una altra causa anàloga, comunicarà per escrit, a l'ajuntament implicat, aquesta deficiència, i també la solució possible.  
L'ajuntament executarà. les actuacions tendents a solucionar el punt detectat en el termini de sis mesos.  
Norma 167.  
1. Els plànols del número 5.1 al 5.30 indiquen les àrees inadequades per a la localització d'equipaments inadequats de caràcter no local, pel que fa a la possible generació de fluxos de vianants, amb perill. Es prohibeix la ubicació en aquestes àrees de tot tipus d'equipaments que donen servei encara que siga parcialment, a zones residencials situades a l'altra part de les bandes de reserva urbanística, i l'ampliació dels que hi ha. Es recomana a l'administració de què depenen l'estudi del trasllat a zones més adequades.  
2. Es recomana no classificar com a sòl urbanitzable les àrees inadequades per a la instal·lació d'equipaments no locals.  
Secció novena,  
Del trànsit de vianants o ciclista  
Norma 168. En el marc dels plans generats de cadascun dels municipis s'emprendrà l'estudi dels fluxos principals de vianants i ciclistes que hi haja en l'interior dels nuclis urbans i es proposaran mesures concretes per a la defensa i el foment d'aquests fluxos. Aquestes mesures podran versar sobre l'amplària mínima de les voreres, la necessitat de carrils bici, l'establiment d'itineraris exclusius per als vianants i/o ciclistes,. etc.  
Norma 169. Es tindrà en compte especialment l'estudi dels accessos de vianants als equipaments com són centres escolars, esportius, etc.  
Norma 170. La Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports elaborarà un estudi sobre una xarxa d'itineraris de vianants i ciclistes en l'Area Metropolitana, que es basarà en la connexió de les diverses xarxes municipals.  
Norma 171. Correspon als municipis el finançament dels itineraris de vianants i ciclistes inserits en el sòl urbà. Les administracions amb competència en carreteres podran executar trams interurbans dels itineraris ciclistes i/o de vianants.  
Secció desena De la funcionalitat de les carreteres  
Norma 172. Les zones de domi ni públic, servitud i afectació de . les carreteres que integren la xarxa d'interés general de l?estat a l'Arca Metropolitana són les que indica el títol III del Reglament General de Carreteres.  
Norma 173. Les zones de domini públic, servitud i afectació de les carreteres actualment construïdes o no, que integren la xarxa bàsica i la xarxa local metropolitana, són, mentre no es dicte normativa específica de la Comunitat Valenciana, les que indica el títol III del Reglament General de Carreteres, que, amb aquesta finalitat, s'assimilaran a "carreteres nacionals" les de la xarxa bàsica, excepte aquelles vies que tinguen la classificació legal d'autovies o autopistes, i a "carreteres locals" les de la xarxa local.  
Les delimitacions a l?ús del sòl, establertes en el Reglament esmentat, no s'aplicaran en els sòls urbans o en els urbanitzables que en el transcurs del temps aconseguesquen aquesta condició. Els trams de la xarxa local metropolitana flanquejats per sòl urbà tindran la, consideració legal de travesseres.  
Norma 174. A l?efecte de l'aplicació del Reglament de Carreteres en les no construïdes, í mentre no hi haja cap projecte de construcció o traçat aprovat, es considerarà que tenen una amplària de plataforma de 25 metres, en els casos de les carreteres integrants de la xarxa bàsica, i de 10 metres en les de la xarxa local.  
D'altra banda, l?eix es determinarà d'acord amb els criteris següents:  
1. En els trams ja construïts del sistema viari bàsic de l?Area, Metropolitana, l?eix serà el de la calçada que hi ha segons la senyalització horitzontal.  
2. En els trams no construïts del sistema viari bàsic de l'Area Metropolitana, l?eix serà el de la zona de reserva viària tal com queda definida en els plànols del 5.1 al 5.30. En el moment en què es construesca el tram, l?eix serà el que realment tinga la, carretera.  
3. En els trams de la xarxa local metropolitana, l?específic en els plànols del 5.1 al 5.30 per als trams no construïts i el real de la calçada, per als trams que ja hi ha.  
Norma 175. Les normes urbanístiques establiran la prohibició d'instal·lar cartells publicitaris de qualsevol tipus en els punts del sòl no urbanitzable (o de l?urbanitzable, prèviament a l'aprovació del pla parcial) que siguen visibles des de les carreteres integrants del sistema viari bàsic metropolità.  
No tindran, en aquest sentit, el concepte de cartells publicitaris els rètols de les diverses indústries i comerços visibles des de la carretera, sempre que tinguen com a única finalitat la mera identificació de l?edifici i no comporten una deterioració del paisatge rural.  
Norma 176. Les normes urbanístiques indicaran expressament la prohibició d'atorgar llicències a les activitats, instal·lacions i edificacions que vulneren la legislació de carreteres.  
Norma 177. Les administracions titulars de les carreteres podran ordenar els accessos d'acord amb el procediment previst en l'article 93 i següents del Reglament General de Carreteres.  
Norma 178. Els nous accessos que s'atorguen en trams de la xarxa local metropolitana s'hauran d'ajustar en tot cas a la instrucció que sobre això dicte la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
Norma 179. En el cas que la Generalitat Valenciana establirà una legislació pròpia sobre carreteres, independent de l?estatal, serà la nova legislació l'aplicable en tots els trams de la xarxa viària metropolitana, excepte en els integrants de la xarxa d'interès general de l?estat.  
Norma 180. En les zones de sòl urbanitzable qualificades d'ús residencial contigües a les de reserva viària, els plans generals ordenaran l?edificació de manera que quede assegurada la preservació de nivells adequats de qualitat ambiental.  
Norma 181. En tot cas queda prohibida la ubicació d'edificació de més de 10 metres d'alçada total a menys de 100 metres de l?eix dels trams del sistema viari bàsic metropolità, així com la instal·lació d'equipaments com col·legis o centres sanitaris que necessiten nivells reduïts de soroll.  
Se n'exceptuarà el cas en que es renove l?edificació existent o s'ordenen illes parcialment construïdes.  
Secció onzena   
Dels estacionaments en àrees residencials  
Norma 182. La dotació mínima serà d'una plaga per a residents per cada habitatge construït. Així s'haurà d'acomplir tant en el conjunt del sòl ordenat com en cadascun dels sectors que amb aquesta finalitat es delimiten. Aquests sectors tindran una superfície màxima de cinc hectàrees.  
Norma 183. Es considera que un estacionament està reservat a resident si els veïns dels habitatges pròxims poden accedir-hi de forma continuada sense que això comporte un cost econòmic difícilment assumible.  
Norma 184. Amb aquesta finalitat, els plans especificaran l'obligació que els edificis de nova construcció incloguen superfícies destinades a estacionament en la proporció mínima d'una plaça per cada habitatge llevat dels supòsits d'excepció que, si escau, regule el pla general d'ordenació urbana per a casos d'impossibilitat o molt costosos.  
Norma 185. Les normes urbanístiques especificaran els supòsits en què hi haja impossibilitat o siguen molt costosos a què fa referència el punt anterior, i que seran d'algun d'aquests tipus o d'altres anàlegs:  
1. Impossibilitat de donar accés a l?estacionament per amplària insuficient del carrer.  
2. Tipologia de l'edificació protegida, o protecció individual.  
3. Impossibilitat d'execució de soterranis per problemes geotècnics.  
4. Encariment dels habitatges que resulten en més d'un 25%.  
5. Habitatges de promoció pública destinats a sectors socials especialment desprotegits.  
Norma 186. Quan hi haja alguna de les causes enumerades en l'apartat anterior, el pla delimitarà els sectors o establirà els paràmetres objectius en els quals s'eximesca de l?obligació especificada en la Norma 184.  
En aquests supòsits, i, en els sectors en què hi haja actualment, dèficit d'estacionaments per a residents, el Pla indicarà les mesures alternatives per a aconseguir en un determinat sector que hi haja la dotació mínima duna plaga d'estacionament per cada habitatge. Aquestes mesures podran ser, entre d'altres:  
1. Construcció per l'ajuntament, o mitjançant el sistema de concessió o qualsevol altre d'efectes semblants, d'estacionaments subterranis, o en un edifici propi reservat als residents.  
2. Revisió de les concessions que hi ha d'estacionaments públics i imposició de clàusules de reserva obligatòria a favor dels residents.  
3. Estacionament en la via pública, o en superfícies annexes a la vi a pública, de places per als residents.  
Norma 187. Les superfícies destinades a estacionaments, siguen cobertes o a l?aire lliure si no estan en la mateixa via pública, tindran la classificació d'equipaments urbanístics. Es podran aplicar per al seu finançament tots els procediments de gestió establerts amb aquesta finalitat en la legislació del sòl.  
Norma 188. La dotació mínima d'estacionaments per a les activitats comercials i administratives en un edifici propi en sòl urbà o urbanitzable serà d'una plaça per cada 100 m2 construïts,, amb les excepcions que, si escau, determinen els plans generals d'ordenació urbana.  
Norma 189. Els plans generals d'ordenació urbana preveuran les determinacions necessàries per a solucionar l?estacionament dels vehicles pesants.  
CAPITOL VI   
Dels sistemes d'infrastructures relacionades   
amb el cicle hidràulic  
Secció primera   
De les xarxes d'infrastructura  
Norma 190. La. xarxa d'infrastructures s'integrarà per al tractament en dues àrees diferenciades:  
1. Sistemes bàsics.  
2. Xarxes complementàries i de caràcter local.  
Norma 191. Es consideren sistemes bàsics:  
1. Respecte de les infrastructures de proveïment d'aigua.  
1.1. Les instal·lacions de producció i regulació.  
1.2. Les instal·lacions d'adducció fins a les vàlvules d'alimentació de les xarxes arterials de cada municipi.  
2. Respecte de les infrastructures de sanejament i depuració d'aigües residuals.  
2.1. Les estacions depuradores i els emissaris submarins.  
2.2. Els col·lectors generals o interceptors, entenent per aquests les conduccions a què accedeixen els abocaments de les xarxes de clavegueram dels municipis a fi de transportar-los fins a les estacions depuradores i/o emissaris submarins en que es realitza el tractament conjunt.  
Norma 192. La gestió del sistema bàsic correspon a l?organisme que es constituesca amb aquesta finalitat. Aquesta funció recaurà en una autoritat única per al conjunt de l'Area Metropolitana amb caràcter personal o col·legiat.  
Aquest organisme es farà càrrec del manteniment i de la correcta explotació de les infrastructures del sistema bàsic, tant pel que fa al proveïment com al sanejament i a la depuració, i farà repercutir en els usuaris els costos generats proporcionalment al cabal subministrat, en el cas de proveïment, i al cabal abocat i/o la càrrega contaminant, en el cas del sanejament i depuració de les aigües residuals.  
Norma 193. Es considerarà xarxes complementàries i de caràcter, local el conjunt de la xarxa arterial de distribució i xarxa de clavegueram completes a cada municipi. Sobre això s'estableixen els criteris i recomanacions que s'hauran de tenir en compte en les decisions municipals que versen sobre el traçat i les característiques.  
Secció segona   
De la xarxa bàsica d'adducció d'aigua potable  
Norma 194. El criteri general amb què es defineixen les diferents alternatives per a l'esquema bàsic de proveïment a la comarca se centra en la substitució de les actuals fonts de recursos de procedència subterrània i qualitat inadequada per cabals de procedència superficial derivats dels rius Xúquer i Túria. Per a això s'incrementaran els cabals de concessió que s'ha de derivar de les aigües del Xúquer i/o Túria en la dotació necessària per a atendre les necessitats de la població. Es mantindran en explotació tots els subministraments d'aigua municipals, els quals quedaran integrats en cada xarxa local i estaran inserits en el registre públic d'aigües de l?organisme de conca i registrats en l?organisme gestor dels sistemes bàsics, al qual hauran de trametre els comunicats diaris d'explotació.  
Norma 195. El sistema de proveïment per a la comarca de l?Horta es, definirà a partir de la xarxa d'aigua potable per a ús domèstic i una altra xarxa per a reg urbà i usos industrials d'establiments diferenciats de la xarxa municipal o polígons industrials, les necessitats dels quals, pel que fa a la qualitat d'aigua, no siguen tan estrictes.  
Aquestes xarxes d'ús no domèstic s'alimentaran amb cabals de procedència subterrània.  
Norma 196. Les diferents opcions utilitzades es basaran en la configuració de la xarxa actual amb les ampliacions necessàries per a proveir les noves zones de demanda.,  
Norma 197. Els projectes d'ampliació del sistema bàsic recollits en la Norma 199 no comportaran el detriment global de les capacitats hidràuliques del sistema actual ni la reducció global de l?horitzó de la seua capacitat.  
Norma 198. La xarxa bàsica de proveïment d'aigua es constituirà mitjançant les conduccions i els elements auxiliars que transporten l'aigua en alta a les poblacions.  
El lliurament de l'aigua en alta a cada població s'efectuarà bé i mitjançant els mateixos dipòsits municipals, directament o auxiliats, o . bé per connexió o connexions directes a les xarxes de distribució, sempre que l'altura piezomètrica en el punt de connexió siga superior en 5 metres a la. cota del sobreeixidor del dipòsit propi o bé superior en 25 metres a la cota del terreny de la part més alta de la població.  
Norma 199. La xarxa bàsica de proveïment a l'Area es concretarà en l'ampliació i el desenvolupament de les dues plantes depuradores d'aigua potable de Picassent i Manises i els dipòsits, reguladors respectius, cinc conduccions principals, quatre dipòsits reguladors i cine ramals d'interconnexió entre les poblacions i conduccions principals bàsiques, el traçat general de les quals figuren en els plànols adjunts i que s'esmenten tot seguit.  
- Conducció número 1  
Des de la planta depuradora de Picassent fins al dipòsit general de la població de Picassent.  
Subministrament: Per a la població de Picassent.  
- Conducció número 2  
Des de la planta depuradora de Picassent fins a la canonada de 600 mm de diàmetre del marge dret del Llit Nou.  
Subministrament: Per a les poblacions d'Alcácer, Silla, Beniparrell, Albal, Catarroja, Massanassa, Alfafar, Benetússer i Sedaví.  
- Conducció número 3  
Interconnexió entre la canonada de 1.600 mm de diàmetre a Picanya i Paiporta fins a la conducció número 2. a Benetússer.  
Subministrament: Per a Picanya i Paiporta.  
- Conducció número 4  
Des de la canonada de 1.600 mm de diàmetre a Picanya, alimentació a Torrent, Alaquàs i Aldaia, fins a enllaçar amb la canonada de 1.100 mm de diàmetre en el camí de Sant Onofre.  
Subministrament: Per a les poblacions de Torrent, Alaquàs i Aldaia.  
- Conducció número 5  
Des de la planta depuradora de Manises, per les poblacions de l?Horta Nord fins a Puçol.  
Subministrament: Per a les poblacions de Moncada, Vinalesa, Alfara del Patriarca, Albalat dels Sorells, Massalfassar, Albuixec, Meliana, Foios, Rafelbunyol, Museros, Massamagrell, la Pobla de Farnals, el, Puig i Puçol.  
- Dipòsits reguladors  
Dipòsits reguladors en cap situats en les depuradores de Picassent i Manises.  
Un dipòsit ja existent al terme d'Albalat.  
Un dipòsit a l?oest de Rafelbunyol.  
Un dipòsit a l?oest de Puçol.  
Un dipòsit a l?oest de Moncada.  
- Ramals d'interconnexió  
Ramal número 1. Des del ramal de connexió al polígon industrial de la Fuente del Jarro, fins al dipòsit de Paterna.  
Ramal número 2. Des del dipòsit fins a les xarxes de Moncada i Alfara del Patriarca.  
Ramal número 3. Des del dipòsit fins a les xarxes d'Albalat, Foios, Vinalesa, Albuixec i Massalfassar.  
Ramal número 4. Des del dipòsit fins a les xarxes de Rafelbunyol, la Pobla de Farnals, el Puig, Massamagrell, i Museros,  
Ramal número 5. Des del dipòsit fins a la xarxa de Puçol.  
Complementàriament a l?execució dels diferents elements del sistema bàsic es preveuran i s'executaran els equips de regulació per mitjà de vàlvules i sistemes de transmissió i comandament que s'integraran en el centre de regulació del proveïment.  
Aquesta enumeració d'elements del sistema bàsic no exclou possibles ampliacions que es consideren necessàries per a completar el subministrament a tota la comarca.  
Secció tercera   
De les xarxes complementàries i locals   
de proveïment d'aigua  
Norma 200. En l?establiment de les xarxes de proveïment es tendirà a configuracions en forma de malla.  
Norma 201. Sobre la qualitat de les aigües destinades al consum domèstic s'haurà de complir la Reglamentació Tècnica Sanitària per al Proveïment i Control de Qualitat de les Aigües Potables de 1982, i també la Directiva del Consell de la CEE 801788/c: E.E. de. 15 de juliol de 1980 i següents.  
Norma 202. Per a les xarxes d'aigua destinades als regs de jardins, neteja de. vies i usos industrials que no exigesquen tractament de potabilitat, la qualitat d'aquesta es determinarà amb els requisits següents:   
1. Absència de matèries decantables, que puguen produir obstruccions en la xarxa.  
2. Limitació en substàncies tòxiques o d'índole no desitjable, que puguen perjudicar els arbres i les plantes ornamentals.  
Norma 203. La definició dels cabals que ha de transportar el sistema es realitzarà d'acord amb una definició detallada dels mòduls unitaris de demanda corresponents, associats als diferents usos.  
Les dotacions per als diferents usos hauran de ser les següents:  
1. Domèstics: 150 1/hab/dia   
2. Domèstics i complementaris: 250 1/hab./dia   
3. Hotels: 190-380 1/ocupant/dia.  
4. Centres docents:  
4. 1. Sense internat: 40 1/alumne/dia   
4.2. Amb internat: 280 1/alumne/dia   
5. Hospitals: 400-700 1/llit/dia   
6. Oficines: 25-40 1/ocupant/dia,   
7. Comerç: 15-25 1/ocupant/dia   
8. Espectacles públics: 5-15 1/plaça/dia  
Les dotacions per a usos industrials segons els sectors a què es destinen hauran de ser les següents:  
1. Alimentació Q= 204'1 + 28'7 N + K 609  
2. Tèxtil Q= 13'85 + 11'43 N + K 32'4  
3. Calçat Q= 21'85 + 11'26 N + K 174'4  
4. Fusta Q= 215'1 + 87'39 N + K 273'5  
5. Mobles Q= 21'68 + 2'18 N + K 45'14  
6. Paper Q= 0 + 154'1 N + K 1.915'15  
7. Arts Gràfiques Q= 119'64 + 37'31 N + K 262'66  
8. Ceràmica Q= 200'03 + 32'38 N + K 395'3  
9. Metal·lúrgia Q= 124'6 + 86'94N + K 531'74  
10. Trans. metalls Q= 587'64 + 48'54 N + K 1.797'62  
1l. Maquinària Q= 315'40 + 22'9 N + K 1.060'75  
12. Construcció Q= 45'92 + 34'18 N + K 189'28  
On Q= Cabal anual (M3)  
N= Nombre d'empleats  
K= Es una constant que introdueix l'aleatorietat, que varia linealment entre 1'96 quan només hi ha una empresa i 0'694. quan, hi ha més de 30, en la mateixa conca parcial.  
La dotació que s'ha d'afegir al consum diari per a la neteja de vials i clavegueram: és de 3/1 hab./dia  
Reg de jardins 6-9 1/m2/dia  
Norma 204. Per a qualsevol dimensionament es prendrà com a any d'horitzó, el que en cada cas recullen les normes provisionals de la Direcció General d'Obres Públiques per al projecte de proveïment d'aigua i sanejament.  
Norma 205. En el cas de no tenir base de dades es recomana establir la previsió de dotació d'una taxa anual de creixement acumulatiu de 1'5% anual sense ultrapassar, tret d'una justificació fonamentada, una taxa màxima de 350 1/hab./dia.  
Norma 206. Pel que fa a usos industrials, és aconsellable, com a mínim per als sectors amb una major incidència en els volums de l'afluent total, un contrast dins de cada sector entre establiments amb diferents anys d'implantació.  
Norma 207. La xarxa o xarxes de distribució s'hauran de plantejar de tal manera que siguen capaces de conduir els cabals punta més desfavorables, en les condicions respectives. En situació d'emergència, la pressió no haurà de descendir per davall dels 5 metres de columna d'aigua, per damunt del paviment de les calçades.  
Per al càlcul i projecte d'aquestes xarxes es tindran en compte les normes per a la redacció de projectes de proveïment d'aigua, de la Direcció General d'Obres Hidràuliques del MOPU: Les Normes Tecnològiques de la Direcció General d'Arquitectura del MOPU i les que en el futur puguen redactar-se.  
Per al càlcul de canonades s'aplicaran:  
La Norma ISO 160 per a canonada de fibrociment.  
La Norma ISO 2.531 per a canonada de fosa, i el plec de prescripcions tècniques per a canonades de proveïment d'aigua, del MOPU.  
Norma 208. El volum dels dipòsits ha de limitar-se superiorment a fi de garantir una ràpida renovació de l'aigua. El volum total d'un dipòsit no ha de passar del que correspon a un consum de 48 hores, llevat que es dispose d'un sistema complementari de cloració i el mínim s'ajuste:  
1. Que el subministrament de les puntes de consum quede garantit, de manera que en condicions normals de funcionament de les instal·lacions de producció o adducció d'aigua, puga emmagatzemar l?excés de consum durant les hores punta sobre el cabal mitjà del proveïment.  
2. Que es dispose sempre d'una reserva per a emergències de tal manera que siga necessària una intervenció personal per a la seua utilització.  
3. Que es tendesca a disposar d'una capacitat total mínima de dipòsits reguladors tant del sistema bàsic com de les xarxes locals, que estiga compresa entre el 50 i el 75% del consum diari mitjà del proveïment.  
Els dipòsits de regulació de cada xarxa local que hi haja actualment i que puguen ser utilitzats en el sistema integrat de proveïment segons el parer de l?organisme gestor del sistema bàsic els haurà de conservar en explotació l?organisme gestor de cada xarxa local.  
Norma 209. Les canonades hauran de ser subterrànies, separades de la línia de façana un mínim d'un metre i mig. La profunditat mínima haurà de ser d'un metre. Tanmateix, podrà ser menor si es protegeixen convenientment per a evitar el trencament de les canonades, i en qualsevol cas, hauran de quedar necessàriament per damunt dels conductes de sanejament i per davall dels de l?electricitat, telèfon i gas. Es recomana també que les conduccions no se situen en el mateix pla vertical que la resta de xarxes del servei esmentades, i amb aquesta finalitat s'ha de tendir que les separacions, tant en planta com en alçat, superen els 50 cm.  
Tant les preses com les instal·lacions interiors dels edificis compliran les normes bàsiques de l?Ordre del Ministeri d?Indústria, de 9 de desembre de 1975, publicada en el Butlletí Oficial de l?Estat el 13 de gener de 1976.  
Norma 210. En aquesta Norma es recullen una sèrie de condicions mínimes o paràmetres de gestió de les xarxes locals que hauran de complir els municipis proveïts des del sistema bàsic a fi d'establir una normalització i definició de responsabilitats entre la institució titular del sistema bàsic i els ajuntaments titulars de cada xarxa local.  
Aquests paràmetres de gestió són els següents.  
1. Rendiment de la xarxa local de distribució definit com la relació entre el volum enregistrat pels comptadors dels abonats i el volum lliurat a cada xarxa en, el mateix període de temps. Es considera un rendiment mínim del 70% a l?horitzó de 1992 per a totes, les xarxes locals de l'Area Metropolitana de l'Horta.  
2. Les condicions nominals d'altura de pressió d'alimentació de les xarxes locals des del sistema bàsic les recull la Norma 224 d'aquestes Normes.  
3. Actualització dels plànols de les xarxes locals de distribució amb un inventari dels elements i de les característiques, el traçat i l'antiguitat.  
4. Tendència a la gestió de l?enregistrament del consum dels abonats mitjançant els comptadors generals o divisionaris. El període de verificació del parc de comptadors haurà de ser inferior a 20 anys.  
5. Implantació de plans de detecció i reparació de fuites i auditoris de la xarxa, i també de programes de renovació d'aquesta.  
6. Implantació dels serveis de reparació permanents, i també estocs mínims de materials que garantesquen la màxima diligència en la reparació de les avaries.  
7. Informes periòdics a l?organisme gestor del sistema bàsic dels comunicats diaris d'explotació dels elements de producció i/o regulació que s'integren en les xarxes locals per a l?explotació.  
8. Compliment de tota la normativa legal vigent en cada moment.  
L'incompliment per un municipi de les condicions mínimes necessàries pot condicionar que la institució titular del sistema bàsic considere procedent l'aplicació d'un recàrrec en els cànons o tarifes generals del proveïment metropolità.  
Secció quarta   
De la xarxa bàsica en el sistema de recollida, transport   
i depuració d'aigües residuals  
Norma 211. A fi d'assegurar una explotació eficaç dels sistemes de sanejament i depuració d'aigües residuals i també considerar àrees de dimensió mínima per a aplicar les economies d'escala, es divideix l'Area Metropolitana en una sèrie de zones a les quals s'ha d'aplicar un tractament unitari. Aquestes zones d'actuació són les següents:  
Zona A. Al nord del nou llit del Túria i amb tractament a l?estació depuradora de Pinedo (València, Mislata, Burjassot).  
Zona B. Aldaia, Alaquàs, Quart de Poblet, Xirivella, Manises.  
Zona C. Alfara del Patriarca, Godella, Moncada, Rocafort.  
Zona D. Alboraya, Tavernes Blanques.  
Zona E. Albalat dels Sorells, Almàssera, Bonrepòs i Mirambell, Foios, Meliana i Vinalesa.  
Zona F. La Pobla de Farnals, Massalfassar, Massamagrell, Albuixec, Museros, Emperador, Rafelbunyol, Puçol i el Puig.  
Zona G. Paterna.  
Zona H. Zona de recollida del col·lector oest amb tractament en l?estació depuradora de Pinedo: Picassent, Alcácer, Beniparrell, Silla, Albal, Catarroja, Massanassa, Picanya, Paiporta, Alfafar, Lugar Nuevo de la Corona, Sedaví, Benetússer, i els llogarets de València: L'Oliveral, Castellar, el Forn d'Alcedo i la Torre.  
Zona I. Zona d'influència de l?estació depuradora de Torrent.  
Quan es despleguen els projectes de col·lectors i estacions depuradores d'aquestes agrupacions pot modificar-se'n la composició per raons tècniques i/o econòmiques. En els plànols que s'adjunten figura la disposició dels sistemes projectats en l'actualitat.  
Norma 212. L'organisme gestor del sistema bàsic dictarà les normes d'abocament que s'han de complir per a connectar els sistemes de clavegueran amb els col·lectors generals. En la secció desena s'inclouen de manera indicativa els límits màxims dels paràmetres més significatius.  
Aquestes normes preveuran entre d'altres aspectes i amb una importància especial els següents:  
1. Les especificacions relatives a la qualitat d'aigua residual de manera que no s'alteren els materials dels col·lectors, emissaris i plantes depuradores.  
2. El repartiment ponderat d'acord amb el volum i la contaminació generada entre els diferents abocaments de les càrregues econòmiques que siguen aplicables de la legislació vigent.  
A aquestes normes o instruccions d'abocament s'adaptaran les ordenances municipals d'abocament que regulen les condicions en què aquest s'ha de realitzar a les xarxes de clavegueram.  
El compliment d'aquestes normes d'abocament exigirà el tractament en origen abans de l'abocament a les xarxes públiques (municipals o del sistema bàsic).  
Norma 213. Les agrupacions de municipis titulars dabocament segons les zones definides en el sistema bàsic quedaran inscrites en el registre corresponent de l?organisme de conca.  
Norma 214. Les indústries aïllades, polígons industrials o d'altres concentracions susceptibles de provocar abocaments diferents del municipal podran accedir als sistemes bàsics en les condicions definides en la Norma 212.  
Norma 215. L'organisme gestor del sistema bàsic podrà establir sistemes independents del sistema bàsic per al tractament conjunt de les aigües residuals de caràcter tòxic que es produesquen en l'Area Metropolitana.  
Secció cinquena   
De les xarxes complementàries i locals   
de les xarxes de sanejament  
Norma 216: Es tendir a la implantació de xarxes de sanejament de caràcter separatiu, condicionada l'evacuació de les aigües fluvials a llit públic, en els casos següents:  
1. Zones en què, per l?extensió superficial de la conca de vessament són de preveure elevats cabals d'aigües pluvials en relació amb els cabals previsibles generats pels diferents usos urbans.  
2. Arees, industrials de caràcter extensiu on l'estructura dels sectors implantats necessiten la utilització d'espais amplis per a l'emmagatzematge i maneig de matèries primeres i que coincideixen amb els valors reduïts en els mòduls unitaris de demanda d'aigua per unitat de producte.  
3 . Arees urbanes de caràcter extensiu amb un baix coeficient volumètric, amb uns nivells elevat; pel que fa a dotacions d'espais lliures.  
4. Arees urbanes de caràcter semiextensiu dotades en l'actualitat de xarxes d'implantació recents, amb un valor de dimensionament insuficient per a la recollida d'aigües pluvials. En aquests casos s'haurà de tendir a establir una compartimentació de l?àrea en sectors, amb un funcionament hidràulic independent quant a la recollida i transport dels afluents d'aigües pluvials, amb una interconnexió parcial amb la xarxa d'aigües residuals en els trams finals de col·lectors que tinguen un dimensionament més adequat o que admeten la possibilitat de doblar conduccions.  
5. En general, en tots aquells casos en els quals la relació entre cabals pluvials/cabals residuals condicionen la necessitat de dotar la xarxa d'àmplies seccions la utilitat de les quals queda restringida a períodes temporals concrets i que condicionen de manera injustificada la implantació de costos d'explotació, tant de la xarxa de transport com de les estacions de depuració.  
Norma 217. El traçat de les xarxes s'ha de produir necessàriament per espais de caràcter públic. L'eventual traçat per terrenys privats ha de quedar subjecte, en qualsevol cas, a la fixació de les servituds escaients que permeten l'observació periòdica i el manteniment necessari de les xarxes. Quan discórreguen pels carrers de més de 25 metres se'n preveurà el desdoblament.  
Norma 218. La velocitat dels cabals que circulen no serà inferior a 0'6 m/seg. per al cabal mínim, fins i tot incrementat aquest valor fins a 0'9 m/seg. o superiors, per al cas que es prevegen càrregues d'afluents industrials apreciables, ni excedir de 4 ni/seg.  
Norma 219. En les zones en què els afluents industrials siguen dominants, s'ha d'extremar, la protecció dels conductes. Es justificarà en els projectes les mesures de protecció adoptades per al compliment de les instruccions i normes d'abocament de caràcter municipal o metropolità.  
Norma 220. En les conduccions d'aigües pluvials en els sistemes separatius es recomana disposar les canonades de manera que es garantesquen unes velocitats mínimes de 0'9 m/seg.  
Norma 221. En qualsevol cas s'aplicarà en la realització de subministraments, en l?explotació de serveis, en l?execució de les obres i en la col·locació de canonades, unions i la resta de peces especials necessàries per a la implantació de les conduccions de sanejament, el plec de prescripcions tècniques general per a canonades de sanejament de poblacions vigent.  
Secció sisena   
Dels condicionants físics i topogràfics  
Norma 222. S'ha de tendir a garantir el funcionament hidràulic per gravetat en els diferents conductes, llevat que els pendents disponibles no permeten velocitats adequades.  
Norma 223. Si el pendent del carrer fóra superior al de la claveguera s'haurà d'analitzar adequadament el conjunt de la xarxa, s'augmentarà el cabal permanent de les conduccions, es formaran pendents aigües avall i es modificarà el traçat o es disminuirà la profunditat d'implantació.  
Norma 224. Si no es compliren els límits inferiors anteriorment esmentats amb aigües permanents mínimes, excepcionalment i només per a afluents poc agressius, es podria acceptar el compliment amb. aigües permanents mitjanes.  
Norma 225. En les zones on hi haja edificis en què una o diverses plantes queden per davall del nivell del carrer, s'haurà d'adoptar un sistema especial de recollida de les aigües d'aquestes plantes, bé en el vial inferior, si n'hi haguera, bé pel sistema d'elevació.  
Norma 226  
1. En els casos de pendents reduïts en els trams inicials de xarxes, cal incorporar cambres de descàrrega que garantesquen els cabals autonetejadors necessaris per a cada secció.  
2. Els pous d'enregistrament es disposaran en general en totes les unions entre conductes, canvis d'orientació o singularitats de la xarxa, i en alineacions rectes a una distància inferior de 50 m en conductes visitables i de 30 m en els no visitables.  
Norma 227. Si les diferències de nivell entre trams contigus són elevats, s'aconsella el disseny de ràpids amb el, perfil adequat per a garantir l'amortiment de l'energia.  
Secció setena De les condicions de la demanda  
Norma 228. Llevat d'una justificació en contra, el cabal d'aigua residual es considerarà igual al de proveïment. Si l?ús és estrictament domèstic es considerarà menor si una part d'aquest es dedica al reg, i major si hi ha sistemes d'autoproveïment l'aigua residual dels quals es puga abocar al clavegueram.  
Norma 229. En les xarxes unitàries, els cabals de càlcul en general seran els que resulten de l?estimació d'aigües pluvials en cada conca parcial delimitada, tret que aquestes siguen inferiors als cabals de punta d'aigües residuals.  
Norma 230. En les aigües separatives, la xarxa d'aigües negres es dimensionarà d'acord amb el cabal de descàrrega i es considera el de les aigües domèstiques idèntic al de proveïment, mentre que el cabal de les aigües residuals industrials es justificarà mitjançant un estudi detallat dels cabals punta i la qualitat de les aigües.  
Norma 231. Els cabals d'aigües pluvials s'han de determinar mitjançant procediments contrastats. Es recomana l?aplicació del mètode de l?embassament lineal sobre sèries pluviogràfiques amb informació sobre la quantia i la durada de les precipitacions reals.  
Norma 232. Tant per a la determinació de períodes de recurrència, com per a altres aspectes de disseny, poden ser útils els criteris de la instrucció tècnica francesa sobre les xarxes de sanejament urbà.  
Secció vuitena   
Dels criteris de tractament d'aigües residuals  
Norma 233. Com a paràmetres representatius d'aigua residual acceptats de manera generalitzada es prendran:  
- DB05: Demanda bioquímica d'oxigen als 5 dies a 20 graus centígrads.  
- Sòlids suspesos.  
- Capacitat d'eliminació de fosfats i nitrats d'afluents depurats.  
- Els altres que caracteritzen la contaminació d'abocaments puntuals significatius (indústries, granges, aglomeracions, etc.)  
Secció novena   
Dels condicionants per a la localització d'instal·lacions   
de tractaments i depuració d'aigües residuals  
Norma 234. La determinació de l'emplaçament de les estacions depuradores ha de respondre a la consideració dels criteris següents:  
1. Punt de recollida i concentració de les aigües residuals.  
2. Punt d'abocament de les aigües una vegada depurades.  
3. Terrenys disponibles i preus.  
4. Qualificació urbanística dels sòls en les diferents alternatives.  
5. Possibilitat de comunicació i xarxes d'accés per al tractament i eliminació de fangs.  
6. Consideracions ambientals que en cas necessari es justificaran mitjançant l?estudi d'impacte com urbanitzables en desenvolupament del planejament.  
Secció desena   
De les consideracions sobre la reglamentació d'ús,   
explotació i manteniment dels sistemes de sanejament  
Norma 235. Les ordenances d'abocament a la xarxa regularan, a més de les condicions general especificades en la secció quarta, les següents:  
1. Les característiques per a l?execució de preses i connexió a la xarxa.  
2. Els cabals màxims, mitjans i mínims per als quals han de dimensionar les preses.  
3. Les característiques límits tolerables en l'abocament per a cadascun dels paràmetres característics de les incidències no desitjables de la xarxa.  
Norma 236. S'han de prohibir totes les substàncies que per si mateixes o per reacció amb d'altres puguen crear mescles explosives, inflamables amb l'aire i atmosferes perilloses que dificulten la tasca del personal encarregat de la neteja i conservació.  
Norma 237. De manera indicativa, i encara que açò no exclou la definició específica dels abocaments admissibles segons les característiques de cada sistema de tractament, s'estableix la reglamentació següent fent la diferència entre els usuaris industrials importants (UII), considerats com a tals aquells el cabal dels quals passa de 500 m3/dia o l'1% de la capacitat de l?estació depuradora i els usuaris en general (U):  
 Ull U  
Sòlids ràpidament sedimentables 10 mg./1. 15 mg/l.  
T (ºC) 40 40  
Ph 6-11 5'5-11  
Greixos 150 mg./l. 250 mg./l.  
Cianurs lliures 4 mg./l. 2 mg./l.  
Cianurs (en CN-) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Diòxid de sofre (S02) 115 mg./l. 20 mg./l.  
Fenols totals (C6 H5 OH) 2 mg/l. 5 mg./l.  
Formaldehid (HCHO) 15 mg./l. 10 mg./l.  
Sulfats (en S04) 1.000 mg./l. 1.500 mg./l.  
Sulfurs (en S=) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Sulfurs lliures 0'3 mg./l. 0'5 mg./l.  
Alumini (Al) 20 mg./l. 30 mg./l.  
Arsènic (As) 1 mg./l. 2 mg./l.  
Bari (Ba) 10 mg./l. 20 mg./l.  
Bor (B) 3 mg./l. 4 mg./l.  
Cadmi (Cd) 0'5 mg./l. 1 mg./l.  
Coure (Cu) 3 mg./l, 6 mg./l.  
Crom Hexavalent (Cr) 0'5 mg./l. 1 mg./l.  
Crom total (Cr) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Zinc, (Zn) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Estany (Sn) 2 mg./l. 4 mg./l.  
Ferro (Fe) 1 mg./l. 2 mg./l'  
Manganés (Mn) 2 mg./l. 4 mg./l.  
Mercuri (Hg) o' 1 mg./l. 0'2 mg./l.  
Níquel (Ni)., 5 mg./l. 10 mg./l.  
Plom (Pb) 1 mg./l. 2 mg./l.  
Seleni (Se) 1 2 mg./I.  
CAPITOL VII   
De les infrastructures energètiques  
Secció primera   
De la xarxa d'energia elèctrica  
Norma 238. Tant en les noves instal·lacions com en les que hi ha ara es complirà el que disposen els reglaments d'Alta i Baixà Tensió i, sobre les condicions tècniques i garanties de seguretat en centrals elèctriques, subestacions i centres de transformació.  
Norma 239. El projecte de noves instal·lacions tindrà com a objectiu primordial assegurar un servei continu i adequat per a les càrregues presents i futures. Es tindran en compte els criteris tècnics, econòmics i urbanístics.  
Norma 240. Els criteris en què s'han de basar els projectes d'instal·lacions han de ser els següents:  
1. Es, considerarà com un tot únic el sistema de transport, el sistema de transport en alta tensió, els transformadors d'alta tensió a mitjana tensió i el conjunt de xarxes de mitjana tensió (cables, línies, arees, transformadors, etc.).  
2. S'han d'utilitzar al màxim els elements que hi ha del sistema que es troben en condicions tècniques acceptables i que no hagen estat totalment amortitzats. La substitució per uns altres nous de major rendiment o eficiència només serà aconsellable per exigències de servei.  
3. El sistema s'ampliarà a poc a poc, sense salts bruscos. Se seguirà el més a prop possible el creixement de les càrregues i es podrà utilitzar la capacitat de sobrecàrrega d'alguns elements durant curts períodes de temps a fi de reduir temporalment les inversions econòmiques i de sòl.  
4. Les ampliacions de les instal·lacions es realitzaran de manera normalitzada, modular i progressiva, amb els canvis mínims en les instal·lacions que hi ha. Les ampliacions s'ajustaran sempre als augments previstos de la demanda.  
5. Les noves estacions i subestacions transformadores han de situar-se en les zones de major densitat de consum. Se les emplaçarà el més. a prop possible del centre de gravetat de les carregues.  
6. En el cas de càrregues puntuals molt fortes es permetran tractaments especials per a la xarxa d'alta tensió perquè puga atendre aquests subministraments.  
7. L'origen de qualsevol estudi es basarà en una topologia de la, xarxa que no done lloc a pèrdues d'energia anuals excessives i es tractarà de carregar a cada element del sistema amb la càrrega mitjana òptima des d'un punt de vista econòmic.  
8. En el sol urbà i urbanitzable es tendirà que totes les xarxes i . instal·lacions siguen subterrànies.  
9. En sòl no urbanitzable, les línies d'alta tensió s'instal·laran de manera que es protegesca el medi ambient. S'aplicaran mesures correctores sobre les zones d'interés específic per a evitar-ne la degradació.  
10. Es tindrà capacitat per a subministrar les càrregues en el moment de màxima demanda, a través de la comprovació que no se sobrepassen les capacitats normals dels elements de la xarxa de transport (línies i subestacions),  
11. Es tindrà la possibilitat de regular la tensió en tots els punts importants del sistema, d'acord amb uns límits reglamentaris o normals.  
12. El sistema tindrà capacitat per a poder suportar pertorbacions o variacions previsibles en el seu estat normal.  
13. Es garantirà la seguretat o continuïtat del servei, que representa un factor important de la qualitat del subministrament elèctric.  
Secció segona   
De la reserva de sòl  
Norma 241. Sense perjudici dels aspectes generals de disseny i dels criteris utilitzats en la planificació que s'han exposat anteriorment, es preveurà una reserva de sol per al desenvolupament de la infrastructura elèctrica.  
Norma 242. Sense perjudici dels condicionaments reflectits en els distints reglaments referents a les distàncies mínimes a instal·lacions elèctriques, com a orientació, es presenten tot seguit les reserves necessàries de sòl per a les instal·lacions elèctriques d'alta tensió:  
1. El dimensionament dels corredors per a les línies d'alta tensió serà funció principalment del nivell de tensió, tipus de suports, nombre de circuits que suporten i longitud mitjana del buit. L'amplària del corredor la determinarà, per tant, cada projecte específic.  
2. Dimensionament de corredors:  
Kv Circuits Carrer reserva  
380 1 simple 50 m.  
 1 doble 60 m.  
 2 dobles 90 m.  
220 1 simple 40 m.  
 1 doble 40 m.  
 2 dobles 60 m.  
132 1 simple 30 m.  
 1 doble 30 m.  
 2 dobles 40 m.  
66 1 simple 20 m.  
 1 doble 20 m.  
 2 dobles 30 m.  
3. El dimensionament de les subestacions de transformació d'alta tensió dependrà de la tensió i funció encomanada a aquesta, tenint en compte, a més de l'ocupació addicional d'entrades i d'eixides de línies en l'entorn, les possibilitats d'ampliació.   
4. Superfícies d'ocupació com a orientació:  
 Tensió Superfícies  
 Mínima Màxima  
 400 Kv. 4 Ha. 15 Ha.  
 220 Kv. 2 Ha. 7 Ha.  
 132 Kv. 0'6 Ha. 2 Ha.  
 66 Kv. 0'3 Ha. 1 Ha.  
Secció tercera   
De l'estalvi energètic en el transport  
Norma 243. Les mesures per a la reducció del nombre i/o longitud dels desplaçaments, són les següents:  
1. Reducció o eliminació dels desequilibris població/treball.  
S'afavorirà la proximitat entre el lloc de treball i la residència.  
2. Dotació d'equipaments i serveis que permeten l'autosuficiència zonal i donen lloc a un major percentatge de viatges a peu.  
3. Millores dels sistemes de comunicacions que permeten la transmissió de la informació sense la necessitat dels desplaçaments de persones.  
4. Estudi acurat de la densitat adequada. Tipologia de l'edificació i urbanització. Estudi de la morfologia urbana i concretament de la trama viària.  
Norma 244. Les mesures per a afavorir la transferència modal cap a sistemes amb un millor rendiment energètic, són les següents:  
1. Potenciar el transport col·lectiu com a principi general.  
2. Augmentar el grau de rendibilitat del transport privat, amb una major ocupació dels vehicles, quan no hi haja cap alternativa en el transport públic.  
3. Crear itineraris diferenciats per al transport no motoritzat.  
4. Millorar la xarxa de vianants.  
5. Totes les altres que siguen procedents.  
Secció quarta   
De l?estalvi energètic en l?habitatge  
Norma 245  
1. S'hauran d'aplicar a través de normes urbanístiques, ordenances d'edificació, ordenances municipals, coherents amb una política i d'estalvi energètic, les mesures següents:  
1.1. L'aïllament tèrmic amb l?exterior dels edificis.  
1.2 Utilitzar l'energia solar per a l'aigua calenta i calefacció. La qual cosa implicarà:  
1.1.2. Aprofitament de les terrasses, com a espai de captació d'energia solar, afavorint la construcció de cobertes planes o de pendent mínim, quan no afecten les característiques arquitectòniques o mediambientals dels nuclis urbans.  
1.2.2. Previsió per a la instal·lació de tancs per a emmagatzemar energia.  
1.3. Promoció d'instal·lació de comptadors d'aigua calenta en cada habitatge.  
1.4. Reducció al mínim de la pèrdua d'energia en xarxes de distribució.  
2. Els ajuntaments tindran en compte l?estalvi energètic que deriva de l?edificació, quan les alçades màximes oscil·len entre 4 i 6 plantes.  
Secció cinquena   
De l?estalvi energètic en la indústria  
Norma 246. Les activitats industrials tendiran a l'estalvi energètic si s'apliquen les mesures següents:  
1. Aprofitament de l?energia residual.  
2. Aïllament tèrmic dels equips.  
3. Reducció de pèrdues en xarxes de distribució.  
4. Foment d'energies alternatives.  
Secció sisena   
De la diversificació i fonts energètiques alternatives  
Norma 247. S'haurà de potenciar l?ús d'energies alternatives diferents de l'elèctrica, per a contrarestar l?excessiva especialització actual.  
Els PG o NS concretaran les condicions d'aquesta potenciació.  
Norma. 248. Es fomentarà al màxim la utilització de gas canalitzat per a usos domèstics (calefacció i aigua calenta) completant i adequant la infrastructura necessària per a rebre i distribuir el gas natural procedent del gasoducte.  
Norma 249. Es limitarà al màxim la utilització del fuel-oil a causa' de l'alt grau de contaminació. Es mantindran les prohibicions que hi ha.  
Norma 250  
1. Es promourà l?ús del carbó en el sector industrial sempre que la qualitat i les mesures tècniques garantesquen la limitació del seu impacte ambiental.  
2. Es tindrà en compte que la major dificultat que hi ha per a adoptar aquestes mesures en instal·lacions domèstiques, el fa no aconsellable per a usar-lo en la calefacció.  
Norma 251. Els plans urbanístics i les ordenances d'edificació facilitaran l'aprofitament actiu i passiu de l?energia solar.  
Norma 252. A través del planejament es fomentarà la construcció de plantes de tractament de residus urbans i industrials amb recuperació. S'establiran les reserves de sol necessàries a fi d'afavorir-ne l'aprofitament.  
Secció setena   
De l?impacte sobre el medi ambient  
Norma 253. Com a mesures per a corregir o minimitzar els impactes sobre el medi ambient, derivats de les activitats consumidores d'energia, els ajuntaments tindran en compte els estudis, projectes i informes que determinen:  
1. La inclusió en el planejament dels estudis de la capacitat de càrrega del medi atmosfèric perquè es tinga en compte en les determinacions d'ordenació i limitacions d'ús a causa de l'emissió de substàncies contaminants a l'atmosfera.  
2. La previsió entre zones residencials i industrials que ho necessiten, de zones de protecció ambiental, constituïdes pel tipus d'arbrat i més idoni des del punt de vista d'absorció de substàncies contaminants.  
3. La justificació de la disposició del conjunt urbà i de la trama viària principal segons les orientacions preferents d'acord amb les directrius dels vents dominants.  
4. La potenciació mitjançant el planejament de totes les determinacions que contribuesquen a la disminució de les necessitats de transport motoritzat (reequilibri, equipament local, prioritat al transport públic, normes de circulació, etc.).  
5. La previsió i potenciació de l?ús d'energies alternatives netes en noves actuacions, especialment per a utilitzacions domèstiques.  
6. La limitació d'ús del sòl no urbanitzable per a implantar activitats que produesquen impacte ambiental, quan el seu caràcter aïllat no evite l'afectació als nuclis urbans.  
CAPITOL VIII   
Dels equipaments  
Secció primera   
Normes generals  
Norma 254. Són objectius d'aquestes Normes:  
1. Reequilibrar el territori metropolità lent possible i potenciant la implantació descentralitzada dels equipaments, fonamentalment respecte de la ciutat central. Cal fer-los més accessibles i, així, proporcionar un millor servei a la població en general.  
2. Assegurar que les característiques intrínseques municipals, fonamentalment la dimensió poblacional i la dimensió i estructura territorials del terme, no siguen causa de la discriminació social.  
3. Fer rendible les inversions públiques afavorint la creació d'equipaments al servei d'àmbits supramunicipals que no es justificarien de manera individual.  
4. Reconèixer els costos exògens que suporten alguns municipis per superar l?àmbit de servei o d'influència dels equipaments públics d'àmbit estrictament municipal.  
5. Orientar la localització dels equipaments en emplaçaments òptims adequats a la seua funció i dotats de la necessària accessibilitat respecte del territori al qual donen servei.  
6. Fer coincidir les polítiques sectorials i, en general, les actuacions públiques en aquesta matèria, amb les previsions del planejament municipal.  
7. Adoptar mesures de precaució per a la reserva de sòl amb unes característiques òptimes per a la destinació a equipaments a escala d'àrea metropolitana o subàrees funcionals.  
8. Indicar a les administracions públiques les zones més adequades per a la ubicació d'equipaments i mobiliari.  
Norma 255. Les dimensions i l'emplaçament dels equipaments es determinarà, prioritàriament, d'acord amb l'estructura territorial dels assentaments residencials de l'Area Metropolitana, tenint en compte el llindar poblacional òptim de prestació de servei, la rendibilitat, i amb criteris de descentralització, d'acord amb la seua funció i naturalesa.  
Norma 256. Com a març de referència per al reequilibri d'equipaments de l'Area Metropolitana, tenint en compte l?estructura territorial, es determinen les subàrees funcionals següents:  
1. Subàrea nord. Municipis situats en els eixos de la carretera N-340 i del ferrocarril de via estreta de València a Rafelbunyol: Albalat dels Sorells, Alboraya, Albuixech, Almàssera, Bonrepòs i Mirambell, Emperador, Foios, Massalfassar, Massamagrell, Meliana, Museros, la Pobla de Farnals, Pujol, el Puig, Rafelbunyol, Tavernes Blanques i Vinalesa.  
2. Subàrea nord-oest. Dividida, alhora, en dues zones:  
2.1. Nord-oest 1, Municipis situats en els eixos de la carretera de Moncada i FGV de València a Bétera: Alfara del Patriarca, Burjassot, Godella, Moncada i Rocafort.  
2.2. Nord-oest 2. Paterna  
3. Subàrea oest 1. Municipis situats en l?eix de la carretera antiga de València a Madrid i de la comarcal de Quart a Domeño: Mislata, Quart de Poblet i Manises.  
4. Subàrea oest 2. Alaquàs, Aldaia i Xirivella.  
5. Subàrea oest 3. Picanya, Paiporta i Torrent.  
6. Subàrea sud. Municipis situats en els eixos de les carreteres V-302 i N-340: Albal, Alcácer, Alfafar, Benetússer, Beniparrell, Catarroja, Lugar Nuevo de la Corona, Massanassa, Picassent, Sedaví i Silla.  
7. Subàrea centre. València.  
Les subàrees funcionals s'han descrit considerant el nucli de població principal del municipi; per tant, s'han d'entendre matisades per les segregacions que certes barreres urbanístiques naturals o artificials produeixen en els respectius territoris municipals i que, per a certs equipaments, adquireixen una gran rellevància.  
La definició de les subàrees funcionals esmentades no impossibilita la coordinació entre municipis que pertanyen a diferents subàrees i d'aquestes entre si, quan se'n justifique la conveniència, a fi d'aconseguir els objectius fixats en la Norma 254.  
Norma 257. Sense perjudici del que disposa la Norma anterior, la integració excepcional d'algun municipi o nucli urbà en subàrees funcionals alienes a les que li corresponen, quedarà justificada quan es donen les circumstàncies següents:  
1. Quan el compliment d'algun dels objectius d'aquestes Normes exigesca la coordinació entre municipis de distintes subàrees.  
2. Quan nuclis residencials separats de centres urbans tradicionals del municipi a què pertanyen es troben conurbats amb uns altres municipis i s'integren en la subàrea a què aquest últim pertany.  
3. Quan els nuclis residencials separats de centres tradicionals o aïllats dels d'altres municipis tinguen millors condicions d'accessibilitat respecte d'una altra subàrea funcional diferent de la que abasta el municipi a què pertanyen.  
Norma 258. Les delimitacions de les seccions censals en els municipis s'efectuaran de manera que permeten la quantificació de la població que correspon als diferents nuclis urbans.  
Norma 259. La coordinació municipal, per a establir en els plans generals la reserva de sòl necessària per a equipaments públics al servei de més d'un municipi, es determina, en general, com a obligatòria o necessària en els supòsits següents:  
1. Municipis que, malgrat ser diferents, tenen nuclis urbans conurbats.  
2. Municipis la dimensió poblacional dels quals és inferior al llindar mínim que justifique l'autonomia en algun tipus i/o nivell d'equipament.  
3. Municipis amb nuclis urbans disjunts, la dimensió poblacional respectiva dels quals és inferior al llindar mínim que justifique l'autonomia del nucli en algun tipus i/o nivell d'equipament, i que presente una accessibilitat superior a d'altres nuclis urbans de distint municipi, bé per distància, bé per l'existència de barreres urbanístiques.  
4. Municipis amb nuclis urbans amb mancança o dèficit d'algun tipus d'equipament, impossible de cobrir en el mateix terme per raons funcionals, legals, o per ocupació total del sòl.  
- Norma 260. Els nuclis urbans residencials, limitats per barreres urbanístiques o límits administratius que n'impedesquen l?expansió, s'ordenaran segons el criteri següent:  
Quan hi haja dèficit d'equipaments, els sòls lliures d'edificació es destinaran prioritàriament a la implantació dels equipaments que siguen necessaris per a la població potencial de l?edificació residencial existent o prevista.  
Norma 261. Quan concórreguen els supòsits a què fa referència la Norma 259, l'ajuntament interessat en la implantació d'equipaments al seu servei sobre un sòl que pertany a un altre terme municipal haurà de sol·licitar d'aquest la classificació de sòl amb aquesta finalitat. Si en el termini de 30 dies la corporació no contesta o no hi ha avinença, l'ajuntament elevarà la sol·licitud al Consell Metropolità de l'Horta que, una vegada escolte les parts afectades, emetrà un informe i sobre l'expedient en el termini màxim de tres mesos i l'elevarà a l'arbitri del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
El silenci del Consell Metropolità de l'Horta es considerarà positiu a la demanda de l'ajuntament que haja promogut l'expedient.  
Norma 262. Els equipaments al servei d'un únic nucli urbà que comporten l'afluència directa de la població es distribuiran de la manera més descentralitzada possible en emplaçaments accessibles per als vianants.  
Norma 263. Els equipaments que presten servei a més d'un nucli urbà, que pertanyen al mateix municipi o a un altre de diferent, que comporten l'afluència directa de la població es localitzaran prop de les vies de comunicació de l?àmbit territorial al qual servesca i en. consideració a les xarxes de transport públic existents i/o possibles. Els accessos a aquests equipaments es dissenyaran preveient la potenciació i compatibilitat del trànsit de vianants, ciclista i rodat, en general, amb les dotacions funcionals complementàries adequades al trànsit.  
Norma 264. A fi d'aconseguir la màxima rendibilitat de les inversions de les administracions públiques, els equipaments es dissenyaran tenint en compte l'optimització del seu ús: compatibilitat d'horaris, reutilitzacions futures, compartició d'instal·lacions complementàries, etc., i es dimensionaran de manera adequada a les necessitats de la població a què han de servir, tenint en compte la composició demogràfica i la evolució, d'acord amb les previsions de Capacitat que preveu el planejament general.  
Norma 265. Els equipaments que impliquen concurrència pública i no es troben actualment localitzats atenent al compliment de les condicions de seguretat exigibles, en especial les que conté el Reglament General de Policia d'Espectacles Públics i Activitats Recreatives i la Norma Bàsica de l'Edificació sobre les Condicions de Protecció contra Incendis, quedaran fora d'ordenació, i cada ajuntament establirà les mesures transitòries de funcionament fins el condicionament, el trasllat o el tancament del local.  
Secció segona   
De les classes d'equipaments metropolitans  
Norma 266. Per a la regulació d'equipaments, es prendran en consideració els següents:  
1. Equipaments amb un àmbit de coordinació o de serveis, i emplajament determinats.  
1.1 . Planta de tractament de residus sòlids.  
1.2. Parcs del Servei de Prevenció i Extinció d'Incendis.  
1.3. Docent. Nivell universitari.  
1.4. Sanitari: Centres de salut comunitària, centres d'assistència primària i consultoris d'àmbit municipal (Ordre de 2 de maig de 1986, de la Conselleria de Sanitat i Consum).  
2. Equipaments amb un àmbit de coordinació o de servei determinat amb caràcter orientatiu a través de la definició del límit mínim de població:  
2.1. Docent: Educació especial específica (subàrea funcional).  
2.2. Docent: Nivell mitjà.  
BUP: 12.000 hab. mínim (16.000 hab.).  
FP: 16.000 hab.  
2.3. Esportiu: Instal·lacions especials (12.000 hab. mínim).  
2.4. Esportiu: Instal·lacions singulars (subàrea funcional).  
2.5. Cultural: Locals de gran cabuda (subàrea funcional).  
2.6. Sanitari, d'atenció primària, en relació amb el que disposa la Norma 257.  
3. Equipaments amb un àmbit de coordinació o de servei indeterminat.  
3. 1. Cementiris.  
3.2. Els que, d'acord amb el que disposa la Norma 259, calga solucionar de manera intermunicipal o supramunicipal.  
Norma 267.  
1. A l?efecte d'aquestes Normes, els equipaments es jerarquitzen d'acord amb les definicions següents:  
1.1. Equipaments municipals: Tindran la consideració de municipals els equipaments l?àmbit de servei dels quals siga un o més nuclis urbans que pertanyen totalment al mateix municipi.  
1.2. Equipaments intermunicipals: Tindran la consideració d'intermunicipals els equipaments que, malgrat ser propis d'un nucli urbà, aquest pertanya a més d'un municipi, independentment del llindar de població al qual servesca.  
1.3. Equipaments supramunicipals: Tindran la consideració de supramunicipals els equipaments al servei de dos o més nuclis urbans que pertanyen a diferents termes municipals de l'Area Metropolitana, sense arribar a una subàrea funcional completa.  
1.4. Equipaments metropolitans: Tindran la consideració d'equipaments metropolitans els equipaments al servei d'una o més subàrees funcionals completes.  
2. En qualsevol cas, es considerarà que tenen caràcter metropolità els equipaments corresponents als serveis públics, de:  
2.1. Tractament de residus sòlids.  
2.2. Prevenció i extinció d'incendis.  
2.3. Escorxadors.  
3. Tindran també la consideració de metropolitans els equipaments que, malgrat estar situats en un municipi, fonamentalment presten servei a uns altres, qualsevol que siga el seu ús i nivell de prestació.  
Norma 268. En els plans generals i normes subsidiàries del planejament municipal, es classificarà l'equipament que hi ha i el que es preveu d'acord amb les claus següents:  
(P) Municipal propi.  
(I) Intermunicipal.  
(S) Supramunicipal.  
(M) Metropolità.  
Norma 269. Les àrees més idònies per a implantar equipaments són les que s'indiquen en el plànol número 4.A d'Ordenació, a fi d'orientar les actuacions públiques i privades. El sòl es podrà classificar en els plans generals, d'acord amb les previsions municipals, provincials i del govern autònom, per a la implantació d'equipaments.  
Les solucions alternatives a les plantejades en aquesta Norma hauran de garantir condicions idèntiques.  
Norma 270. Una vegada hagen transcorreguts quatre anys des de l'aprovació d'aquestes Normes, el Consell Metropolità de l?Horta informarà sobre el nivell d'ocupació del sòl a què fa referència la Norma anterior i sobre les previsions futures de l?ocupació. S'alliberarà el sòl que es considere innecessari, que podrà destinar-se a qualsevol altra finalitat, d'acord amb els criteris municipals de classificació i ordenació.  
Norma 271: Les àrees de reserva, d'acord amb l'accessibilitat, es classifiquen segons les categories següents:  
Categoria I: Arees. dotades d'alta accessibilitat respecte del conjunt de la població metropolitana o amb un ús actual al seu entorn pròxim amb potenciabilitat per a implantar equipaments metropolitans.  
Categoria II: Arees dotades d'alta accessibilitat respecte del conjunt d'una subàrea funcional.  
a) Les àrees de reserva de la categoria I són:  
Area de reserva I.1. Situades en el terme de València, pròxima al FGV.  
Area de reserva I.2. Situada en el terme de Torrent, pròxima a la via fèrria de València a Villanueva de Castellón.  
Area de reserva I.3. Situada en el terme de Paterna, pròxima a la carretera antiga de Llíria, a l'accés des de la pista d'Ademús a Burjassot/Godella.  
b) Les àrees de reserva de la categoria II:  
Area de reserva II.1. Situada en els termes municipals de Massamagrell i/o Museros, pròxima a la via fèrria de València a Rafelbunyol. Ambit de servei: subàrea nord.  
Area de reserva II.2. Situada en el terme municipal de Moncada, pròxima a la via fèrria de València a Bétera. Ambit de servei: subàrea nord-oest, zona 1.  
Area de reserva II.3. Situada en el terme de Quart de Poblet, pròxima a la via fèrria de València a Riba- roja i pròxima a les carreteres antiga i nova de València a Madrid. Ambit de servei: subàrea oest 1.  
Area de reserva II.4. Situada en el terme d'Alaquàs. Ambit de servei: Subàrea oest 2.  
Area de reserva II.5. Situada en el terme d'Alfafar, pròxima a la Via fèrria de València a Alacant i de la CN- 340 (a desviar). Ambit de servei: subàrea sud.  
A més dels equipaments i serveis l?àmbit de servei dels quals arribe a la totalitat de la subàrea funcional, es permeten les supramunicipals i municipals.  
Norma 272. En la revisió dels plans generals per a adequar-los a aquestes Normes es tendirà a situar els equipaments supramunicipals o metropolitans, d'acord amb l?àmbit al qual proporcionen servei, en alguna de les àrees de reserva que s'han determinat en els apartats precedents.  
Secció tercera   
Del servei de recollida i tractament dels residus sòlids.  
Norma 273. El servei de recollida i tractament dels residus sòlids en els municipis de l'Area Metropolitana, es prestarà d'acord amb les previsions del Pla Director per a la Gestió dels Residus Sòlids Urbans i Industrials de la Província de València, adaptades a la creació del Consell Metropolità de l?Horta.  
Norma 274. Per a la prestació del servei, els municipis de l'Area Metropolitana s'integraran en alguna de les. dues unitats de producció previstes amb sengles instal·lacions a la comarca del Camp de Morvedre i a l'.Horta Sud.  
Norma 275. Els municipis d'Aldaia i Quart de Poblet inclouran en els respectius plans generals una reserva de sòl per a una planta de tractament dels residus sòlids.  
Norma 276. Les característiques de la planta de tractament hauran de ser tals que minimitzen l?impacte ambiental en l?entorn (subsòl, sòl i vol); en tot cas, s'haurà d'assegurar que les molèsties pel que fa a la producció de males olors queden limitades a un entorn no superior als 600'00 metres del tancament de la planta.  
Norma 277. Les normes urbanístiques dels respectius plans generals de tots els municipis de l'Area Metropolitana contindran les determinacions necessàries a fi de:  
1. Impedir l'aparició d'abocadors incontrolats.  
2. Promoure la clausura dels que n'hi ha actualment.  
3. Propiciar la regeneració dels sòls afectats pels abocadors.  
Secció quarta   
Del servei de prevenció i extinció d'incendis i salvaments  
Norma 278. El servei de prevenció i extinció d'incendis i salvaments als municipis de l'Area Metropolitana, llevat de València, el prestarà el Consorci Provincial, creat amb aquesta finalitat, amb la participació de la Generalitat Valenciana, la Diputació Provincial i els mateixos ajuntaments. El municipi de València podrà, no obstant això, subscriure convenis d'actuació coordinada amb el Consorci Provincial i, fins i tot, integrar-s'hi.  
Norma 79. Per a la prestació del servei, els municipis de l'Area Metropolitana, llevat de València, s'integren en una àrea operativa o sector de primera intervenció, segons l?estructura territorial determinada pel Consorci Provincial. En cada àrea operativa se situarà un parc de bombers, la situació del qual tindrà les condicions següents:  
1. Cap lloc de l'àrea operativa distarà més de 20 km (vint quilòmetres) del parc de bombers.  
2. El temps comprés entre la recepció de l'alarma i la intervenció eficaç serà: com a màxim, de 20 (vint) minuts.  
Norma 280. Els municipis de la Pobla de Farnals, Meliana, Burjassot, Paterna, Torrent, Alfafar, i Alcácer, determinats com a centres d'àrees operatives hauran d'incloure en el planejament urbanístic, com a sistema general metropolità, una reserva de sòl amb aquesta finalitat i amb les condicions que determinen les Normes. En el supòsit que algun dels municipis justifique la impossibilitat d'establir aquesta reserva ho comunicarà, segons estableix el títol I, capítol I, a fi d'avaluar la justificació exposada i establir, d'acord amb el Consorci, les possibles alternatives de solució.  
Norma 281. Els parcs de bombers seran de diferents tipus, d'acord amb les característiques de l?àrea operativa corresponent. No obstant això, cada àrea operativa o sector de primera intervenció, s'integra en un sector d'ajudes o àrea assignada a un parc de dotacions superiors. Els municipis determinats com a centres d'àrees assignades o sectors d'ajudes en l?àmbit metropolità són: Paterna, Torrent i Sagunt - aquest situat en l?exterior de l'Area Metropolitana -.  
Norma 282. Les superfícies de sòl mínimes que els municipis que són caps de les àrees operatives han de reservar per a l'equipament corresponent al servei de prevenció i extinció d'incendis i salvaments són les següents:  
La Pobla de Farnals, Meliana i Alcácer: 1.000 m2 (mil metres quadrats) per a la construcció d'un parc tipus C.  
Alfafar: 3.500 m2 (tres mil cinc-cents metres quadrats) per a la construcció d'un parc tipus B.  
Torrent: 5.000 m2 (cinc mil metres quadrats) per a la construcció d'un parc tipus A.  
Burjassot i Paterna: 1.500 m2 (mil cinc-cents metres quadrats) per a la construcció d'un pati de maniobres complementari dels parcs que hi ha, tipus B i A, respectivament.  
Norma 283. Els solars destinats a parcs de bombers hauran de tenir eixida directa a una via pública directament connectada amb les xarxes bàsiques i local metropolitanes que donen accés a l?àrea operativa i assignada a les quals serveixen. Els solars destinats a patis de maniobres complementaris dels parcs que hi ha se situaran com més pròxims a aquests millor.  
Norma 284. Les característiques generals de l?edificació d'un parc de bombers són les següents:  
- Superfície aproximada ocupada per l?edificació: 25% (vint-i-cinc per cent).  
- Alçada màxima aproximada de l?edificació: 6'00 m (sis metres).  
- Tipus d'edificis: nau- magatzem (cotxeres, magatzem, gimnàs...) i residencial col·lectiu (dependències de l'administració).  
En els patis de maniobres, integrats o complementaris dels pares de tipus A i B.  
- Instal·lacions especials: torre de maniobres amb una alçada màxima aproximada de 20'00 m (vint metres).  
Aquestes característiques s'hauran de tenir en compte per a la determinació del solar reservat a aquest equipament amb la doble finalitat de:  
1. Propiciar la seua integració en l?entorn i  
2. Evitar-ne la inadequació respecte de les ordenances de l?edificació corresponents a la zona on se situe, bé per compatibilitat amb aquestes, bé per exempció particularitzada dels cu compliment.  
Secció cinquena  
De l?equipament docent  
Norma 285. L'equipament docent, en qualsevol dels nivells i tipus, excepte l?universitari, s'haurà de preveure d'acord amb els criteris següents:  
1. Els centres tindran un nombre modular d'unitats, d'acord amb la normativa vigent aplicable. En els centres d'EGB es preveuran les unitats corresponents per a Educació Especial Integrada, a raó d'una unitat destinada a aquest tipus d'educació per cada 8 unitats d'Educació General. En aquests centres es procurarà afegir les aules proporcionalment necessàries de nivell Pre-escolar.  
2. La superfície i condicions del solar compliran els mínims exigits per la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, d'acord amb les unitats totals previsibles.  
3. S'integraran en el sòl residencial.  
4. Els accessos tindran les condicions de seguretat que calguen, d'acord amb l?edat de la població escolar i els mitjans de transport previsible: de vianants, ciclista, rodat.  
5. L'ús docent es determina incompatible amb qualssevol altres usos no públics, en el solar on se situe. Al contrari, l?ordenació concreta del sòl destinat a equipament docent públic, es projectarà basant-se en el criteri de fer possible la compatibilitat de les seues instal·lacions, fonamentalment les esportives, pera l?ús escolar de la població en general.  
Norma 286. D'acord amb el nombre, modular d'unitats establert per les normes sectorials corresponents per a cada nivell i tipus d'educació, segons la com. posició demogràfica mitjana i de la taxa d'escolaritat previsible, es determinen els llindars de població mínims que exigeixen i justifiquen la creació d'un centre docent.  
A fi de coordinar les reserves de sòl corresponents, es determinen els mòduls i els llindars mínims següents, amb caràcter orientatiu. Caldrà, en cada cas, adequar-los a les seues característiques particulars.  
Nivell EGB:  
Mòdul mínim: 8 unitats EGB + 1 unitat Educació Especial Ordinària o Integrada. Llindar de població corresponent: 1.700-2.200 habitants.  
Nivell mitjà:  
BUP/COU:  
Mòdul mínim: 12 unitats. Llindar de població corresponent: 12.000 habitants.  
FP:  
Llindar de població: 16.000 habitants.  
Aquests mòduls es podran modificar a instàncies de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, per raó de la modificació de la legislació vigent en matèria educativa, per prolongació del període d'escolaritat obligatòria i/o reforma dels plans d'estudi.  
Els instituts de Formació Professional, per raó de les especialitats i subespecialitats possibles, tindran, en tot cas, la consideració d'equipaments supramunicipals. Correspondrà a la Conselleria esmentada la determinació concreta de les que s'han de cursar en cada centre públic.  
Norma 287. En els nivells de Pre-escolar i d'EGB es tendirà a l'autosuficiència dels nuclis urbans a fi d'evitar els viatges pendulars, recíprocament, es limitarà l?ús docent extramunicipal, llevat dels supòsits enunciats en la norma 259 de coordinació obligatòria.  
Norma 288. Quan hi haja aquests equipaments o se situen en - nuclis urbans consolidats, on- no siga possible establir idèntiques mesures d'implantació, la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència podrà autoritzar-los per raons justificades d'interés social.  
Norma 289. En el nivell mitjà (FP i BUP/COU), tenint en compte l?equipament que hi ha actualment i l?ús, es determinen amb caràcter orientatiu les subàrees de coordinació següents:  
En BUP/COU:  
1. Puçol, el Puig; centre a Pujol.  
2. Rafelbunyol, la Pobla de Farnals, Massamagrell, Museros, Massalfassar, Emperador i València (Rafalell i Vistabella); centre a Massamagrell.  
3. Albalat dels Sorells, Albuixech, València (Mahuella), Vinalesa i Foios; centre a Foios.  
4. Meliana, Bonrepòs i Mirambell i València (Cases de Bàrcena); centre a Meliana.  
5. Almàssera, Tavernes Blanques i València (Carpesa).  
6. Alboraya.  
7.1. Alfara del Patriarca, Moncada i València (Benifaraig i Massarrojos); centre a Moncada.  
7.2. Burjassot, Godella, Rocafort, València (Borbotó) i Paterna (est de la pista d'Ademús).  
8. Paterna.  
9. Manises.  
10. Quart de Poblet i barri del Cristo i Porta.  
11. Mislata  
12. Aldaia.  
13. Alaquàs.  
14. Xirivella.  
15. Torrent.  
16. Picanya i Paiporta; centre a Picanya.  
17. València (barri Veterano i la Torre), Alfafar (nord-oest via fèrria: barri San Jorge) i Benetússer.  
18. Sedaví, Alfafar (est via fèrria), Lugar Nuevo de la Corona i València (Forn d'Alcedo).  
19. Alfafar (sud-oest via fèrria i Massanassa).  
20. Catarroja i Albal centre a Catarroja.  
21. Beniparrell, Silla; centre a Silla.  
22. Picassent i Alcácer; centre a Picassent.  
En Formació Professional:  
1. Puçol i el Puig; centre a Puçol  
2 Rafelbunyol la Pobla de Farnals, Massamagrell, Museros, Massalfassar, Emperador i València (Rafalell i Vistabella): centre a Massamagrell  
3. Albalat dels Sorells, València (Cases de Bàrcena), Albuixech, Foios i Vinalesa; centre a Foios.  
4. Meliana, València (Cases de Bàrcena), Bonrepòs i Mirambell, Almàssera, Tavernes Blanques i Alboraya, centre a Alboraya.  
5.1. Alfara del Patriarca, Moncada i València (Benifaraig i Massarrojos, centre a Moncada.  
5.2. Rocafort, Godella, València (Borbotó), Burjassot i Paterna (est de la pista d'Ademús); centre a Burjassot.  
6. Paterna.  
7. Manises.  
8. Quart de Poblet i barri del Cristo i Porta.  
9. Mislata.  
10. Aldaia.  
11. Xirivella.  
12. Alaquàs.  
13. Torrent.  
14. Picanya i Paiporta; centre a Paiporta.  
15. València (barri Veterano i la Torre), Alfafar (oest via fèrria: barri de Sant Jordi i Parque Alcosa), Benetússer i Massanassa.  
16. Sedaví, Alfafar (est via fèrria), Lugar Nuevo de la Corona i València (Forn d'Alcedo).  
17. Catarroja i Albal; centre a Catarroja.  
18. Beniparrell i Silla; centre a Silla.  
19. Picassent i Alcácer; centre a Picassent.  
Norma 290. Els àmbits determinats en la norma anterior poden ser objecte d'alteracions i compliran, en tot cas:  
1. Nombre mínim d'unitats: 12.  
2. Descentralització preferent: 2 centres de 12 unitats abans que 1 centre de 24 unitats; mòdul òptim: 16 unitats.  
3. Tot nucli urbà que, en el termini de 12 anys, no arribe a justificar la creació d'un centre mínim, ha de tenir assegurat l?equipament en algun àmbit pròxim.  
4. Els centres ja construïts, de titularitat pública, tenen adscrita una població, escolar suficient que assegure la rendibilitat del patrimoni que hi ha.  
Els àmbits determinats en la norma anterior s'han de considerar amb els reajusts necessaris per a complir el que disposa, amb caràcter general, la Norma 259.  
Norma 291.  
1. Es tendirà que l?equipament escolar que correspon als nivells gratuïts, preferentment siga de titularitat pública, sense perjudici de l'adopció de mesures de concertació que garantesquen la prestació del servei.  
2. La determinació de les reserves de sòl es justificarà, en cada àmbit, tenint en compte les variables següents:  
2.1. Incidència, actual i prevista, en el servei, dels centres de titularitat privada.  
2.2. Mesures adoptades o justificació, si escau, que asseguren que els, centres de titularitat privada, situats dins de l?àmbit, proporcionaran servei a aquest, amb una continuïtat assegurada.  
Norma 292. L'equipament escolar privat al servei parcial o total, d'àmbits distints a aquell on se situa, tindran la consideració de grans centres d'atracció i desplaçaments.  
Norma 293. Les reserves de sòl per a centres d'Educació Especial Específica es determinaran coordinadament per a cada subàrea funcional o agrupacions de dos adjacents.  
Norma 294. Els municipis de València, Burjassot i Paterna, inclouran en els respectius plans generals la reserva de sòl que determina la Norma 269, a fi d'assegurar l'ampliabilitat dels campus actuals situats en l'Area Metropolitana.  
Norma 295. En el termini màxim de quatre anys, comptats a partir de l'aprovació d'aquestes Normes, la Generalitat Valenciana, d'acord amb els consells socials de les universitats de la Comunitat Valenciana, determinarà l?oportunitat i procedència d'ampliar les reserves de sòl per a la destinació a ensenyaments universitaris, en l?àmbit de l'Area Metropolitana.  
Secció sisena De l?equipament esportiu  
Norma 296. A l'efecte d'aquestes Normes, es classifica l'equipament esportiu en:  
1. Ordinari: Equipament o instal·lacions esportives que no impliquen uns costos elevats per crear-les i que es destinen a la pràctica d'esports habituals de la població escolar i general. Comporten unes superfícies no excessives de sòl i unes inversions relativament no copioses per crear-les; no disposen, en general, d'espais complementaris formalitzats per als espectadors.  
S'inclouen en aquesta classe:  
- Pistes esportives o polisportius a l'aire lliure, l'espai útil dels quals destinat a l'esport no supere les dimensions següents:  
Llarg: 45 m   
Ample: 44 m  
Fins i tot frontons, frontennis i tennis.  
- Sales esportives cobertes, l'espai útil de les quals destinat a l'esport no supere les dimensions següents:  
Llarg: 32 m   
Ample: 19 m  
Excepte les sales especialitzades.  
- Espais per a salts i llançaments a l'aire lliure, la superfície útil dels quals destinada a l'esport no supere les dimensions següents:  
Llarg: 50 m   
Ample: 20 m  
- Piscines a l'aire lliure, de caràcter recreatiu (profunditat ? 1'40 m) o educatiu (0'7 ? profunditat ? 1?10).  
- Camps de futbol de dimensions no superiors a:  
Llarg: 95 m   
Ample: 48 m  
2. Especial: Equipament o instal·lacions esportives que impliquen costos relativament elevats per crear-les, i que es destinen a la pràctica d'esports habituals. Comporten unes superfícies importants de sòl i/o inversions relativament copioses per crear-les; disposen, en general, d'espais formalitzats per als espectadors.  
S'inclouen en aquesta classe:  
- Frontons, frontennis i tennis, coberts o a l'aire lliure, amb espais per als espectadors.  
- Espais d'atletisme de longitud inferior a 400 m  
- Camps de futbol de dimensions superiors a 95 x 48 m  
- Piscines a l'aire lliure, aptes per a l?esport de competició.  
- Sales i pavellons coberts, la superfície útil dels quals destinada a l?esport siga: 32 x 27, 44 x 22, 45 x 27 i l'alçada lliure no supere els 7'00 m, i la capacitat no supere la xifra de 500 espectadors.  
- Sales especialitzades.  
3. Singulars: Equipament o instal·lacions esportives que impliquen uns costos alts per crear-les, i que es destinen a esports no habituals, els aptes per a l'alta competició i que necessiten unes condicions singulars per a l'emplaçament.  
S'inclouen en aquesta classe:  
- Pistes d'atletisme de longitud igual o superior a 400 m  
- Camps grans de rugbi, d'hoquei sobre herba i de beisbol  
- Estadis.  
- Piscines a l'aire lliure, aptes per a l?esport federatiu de competició.  
- Piscines cobertes per a l?ensenyament i l?esport de competició.  
- Pavellons i grans pavellons. Capacitat superior a 500 espectadors.  
- Altres: ports esportius, golf, hipòdroms, velòdroms, etc.  
Norma 297. Les instal·lacions esportives classificades com a ordinàries constitueixen equipament al servei habitual de la població - escolar o no -. Constitueixen equipaments municipals o intermunicipals.  
El planejament urbanístic municipal en preveure la localització descentralitzada en els nuclis urbans i n'assegurarà l'accessibilitat directa a la població.  
Les instal·lacions esportives ordinàries públiques, escolars o no, que hi ha en l'actualitat, seran objecte de les actuacions necessàries per a assegurar la compatibilitat dels usos escolar i de la població en general.  
Norma 298. Les instal·lacions esportives classificades com a especials, sense perjudici del seu ús anàleg a les, ordinàries, constitueixen equipaments al servei d'un o més nuclis urbans complets. Com a orientació, es determina el llindar de 12.000 habitants per crear-les; per tant, tindran el caràcter de municipals, intermunicipals o supramunicipals. L'equipament esportiu singular al servei de dos o més municipis, es localitzarà, preferentment, de manera descentralitzada entre aquests, qualsevol que siga la població respectiva, sempre que els emplaçaments complesquen les condicions d'accessibilitat' determinades en la Norma.  
Norma 299. Les instal·lacions esportives classificades com a singulars, sense perjudici de L?ús anàleg a les especials i a les ordinàries, constitueixen equipaments al servei d'una o més àrees funcionals.  
Norma 300. En els plans generals s'establiran les reserves de sòl necessàries per a usos esportius, d'acord amb les necessitats de la població.   
Perquè en el sòl esportiu municipal es puguen construir instal·lacions esportives de caràcter especial -intermunicipal o supramunicipal- o singular, aquest sòl haurà de reunir les condicions d'accessibilitat exigibles als "grans centres d'atracció de desplaçament" (Norma de Carreteres).  
L'equipament esportiu que hi ha actualment i les reserves de sòl previstes es classificaran d'acord amb el que disposen aquestes Normes, a fi de valorar-ne l'aptesa en el context metropolità.  
En el termini màxim de quatre anys, el Consell Metropolità de l'Horta, en coordinació amb la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència elaborarà el Pla d'instal·lacions Esportives Metropolitanes que concretarà les instal·lacions especials i singulars que s'han de construir en els sòls esportius de l'àrea o en les àrees de reserva per a equipaments, determinades en la Norma i la seua gestió.  
Norma 301. Els criteris, relatius a la determinació de les instal·lacions esportives especials i singulars seran:  
1. Es valorarà la incidència previsible de les instal·lacions de titularitat privada que hi ha i que el planejament reconeix com a tals.  
2. L'ordre de prioritat per a la creació es determinarà d'acord amb la demanda, tenint en compte, en tot, cas, els nivells recreatiu i de competició (esportistes federats).  
3. Les instal·lacions es projectaran tenint en compte la màxima rendibilitat, i s'adoptaran, preferentment, solucions polivalents.  
4. Les dimensions dels espais esportius s'adaptaran a les mides reglamentàries. Es faran compatibles els usos recreatius, educatius i de competició.  
5. S'adoptaran solucions que facen possible la màxima rendibilitat de les instal·lacions complementàries, com aparcaments, vestidors, etc.  
6. S'aconsellarà que l'ordenació del sòl destinat a equipament esportiu es projecte sobre espais que en permeten l'ampliació.  
Secció setena   
De l?equipament cultural  
Norma 302. L'equipament cultural en l?àrea metropolitana es determinarà tenint en compte els criteris següents:  
1. En l?àmbit local, s'atendrà la demanda segons les iniciatives i activitats pròpies de la població.  
Seran objecte d'un tractament especial els equipaments culturals que hi ha, qualsevol que siga el règim de propietat, a fi d'establir les actuacions necessàries que permeten l'adequació a les normes vigents aplicables i les mesures oportunes per a assegurar-ne la reutilització i/o manteniment.  
2. Es proposa que, en els àmbits de les subàrees funcionals, definides en la Norma 256, es coordinen les actuacions relatives a la creació i gestió d'equipaments culturals singulars, entenent per aquests els que impliquen una inversió considerable; com són els locals de gran capacitat i d'altres de naturalesa anàloga.  
3. Es recomana potenciar la utilització conjunta d'altres equipaments públics, com són els escolars.  
Norma 303. Els equipaments culturals el finançament dels quals els atenguen altres administracions diferents de la municipal se situaran en les parcel·les o edificis que els plans generals prevegen amb aquesta finalitat, o en les àrees o edificacions el valor artístic, ecològic, cultural, mediambiental o arquitectònic dels quals es vegen afavorits en el manteniment i conservació per la implantació que es pretén.  
Tot això, sense perjudici del que disposen els articles 85 i 86 de la Llei de Règim del Sòl i Ordenació Urbana.  
Secció vuitena   
De l'equipament assistencial  
Norma 304. En l?àmbit de l?àrea metropolitana, s'ha de preveure la creació del següent equipament d'atenció primària, d'acord amb el Decret 42/1986 de 21 de març, del Consell de la Generalitat Valenciana (DOGV, número 369):  
1. Centres de salut comunitària en els nuclis urbans, caps d'àrees de salut: Burjassot, Torrent, Manises, Catarroja i quatre a la ciutat de València.  
2. Centres d'assistència primària en els nuclis urbans, caps de zones de salut: Alaquàs, Albal, Albalat dels Sorells, Alboraya, Alcácer, Aldaia, Alfafar, Almàssera, Benetússer, Burjassot, Catarroja, Foios, Godella, Manises, Massamagrell, Massanassa, Meliana, Mislata, Moncada, Museros, Paiporta, Paterna, Picanya, Picassent, Pujol, el Puig, Quart de Poblet, Rafelbunyol, Sedaví, Silla, Tavernes Blanques, Torrent, Xirivella, Benimàmet (València) i divuit més en el municipi de València.  
3. Consultoris auxiliars a Albuixech, Alfara del Patriarca, Beniparrell, Bonrepós i Mirambell, Emperador, Lugar Nuevo de la Corona, Massalfassar, la Pobla de Farnals, Rocafort, Vinalesa, Massarrojos (València) i Sant Antoni de Benaixeve (Paterna).  
A més de l?equipament abans esmentat, es preveurà la creació d'un centre d'assistència primària en els nuclis residencials permanents el potencial de població dels quals supere els 5.000 habitants, independentment dels límits administratius que pogueren afectar-los.  
Es preveurà, també, la creació de consultoris auxiliars a fi d'acostar l?equipament als usuaris en:  
- Nuclis urbans caps de zona de salut amb una població potencial superior a 20.000 habitants, d'acord amb l?estructura urbana.  
- Nuclis residencials permanents, segregats, amb una població potencial entre 2.000 i 5.000 habitants.  
- Nuclis de segona residència, amb una població potencial superior a 2.000 habitants.  
Norma 305. La delimitació actual de les zones i àrees de salut, s'adequarà a l?estructura territorial de l?àrea metropolitana, d'acord amb el que estableix la Norma 256.  
Norma 306. Les reserves de sòl destinades a equipament sanitari que haja d'atendre la Conselleria de Sanitat, Consum i Seguretat Social, es determinaran d'acord amb les variables i els criteris següents:  
1. Els nuclis urbans caps d'àrea i de zona de salut simultàniament qualificaran sòl destinat a equipament sanitari, en superfície suficient per a situar, de manera integrada, els centres de salut comunitària i assistència primària corresponents. Aquesta determinació afecta en concret els municipis de Burjassot i Torrent.  
2. L'equipament sanitari d'atenció primària se situarà de manera que la màxima població a la qual presta servei puga accedir-hi per trànsit rodat i de vianants fins al mateix centre. Se situarà, preferentment, pròxim a espais lliures, d'ús públic i els vials d'accés tindran les dimensions mínimes reglamentàriament establertes per als locals de concurrència pública i hauran d'estar lliures de barreres arquitectòniques. Se situarà integrat en sòl residencial.  
3. Quan l?àmbit de servei de l?equipament implique l'accés per als no vianants a aquest, bé per comprendre més d'un nucli urbà, bé per la mateixa estructura d'aquell en el qual se situa, l'emplaçament complirà el que determina la Norma 263.  
4. La parcel·la destinada a equipament sanitari reunirà les condicions morfològiques necessàries, d'acord amb la tipologia de l?edificació prevista, per assegurar la correcta il·luminació i ventilació natural de les diferents dependències que formen l?equipament i també l'accessibilitat amb condicions de seguretat exigibles segons la capacitat màxima previsible.  
5. La tipologia de l?edifici que s'ha de construir, preferiblement, serà. la que ordenadament s'esmenta:  
5.1. Edifici aïllat destinat exclusivament a aquest ús.  
5.2. Edifici aïllat destinat exclusivament a usos públics.  
5.3. Edifici destinat exclusivament a aquest ús.  
5.3.1. En bloc lineal.  
5.3.2. En illa tancada amb pati interior.  
5.4. Planta baixa d'edificis d'habitatge o destinats a usos terciaris innocus.  
6. L'edifici que s'ha de construir no superarà, preferiblement, les tres plantes construïdes.  
7. La superfície construïble, com a mínim, serà:  
- Centres de salut comunitària: 1.500 m2 (mil cinc-cents metres quadrats) construïts.  
- Centres d'atenció primària:  
250 m2 (dos-cents cinquanta metres quadrats) construïts en dependències generals, més:  
78 m2/1.000 hab. (setanta-vuit metres quadrats per mil habitants) per a poblacions de fins 6.000 habitants.  
65 m2/1.000 hab. (seixanta-cinc metres quadrats per mil habitants) per a poblacions entre 6.000 i 10.000 habitants.  
61 m2/1.000 hab. (seixanta-un metres quadrats per mil habitants) pera poblacions. entre 10.000 i 14.000 habitants.  
56 m2/1.000 hab. (cinquanta-sis metres quadrats per mil habitants) per a poblacions entre 14.000 i 20.000 habitants.  
- Consultoris auxiliars en nuclis que no siguen centres de zona de salut:  
100 m2 (cent metres quadrats) construïts per a poblacions inferiors a 2.000 habitants.  
200 m2 (dos-cents metres quadrats) construïts per a poblacions entre 2.000 i 3.000 habitants.  
250 m2 (dos-cents cinquanta metres quadrats) construïts per a poblacions entre 3.000 i 5.000 habitants.  
- Consultoris auxiliars descentralitzats en nuclis que siguen centres de zona de salut.  
S'aplicaran, d'acord amb la població adscrita, els estàndards que, per a dependències no generals, es determinen per als centres d'atenció primària.  
Norma 307  
1. L'equipament sanitari corresponent a l'assistència en ambulatoris i hospitals i de centres de planificació familiar, qualsevol que siga la titularitat, té el caràcter de metropolità.  
2. En el termini màxim de quatre anys, la Conselleria de Sanitat determinarà la necessitat de reservar nous sòls per a aquests usos que, en tot cas, s'hauran de situar en les zones qualificades d'alta accessibilitat, a escala de subàrea o àrea metropolità, d'acord amb l?àmbit de servei que corresponga.  
Norma 308  
1. A fi de facilitar l'actuació de la iniciativa privada, els municipis que tinguen sòls urbans o urbanitzables dotats d'alta accessibilitat metropolitana, els usos assignats dels quals es consideren compatibles amb el sanitari hospitalari privat, podran establir aquesta compatibilitat en el planejament i hauran de preveure en les normes urbanístiques corresponents les condicions que hauran de tenir les actuacions que tinguen com a finalitat la creació d'aquest equipament de titularitat privada.  
2. Correspon al Consell Metropolità de l?Horta la valoració de la procedència i l'oportunitat de destinar a aquest ús el sòl de les àrees de reserva per a equipaments definides en la Norma 269. Açò haurà de fer-ho constar en un informe raonat que s'incorporarà a la documentació dels plans generals.  
Norma 309. L'equipament assistencial es localitzarà seguint el criteri de la màxima integració en l?àmbit generador de la demanda i tendirà a ser d'àmbit local. No es recomana superar els de les àrees funcionals definides en la Norma 256.  
Norma 3 10. Dins de l?equipament assistencial s'inclou:  
- Guarderies laborals.  
- Clubs d'ancians.  
- Residències d'ancians.  
- Centres de recollida de dones maltractades.  
- Centres per a joves amb una problemàtica social diversa.  
- Centres de protecció i defensa del menor.  
- Centres d'ocupació.  
- D'altres amb fins semblants als anteriors.  
Secció novena  
Dels escorxadors  
Norma 311. Els escorxadors públics, locals i metropolitans, en l'àmbit del Consell Metropolità de l'Horta, són els que tot seguit s'esmenten. Se'n prohibeixen d'altres de nova creació.  
1. D'àmbit de servei local, els d'Albuixech, Alcácer, Foios, Moncada, Paterna i Picassent (adequats a l'annex II del Reglament Tècnic Sanitari vigent).  
2. D'àmbit metropolità, els d'Alaquàs, Catarroja i València (Mercavalencia) adequats a l'annex I del Reglament Tècnic Sanitari aplicable vigent.  
Norma 312. Els municipis que manquen d'aquest equipament n'hauran de concertar el servei amb alguns dels escorxadors que hi ha, de caràcter metropolità, en l?àrea metropolitana o en l?entorn pròxim.  
Norma 313. Els municipis que, en l'actualitat, disposen d'escorxador municipal tendiran a integrar-se en un supramunicipal, encara que aquest no estiga en l?àmbit territorial del Consell Metropolità de l?Horta.  
Norma 314. El servei es concertarà amb l'equipament que tinga les millors condicions d'accessibilitat, respecte del municipi servit.  
Secció desena   
Dels mercats  
Norma 315  
1. Es consideren establiments comercials amb un àmbit de servei metropolità els hipermercats, els grans magatzems i les galeries o centres comercials (agrupacions minoristes) amb una superfície superior a 1.000 m2 (mil metres quadrats) i combinacions d'aquests.  
2. Aquest tipus d'establiments, a l'efecte de l'emplaçament, tindran la consideració de grans centres d'atracció de desplaçaments, sense perjudici de la regulació prevista en l'article 17.3 de la Llei 8/1986 de les Corts Valencianes.  
Secció onzena  
Dels cementiris  
Norma 316  
1. Els municipis hauran de preveure la reserva de sòl necessària per a la prestació del servei de cementiri.  
2. Les dimensions i la localització dels cementiris s'efectuaran d'acord amb les determinacions del Decret número 2263/74 del Ministeri de Governació (Reglament de Policia Sanitària Mortuòria) i la legislació que, respecte d'això, poguera promulgar la Generalitat Valenciana.  
Norma 317. Tenint en compte la morfologia dels termes municipals i l?estructura dels nuclis residencials de l?àrea metropolitana i la limitació de l?ús residencial als voltants dels cementiris de nova creació, només s'autoritzaran els d'iniciativa pública, sense perjudici de la tramitació prevista per raons de l'emplaçament.  
Norma 318. Es obligatòria la coordinació municipal per a municipis que no tinguen sòl apte per a l?ús com a cementiri, d'acord amb les condicions exigides en la legislació aplicable i tenint en compte els criteris generals establerts en la norma anterior.  
Norma 319. Els cementiris extramunicipals se situaran preferentment.  
1. Integrats (mancomunats) o agregats a un altre que hi ha quan:  
1.1. La reserva total de sòl necessària tinga les condicions establertes en la legislació esmentada en la Norma 316.  
1.2. El sòl de l?entorn de l?equipament no estiga subjecte a protecció que determine la incompatibilitat amb l?equipament.  
2. Mancomunats amb altres prevists de nova creació que tinguen les condicions establertes en els decrets esmentats.  
2.1. En un municipi dels mancomunats amb aquesta finalitat.  
2.2. En un altre municipi.  
Norma 320. La determinació de l'emplaçament, entre els idonis per a aquest ús, on situar el nou cementiri en els supòsits previstos en les normes anteriors, s'efectuarà basant-se en els criteris següents:  
1. Major accessibilitat respecte del nucli de població principal del municipi o municipis que requeresquen el servei.  
2. Municipi el cementiri del qual diste menys de 500 m del límit comú entre alguns dels que requeresquen el servei.  
3. Municipi que pertany a la mateixa àrea funcional.  
4. Municipi que pertany a l'Area Metropolitana.  
5. Municipi que no pertany a l'Area Metropolitana.  
En igualtat de condicions, prevaldrà l'emplaçament que implique menor impacte mediambiental.  
Norma 321  
1. Quan les causes d'impossible creació d'un cementiri siguen:  
1.1. Classificació de sol urbanitzable residencial en qualsevol terme.  
1.2. Protecció del sòl.  
Aquestes es podran revisar si es justifica l'absència d'alternatives possibles.  
2. Correspon al Consell Metropolità de l?Horta informar sobre l?oportunitat i/o conveniència d'aquestes revisions.  
Secció dotzena   
De l?equipament de telecomunicació  
Norma 322. Els plans generals dels municipis de Burjassot, Paterna, València, Quart de Poblet, Aldaia, Alaquàs i Torrent limitaran l'alçada de les edificacions i instal·lacions en les zones respectives que s'indica en l'esquema número 50 d'Informació, en la cota màxima que ell mateix s'assenyalà, a fi d'evitar interferències en la prestació del servei de telecomunicació que requereix el funcionament del tercer canal de televisió pública a la Comunitat Valenciana. No obstant això, aquestes alçades podran superar-se, a instàncies dels ajuntaments dels municipis afectats en aquelles àrees que, després dels estudis topogràfics detallats, obtinguen l'informe favorable de les direccions tècniques de TVE i TVV, els quals s'adjuntaran a la documentació dels plans generals corresponents.  
CAPITOL IX   
Del règim general de classificació del sòl   
i comptabilitat d'usos i activitats  
Secció primera   
De la classificació i usos del sòl  
Norma 323. L'adopció de solucions mitjançant instruments de planejament o mecanismes de gestió, que afecten nuclis urbans o sòls que pertanyen a més d'un municipi requerirà l'informe favorable del Consell Metropolità de l'Horta, que, igualment, informarà sobre l'alteració o l'extinció dels acords adoptats.  
Norma 324. A l?efecte de la classificació del sòl municipal, es tindran en compte les actuacions que es basen en el Pla General de València i la seua comarca i en els plans parcials aprovats en el seu desplegament.  
Norma 325. No es permetrà la desclassificació parcial dels sòls ordenats pel planejament anterior, si la tercera part d'aquest estiguera consolidat o urbanitzat, llevat de causes justificades de forja major, o raons fonamentades d'interés general.  
Norma 326. Quan hi haja nuclis urbans allunyats dels nuclis tradicionals de dos o més municipis, i aquells es trobaren en solució de continuïtat, els ajuntaments podran establir mecanismes de gestió de serveis o implantació d'equipaments mancomunats per qualsevol de les maneres establertes en la Llei de Règim del Sòl i Ordenació Urbana i la legislació del règim local.  
Norma 327. L'assignació d'usos que, amb diferents graus de precisió, han de contenir els instruments de planejament per a cadascuna de les classes de sòl urbà, urbanitzable i no urbanitzable, respondrà a l'aptesa natural del territori i a les previsions de desenvolupament urbanístic, i s'ajustarà a les limitacions que, si escau, establesquen aquestes Normes en aquelles zones en les quals l'objecte d'aquestes ho determine.  
Norma 328. Els plans generals, les normes subsidiàries i els projectes de delimitació de sòl urbà tendiran a corregir els desequilibris funcionals en el seu àmbit territorial generats per la desvinculació de les activitats residencials de les creadores d'ocupació, mitjançant l'assignació convenient d'usos a les diferents zones del territori.  
Norma 329. S'haurà d'assegurar la compatibilitat dels usos que el planejament preveja. S'observaran amb aquesta finalitat les determinacions següents:  
1. S'evitarà la concurrència d'activitats que per la seua naturalesa o efectes excloga la possibilitat de presència simultània.  
2. Les àrees separades per línies de demarcació municipal, quan no siguen qualificades amb categories equivalents, que prevegen la possibilitat d'implantació d'activitats o usos de caràcter semblant, hauran d'admetre recíprocament el mateix règim de compatibilitats d'ús que establesquen els plans municipals.  
3. A fi de decidir la prevalença d'usos o activitats incompatibles es tindrà en compte les pre- existències, les condicions del sol, el major interès públic o utilitat social, i les necessitats de la població.  
4. La facultat per a la implantació d'activitats qualificades de molestes, insalubres, nocives i perilloses es considerarà exclosa d'aquelles zones en les quals de la implantació esmentada es desprenguen afectacions sobre les àrees d'altres termes municipals, en les quals les condicions de la seua qualificació urbanística no ho permeten.  
Norma 330  
1. En els nuclis urbans separats per línies de demarcació municipal, el planejament haurà de garantir la compatibilitat de la zonificació i la coherència de l'estructura urbana de les àrees limítrofes i els voltants pròxims.  
2. Sense perjudici de les limitacions que imposen els plans, de conformitat amb els sens objectius, per a la conservació i protecció del patrimoni arquitectònic i urbanístic, a l'efecte del que disposa l'apartat anterior, es tendirà a homogeneïtzar els paràmetres de definició de l'ordenació següents:  
- El traçat viari i l'alineació.  
- L'alçada de cornisa i el nombre de plantes.  
- La forma i les dimensions de la parcel·lació.  
- Les reculades dels fronts d'alineació de façana.  
- Les condicions estètiques de l'edificació.  
- Les característiques del mobiliari urbà.  
Norma 331. Es recomana que en zones edificades parcialment amb tendència a la fusió de nuclis urbans que pertanyen a municipis diferents se'n limite l?extensió i s'implanten zones verdes o àrees enjardinades, que permeten l?efecte visual de les individualitats dels municipis que hi confronten.  
Secció segona   
De les afectacions territorials  
Norma 332. Els ajuntaments exerciran les competències que els són pròpies en l?àmbit territorial que correspon a la seua jurisdicció, sense perjudici de l'acció coordinada que calga per raons de necessitat social o continuïtat urbana.  
Norma 333. Quan concórreguen circumstàncies excepcionals podrà incoar-se l?expedient d'alteració de termes municipals escaient, que es considerarà procedent en els casos següents:  
1. Quan els nuclis urbans de dos o més municipis estiguen fusionats i es produesca la ubicació intermunicipal de parcel·les edificades o edificables.  
2. Quan hi haja nuclis o zones residencials unides físicament i funcionalment al nucli urbà d'un altre municipi, i d'acord amb la discontinuïtat urbana i manifesta amb aquell a la jurisdicció territorial del qual pertanya.  
3. Quan hi haja o estiguen previstos equipaments o dotacions públiques al servei exclusiu d'un nucli urbà al qual es troben adossats, i d?acord amb la discontinuïtat urbana i funcional amb aquell a. la jurisdicció territorial del qual pertanya.  
4. Quan l?ocupació total d'un terme municipal per l?edificació, impossibilite la ubicació dels espais lliures, equipaments i serveis públics necessaris per a la població que hi ha, o el compliment quantitatiu dels estàndards exigits en la legislació urbanística.  
5. Quan l'existència o implantació prevista d'una infrastructura viària o ferroviària, llit públic o qualsevol altra acció territorial o element natural, genere àrees marginals no susceptibles de tractament autònom, que, no obstant això, tinguen relació de continuïtat amb nuclis hàbitats o àrees homogènies d'altres municipis.  
Norma 334. En el supòsit a què fa referència el punt 1 de la Norma anterior es tendirà a la redelimitació per unitats físiques recognoscibles, ja siguen infrastructures viàries, llits públics, zones verdes, línies d'edificació o semblants.  
Norma 335. En els supòsits que es consideren en els punts 2,.3 i 5 de la Norma 333, la línia de demarcació municipal que es propose abraçarà el barri, zona, terrenys o edificis que hagueren determinant la procedència de l'alteració, i, si escau, les ampliacions que estiguen previstes justificadament.  
Norma 336  
1. Els espais lliures, equipaments, serveis públics i estàndards necessaris en els municipis ocupats totalment que no pogueren situar-se en espais inicialment pertanyents a d'altres municipis perquè hi ha un continu urbà ocupat que fa inviable la redelimitació justificaran que els ajuntaments siguen eximits de la corporació d'algun d'ells.  
2. Sense perjudici del que disposa el paràgraf anterior, els municipis que hi confronten, per acord amb el municipi ocupat totalment, o per resolució del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, amb l'informe preceptiu previ del Consell Metropolità de l'Horta, hauran d'atendre les necessitats de la població afectada establint en els seus termes municipals les previsions necessàries perquè siguen ateses les necessitats culturals, socials, assistencials, sanitàries i totes les altres que calguen per a mantenir la qualitat de vida urbana de la població.  
3. En l'assignació d'aquestes obligacions es tendirà a no ocasionar perjudicis o gravàmens innecessaris en els municipis afectats. S'hauran d'establir criteris equitatius de cooperació i participació econòmica i, si escau, de compensació.  
Norma 337  
1. Quan es produesca alguna de les situacions previstes en els punts 2 i 3 de la Norma 333, per accions derivades de plans parcials, aprovats abans de l'entrada en vigor d'aquestes Normes, les solucions que adopten cada municipi hauran de ser objecte d'informe per la resta dels afectats, i, en cap cas, s'afectarà essencialment les determinacions del pla parcial, sense causa justificada.  
2. El planejament general haurà de cobrir els dèficits d'equipament per a la població que ocupa la part d'edificació en el seu terme municipal, sense perjudici que mitjançant els acords escaients, s'establiren sistemes d'actuació mancomunats.  
Secció tercera   
De la coherència urbanística  
Norma 338. La comptabilització d'usos prevista en l?ordenació serà obligatòria en els casos següents:  
1. En les àrees limítrofes de nuclis urbans fusionats, encara que els límits municipals foren físicament recognoscibles.  
2. Quan hi haja zones de segona residència o àrees industrials unides al nucli urbà del terme municipal veí, i en discontinuïtat urbana amb el nucli del municipi a què pertanyen.  
3. En barris o zones residencials o industrials assentades, el desenvolupament de les quals estiga previst entre dos o més termes municipals.  
Norma 339. Les previsions de sòl per a implantacions productives justificades, necessàries per al desenvolupament d'un municipi, tindran preferència sobre la proposta de classificació plantejada pel que hi confronta en els casos següents:  
1. Si aquestes foren per a actuacions de segona residència.  
2. Si estiguera previst el creixement del nucli urbà, quan siga possible una solució alternativa.  
Norma 340. En cap cas es produirà impacte ambiental sobre nuclis urbans per activitats industrials en el mateix municipi o en els que hi confronten.  
Norma 341. Els municipis els nuclis urbans dels quals hi confronten establiran les condicions d'urbanització i edificació amb criteris urbanístics:  
1. Els viaris, espais lliures o zones enjardinades seran objecte d'un tractament idèntic.  
2. L'edificació s'atendrà a paràmetres semblants, llevat que es troben afectades zones tipològicament diferenciades per raons que responen a trajectòries histèriques en l'edificació.  
Norma 342. Quan hi haja béns d'interés cultural o de caràcter patrimonial en l'accepció més àmplia no s'adoptarà cap mesura que en menyscabe la conservació, l?ús o el gaudi i serà obligatori adoptar mesures de col·laboració en relació amb això.  
Norma 343. Els ajuntaments hauran d'adoptar els acords procedents per a establir serveis mancomunats en aquestes zones quan se'n derive una major rendibilitat de les inversions.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2109, del 23-09-1993 (1993/829239)

RESOLUCIÓN de 1 de septiembre de 1993 del Director General de Urbanismo y Ordenación Territorial por la que se publican, conforme a lo establecido en el artículo 70.2 de la Ley Reguladora de las Bases de Régimen Local, las Normas Urbanísticas de las Normas de Coordinación Metropolitana en el ámbito de los municipios integrantes del Consell Metropolitá de l'Horta, definitivamente aprobadas por Decreto 103/1988, de 18 de julio, del Consell de la Generalitat Valenciana (DOGV núm. 875, de 25 de julio de 1988).
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   2109

Fecha DOGV
:   23-09-1993

Sección del DOGV
:   OTRAS DISPOSICIONES

Número del documento
:   1993/829239

CVE


Fecha del documento
:   01-09-1993

Organismo emisor
:   Conselleria de Obras Públicas,Urbanismo y Transportes

Tipo de documento
:   Resolución

Resolución de 1 de septiembre de 1993, del Director General de Urbanismo y Ordenación Territorial por la que se publican, conforme a lo establecido en el artículo 70.2 de la Ley Reguladora de las Bases de Régimen Local, las Normas Urbanísticas de las Normas de Coordinación Metropolitana en el ámbito de los municipios integrantes del Consell Metropolità de l'Horta, definitivamente aprobadas por Decreto 103/1988, de 18 de julio, del Consell de la Generalitat Valenciana (DOGV núm. 875, de 25 de julio de 1988).  
Resolución del Director General de Urbanismo y Ordenación Territorial de 1 de septiembre de 1993 por la que se ordena la íntegra transcripción en el Diari Oficial de la Generalitat, para mayor difusión y mejor conocimiento del público, del texto articulado de las vigentes Normas de Coordinación Metropolitana del Area Metropolitana de Valencia, que aprobó el Consell de la Generalitat, al amparo del artículo 5º de la Ley 5/1986, de 19 de noviembre, por Decreto 103/1988, de 18 de julio (publicado en el DOGV núm. 875 de 25 de julio de 1988).  
Valencia, 1 de septiembre de 1993,  
El director general d'Urbanisme i Ordenació Territorial GERARDO ROGER FERNANDEZ  
CAPITULO I  
Disposiciones generales  
Sección primera  
Fines, objetivos y ámbito de aplicación  
Norma 1. Las presentes Normas tienen por finalidad la ordenación del territorio y la coordinación del Planeamiento Municipal, según el mandato derivado de la Ley de la Generalitat Valenciana 5/1986, de 19 de noviembre, por la que se extingue la Corporación Administrativa Gran Valencia, dando cumplimiento a los objetivos en ella señalados.  
Norma 2. Estas Normas serán de aplicación en todos los municipios integrados en el ámbito territorial del Consell Metropolità de l'Horta, en los que pudieran estarlo en el futuro, y en los que resulten afectados por razones de coherencia urbanística, continuidad territorial, o condiciones medioambientales, como efecto indirecto de la aplicación de estas Normas.  
Norma 3.  
1. Los ayuntamientos que a su entrada en vigor tuvieran el planeamiento en los distintos momentos procesales de elaboración, se ajustarán, en todos sus extremos, a lo que en ellas se contiene.  
2. Los Planes Generales, Normas Subsidiarias o Proyectos de Delimitación de Suelo Urbano que hubieran obtenido con anterioridad la aprobación definitiva, procederán a revisarlos o modificarlos, en los extremos que las contravinieren, siendo esta última causa factor determinante de la procedencia de la modificación o revisión.  
Norma 4. El plazo máximo para adecuación del planeamiento municipal a estas Normas será de dieciocho meses, Quedarán suspendidas las licencias y prohibidas las órdenes de ejecución que impliquen obras, usos o actividades que resulten contrarias a ellas o pudieran dificultar su aplicación.  
Norma 5. La adaptación del planeamiento aprobado podrá llevarse a cabo por aplicación de cualquiera de las figuras de planeamiento que prevé la Ley de Régimen del Suelo y Ordenación Urbana, y de acuerdo con el procedimiento legalmente establecido, en atención al contenido de las modificaciones procedentes, sin que en ningún caso pueda sustituirse o alterarse dicho planeamiento sin que se produzca la mencionada adaptación.  
Norma 6. Cuando la adaptación de los Planes Generales a las Normas Metropolitanas afectare a otro u otros municipios, a Planes Parciales intermunicipales, o implique la adopción de soluciones de conjunto, se estará a lo siguiente:  
1. En el caso de existir acuerdo mayoritario entre los ayuntamientos afectados, darán traslado al Consell Metropolità de l'Horta para que, en el plazo de un mes, emita informe sobre su contenido; en todo caso, dicho informe será preceptivo antes de la remisión para la aprobación definitiva.  
2. De no existir acuerdo mayoritario, el Consell Metropolità de l'Horta, oídos los ayuntamientos afectados, propondrá la solución que resulte más idónea, en atención a las circunstancias que concurran en cada municipio, e iniciará, de oficio, la tramitación del expediente, siendo competente para otorgarle la aprobación inicial y provisional e impulsar la aprobación definitiva.  
3. EL procedimiento será el establecido en los artículos 41 y siguientes. de la Ley de Régimen de Suelo y Ordenación Urbana y artículos 128 y siguientes. del Reglamento de Planeamiento.  
Norma 7. Si los ayuntamientos o el Consell Metropolità de l'Horta no adoptaran las medidas necesarias, en orden a la adaptación del planeamiento a las Normas de Coordinación Metropolitana en el plazo anteriormente señalado, la Comisión Territorial de Urbanismo podrá instar la inmediata suspensión del planeamiento vigente y proceder a la Redacción de Normas Subsidiarias de Planeamiento, de carácter transitorio, en el plazo de seis meses.  
Norma 8.  
1. Las Normas Subsidiarias transitorias a que se refiere la norma anterior, permanecerán vigentes, hasta que se produzca la adaptación del planeamiento municipal.  
1 2. Si transcurriese un año desde la aprobación de las citadas Normas Subsidiarias Transitorias sin haberse abierto el período de información pública subsiguiente a la aprobación inicial, o dos años sin haberse obtenido la aprobación definitiva, la Comisión Territorial de Urbanismo quedará automáticamente subrogada en las competencias de los ayuntamientos y del Consell Metropolità de l'Horta, en orden a la redacción y tramitación del planeamiento municipal.  
Norma 9. Cuando la adaptación del planeamiento a las presentes  
Normas afectare a municipios ajenos al ámbito territorial del Consell Metropolità de l'Horta, se estará a lo dispuesto en la Norma 6, puntos 1, 2 y 3. Sin embargo, en este último supuesto, el órgano competente y provisional será la Diputación Provincial de Valencia.  
Norma 10. Los acuerdos municipales, o emanados del Consell Metropolità de l'Horta, en orden a las soluciones urbanísticas de conjunto, se notificarán, en todo caso, a- la Comisión Territorial de Urbanismo, y a ésta y a la Diputación Provincial cuando afecte a municipios ajenos al ámbito territorial del Consell Metropolità de l'Horta.  
Sección segunda  
Vigencia, revisión y modificación  
Norma 11. Las Normas de Coordinación Metropolitana tendrán vigencia indefinida.  
Norma 12. Serán causa de revisión de las mismas:  
1. La aprobación de los Planes Territoriales de rango superior al municipal.  
2. La aprobación de Planes de Conjunto que pudieran afectar a todo o parte del ámbito territorial del Consell Metropolità de L'Horta.  
3. La promulgación de disposiciones legales que afectaren a sus determinaciones.  
4. La incidencia de actuaciones sectoriales derivadas de las grandes líneas de la política económica, social, territorial, de defensa nacional o que impliquen intereses generales.  
5. Las variaciones sustanciales en las previsiones de población total y su índice de crecimiento.  
6. La alteración esencial de los recursos de toda índole, especialmente económicos.  
7. El incumplimiento de las previsiones que en la misma se contienen.  
8. La disolución del Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 13. La revisión o modificación de las Normas será acordada por el Consell de la Comunidad Valenciana, a propuesta del Conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, de oficio, o a instancias de la mayoría de los ayuntamientos afectados.  
Norma 14. El procedimiento para la revisión o modificación de las Normas se ajustará a los siguientes trámites:  
1. Cuando se proceda de oficio por el Conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, éste remitirá informe relativo a la procedencia de la revisión o modificación, a los distintos Departamentos afectados de la Administración Autonómica, a la Diputación Provincial, al Consell Metropolità de l'Horta y al Gobernador Civil, concediéndoles audiencia por el plazo de un mes, transcurrido el cual dará curso al expediente de revisión o modificación, conforme al procedimiento establecido para la formulación de las Normas en la Ley de la Generatitat Valenciana 5/1986 de 19 de noviembre.  
2. Si la revisión o modificación se planteara a instancias de la mayoría de los ayuntamientos, se procederá a analizar la propuesta y se resolverá sobre su procedencia. Si ésta fuera estimada, se actuará, conforme a lo dispuesto en el punto anterior, y en caso de que fuere desestimada, se notificará mediante Resolución razonada, en el plazo máximo de tres meses.  
3. La Resolución desestimatoria podrá recurrirse en alzada ante el Consell, en el plazo de quince días desde su notificación.  
Norma 15. Las Normas del Consell Metropolità de l'Horta serán obligatorias para las personas físicas y jurídicas, de Derecho público o privado y para las distintas administraciones.  
Sección tercera  
Contenido  
Norma 16. Los Normas de Coordinación Metropolitana se refieren a los siguientes extremos:  
1. Conservación, potenciación y regeneración de los recursos naturales y del paisaje.  
2. Aptitud del suelo en relación con sus posibles usos y regulación de actividades, extensión de la urbanización, etc.  
3. Prevención y aminoración de riesgos, especialmente de inundación.  
4. Protección, potenciación y regeneración del patrimonio cultural, arquitectónico, arqueológico y etnológico.  
5. Infraestructuras básicas del transporte ferroviario metropolitano.  
6. Infraestructuras básicas del viario metropolitano.  
7. Sistema básico de infraestructuras relacionadas con el ciclo hidráulico.  
8. Infraestructuras y medidas de ahorro energético.  
9. Equipamientos y servicios: implantación, ubicación, accesibilidad, dimensionamiento y optimización de recursos.  
10. Compatibilización general de usos y actividades, criterios sobre clasificación y calificación del suelo, afecciones territoriales y urbanísticas, etc.  
11. Bases económicas determinantes de la viabilidad, de las propuestas, programas de actuación y evaluación económica.  
Norma 17. Sin perjuicio de lo dispuesto en la Norma anterior, en todo lo no previsto en estas Normas se estará a lo dispuesto en la Ley ,del Régimen del Suelo y Ordenación Urbana, y Reglamentos que la desarrollan, a la Ley de Procedimiento Administrativo, y a la Ley de Bases del Régimen Local.  
CAPITULO II  
Del medio físico: recursos naturales, riesgos y aptitud del suelo  
Sección primera  
De la conservación de los recursos naturales  
Norma 18. Los Planes Generales Municipales, Normas Subsidiarias de Planeamiento y demás instrumentos urbanísticos fijarán como objetivo prioritario la conservación, potenciación y regeneración de los recursos naturales y del paisaje, conforme a los criterios que se establecen en las siguientes Normas.  
Norma 19. Los Planes de Ordenación contendrán las siguientes determinaciones:  
1. Identificación, delimitación y caracterización de las áreas o elementos que, por sus valores ecológicos, posean aspectos medioambientales que deban ser preservados de la acción urbanizadora.  
2. Identificación, delimitación y caracterización de los recursos naturales existentes: agrícolas, forestales, ganaderos, hidráulicos, mineralógicos, energéticos, etc.  
3. Identificación, delimitación de la afección e intensidad de los diferentes riesgos potenciales: inundación, seísmo, incendio, erosión, subsidencia, colapso, vulnerabilidad a la contaminación, etc.  
4. Medidas de toda índole, en orden a la conservación, regeneración y mantenimiento de los valores medioambientales.  
5. Condiciones para la explotación y posible regeneración de los recursos naturales.  
6. Medidas para la prevención, defensa o aminoración de los riesgos potenciales.  
7. Señalamiento en cada área identificada de los usos y actividades compatibles o incompatibles, con determinación de las características intensidades, afecciones y limitaciones, así como albergar las actividades reguladas en el Decreto 2.414/1961 de 30 de noviembre, con las medidas preventivas procedentes en cada caso, teniendo en cuenta la naturaleza de las actividades y su proximidad a núcleos habitados, aunque pertenezcan a otro término municipal.  
Sección segunda  
Primera: De la aptitud del Suelo para la urbanización  
Norma 20. En relación con su aptitud general para la urbanización, los suelos se clasifican conforme a los siguientes tipos (Plano nº 2):  
1. (S.E.A.): Suelos especialmente aptos.  
2. (S.A.): Suelos aptos.  
3. (S.M.A.): Suelos moderadamente aptos.  
4. (S.R.A.): Suelos de reducida aptitud,  
5. (S.N.A.): Suelos no aptos, por sus valores agrícolas, ecológicos y forestales, u otros tipos, asimilados. por riesgo de inundación.  
Norma 21. En función de la consideración del riesgo de inundación y sus posibles prevenciones, los suelos a que se refiere la Norma anterior se subdividen en las siguientes categorías (Plano nº 2):  
1.1. (S.E.A.)-(S.R.I.): Sin riesgo de inundación.  
1.2. (S.E.A.)-(R.L.I.): Con riesgo de leve inundación, que a su vez puede ser:  
1.2.1. Recuperable con obras de defensa (S.A.)-(R.L.I.) (R.)  
1.2.2. No recuperable (S.A.)-(R.L.I.) (N.R.)  
1.3. (S.E.A.) (R.G.I.): Con riesgo grave de inundación, que a su vez puede ser:  
1.3.1. Recuperable con obras de defensa (S.E.A.) (R.G.I.) (R.)  
1.3.2. No recuperable (S.E.A.) (R.G.I.) (N.R.), se asimila a S.U.A.  
2.1. (S.A.) (S.R.I.): Sin riesgo de inundación.  
2.2. (S.A.) (R.L.I.): Con riesgo leve de inundación, que a su vez puede ser:  
2.2.1. Recuperable con obras de defensa (S.A.) (R.L.I.) (R.)  
2.2.2. No recuperable (S.A.) (R.L.I.) (N.R.)  
2.3. (S.A.) (R.G.I.): Con riesgo grave de inundación, que a su vez puede ser:  
2.3.1. Recuperable con obras de defensa (S.A.) (R.G.I.) (R.)  
2.3.2. No recuperable (S.A.) (R.G.I.) (N.R.), se asimila a S.N.A.  
3.1. (S.M.A.) (S.R.I.): Sin riesgo de inundación.  
3.2. (S.M.A.) (S.L.I.): Con riesgo leve de inundación, que a su vez puede ser:  
3.2.1. Recuperable con obras de defensa (S,M.A.) (R.L.I.) (R.)  
3.2.2. No recuperable (S.M.A.) (R.L.I.) (N.R.)  
3.3. (S.M.A.) (R.G.I.): Con riesgo grave de inundación, que a su vez puede ser:  
3.3.1. Recuperable con obras de defensa (S.M.A.) (R.G.I.) (R.)  
3.3.2. No recuperable (S.M.A) (R.G.I.) (N.R.) que se asimila a S.N.A.  
4.1. (S.R.A.) (S.R.I.): Sin riesgo de inundación.  
4.2.(S.R.A.) (S.L.I.): Con riesgo leve de inundación, que a su vez puede ser:  
4.2.1. Recuperable con obras de defensa (S.R.A.) (R.L.I.) (R.)  
4.2.2. No recuperable (S.R.A.) (R.L.I.) (N.R.)  
4.3. (S.R.A.) (R.G.I.): Con riesgo grave de inundación, que a su vez puede ser:  
4.3.1. Recuperable con obras de defensa (S.R.A,) (R.G.I.). (R.)  
4.3.2. No recuperable (S.R.A.) (R.G.I.) (N.R.), que se asimila a S.N.A.  
5.1. (S.N.A.) (S.R.I.): Sin riesgo de inundación.  
5.2. (S.N.A.) (R.L.I.): Con riesgo de inundación, que a su vez puede ser:  
5.2.1. Recuperable con obras de defensa (S.N.A.) (R.L.I.) (R.)  
5.2.2. No recuperable (S.N.A.) (R.L.I.) (N.R.)  
5.3. (S.N.A) (R.G.I.): Con riesgo grave de inundación, que a su vez puede ser:  
5.3.1. Recuperable con obras de defensa (S.N.A.) (R.G.I.) (R)  
5.3.2. No recuperable (S.N.A.) (R.G.I.) (N.R.)  
Norma 22. En correspondencia con las anteriores clasificaciones, la posible extensión de la urbanización o las nuevas implantaciones se efectuarán de acuerdo con los siguientes criterios:  
1. Se ocuparán prioritariamente y por el orden relacionado los suelos con mayor aptitud para la urbanización.  
2. En los diversos suelos señalados, cualquiera que sea su aptitud potencial, que posean riesgo grave de inundación sin posibilidad de recuperación, quedarán, en principio, asimilados a suelos no aptos para la urbanización (S.N.A.), debiendo protegerse especialmente en función de dicha característica, siéndoles de aplicación la normativa específica Contenida en la Sección 3.ª de este Capítulo.  
3. Los mismos suelos que posean riesgo grave de inundación con posibilidad de recuperación quedarán igualmente asimilados a suelos no aptos para la urbanización (S.N.A), hasta tanto no se realicen las correspondientes obras de defensa o protección, en cuyo momento recuperarán su potencialidad específicamente atribuida.  
4. Los suelos que posean riesgo leve de inundación sin posibilidad de recuperación, tendrán su aptitud condicionada por el mismo, siéndoles de aplicación la normativa específica contenida en la Sección 3.ª de este mismo Capítulo.  
5. Los suelos que poseen riesgo leve de inundación con posibilidad de recuperación, tendrán su aptitud condicionada por el mismo, hasta tanto no se realicen las, correspondientes obras de defensa o protección, en cuyo momento recuperarán su potencialidad, específicamente atribuida.  
Norma 23.  
1. Las recomendaciones sobre el uso del suelo que se contienen en las presentes Normas, de acuerdo con la aptitud para la urbanización, se concretarán particularmente en los diferentes documentos de planeamiento urbanístico municipal, precisando la delimitación de las diferentes zonas, ajustándolas a la escala adecuada, a límites y accidentes naturales, limitaciones por pendientes, infraestructuras existentes o previstas, vinculaciones por planeamiento en ejecución, etc.  
2. Se justificará en cada caso la adecuación a aquéllas, tanto en lo que se refiere a la posible extensión del Suelo Urbano y Urbanizable, o la creación de nuevos núcleos, como a la delimitación y medidas de protección específicas en el Suelo No Urbanizable.  
Norma 24.  
1. Se preservará especialmente del proceso urbanizador los suelos definidos cómo S.N.A., potenciando su aptitud específica, en función de sus valores agrícolas, ecológicos, forestales, etc., mediante su clasificación como Suelo No Urbanizable de especial protección, estableciendo en cada caso las condiciones de compatibilización, regeneración y potenciación correspondientes, con la protección que se señala.  
2. En los terrenos comprendidos en el ámbito del Parque Natural de la Albufera, los usos, instalaciones o edificaciones permitidas serán las que determine el correspondiente Plan Especial. En tanto no se produzca la aprobación definitiva del mismo serán de aplicación las disposiciones transitorias previstas en el decreto 89/1986 de 8 de julio del Consell de la Generalitat Valenciana.  
3. Con independencia de la normativa aplicable en cada caso, tanto por razón del posible riesgo de inundación, como por las legislaciones sectoriales o especiales, y en relación con lo dispuesto en el artículo 85 del Texto Refundido de la Ley del Suelo, no se superarán las siguientes limitaciones:  
3.1. Viviendas familiares aisladas:  
3.1.1. Para los suelos de alto valor agrícola:  
3.1.1.1. Sólo se permitirán cuando se destinen a vivienda permanente de agricultores, debiendo demostrar la vinculación directa con la explotación donde su ubiquen, inscribiéndose en el Registro de la Propiedad su indivisibilidad a efectos urbanísticos, a partir de la autorización concedida por la Comisión Territorial de Urbanismo, y antes de otorgarse la licencia de construcción.  
3.1.1.2. No se autorizarán obras propias de la urbanización tales como apertura de viajes, instalaciones de alumbrado público, redes de servicios, etc., ni cualquier otra actuación que pudiera dar origen a la formación de núcleos de población. Se deberá de guardar una distancia mínima de 350 m. a cualquier núcleo de población.  
3.1.1.3. No se superarán los 6'5 m. de altura de comisa, ni una edificabilidad de 0'50 m2 construidos por cada metro cuadrado de parcela. Ni cerramientos de obra opacos por encima de 0'40 metros.  
3.1.1.4. En todos los cascos será necesario la disposición de acceso adecuado y abastecimiento básico idóneo, garantizando igualmente la depuración de vertidos.  
3.1.2. Para los suelos de alto valor ecológico y forestal:  
No se permitirán las viviendas familiares aisladas, en ningún caso.  
3.2. Construcciones destinadas a explotaciones agrícolas que guarden relación con la naturaleza y destino de la finca:  
3.2.1. Para los suelos de alto valor agrícola:  
3.2.1.1. Se considerarán los exclusivamente destinados a almacén de productos agrícolas, casetas de aperos de labranza o maquinaria agrícola, apriscos, refugios, plataformas de vigilancia, instalaciones de captación, bombeo, u otras de naturaleza similar, sin que en ningún caso implique el desarrollo de actividades de manipulación o transformación de productos.  
3.2.1.2. Las condiciones de distancia, edificabilidad, acceso, abastecimiento básicos y depuración serán, para los almacenes, semejantes a las definidas para las viviendas aisladas, pudiendo, no obstante y siempre que se justifique, alcanzar los 10 metros dé altura de comisa.  
3.2.1.3. Podrán ser compatibles en la misma parcela con la vivienda familiar, en cuyo caso se podrá aumentar la edificabilidad total sobre la parcela hasta 0'10 m2, construidos por m2 de parcela.  
3.2.2. Para los suelos de alto valor ecológico:  
Se considerarán exclusivamente las destinadas a casetas de aperos o guarda de maquinaria agrícola, así como las instalaciones de captación, bombeo, u otras de naturaleza similar; en cualquier caso, la superficie construida no superará los 40 m2.  
3.2.3. Para los suelos de alto valor forestal:  
Se considerarán exclusivamente los refugios, casas forestales, torres de vigilancia y demás instalaciones de protección.  
3.3. Edificaciones o instalaciones de utilidad pública o interés social:  
3.3.1. Para los suelos de alto valor agrícola:  
Se considerarán exclusivamente las promovidas por las Administraciones Públicas, cuya finalidad y características justifiquen la imposibilidad o inconveniencia de su ubicación en medio urbano o en otros suelos de mayor aptitud.  
Sólo excepcionalmente se podrá admitir la implantación de las actividades reguladas en el Decreto 2.414/1961 de 30 de noviembre, siempre que se justifique 4a ausencia de impacto ambiental.  
3.3.2. Para los suelos de, alto valor ecológico o forestal:  
Tendrán la misma consideración que las definidas en el epígrafe inmediatamente anterior, con la excepción de la absoluta prohibición de implantación de las tres actividades contempladas en el referido decreto.  
Norma 25. Cuando el incremento de la población, de las actividades económicas (industrial o servicios) o la estructura urbana preexistente, precise ineludiblemente, una vez aplicados los criterios relacionados en la Norma 22, la ocupación del suelo S.N.A., los documentos de planeamiento municipal justificarán en todo caso su necesidad, extensión y características en base a los siguientes parámetros:  
1. Núcleos municipales:  
1.1. Con tasa de crecimiento poblacional progresiva (superior al 1% anual), industrial o de servicios, podrá efectuar "complementaciones moderadas" de su trama urbana sobre este tipo de suelo, siempre proporcionadas a sus necesidades de crecimiento, con la excepción de las de valor ecológico o forestal, que no podrán ocupar más que con .operaciones localizadas de "remate" de la trama preexistente.  
1.2. Con tasa de crecimiento poblacional estancada (o inferior al 1% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "complementaciones muy moderadas" de carácter localizado, de la trama preexistente, especialmente en el caso de pequeñas bolsas intersticiales, producidas por la configuración actual de los bordes urbanos o por infraestructuras territoriales o accidentes naturales muy significativos.  
1.3. Con tasa de crecimiento negativa poblacional, industrial o de servicios, quedarán restringidos a operaciones de "estricto remate" de la trama preexistente.  
2. Núcleos secundarios:  
Quedarán restringidos igualmente a operaciones de "estricto remate" de la trama existente, sin extensión alguna.  
3. Nuevas implantaciones o creación de nuevos núcleos:  
No se permitirán en ningún caso.  
Norma 26. En aplicación de la Norma 22 se preservarán, en general, del proceso urbanizador los suelos definidos como S.R.A., potenciando su aptitud específica para usos de agricultura intensiva, mediante su clasificación como Suelo No Urbanizable de Interés Agrícola, estableciendo, en cada caso, las condiciones de compatibilización y potenciación correspondientes con la aptitud que se le atribuye. En cualquier caso, no se superarán las siguientes limitaciones en relación con lo dispuesto en el artículo 85 del Texto Refundido de la Ley del Suelo:  
1. Viviendas familiares aisladas,  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24 apartado 1.1. para el suelo de alto valor agrícola, con la excepción de la distancia mínima a cualquier núcleo de población, que en este caso, será de 400 metros.  
2. Construcciones destinadas a explotaciones agrícolas que guarden relación con la naturaleza y destino de la finca:  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en el apartado 2.1. de la Norma 24 para el suelo de alto valor agrícola, con la distancia a núcleos de población antes definida.  
3. Edificaciones o instalaciones de Utilidad Pública o Interés Social.  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24 apartado 3.1, para el suelo de alto valor agrícola.  
Norma 27. Cuando el crecimiento de la población, de las actividades económicas (industrial o servicios) o de la estructura preexistente precise, ineludiblemente, una vez aplicados los criterios relacionados con la Norma 22, la ocupación del suelo S.R.A, los documentos de planeamiento municipal justificarán, en todo caso, su necesidad, forma, extensión y características en base a los siguientes parámetros:  
1. Núcleos principales:  
1.1. Con tasa de. crecimiento poblacional progresiva (superior al 1% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "complementaciones generalizadas" de su trama urbana sobre este tipo de suelo, siempre proporcionadas a sus necesidades de crecimiento.  
1.2. Con tasa de, crecimiento poblacional estancada (o inferior al 1% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "complementaciones moderadas" de la trama preexistente.  
1.3. Con tasa de crecimiento negativa, poblacional, industrial o de servicios, quedarán restringidos a operaciones de "remate" de la trama preexistente.  
2. Núcleos secundarios:  
Quedarán restringidos igualmente a operaciones de "remate" de la trama existente sin extensión alguna.  
3. Nuevas. implantaciones o creación de nuevos núcleos:  
No se permitirán en ningún caso.  
Norma 28. En aplicación de la Norma 22, los suelos definidos como S.M.A., podrán incorporarse al proceso urbanizador, mediante su clasificación como Suelo Urbano o, Urbanizables, quedando el resto como suelo No Urbanizable.  
En cualquier caso, no se superarán las siguientes limitaciones, en relación con lo dispuesto en el artículo 85 del Texto Refundido de la Ley del Suelo.  
1.: Viviendas familiares aisladas.  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24 apartado 1.1. para el suelo de alto valor agrícola, con las siguientes excepciones:  
1.1. No será necesario la demostración de la vinculación directa con la explotación agrícola, ni las características de permanencia.  
1.2. La distancia mínima a cualquier núcleo de población será de 450 metros.  
1.3. Los cerramientos de obra opacos, podrán superar los 0'4 metros de altura cuando encierre la totalidad de la parcela.  
1. Construcciones destinadas a explotaciones agrícolas que guarden relación con la naturaleza y destino de la finca.  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24 apartado 2.1. para el suelo de alto valor agrícola con. la distancia a núcleos de población antes definida.  
3. Edificaciones e instalaciones de Utilidad Pública o Interés Social  
Se podrán admitir, en general aquellas cuya finalidad y características justifiquen la imposibilidad o inconveniencia de su ubicación en medio urbano, La implantación de las actividades reguladas por el Decreto 2.414/1961 de 30 de noviembre, requerirá la justificación de ausencias de impacto ambiental,  
Norma 29. Cuando el crecimiento de la población, de las actividades económicas (industrias o servicios), o de la estructura urbana preexistente,, precise, una vez aplicados los criterios relacionados en la Norma 22, la ocupación del S.M.A., los documentos de planeamiento municipal justificarán, en todo caso, su necesidad, formas, extensión y características, en base a los siguientes parámetros:  
1. Núcleos principales:  
1.1. Con tasa de crecimiento de población progresiva (superior al 1% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "extensiones moderadas" sobre este tipo de suelo, siempre proporcionadas a sus necesidades de crecimiento.  
1.2. Con tasa de crecimiento poblacional estancada (o inferior al 1% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "complementaciones generalizadas" de su trama urbana.  
1.3. Con tasa de crecimiento negativa, poblacional, industrial o de servicios, podrán efectuar "complementaciones moderadas" de la trama preexistente.  
2. Núcleos secundarios:  
Podrán efectuar "complementaciones moderadas" de la trama preexistente.  
3. Nuevas implantaciones o creación de nuevos núcleos:  
Podrán permitirse en circunstancias especiales, siempre que se justifique su convivencia y necesidad, aunque siempre con carácter moderado y con programación escalonada.  
Norma 30. En aplicación de la Norma 22, los suelos- definidos como S.A. podrán incorporarse, en general, al proceso urbanizador mediante su clasificación como Suelo Urbano o Urbanizable, quedando el resto como Suelo No Urbanizable con expectativas potenciales de posteriores incorporaciones a dicho proceso, en función de su aptitud para el mismo.  
En cualquier caso no se superarán las siguientes limitaciones, en relación con lo dispuesto en el artículo 85 del Texto Refundido de la Ley del Suelo.  
1. Viviendas familiares aisladas.  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24 apartado I.I., para el suelo de alto valor agrícola, con las siguientes excepciones:  
1.1. No será necesario la demostración de la vinculación directa con la explotación agrícola, ni las características de permanencia.  
1.1.2. La distancia mínima a cualquier núcleo de población será de 500 metros.  
1.3. Los cerramientos de obra opacos podrán superar los 0'4 metros de altura cuando encierren más de la mitad de la parcela.  
2. Construcciones destinadas a explotaciones agrícolas que guarden relación con la naturaleza y destino de la finca.  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24 apartado 2.1. para el suelo de alto valor agrícola, con la distancia a núcleos de población antes definida.  
3. Edificaciones e instalaciones de Utilidad Pública o Interés Social.  
Se podrán admitir en general aquellas cuya finalidad y características justifiquen la imposibilidad o inconveniencia de su ubicación en medio. urbano. La implantación de las actividades reguladas por el Decreto 2.414/1961 de 30 de noviembre, requerirá la justificación de ausencia de impacto ambiental.  
Norma 31. Cuando el crecimiento de la población, de las actividades económicas (industrias o servicios) o la estructura urbana preexistente precise, una vez aplicados los criterios relacionados con la Norma 22, la ocupación del S.A., los documentos de Planeamiento municipal justificarán en todo caso su necesidad, forma exterior y características, en basé a los siguientes parámetros:  
1. Núcleos principales:  
1.1. Con tasa de crecimiento de población progresiva (superior al 15% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "extensiones generalizadas" sobre este tipo de suelo, siempre proporcionadas a sus necesidades de crecimiento.  
1.2. Con tasa de crecimiento poblacional estancada (o inferior al 1% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "extensiones moderadas" sobre este tipo de suelo, siempre proporcionadas a sus necesidades de crecimiento.  
1.3. Con tasa de crecimiento negativa, poblacional, industrial o de servicios, podrán efectuar "complementaciones generalizadas" de la trama preexistente.  
2. Núcleos secundarios:  
Podrán efectuár "complementaciones generalizadas" de la trama preexistente.  
3. Nuevas Implantaciones o creación de nuevos núcleos:  
Podrán permitirse siempre que se justifique su conveniencia y necesidad, con carácter general, y programación escalonada.  
Norma 32. En aplicación de la Norma 22, los suelos definidos como S.E.A., podrán incorporarse, en general y sin restricciones, en razón de su aptitud, al proceso urbanizador, mediante su clasificación como Suelo Urbano o Urbanizable, quedando el resto como No Urbanizable con las máximas expectativas potenciales de incorporación a dicho proceso.  
En cualquier caso, no se superarán las siguientes limitaciones, en relación a lo dispuesto en el artículo 85 del Texto Refundido de la Ley del Suelo:  
1. Viviendas familiares aisladas:  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24, apartado 1.1., para el suelo de alto valor agrícola, con las siguientes excepciones:  
1.1. No será necesaria la demostración de la vinculación directa con la explotación agrícola, ni las características de permanencia.  
1.2. La distancia mínima a cualquier núcleo de población será de 550 metros.  
1.3. Los cerramientos de obra opacos podrán superar los 0'4 metros de altura, cuando encierren mas de un cuarto de la superficie de la parcela.  
2. Construcciones destinadas a explotaciones agrícolas que guarden relación con la naturaleza y destiño de la finca:  
Las limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 24, apartado 2.1, para el suelo de alto valor agrícola, con la distancia a núcleos de población antes descrita.  
3. Edificaciones o instalaciones de Utilidad Pública o Interés Social:  
Las Limitaciones serán idénticas a las expresadas en la Norma 30, apartado 3 para el S.A.  
Norma 33. Cuando el crecimiento de la población, de las actividades económicas (industrias o servicios), o la estructura urbana preexistente, precise, una vez aplicados los criterios relacionados en la Norma 22, la ocupación del S.E.A., los documentos de Planeamiento municipal justificarán, en todo caso, su forma, extensión y características, en base a los siguientes parámetros:  
1. Núcleos principales:  
1.1. Con tasa de crecimiento de población progresiva (superior al 1% anual), industrial o de servicios, podrán efectuar "grandes extensiones generalizadas" sobre este tipo de suelo, aunque proporcionadas a su necesidad o expectativas de crecimiento.  
1.2. Con tasa de crecimiento poblacional estancada (o inferior al 1% anual) industrial o de servicios, podrán efectuar "extensiones generalizadas" sobre este tipo de suelo, siempre proporcionales a su necesidad o expectativas de crecimiento.  
1.3. Con tasa de crecimiento negativa, poblacional, industrial o de servicios podrán efectuar "extensiones moderadas" siempre proporcionadas las posibles expectativas de crecimiento.  
2. Núcleos secundarios:  
Podrán efectuar "extensiones y/o complementaciones" más o menos moderadas o generalizadas, dependiendo de. la conveniencia y necesidad de las mismas.  
3. Nuevas Implantaciones o creación de nuevos núcleos:  
Podrán permitirse con carácter general y sin más restricciones. que, la justificación de su necesidad, características o extensión.  
Sección tercera  
Del riesgo de Inundación  
Norma 34.  
1. Se consideran zonas inundables aquellas que pueden ser cubiertas por láminas de agua cuando sobrevienen crecidas excepcionales, superándose la capacidad de evacuación de los cauces habituales.  
2. En función de la magnitud y posibles consecuencias de la inundación, se distingue, a efectos de aplicación de estas Normas las siguientes zonas (Plano nº 3):  
2.1. Zona de. "Riesgo grave", en las que, por lo general, la altura de la lámina de agua sobrepasa un metro.  
2.2. Zonas de "Riesgo leve", donde, también en general, no se alcanza dicha altura.  
3. Se define como "vía de agua" la parte de las zonas inundables en las que se produce la evacuación de la misma, siendo susceptibles de producir arrastres que afecten a personas o bienes materiales sobre ellas situadas.  
4. Se definen como "zonas de inundación estática" la parte de las zonas inundables en las que se retiene el agua sin contribución a su transmisión.  
Norma 35.  
1. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias, podrán precisar, de conformidad con sus objetivos, mediante los estudios necesarios, la delimitación de las zonas de Riesgo Grave y Leve de Inundación, en el ámbito de sus términos municipales.  
2. En cualquier caso, Los Planes Generales y Normas Subsidiarias contendrán los estudios necesarios para delimitar las "vías de agua" y "zonas de inundación estática" a las que se refiere la Norma 34, haciendo constar en los mismos, cuando las condiciones del territorio lo determinen, la desaparición física de aquellas por integración en las "zonas de inundación estática".  
Norma 36.  
1. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias tenderán a estructurar el territorio, en orden a preservar las zonas de riesgo de inundación, de acuerdo con las especificaciones contenidas en la Sección 2.ª de este mismo capítulo, para lo cual establecerán regímenes normativos particularizados, dependiendo del tipo del riesgo y de la posibilidad o no de su recuperación, en base a las obras de defensa y protección previstas o que se pudieran prever, estableciendo las limitaciones o compatibilizaciones de uso que resulten pertinentes, así como las condiciones de la edificación y la urbanización.  
2. En cualquier caso, deberá excluirse la posibilidad de edificación en zonas que constituyan "vías de agua", salvo que se localicen, en núcleos urbanos consolidados en los que se establecerá una normativa específica tendente a minorar los posibles efectos de la inundación pudiéndose llegar incluso a la necesidad de extender a áreas concretas la restricción antes citada.  
Norma 37.  
1. No se permitirá, en ningún caso, la nueva ubicación de los siguientes usos en zonas de riesgos grave de inundación:  
1.1. Equipamientos o servicios que requieran de unas especiales garantías de funcionamiento en riesgos catastróficos, tales como: Hospitales, Parques de Bomberos, Protección Civil, instalaciones de seguridad o defensa, centros administrativos o asistenciales básicos, abastecimiento, etc.  
1.2. Infraestructuras o instalaciones de abastecimiento básico, tales como: Centros de Transformación, parques de combustibles, plantas potabilizadoras, etc.  
1.3. Infraestructuras o instalaciones de comunicación básica: Centrales telefónicas, estaciones o centros de intercambio modal de transporte, telecomunicación, etc.  
1.4. Depósitos de residuos, vertederos, almacenes de productos tóxicos o contaminantes, cementerios, etc.  
1.5. Grandes centros de pública concurrencia, tales como: Centros docentes, grandes instalaciones deportivas o recreativas, centros comerciales o industriales.  
1.6. Actividades calificadas como molestas, insalubres, nocivas o peligrosas.  
1.7. Cualesquiera otras de naturaleza análoga a las descritas.  
2. Podrán permitirse en zonas de riesgo de inundación. leve, aquellas actividades que precisen de bajos costes de reposición y que sin obstaculizar el libre pasó de las aguas no supongan riesgos de contaminación ambiental por transporte, sedimentación o acumulación, siempre mediante la aplicación de una normativa específica que minore o atenúe los efectos de la misma, tal y, como prescribe la Norma 36 de esta misma Sección,  
Norma 38. Para las obras y edificaciones permitidas situadas en áreas de riesgo de inundación, especialmente en las de riesgo grave, se tendrán los siguientes criterios:  
1. Se dispondrán las infraestructuras, red viaria, espacios libres, etc., de manera que sean capaces de canalizar el curso de las "vías de agua" o propiciar el drenaje de las "zonas de inundación estática".  
2. Se procurará que la trama viaria posea diversas conexiones alternativas con la red básica metropolitana, en puntos donde pueda ser menor el riesgo de inundación.  
3. La trama urbana se dispondrá de manera que las parcelas edificables ofrezcan la menor sección transversal respecto al sentido de las vías de agua o de drenaje.  
4. Se impedirá la edificación de grandes bloques o infraestructuras que constituyan barreras a los cursos citados.  
5. Se tenderá a limitar la construcción de sótanos, y si éstos resultaran imprescindibles se establecerán condiciones de uso, materiales, garantías estructurales, cierre y aireación, sistemas de bombeo y achique., etc.  
6. Se procurará evitar la situación de viviendas en planta baja o a ráenos de un metro de la rasante.  
7. Se potenciarán, en general, las soluciones arquitectónicas o urbanísticas que posibiliten la aminoración de los posibles efectos de la inundación, tanto para personas como para bienes.  
Norma 39. Las obras hidráulicas tendentes a la eliminación o ,minoración de los riesgos de inundación que se contienen en el plano nº3 de estas Normas, se pormenorizarán y desarrollarán por el órgano competente en cada caso, sin perjuicio de que puedan plantearse. alternativas diferentes con idéntica finalidad.  
Sección cuarta  
Del paisaje  
Norma 40. Son elementos estructurantes del paisaje rural y urbano aquellos que caracterizan la forma con la que es percibido el territorio en sus aspectos visuales, metropolitano o municipal.  
Norma 41. En función del campo de observación,. los elementos estructurantes del paisaje tendrán carácter metropolitano o carácter local. Considerando de carácter metropolitano aquellos que se enmarcan en cuencas visuales de amplitud comarcal, y de carácter local aquellos que instruyen la definición de zonas de cualidades homogéneas que, en su virtud, constituyen parte del sistema formado por los primeros, o bien, se sitúan en cuencas visuales de ámbito local.  
Norma 42. Los elementos estructurantes del paisaje de carácter metropolitano" en el ámbito territorial de la Comarca de L'Horta son los que constan en el plano nº1, cuya relación a continuación se inserta:  
1. Comisas.  
1.1. Las Estribaciones meridionales de la Sierra Calderona.  
1.2. La Cornisa Norte de la depresión del Barranco de Endolça, desde las proximidades de la Urbanización Cumbres de San Antonio hasta Benimámet.  
1.3. La Cornisa Norte de la depresión del río Turia, desde la Vallesa hasta su enlace con la Endolsa en Paterna.  
1.4. La Comisa Sur de la misma depresión en Manises.  
1.5. La Comisa de la Sierra Perenchiza.  
1.6. Las laderas de "Cova Fumada" y "el Coscollar" en Picassent.  
1.7. Las laderas del Monte "El Vedat".  
1.8. La Cornisa urbana que limita por el Este las poblaciones de Moncada, Godella y Rocafort.  
2. Hitos.  
2.1. El Cabes Borà en límite del término municipal del Puig.  
2.2. La loma y monasterio de Santa María del Puig.  
2.3. San Miguel de los Reyes.  
2.4. La torre de Paterna.  
2.5. La muela de los Escolapios junto al límite del término municipal de Torrent.  
2.6. Las cimas de "Cumbres de Calicanto".  
2.7. La loma de Morredondo también en Torrent.  
2.8. Pico de Morredondo en el término municipal de Picassent.  
2.9. la torre de Espioca en Picassent.  
3. Zonas de cualidades homogéneas que se identifican con las siguientes unidades ambientales:  
3.1. La Franja Litoral..  
3.2. La Huerta.  
3.3. El Naranjal.  
3.4. Los Secanos interiores.  
3.5. El Arrozal.  
3.6. Las Areas Boscogas.  
3.7. Albufera y Marjales.  
Norma 43. Tendrán consideración análoga a la de los elementos estructurantes antes definidos las zonas comprendidas en los campos visuales señalados en el plano nº1.  
Norma 44. Son elementos estructurantes del paisaje de carácter local:  
1. En la Unidad Ambiental Huerta: la parcelación, la edificación tradicional, el arbolado Y el perfil orográfico.  
2. En la Unidad Ambiental Naranjal: el arbolado yla edificación tradicional.  
3. En la Unidad Ambiental Secanos Interiores: el perfil orográfico y la edificación tradicional.  
4. En la Unidad Ambiental Arrozal: la parcelación", el perfil orográfico, las redes de caminos y acequias, el arbolado y la edificación tradicional.  
5. En la Unidad Ambiental Areas Boscosas: el perfil orográfico y la vegetación natural.  
6. En la Unidad Ambiental Franja Litoral: el perfil orográfico y la textura natural de los suelos.  
7. En la Unidad Ambiental Albufera y Marjales: el perfil orográfico, la vegetación y la textura natural.  
8. En general, todos aquellos que cumpliendo dicha función estructurante se sitúen en cuencas visuales de ámbito local.  
Norma 45.  
1. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias del Planeamiento de ámbito municipal, precisarán en su documentación, a escala adecuada, a partir de los estudios necesarios, los Elementos Estructurantes del Paisaje de Carácter Metropolitano que se definen en estas Normas y sus campos de observación con indicación expresa de las posibles afecciones que de tales condiciones pudieran deducirse sobre otros términos municipales. Asimismo, identificarán los elementos estructurantes del paisaje de carácter local.  
2. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias del Planeamiento, podrán establecer, también, con carácter adicional, cuantas categorías y regulaciones, específicas se estimen convenientes para la adecuada protección y recuperación del paisaje en el ámbito municipal al que se extiendan.  
Norma 46. La información Básica de la que deberán disponer los Planes Generales para el desarrollo de sus determinaciones en materia de protección del paisaje será la siguiente:  
1. Definición de cuencas visuales en función de los elementos estructurantes de carácter metropolitano, o de aquellos otros que se identifiquen en aplicación de lo dispuesto en la norma anterior.  
2. Definición de los perfiles orográficos más significativos por sus propias características o por constituir partes de las cuencas visuales.  
3. Identificación de espacios y formaciones arbóreas y de los modos de agregación, en su caso.  
4. Identificación de los modos de parcelación que se den en el término municipal, con indicación de superficies, formas y áreas de localización.  
5. Identificación de las redes viarias y de riego que influyan en la forma del territorio.  
6. Identificación de los núcleos de población distinguiendo tramas urbanas y modos de agregación que permitan aislar tipos de asentamiento o, en su caso, leyes de formación.  
7. Inventarios de edificación dispersa e hitos arquitectónicos.  
Norma 47. Los mecanismos instrumentales que se contendrán en los, Planes Generales y Normas Subsidiarias, sin perjuicio de su aptitud de servicio a otro tipo de objetivos, para la protección del paisaje,. serán los siguientes:  
1. Clasificación y uso del suelo adecuados para su preservación.  
2. Regulación, en su caso, de las condiciones de la parcelación.  
3. Regulación de las condiciones de edificación y del concepto de núcleo de población.  
4. Diseño de bordes urbanos.  
5. Medidas para la conservación de especies vegetales.  
6. Medidas dé regeneración de espacios degradados.  
Norma 48. En aplicación de lo dispuesto en la Norma anterior, los Planes Generales, atendiendo a la necesidad de conservación y protección del paisaje, atenderán a los siguientes criterios:  
1. Clasificarán, en general, como suelo no urbanizable en especial protección:  
1.1. El área ocupada por el Parque Natural de la Albufera, delimitado en el Decreto 89/1986 de la Generalitat Valenciana, de 8 de julio, a excepción de las zonas ocupadas por la urbanización y las que se prevean para el desarrollo de la misma.  
1.2. Las áreas que se declaren Espacios Naturales protegidos, de acuerdo con lo dispuesto en su específica legislación.  
1.3. Las áreas adyacentes a los trazados de las redes metropolitanas de ferrocarril y viaria con la amplitud adecuada para que permanezcan reconocibles las variables, de identificación de las unidades ambientales por los que discurren, salvo que se asegure tal reconocimiento por otras determinaciones del propio plan.  
1.4. Las áreas adyacentes al suelo urbano y urbanizable con la amplitud necesaria para que permanezcan reconocibles las variables de identificación de las unidades ambientales a las que pertenezcan, salvo que se asegure tal reconocimiento por otras determinaciones del propio plan.  
1.5. Cualesquiera otras áreas que se estime conveniente para la obtención de los objetivos a los que se refiere la Norma 18.  
2. Señalarán como. incompatibles los usos y actividades que impliquen transformaciones permanentes o provisionales de los elementos estructurantes del paisaje, tales como alteraciones del perfil orográfico, implantación de hitos, eliminación del arbolado, acumulación de deshechos, cerramiento de campos visuales, etc., en las áreas que se clasifiquen como suelo no urbanizable en especial protección en virtud de lo establecido en el apartado anterior.  
3. Regularán las condiciones de la edificación a efectos de lo dispuesto en el artículo 85.2 de la Ley del Suelo, en suelo urbanizable no programado y en suelo no urbanizable con carácter de excepcionalidad.  
La definición de núcleo de población atenderá las dos vertientes, paisajística y de organización social del espacio, que se encierran en tal concepto, ajustándose a los modos tradicionales de asentamiento de cada uno de los ambientes o zonas identificados, con criterios restrictivos.  
4. Limitarán los perfiles a alcanzar por la urbanización, la edificación, las infraestructuras y las transformaciones agrarias en todo el territorio, para minimizar el impacto de tales acciones sobre aquél, de modo que permanezcan las condiciones en virtud, de las cuales se identifican en estas Normas los elementos estructurantes del paisaje de carácter metropolitano y sus campos de observación, todo ello en correspondencia a lo ya señalado en la Sección 2.ª de este mismo capítulo.  
5. Señalarán las zonas que requieran de estudios complementarios de impacto paisajístico- ambiental para el proyecto de tendido de redes de infraestructuras de transportes, viario, ferroviario, de energía y de comunicación u otras que lo requieran, con objeto de preservar las condiciones a las que se refiere el apartado anterior.  
6. Considerarán los núcleos urbanos, ya sea su uso preponderante residencial o industrial como unidades formales perceptibles desde el espacio que las aloja y susceptibles de ser ordenados en función de las perspectivas que se obtienen desde puntos exteriores al continuo edificado, evitando la ruptura de la armonía general por la aparición de edificios de altura o volumen desproporcionado o que diluyan el carácter de hitos propio de elementos arquitectónicos singulares, tales como campanarios, u otros; estableciendo bordes urbanos definidos mediante elementos de ordenación urbana tales, como, viales, arboledas, espacios libres, etc.  
7. Contendrán las medidas oportunas conforme a la legislación sectorial vigente, para la protección y conservación de especies vegetales de interés y del arbolado en general, en tanto que constituyan elementos estructurantes del paisaje. Así mismo, contemplarán la protección de edificios singulares que constituyan hitos paisajísticos, complementariamente a lo dispuesto en las Normas de Protección del Patrimonio Arquitectónico.  
8. Incluirán, en su caso, inventario de unidades o grupos susceptibles de protección y recuperación para la redacción de Planes Especiales de protección del paisaje, el medio ambiente y los recursos naturales. -  
CAPITULO III  
Del patrimonio  
Sección primera  
Del Patrimonio Cultural  
Norma 49. Serán objeto de especial protección las áreas, espacios, o elementos singulares que se ubiquen en el área metropolitana y que en cualquier clase de los suelos clasificados en los planes generales, de reconocido valor histórico, cultural, patrimonial o etnológico.  
Norma 50. Serán considerados como tales:  
1. Los cascos históricos de las poblaciones que constituyan áreas tipológicas edificatorias, o trazado urbano de características singulares y peculiares de cada población.  
2. Los núcleos rurales que respondan a la forma de vida tradicional campesina.  
3. Los edificios singulares de especiales características arquitectónicas.  
4. Las barracas, masías, torreones, castillos, iglesias, ermitas, calvarios, y cualquier otro elemento constructivo de carácter tradicional, o que pueda ser considerado bien de interés cultural.  
5. Los yacimientos arqueológicos y las ruinas históricas.  
6. Los que cada ayuntamiento reconozca como tales en su planeamiento general.  
Norma 51. Los planes generales señalarán los elementos que constituyan el patrimonio cultural y su área de influencia, tanto de carácter metropolitano, como aquellos que reúnan valores similares y peculiares de cada municipio.  
Norma 52. La ordenación urbana y las condiciones de edificación tendrán en cuenta su existencia y ubicación, adoptando las medidas que en cada caso procedan para su conservación, restauración, contemplación y realce.  
Sección segunda  
Del Patrimonio Arquitectónico y Urbanístico  
Norma 53. El patrimonio arquitectónico y urbanístico estará constituido por los conjuntos edificados, edificios, elementos, unidades constructivas, áreas urbanas o espacios singulares, que representen la evolución e identidad histórica de un pueblo.  
Norma 54. A efectos de preservar el patrimonio de la devastación material o ambiental se determinará el área de su influencia estableciéndose las condiciones de protección mediante medidas reguladoras del uso y la edificación.  
Norma 55. En razón a la entidad del bien patrimonial se establecerán medidas de protección integral, parcial, general o medio- ambiental que garanticen: la conservación total, la de los elementos específicos no susceptibles de renovación o modificación, la de las condiciones básicas de las características del bien, o las peculiares del área o entorno, urbano o rústico, en que se emplace o que lo determinen.  
Norma 56. Tendrán carácter patrimonial, los elementos o conjuntos que sin alcanzar las características de los que se regulan en la Norma 53 deberán ser preservados del abandono, la ruina, o la sustitución innecesaria, por su indicencia económica negativa, en evitación de grandes costos sociales. En ningún supuesto estos elementos o conjuntos serán considerados Bienes de Interés Cultural.  
Norma 57, Tendrán carácter patrimonial, los elementos, conjuntos o áreas qué simbolicen o rememoren acontecimientos históricos de especial significación, en el proceso de formación del Estado de la Nación, de la Comunidad Autónoma Valenciana, y de los municipios integrados en el Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 58. Cuando en un área o elemento concurrieren distintas causas determinantes de su protección, se adoptarán, en todo caso, las medidas de protección más restrictivas.  
Norma 59. Los Planes Generales incorporarán y señalarán los elementos patrimoniales y, en su caso, áreas de influencia, mediante inventario detallado, en el que se justificarán las causas de su inclusión, el carácter del bien, y las medidas de protección.  
Norma 60. El patrimonio arquitectónico y urbanístico se establecerá a tres niveles: Nacional, de la Comunidad Autónoma Valenciana y municipal, y en ningún caso se excluirán del inventario contenido en los Planes Generales, los bienes declarados de Interés Cultural, ni los que tuvieran incoado expediente a tal efecto.  
Norma 61. En aplicación en lo dispuesto en la Norma anterior, se explícita el Catálogo de Monumentos y Conjuntos declarados Bienes de Interés Cultural, o con expediente incoado a tal efecto:  
ALAQUAS  
- Castillo- Palacio de los Aguilar o de las Cuatro Torres M.H.A.N. Declarado. G.M. 26-4-1918  
ALBORAYA  
- Ermita dels Peixets (Barranc del Carraixet) M.H.A. Incoado "BOE" 23-10-1979  
- Puente del Moro (Acequia de Vera) M.A.H. Incoado "BOE" 6-  
20-1981  
ALDAYA  
- La cisterna árabe M.A.H. Incoado "BOE" 5-10-1983  
ALFAFAR  
- Sindicato Arrocero M.H.A.L. Declarado "BOE" 14-11-1983  
ALFARA DEL PATRIARCA  
- Casa de la Serena M.H.A. Incoado "BOE" 26-9-1983  
BURJASSOT  
- Los Lilos (Casa dels Barrons y Ermita de San Roque) M.H.A.N. Declarado "BOE" 9-6-1982  
CATARROJA  
- Casa de Vivanco M.H.A.L. Declarado "BOE" 16-12-1981  
GODELLA  
- Torreta de los Boil o de Sardanyola M.H.A.L. Declarado "BOE" 13-7-1979  
PATERNA  
- Palacio de los Condes de Villapaterna M.H.A.L. Declarado "BOE" 17-8-1976  
- Torre árabe y cuevas que la circundan M.H.A.L. Declarado "BOE" 9-9-1971  
EL PUIG  
- Cartuja de Ara Christi M.H.A. Incoado "BOE" 27-8-1981  
- Real Monasterio de Santa María M.H.A.N. Declarado "BO 19-8-1969  
QUART DE POBLET  
- Cisterna árabe M.H.A.L. Declarado "BOE" 1-9-1981  
SILLA  
- Torre Musulmana M.H.A.N. Declarado "BOE" 30-7-1982  
TORRENT  
- Casa, Capilla y Jardines del L'Hort de Trénor M.H.A. Incoado "BOE" 3-1-1980  
VALENCIA  
- Conjunto histórico- artístico a favor de seis zonas de la ciudad: C.H.A. Incoado "BOE" 15-3-1978.  
\*Centro histórico (Recinto H.º A.º)  
\*Extensión del centro histórico (Recinto H.º A.º)  
\*Zona de respeto  
\*Poblado de Campanar  
\*Poblado de Benimaclet  
\*Poblados Marítimos (Cabanyal, Grao y Malvarrosa)  
\*Cementerio General  
- Conjunto del Hospital Viejo u Hospital de los Pobres Inocentes (incluye Ermita de Santa Lucía) C.H.A.N. Declarado "BOE" 18-12-1963  
- Plaza de Manises C.H.A.P. Declarado "BOE" 20-2-1976  
- El Almudin- Museo Paleontológico M.H.A.N. Declarado "BOE" 1-4-1969  
- Alquería Juliá M.H.A. Incoado "BOE" 26-1-1981  
- Atarazanas del Grao M.H.A.N. Declarado "BOE" 24-11-1949  
- Ayuntamiento Museo Histórico M.H.A.N. Declarado "BOE" 93-1962  
- Baños del Almirante M.H.A.N. Declarado "BOE" 16-2-1944  
- Casa del Almirante M.H.A.N. Declarado "BOE" 16-2-1944   
- Casa vestuario M.H.A.P. Declarado "BOE" 12-1-1983  
- Colegio del Arte Mayor de la Seda y su Huerto M.H.A.N. Declarado "BOE" 22-7-1981  
- Real Colegio del Corpus Christi o del Patriarca M.H.A.N.  
Declarado "BOE" 9-3-1962  
- Antiguo Colegio de S. Pablo- Instituto Luis Vives M.H.A. Declarado "BOE" 27-5-1983  
- Estación del Norte M.H.A. Declarado "BOE" 12-7-1983  
- Iglesia de San Agustín M.H.A. Incoado "BOE" 16-4-1980 Iglesia y Convento del Carmen M.H.A. Declarado "BOE" 13-9-1983  
- Iglesia Parroquial y Torre de Santa Catalina M.H.A.N. Declarado "BOE" 6-6-1981  
- Real Iglesia del Santísimo Cristo del Salvador- Antiguo Seminario M.H.A. Incoado "BOE" 13-1-1983  
- Real Basílica de Ntra. Sra. de los Desamparados M.H.A.N. Declarado "BOE" 10-8-1981  
- Iglesia y Convento de Santo Domingo M.H.A.N. Declarado G.M. 4-6-1931  
- Iglesias de las Escuelas Pías M.H.A.N. Declarado "BOE" 12-7-1982  
- Iglesia Parroquial de San Esteban M.H.A.N. Declarado "BOE" 21-6-1955 -13-10-1956  
- Iglesia de San Juan de la Cruz M.H.A.N. Declarado "BOE" 24-4-1942  
- Iglesia y dependencias de San Juan del Hospital M.H.A.N. Declarado "BOE" 16-4-1943  
- Iglesia de los Santos Juanes (o de San Juan del Mercado) M.H.A.N. Declarado "BOE" 26-2-1947  
- Iglesia Catedral Basílica Metropolitana de Santa María M.H.A.N. Declarado "BOE" 4-6-1931  
- Iglesia Parroquial de San Martín Obispo y San Antonio Abad M.H.A. Declarado "BOE" 15-3-1983  
- Iglesia de San Miguel y San Sebastián M.H.A. Declarado "BOE" 23-5-1983  
- Iglesia de San Nicolás de Bari y San Pedfo M.H.A.N. Declarado "BOE" 4-8-1981  
- Iglesia Parroquial de Ntra Sra. del Pilar y San Lorenzo M.H.A.N. Declarado "BOE" 27-10-1982  
- Iglesia de Santo Tomás y San Felipe Neri M.H.A.N. Declarado "BOE" 18-3-1982  
- Iglesia y Monasterio de San Vicente de la Roqueta (Actual Parroquia de Cristo Rey) M.H.A.N. Declarado "BOE" 5-5-1978  
- Jardín Botánico M.H.A. Incoado "BOE" 11-1-1983  
- Jardines de Monforte M.H.A.N. Declarado "BOE" 9-6-1941  
- Lonja, de los Mercaderes o de la Seda M.H.A.N. Declarado "BOE" 4-6-1931  
- Mercado Central M.H.A. Incoado "BOE" 14-9-1983  
-Mercado Colón M.H.A. Incoado "BOE" 1-10-1983  
- Monasterio de San Miguel Los Reyes M.H.A. Incoado "BOE" 29-8-1981  
- Real Monasterio de la Trinidad M.H.A Declarado "BOE" 4-2-1983  
- Palacete y Jardines de Ayora M.H.A. Incoado "BOE" 25-2-  
1983  
- Palacio de la Bailía o Jàndenes M.H.A.N. Declarado "BOE" 9-3-1962  
- Palacio de Berbedel M.H.A. Incoado "BOE" 19-2-1982  
- Palacio de los Boil de Arenós o Casa de los seiíores de Bétera (Calle Libreros) M.H.A. Incoado "BOE" 29-10-1977  
- Palacio de los Catalá de Valeriola (Plaza Nules) M.H.A. Incoado "BOE" 11-7-1972  
- Palacio de Cervellón (Plaza Tetuán) M.H.A. Incoado "BOE" 15-9-1976  
- Palacio del Marqués de Dos Aguas (Museo de Cerámica) M.H.A.N. Declarado "BOE" 5-3-1941 - 9-3-1962  
- Palacio Casa de los Escrivá (Plaza San Luis Beltrán) M.H.A.N. Declarado "BOE" 10-5-1966  
- Palacio de la Generalidad M.H.A.N. Declarado "BOE" 4-6-1931  
- Palacio del Marqués de Huarté o de Penalva (hoy Banco Urquijo) M.H.A. Incoado R.M. 10-7-1972  
- Palacio de Justicia Antigua aduana M.H.A.N. Declarado "BOE" 18-3-1982  
- Palacio de San Pio V (Museo de Bellas Artes) M.H.A.N. Declarado "BOE" 9-3-1962  
- Palacio del Marqués de la Scala M.H.A.N. Declarado "BOE" 3-3-1949  
- Palacio Monasterio del Temple M.H.A.N. Declarado "BOE" 19-2-1979  
- Plaza de Toros M.H.A. Declarado "BOE" 13-9-1983  
- Puerta de Quart M.H.A.N. Declarado G.M 2-9-1931  
- Puerta de los Serranos M.H.A.N. Declarado "BOE" 4-4-1931  
- Teatro Principal M.H.A.N. Declarado "BOE" 5-3-1983  
- Torre de San Bartolomé M.H.A. Incoado "BOE" 2-2-1982  
- Torre adosada al lienzo de la muralla árabe, Plaza del Angel M.H.A.N. Declarado "BOE" 7-9-1963  
- Universidad Literaria M.H.A,N. Declarado "BOE" 4-12-1981  
Norma 62. Además de los elementos a que se refiere la Norma anterior, los ayuntamientos incluirán en su inventario las tramas urbanas y rurales de carácter histórico, con las señas de identificación y caracterización morfológica, funcional y simbólica, que caracterizan el territorio, especificando los elementos relevantes de los mismos, destacando:  
1. Centros históricos.  
2. Poblados históricos.  
3. Primitivos arrabales.  
4. Núcleos rurales característicos del lugar.  
5. Monumentos históricos.  
6. Conventos y Monasterios.  
7. Fincas agrícolas o fabriles donde concurran circunstancias de especial interés.  
8. Parcelaciones urbanas caracterizadas por determinar modelos edificatorios peculiares de la zona o del lugar.  
9. Mallas urbanas que identifiquen las peculiares caraterísticas de las áreas históricas.  
10. Los puentes, túneles y obras relevantes de ingeniería civil.  
11. Cualesquiera otros que por analogía resultaren procedentes.  
Norma 63. En la ordenación urbana se tenderá a mantener visibles los límites que identifiquen la unidad Municipal, procurando, en caso de colindancia, las soluciones armónicas con los términos continuados.  
Sección tercera  
Del Patrimonio Arqueológico  
Norma 64. Se considerará patrimonio arqueológico los edificios, ruinas, elementos y áreas que constituyan testimonio excepcional de la obra humana a través de la Historia.  
Norma 65. Los Planes Generales señalarán la existencia de Patrimonio Arqueológico, con indicación expresa de su ubicación y del área que a efectos de su permanencia se considere afectada; impidiendo en ella las obras, usos o actividades que menoscabaran sus condiciones.  
Norma 66. Los ayuntamientos establecerán las condiciones necesarias para su conservación en el lugar del hallazgo, o mediante su traslado a lugares o espacios que permitan su contemplación y salvaguarda.  
Norma 67. Cuando la entidad y ubicación del hallazgo no permitan su visualización posterior, no se permitirá la adopción de ninguna medida de carácter municipal o Metropolitana hasta que la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia determine las actuaciones procedentes al respecto.   
Norma 68. Se considerarán incluidos en esta categoría, sin perjuicio de los que pudieran aparecer en el futuro, los siguientes:  
1. Alaquàs:  
- Castillo época medieval.  
2. Albalat dels Sorells:  
- Castillo época medieval.  
3. Alcácer:  
- Castillo tipo medieval. Arabe.  
4. Aldaya:  
- "El Bovalar". Restos romanos.  
- "La Puntxa". Restos romanos.  
- "Cisterna Arabe".  
5. Burjassot:  
- Castillo, siglo XV, XVII.  
- Yacimiento "Los Silos".  
6. Foios:  
- Yacimiento "La campana". Restos época romana.  
- Yacimiento "Pla de Foyos". Restos romanos.  
7. Godella:  
- Castillo tipo medieval. Siglo XV.  
- Yacimiento "La Covalella". Materiales de eneolítico y épocas posteriores.  
Yacimiento "Lloma dels Cantals". Restos romanos.  
- Torreta de Boil o de Sardanyola.  
8. Manises:  
- Yacimiento "En todo el territorio municipal". Restos época romana.  
- Yacimiento "Els Alcuets". Ruinas del acueducto romano.  
- Yacimiento "Ollerias".  
9. Massamagrell:  
- Yacimiento "El Pla". Restos villa romana.  
10. Masarrochos:  
- Yacimiento "Cova del Badall". Restos prehistóricos.  
- Yacimiento "Las Llametes". Restos acueducto romano.  
- Yacimiento "Mas de Noguera". Hallazgos arqueológicos sin determinar época.  
- Yacimiento "Racó dels Llops". Restos acueducto romano. 11. Moncada:  
- Castillo época medieval.  
- Yacimiento "Tots Pelat". Poblado ibérico.  
- Yacimiento "Pouaig". Restos villa romana.  
- Yacimiento "Les Paretetes dels Moros". Restos villa romana.  
- Yacimiento "Del Bordell". Objetos prehistóricos.  
12. Museros:  
- Yacimiento "Pla de Montalt". Restos de villa romana.  
- Yacimiento "Montículo de la Mata". Restos de villa romana.  
- Yacimiento "Cerros de Torruberos". Restos romanos.  
- Yacimiento "Junto al camí vell de la Calderona". Restos acueducto  
- Yacimiento "La Marta". Piso romano.  
- Yacimiento "Maquives". Restos romanos.  
13. Paterna:  
- Torre siglo XIII. (Futuro Museo Histórico).  
- Yacimiento "Castellet de la Lloma de Bochin". Restos de Edad Bronce.  
- Yacimiento "Barraquet de Sau". Restos villa romana.  
- Yacimiento "Despenyaperros".  
- Yacimientos íberos romanos.  
- Yacimiento "La Canyada". Acueducto romano.  
- Yacimiento "El Testar del Molí  
- Yacimiento "Término Municipal de Paterna, C/ Castillo, nº 13".  
- Yacimiento "Paterna".  
- Yacimiento "La Plaza del Pueblo".  
- Yacimiento "Lloma de Betxi".  
14. Picassent:  
- Yacimiento "El Pla". Restos de villa romana.  
- Yacimiento "Masía de Foresos". Restos villa romana.  
- Yacimiento "Terrabona". Restos necrópolis romana.  
15. El Puig de Santa María:  
- Castillo árabe, siglo XIII. (Jaime I. Reconquista de Valencia).  
- Yacimiento "Castellet de la Patá". Restos de la Edad del Bronce.  
- Yacimiento "Cabeç de la Pedrada". Restos Edad Bronce.  
- Yacimiento "Camp de Tresor". Restos romanos.  
- Yacimiento "El Picaio". Restos de difícil determinación y pinturas rupestres de la Edad de Bronce.  
- Yacimiento "Trui dels Moros". Restos villa romana.  
- Real Monasterio de Santa María.  
16. Quart de Poblet:  
- Castillo época medieval. "Cuarte":  
- Yacimiento "Cisterna Arabe".  
17. Rafelbuñol:  
- Yacimiento "Els Gelmanells". Restos poblado Edad Bronce., - Yacimiento "Blanc de Colimbo". Restos villa romana. 18. Silla:  
- Edificios agrícolas o residenciales fortificados. Epoca medieval  
- Yacimiento "Torre medieval"  
19. Torrent:  
- Torre época medieval.  
- Yacimiento "Tretas dels Moros". Villa romana.  
- Yacimiento "Muntanyeta de Moradondo". Cerámicas prehistóricas época romana.  
- Yacimiento "Les Penyetes". Restos villa romana.  
- Yacimiento "Mas del Jutje". Restos villa romana.  
- Yacimiento "Horteta de Perenchisa". Restos villa romana. - Yacimiento "Montañeta de Barrer". Restos cerámicos medievales.  
- Yacimiento "San Gregori". Restos romanos.  
- Yacimiento "La Caraqueta". Cerámicas prehistóricas y medievales.  
- Yacimiento "Lloma del Muntanyana". Restos poblado ibérico.  
- Yacimiento "Llomar Birler". Cerámica diversas épocas.  
- Yacimiento "Muntanyeta de Cabrera del Vedat".  
- Yacimiento "La Torre"  
20. Valencia:  
- Ciudad con recinto amurallado medieval. Siglo XIII y post.  
(Torre de la calle Angel).  
- Torre siglo XV. "De Cuarte". Puerta de la muralla.  
- Torre siglo XIV. "Dé Serranos". Puerta de la muralla.  
- Yacimiento "Calle del Mar".  
- Yacimiento "Ciudad Romana  
- Yacimiento "Corts Valencianes".  
- Yacimiento "San Vicent de la Roqueta".  
- Yacimiento "Solar Basílica de los Desamparados".  
- Yacimiento "Solares".  
- Yacimiento "Palau de l'Almirall".  
- Yacimiento "Palacio del Forcalló".  
- Yacimiento submarino "Platja Malvarrosa".  
Yacimiento "Prospecciones submarinas". (Costas Valencianas).  
Yacimiento "C/ La Leña, el Almudín...".  
21. Vinalesa:  
- Castillo época medieval.  
Sección cuarta  
Del Patrimonio etnológico  
Norma 69. Se considerará patrimonio etnológico al conjunto de usos, costumbres sociales y actividades económicas que, en relación con los grupos sociales que las desarrollan, conforman el tejido social e histórico y deben ser preservados de transformaciones distorsionantes o especulativas.  
Norma 70. Se consideran en esta categoría, entre otras, manifestaciones como: las Fallas de Valencia, las procesiones del Corpus o Semana Santa, el "trinquete" el tiro y arrastre, les "corregudes de joies", fiestas patronales y otras de naturaleza análoga.  
Norma 71. Los Planes Generales tomarán en consideración las necesidades espaciales a efectos de garantizar la permanencia, de cualquier manifestación que constituya patrimonio etnológico, metropolitano o municipal.  
CAPITULO IV  
Del transporte  
Sección primera De la red de RENFE  
Norma 72. La red de transporte ferroviario de carácter nacional (RENFE) estará, en cuanto a la necesaria adaptación y coordinación con estas Normas, sujeta al desarrollo específico de un "Plan Especial de Infraestructura" redactado por el órgano competente.  
Norma 73. Mientras se redacte el plan a que se refiere la Norma anterior, para todos los aspectos relacionados con dicha red, se estará a lo dispuesto por la legislación sectorial correspondiente.  
Sección segunda  
De la red de los F.G.V.  
Norma 74.  
1. Los Planes Generales de Ordenación Urbana y las Normas Subsidiarias de Planeamiento Municipal, sin perjuicio de la clasificación del suelo por donde discurrían, deberán calificar como "Reserva ferroviaria" (R.F.) una franja a lo largo de las líneas existentes de F.G.V. con las siguientes características:  
1.1. Donde la vía sea doble o esté proyectada su desdoblamiento, la R.F. tendrá una anchura de 12 metros centrada en el intereje de las vías.  
1.2. Donde la vía sea única, la R.F. se extenderá 8 metros a cada lado del eje de la vía actual.  
2. En el caso de existir, dentro de la mencionada franja del R.F., algún a edificación o instalación que por razones excepcionales deba ser mantenida, los Planes o Normas determinarán un ámbito objeto de Estudio de Detalle con objeto de solucionar particularizadamente el tratamiento y compatibilización de ambas. Dicha solución contará en todos los casos con el informe favorable de la Administración ferroviaria competente.  
Norma 75. En las zonas de R.F. no se permitirá, con carácter absoluto, ningún tipo de instalación, ni aun los de tipo provisional. El establecimiento de cualquier servicio que pueda generar necesidad de reposición deberá contar con el informe favorable de la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.  
Norma 76. Al lado (o lados) de la franja R.F., donde exista Suelo No Urbanizable, se delimitará otra franja de 50 metros de anchura, a partir de la anterior, denominada de protección ferroviaria (P.F.), y cuya finalidad será crear zonas de protección vegetal, carreteras de borde, pasos a desnivel, o instalaciones de uso ferroviario.  
En la P.F.:  
1. No se permitirá edificación de ningún, tipo, ni siquiera aquella de utilidad pública e interés social que haya de emplazarse en medio rural, ni la aislada destinada a vivienda rural.  
2. No se permitirán instalaciones de ningún tipo, salvo aquellas provisionales destinadas a complementar la explotación agrícola. En todo caso se tratará de instalaciones desmontables, y la licencia se concederá a precario y por tiempo determinado no superior a cuatro años, debiendo constar expresamente en la solicitud la renuncia por parte del solicitante a percibir cualquier tipo de indemnización cuando sea instado a retirarlas. Constará expresamente en la licencia la obligación del solicitante de demoler, desmontar y retirar las instalaciones cuando sea requerido para ello.  
3. No se permitirá el establecimiento de ningún tipo de equipamientos, salvo los complementarios al ferrocarril.  
4. El establecimiento de canalizaciones, conducciones, tendidos eléctricos y cualquier otro elemento que genere una posterior necesidad de reposición de servicio deberá contar con el informe favorable de la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.  
5. Las edificaciones e instalaciones comprendidas en la zona de Protección Ferroviaria se considerarán fuera de ordenación, pudiéndose realizar en ellas tan sólo obras de acondicionamiento, pero en ningún caso de ampliación de superficie edificada.  
Norma 77. Los pasos superiores que se prevean sobre los F.G.V. habrán de disponer de la reserva de suelo necesaria para cruzar el ferrocarril con un gálibo de 6 metros, rampas. y acuerdos verticales ajustados a la normativa de carreteras y conexiones con el viario existente.  
Norma 78. En el lado o lados de la franja de R.F. donde exista Suelo Urbanizable, se exigirá a las figuras de planeamiento que desarrollen el establecimiento de otra franja de Protección Ferroviaria (P.F.) a partir de la anterior, donde solamente se permitirá el uso viario o plantaciones vegetales; la anchura de esta franja tendrá un valor mínimo de 15 metros. Se garantizará en todo caso, para los pasos a desnivel propuestos por el Plan, la anchura de calzada, y el desarrollo longitudinal adecuado a las pendientes y acuerdos verticales citados en la norma anterior. En los Planes Parciales aprobados definitivamente y en ejecución con anterioridad a la publicación de estas Normas, podrán admitirse, excepcionalmente, anchuras menores de banda, cuando exista informe favorable de la Administración ferroviaria competente.  
Norma 79. En el lado o lados de la franja de R.F. donde exista Suelo Urbano, las alineaciones de la edificación se alejarán al menos 15 metros del borde la citada franja, siendo ocupada esta distancia por viales o áreas ajardinadas. Se garantizarán en cualquier caso las superficies necesarias para los pasos a desnivel propuestos, y su conexión con el viario transversal y longitudinal a las vías, acordes con las normas precedentes. En el caso de existir edificación consolidada a menos de 15 metros de borde de la R.F. que por razones urbanísticas se quiera mantener, el Plan deberá determinar el tratamiento de borde adecuado y la disposición de los pasos a desnivel necesarios, para eliminar los efectos de barrera del ferrocarril; dicho tratamiento deberá recibir el informe favorable de la Administración ferroviaria competente.  
Norma 80. Cualquier otro uso del suelo no especificado en las Normas anteriores, permitirá igualmente el establecimiento de una franja de Protección Ferroviaria (P.F.) de una anchura mínima de 15 metros al lado (o lados) de la Reserva Ferroviaria (R.F.) para viario o espacios verdes. Excepcionalmente, se permitirá el mantenimiento de los equipamientos de interés público y social que en el momento de promulgarse las Normas de Coordinación estén total o parcialmente incluidos en la franja de P.F.; podrán realizarse ampliaciones de los mismos dentro de dicha franja, cuando esto no suponga aumento de volumetrías a menos de 15 metros de la R.F., y exista informe favorable de la Administración ferroviaria competente.  
Norma 81. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias recogerán dentro de sus determinaciones las necesidades existentes de los F.G.V. en todo lo relativo a instalaciones auxiliares previstas (electrificación, clasificación, talleres, etc.), cuando tuvieren notificación a tal efecto del órgano competente.  
Norma 82. Las líneas de F.G.V., a recoger en el Planeamiento, serán todas las existentes en la actualidad, sin perjuicio de que los Planes Generales o Normas Subsidiarias pueda reservar suelo para la prolongación, modificación o ampliación de las mismas, cuando exista un estudio de viabilidad justificativo, aprobado por la Administración competente.  
Sección tercera  
De las estaciones y apeaderos de F.G.V.  
Norma 83. El dimensionado del suelo ferroviario para las estaciones de F.G.V. habrá de tener en cuenta el número de vías necesario, la existencia de andenes de 96 metros de longitud y al menos 5 metros de anchura, y la existencia de aparcamientos no masivos en el entorno de la estación.  
Norma 84. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias podrán reservar suelo para apeaderos de intercambio modal, en aquellas áreas donde se pueda prever la funcionalidad de un gran aparcamiento asociado al ferrocarril, para recoger viajeros provinientes de automóviles con orígenes dispersos en zonas residenciales de baja densidad. En cualquier caso, el futuro "Estudio Integral del Transporte" en el Area Metropolitana señalará los Centros de Intercambio Modal Básicos.  
Sección cuarta  
De los centros de transporte  
Norma 85. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias reservarán terrenos para el estacionamiento de autobuses, adecuados al tráfico existente y previsto, y con el criterio de la máxima centralidad posible. Cuando el tráfico de autobuses no sea de gran intensidad, será preferible disponer espacios agradables, centrales y bien ordenados urbanísticamente, para localizar las paradas.  
Norma 86. Donde se prevean intercambios importantes entre modos de transportes, y fundamentalmente en la ciudad de Valencia, podrán proponerse los espacios y la ordenación necesaria para facilitar la conexión entre autobús, metro y/o tranvía,, y vehículo privado. El "Plan de Transportes" del Area Metropolitana determinará la localización y superficie de los intercambiadores de transporte, de acuerdo con los ayuntamientos afectados.  
Norma 87. Para organizar el tráfico de mercancías por carretera, el Plan de Transportes determinará la localización y superficie de un Centro de Transportes, en un punto de máxima accesibilidad por carretera, dentro del suelo disponible con la calificación adecuada, donde se pueda realizar las funciones de almacenamiento, contratación, fraccionamiento de. carga, aparcamiento de camiones, inspección aduanera, cte.  
CAPITULO V  
De la infraestructura viaria  
Sección primera  
De los elementos que componen la red viaria metropolitana  
Norma 88. La red metropolitana está integrada por todas aquellas carreteras, caminos y vías urbanas susceptibles de ser utilizada por vehículos automóviles.  
Norma 89. La red viaria metropolitana está formada por los siguientes elementos:  
1. Las carreteras de la Red de Interés General del Estado (en lo sucesivo RIGE) comprendidas en el ámbito territorial del Area Metropolitana.  
2. La Red Básica del Area Metropolitana.  
3. La Red Local del Area Metropolitana.  
4. Las Redes municipales de cada uno de los municipios.  
Los elementos de la Red Básica y Local Metropolitana se determinan gráficamente en los planos números 4.B y 5.1 al 5.30.  
Norma 90. La titularidad, construcción, gestión y explotación de las carreteras integrantes de la Red Básica Metropolitana podrá corresponder a la Administración del Estado, a la Generalitat Valenciana, a la Diputación Provincial de Valencia o al Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 91. La titularidad, construcción, gestión y explotación de las carreteras, caminos y vías urbanas incluidos en la Red Local Metropolitana podrá corresponder a la Generalitat Valenciana, a la Diputación Provincial de Valencia, al Consell Metropolità de l'Horta, o a un determinado Municipio.  
Norma 92. Se considerarán incluidas en las Redes Municipales de cada uno de los municipios al conjunto de vías urbanas, los caminos y carreteras que tengan como única finalidad el acceso a propiedades agrícolas, así como las vías de acceso a los equipamientos de carácter exclusivamente municipal.  
Norma 93.  
1. La titularidad, proyección, construcción, gestión, y explotación y financiación de los diversos tramos de las redes Básica y Local Metropolitana serán distribuidas entre las diversas administraciones, mediante el oportuno convenio que se establezca entre ellas.  
2. Cuando una vía integrada en alguna de las Redes Municipales, soporte flujos de tráfico de ámbito metropolitano o interurbano, podrá financiarse por las distintas administraciones, mediante el oportuno convenio.  
Norma 94. Se considerarán elementos viarios programados aquellos que, siendo fundamentales para la vertebración del territorio, deben ser ejecutados en el plazo de ocho años.  
Norma 95. Se considerarán elementos viarios no programados los que complementan la estructura viaria territorial cuya ejecución se supedita en el tiempo al proceso a que se refiere el punto anterior.  
Norma 96. Se entenderán por administración competente de carreteras, la que sea titular de las ya construidas. En las no construidas, la que se determine en el correspondiente convenio, y en tanto no se establezca tal convenio la Generalitat Valenciana, a través de la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.  
Norma 97. Las competencias que en el presente capítulo se atribuyen al Consell Metropolità de l'Horta se considerarán temporalmente atribuidas a la Comunidad Valenciana, en tanto no sean asumidas expresamente por el citado organismo.  
Sección segunda  
De las zonas de reserva viaria  
Norma 98. Las Normas Urbanísticas de los Planes Generales de Ordenación, Urbana contendrán las siguientes limitaciones de uso referidas a las zonas de Suelo de Reserva Viaria, que se reflejan en los planos nº 5.1 al 5.30:  
1. No se permitirá edificación de ningún tipo, ni siquiera aquella de utilidad pública e interés social, que haya de emplazarse en medio rural, ni la aislada destinada a vivienda rural.  
2. No se permitirán instalaciones de, ningún tipo, salvo aquellas provisionales previstas en el Art. 58 de la Ley de Régimen de Suelo y Ordenación Urbana, que no comprometan la viabilidad de las actuaciones futuras y del mantenimiento de los niveles de funcionalidad preexistentes.  
3. Cuando la zona de reserva viaria sea perimetral a áreas de edificación consolidadas, se permitirá el establecimiento en ella de equipamientos y zonas verdes de titularidad pública, de acuerdo con los siguientes condicionantes:  
3.1. No se permitirá ningún tipo de edificación.  
3.2. Los equipamientos y zonas verdes serán compatibles con los .efectos ambientales provocados por la carretera existente o planeada.  
3.3. La Ordenación específica de- dichas zonas deberá ser informada favorablemente por el organismo competente en materia de carreteras, con anterioridad a la aprobación inicial del documento que las establezca.  
3.4. La financiación de dichos equipamientos y zonas verdes, incluso la obtención del suelo, correrá a cargo del municipio beneficiario, con independencia del término municipal en que se ubiquen.  
3.5. La administración de carreteras competente podrá establecer convenios particulares con los municipios beneficiarios, en virtud de los cuales, aquella ejecute las expropiaciones del suelo necesarias y éstos financien tales expropiaciones.  
En los casos no recogidos por el presente apartado se prohibirá expresamente el uso como zona verde o de equipamientos de la zona de reserva viaria.  
4. El establecimiento de canalizaciones, conducciones, tendidos eléctricos y cualquier otro elemento que genere una posterior necesidad de reposición de servicio deberá contar con el informe favorable del organismo competente en materia de carreteras.  
5. Las edificaciones e instalaciones comprendidas en la zona de Reserva Viaria se considerarán fuera de ordenación,, pudiéndose realizar en ellas tan sólo obras de acondicionamiento de los edificios, pero en ningún caso de ampliación de superficie edificada.  
6. No se permitirá la implantación, o ampliación de actividades. A estos efectos se señalará la prohibición expresa de otorgamiento de licencia de actividad.  
7. Los cerramientos que se instalen al amparo de lo previsto en el punto 2 serán diáfanos y fácilmente desmontables. No se permitirán cerramientos que no tengan el carácter de provisionalidad.  
8. Dentro de las zonas de reserva viaria se permite la construcción de vías de acceso a las propiedades colindantes en los términos previstos en la norma (siguiente).  
9. Las delimitaciones de uso, señaladas en los puntos anteriores, se complementarán con las determinaciones referidas a las zonas de dominio público, servidumbre y afección, establecidas por la Ley y el Reglamento General de Carreteras, en el caso de carreteras integrantes a la red de Interés General del Estado. En las restantes carreteras serán de aplicación las determinaciones contenidas en los citados instrumentos legales, en tanto no sean sustituidos por otros de ámbito específico de la Comunidad Valenciana.  
Norma 99.  
1. Los planos de ordenación de los diversos Planes Generales grafiarán las zonas de Suelo de Reserva Viaria.  
2. Cuando dichas zonas discurran a menos de doscientos metros del suelo urbano o urbanizable, la escala de la representación será la misma que la empleada en los planos de ordenación referidos al suelo urbano y urbanizable, respectivamente.  
Norma 100. Los documentos de planeamiento deberán prever que la línea de fachada de la edificación no exceda de la de reserva viaria.  
Norma 101. Dentro de las zonas de reserva viaria podrán establecerse, previo informe favorable del organismo competente en carreteras, infraestructuras destinadas al encauzamiento de barrancos y obras análogas destinadas a la prevención de avenidas.  
Norma 102.  
1. Los nuevos edificios e instalaciones que se ubiquen en el suelo urbano, urbanizable o no urbanizable, no contarán con acceso directo a los elementos del sistema viario básico. A tal efecto, los Planes Generales preverán sistemas de acceso para las edificaciones cuya línea de fachada coincida con la línea límite de la zona de reserva viaria. En el caso de que se diseñen unas vías de servicio, éstas podrán ocupar una anchura de hasta ocho metros de las bandas de reserva viaria de anchura inferior o igual a cincuenta metros, y de base quince metros de las bandas de reserva viaria de anchura total superior a los cincuenta metros.  
2. En ambos casos, y previa autorización de la administración de carreteras competente, podrá ocuparse una superficie adicional de cinco metros de ancho para su uso provisional cómo estacionamiento.  
3. La obtención del suelo a ocupar por dichas vías de servicio, así como su construcción, gestión y conservación, corresponderá a los municipios afectados, bien de manera directa, bien repercutiendo su coste en los beneficiarios, en los términos previstos por la Ley del Suelo.  
En todo caso, la construcción de las vías de servicio deberá contar con el informe favorable del organismo de carreteras competente.  
Norma 103. La clasificación del suelo de las zonas de Reserva viaria será la que establezcan los Planes Generales de Ordenación Urbana como resultado de la aplicación de la legislación vigente. Si con posterioridad a la aprobación de las presentes Normas, los Planes Generales modificaran la clasificación de un área comprendida en zona de reserva viaria, pasándola a urbana o urbanizable, corresponderá al municipio la obtención y cesión, a la administración competente de carreteras, del suelo necesario para las sucesivas actuaciones en la vía afectada.  
Norma 104. La determinación de las características concretas de las carreteras formantes de la Red Básica Local Metropolitana se establecerá mediante los oportunos proyectos. Dichos proyectos serán sometidos a información pública en los casos previstos en el Capítulo segundo del Reglamento General de Carreteras.  
Norma 105. La superficie ocupada por las nuevas carreteras (o por la ampliación de las preexistentes), por sus enlaces y por los demás elementos anexos necesarios estará incluida en las zonas de reserva viaria o, si ello se justifica en el Suelo No Urbanizable. Los trazados señalados en los planos números 5.1 a 5.30 tienen carácter indicativo.  
Norma 106.  
1. Los proyectos a que hace referencia el punto anterior tendrán en cuenta las características geofísicas y ambientales de los suelos ocupados.  
2. En particular, se tendrá especialmente en cuenta su influencia de cara a la modificación de las áreas inundables.  
3. Se elegirán soluciones de diseño viario que antepongan criterios de seguridad vial frente a otros de carácter puramente funcional.  
Norma 107. Los diversos Planes podrán contener variaciones no sustanciales de las áreas de reserva viaria, entendiendo como tales aquellas que permitan la construcción de trazados y enlaces que tengan el mismo nivel de funcionalidad que el que permitirían las áreas establecidas en los planos núms. 4.B y 5.1 a 5.30. En todo caso podrá ser denegada discrecionalmente la aprobación de aquellos Planes que no se ajusten a la delimitación de bandas de reserva señaladas en los planos núms. 5.1 al 5.30.  
Norma 108. Los Planes Generales de Ordenación, Planes Parciales, o Planes Parciales aprobados con anterioridad, deberán acomodarse a las presentes determinaciones en el plazo de un año, modificando el planeamiento en los extremos que resulten necesario.  
Norma 109.  
1. Previamente a la adaptación de los Planes Generales de Ordenación Urbana a las determinaciones de las presentes Normas, los municipios afectados por una determinada banda de reserva viaria podrán proponer conjuntamente sin modificación. Dicha propuesta será sometida a informe del organismo competente en carreteras, el cuál emitirá informe favorable si entendiese que la modificación no altera el funcionamiento conjunto de la red.  
2. Si recayera informe favorable, la modificación será incluida en el documento sometido a aprobación inicial.  
Norma 110. En tanto no se produzca la aprobación a que se refiere el punto 1 de la Norma anterior, el planeamiento quedará suspendido en sus efectos, en las áreas inicialmente afectadas y en las propuestas como alternativas.  
Sección tercera  
De la Red Viaria Local  
Norma 111. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias podrán contener elementos de la Red Local adicionales a las grafiadas en los planos cuatro y cinco, siempre que se justifiquen los siguientes extremos:  
1. La no aparición de potenciales diferenciales de accesibilidad en zonas que dichos potenciales pudieran provocar efectos de localización de usos y actividades negativas.  
2. El no detrimento de la seguridad vial.  
3. La continuidad en los términos limítrofes sin que en dichos términos se generen problemas adicionales de tráfico o de carácter ambiental.  
Norma 112. Los trazados en los planos 4.B y 5.1 a 5.30 de la Red Local Metropolitana podrían ser modificados en los Planes Generales de Ordenación Urbana, siempre que se conserve el nivel general de diseño y su funcionalidad dentro del esquema viario conjunto del Area Metropolitana.  
Norma 113.  
1. Los elementos de la Red Local Metropolitana tendrán la consideración de carreteras, cuando discurran en suelo no urbano, y de travesías cuando discurran en suelo urbano.  
2. En el suelo no urbano, los Planes Generales preverán una banda de Reserva Viaria (con las limitaciones especificadas en la Norma 98) de 50 metros en torno a cada tramo de la Red Local. En el suelo urbano, la anchura será la que se derive de la consolidación de la línea de fachada, marcada por las edificaciones actualmente existentes.  
Norma 114. Para que sea tenida en cuenta la excepción que se contiene en la Norma anterior, será necesario que en cada uno de los tramos de 200 metros lineales que, a tales efectos sea dividida la traza de la carretera, existan, al menos, dos edificaciones de más de 50 m2 construidos, que disten al menos de 25 metros del eje.  
Sección cuarta  
De los accesos a los grandes centros de atracción de desplazamientos  
Norma 115. A efectos de las presentes Normas, se entienden como grandes centros de atracción de desplazamientos a los siguientes:  
1. Los centros comerciales de más de 2.000 m2 de superficie total construida, incluyendo los centros de distribución comercial y de venta al por mayor.  
2. Las instalaciones hoteleras de más de 400 camas.  
3. Las instalaciones para espectáculos deportivos con una capacidad superior a los 10.000 espectadores.  
4. Las industrias no situadas en suelo urbano que tengan una plantilla total superior a los 500 trabajadores.  
5. Las salas de baile y discotecas siempre que no se hallen en suelo urbano, o incluso hallándose en suelo urbano, cuando tengan acceso directo desde una carretera.  
6. Los locales de espectáculo con una capacidad superior a los 2.000 espectadores.  
7. Las instalaciones para la práctica del deporte con una superficie total de parcela superior a los 5.000 m2.  
8. Los centros de enseñanzas medias o universitarias con más de 1.000 puestos escolares.  
9. Las urbanizaciones aisladas de cascos urbanos tradicionales, con un potencial superior a los 1.000 habitantes.  
10. Cualquier otra instalación, edificación o actividad que por sus características pueda atraer más de 2.000 viajes diarios en modos mecanizados de media anual, o más de 2.000 viajes en la hora en que genere una máxima atracción.  
Norma 116. Para la clasificación como gran centro de atracción de desplazamientos de una instalación no se tendrá en cuenta su carácter público o privado, o su uso individual (esto es, abierta únicamente a los miembros de un determinado club o sociedad) o colectivo.  
Norma 117. Los Planes Generales de Ordenación Urbana o Normas Subsidiarias que prevean, directa o indirectamente, alguno de los usos enumerados en el punto anterior, lo localizarán preferentemente en suelo en el que se admiten tales usos en zonas de alta accesibilidad en transportes públicos.  
Norma 118. A los efectos del apartado anterior se entienden como zonas de alta accesibilidad en transporte público:  
1. Las situadas a menos de 500 metros de una estación o apeadero de ferrocarril, o de una línea regular de transporte de viajeros que tengan una frecuencia de, al menos, un autobús cada media hora entre las ocho de la mañana y las ocho de la tarde.  
A las superficies así obtenidas podrá añadirse hasta un 50% más, siempre que se ubique en parcelas contiguas y que ello tenga por finalidad el lograr una asignación de usos coherentes en las áreas a ordenar.  
Norma 119. Los Planes Generales y Normas Subsidiarias incluirán un plano de información con la delimitación de las zonas de alta accesibilidad en transporte público del municipio y de los limítrofes incluidos en el Area Metropolitana.  
Norma 120. Los Planes Generales. de Ordenación y las Normas Subsidiarias podrán justificar la admisión excepcional de los usos enumerados en la Norma 115 en zonas que no cuenten con una alta accesibilidad en transporte público por las siguientes causas:  
1. Inexistencia de suelo vacante de alta accesibilidad en transporte público en el municipio y en los limítrofes incluidos en el Area Metropolitana.  
2. Imposibilidad de ubicación de los usos en las áreas de alta accesibilidad en transportes, público del municipio o de los limítrofes por incompatibilidad de usos o por la necesidad de preservar espacios de excepcional calidad ambiental, paisajística o natural.  
3. Existencia de un número de viviendas realmente construidas, en el momento de la redacción del documento, en un radio de 2.000 metros, tal que permita prever que la instalación no va a ser utilizada primordialmente por habitantes de otras zonas.  
Norma 121. Las Normas Urbanísticas de los diversos municipios contendrán:  
1. Prohibición expresa del otorgamiento de licencia de actividad a aquellas instalaciones a las que hace referencia la Norma 115 en zonas que no sean de alta accesibilidad en transporte público, salvo que se den alguna de las circunstancias enumeradas en la Norma 120, incluso en el caso de que las solicitudes se basen en razones de utilidad pública e interés social.  
2. Prohibición expresa de otorgamiento de cualquier otro tipo de licencia urbanística que permita una ampliación sustancial de la capacidad de atracción de desplazamiento, siempre que no sea posible la mejora de los accesos.  
Norma 122.  
1. Presentada la solicitud de licencia, el Ayuntamiento dará cuenta de tal solicitud a los restantes ayuntamientos limítrofes o no, que se pudieran ver afectados de manera directa o indirecta por los flujos de tráfico generados por el centro de atracción de desplazamientos. Igualmente, dará cuenta al Consell Metropolità de l'Horta y a la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.  
2. En el plazo de quince días, a partir de la recepción de la notificación, los ayuntamientos afectados, el Consell Metropolità, o la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, podrán requerir al Ayuntamiento, al cual se ha solicitado la licencia, que supedite su concesión a la elaboración de un Estudio de Accesos y Estacionamientos y a su aprobación por el Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 123. El estudio de accesos y estacionamientos suscrito por técnico competente comprenderá:  
1. Las previsiones sobre desplazamientos, tanto en el año de inauguración como en un horizonte de ocho años, o en la colmatación.  
2. Las previsiones sobre las actuaciones necesarias para que el tráfico atraído acceda a la instalación con condiciones adecuadas de seguridad y funcionalidad, extendiéndose en su ámbito hasta el entronque con algún o algunos elementos del sistema viario básico metropolitano, incluyendo la ejecución del enlace o la intersección correspondiente y las actuaciones en dichos elementos, de forma que no quede deteriorado su nivel inicial de servicio.  
3. En caso de que una parte del tráfico atraído deba discurrir por algún casco urbano, el estudio justificará el no deterioro de las condiciones ambientales y de seguridad vial y estudio de la necesidad de reforzar los firmes de las vías inmediatas a la instalación.  
4. Las medidas necesarias para que los vehículos atraídos cuenten con una plaza de estacionamiento en condiciones, de forma que quede garantizada la no ocupación del viario preexistente o de otras parcelas particulares.  
5. Las medidas necesarias para atender el tráfico peatonal y ciclista generado, así como la conveniencia de acondicionar las paradas de autobús o estaciones ferroviarias cercanas.  
6. Si las actuaciones necesarias, de acuerdo con el estudio, supusieran un importe superior a los quince millones de pesetas, o si éstas fueran a ejecutarse por parte de la administración municipal, el estudio se acompañará de proyecto de construcción.  
En caso de que el importe fuera menor a los quince millones, será suficiente una memoria valorada, incluyendo los planos necesarios y la descripción de los materiales.  
Norma 124. El solicitante de la obra o promotor del proyecto asumirá las siguientes obligaciones:  
1. Adquirir el suelo objeto de actuación, o establecer las servidumbres legales oportunas.  
2. El de ejecutar a su costa las obras necesarias para construir o acondicionar los accesos que resulten procedentes, con carácter de obra de urbanización, mediante presentación del correspondiente proyecto, y establecimiento de aval bancario que cubra el importe total de las obras.  
3. El de asumir los costes de reparación o reposición de toda clase de elementos o servicios afectados.  
Norma 125. Los centros de atracción de desplazamientos existentes en el momento de aprobación de estas Normas, estarán sujetos a las mismas obligaciones que los que se generen a partir de su promulgación, debiendo proceder conforme a lo establecido en las Normas precedentes, en el plazo de tres años, y ejecutar las obras que procedan en el de cuatro años, a partir de la presentación y aprobación del informe por el Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 126. A la vista del contenido del estudio, el Consell Metropolità de l'Horta adoptará alguna de las siguientes soluciones, en el plazo máximo de dos meses, y previa audiencia de los ayuntamientos afectados:  
1. Informar favorablemente el estudio.  
2. Solicitar datos adicionales o estudios complementarios sobre algún punto específico.  
3. Condicionar el informe favorable a la inclusión en el estudio de las actuaciones adicionales que se estimen necesarias.  
4. Informar desfavorablemente el estudio. La omisión de la resolución expresa dará lugar a que se entienda favorable, por aplicación del silencio administrativo positivo.  
Norma 127. En todo caso, los informes se basarán en la aplicación de la presente Norma, de las Instrucciones específicas existentes y en la normativa general, actual o aplicable en el momento de su presentación.  
Norma 128. Los nuevos accesos a carreteras existentes, que se contengan en los estudios a que se refiere la Norma 123 deberán proponerse para su aprobación ante la Administración titular del viario, de acuerdo con la legislación específica aplicable en materia de Carreteras.  
Norma 129. Transcurridos dos años desde la ejecución de los accesos, pasarán a ser de titularidad municipal, o en su caso, de la Administración propietaria de la carretera afectada. Durante los dos años mencionados corresponde al solicitante la conservación de los accesos, reparando por su cuenta la totalidad de las deficiencias que se diesen.  
Sección quinta  
De la ubicación y accesos del Suelo Urbanizable de Uso Industrial  
Norma 130. Las siguientes Normas serán de aplicación a las áreas de suelo urbanizable de uso industrial incluidas en los Planes Generales de Ordenación.  
Norma 131. En todos los casos se estudiará la ubicación de tales zonas en áreas próximas a estaciones ferroviarias de RENFE, al Puerto de Valencia, o a estaciones de transporte de mercancías por carreteras de ámbito metropolitano que en su día se creen.  
Norma 132. La memoria justificativa del Plan incluirá un anejo en el que se explicite la adecuación de los accesos, tanto para vehículos pesados como para los empleados de las futuras industrias.  
Norma 133. En dicho anejo se especificarán los recorridos de acceso para los vehículos pesados, que podrán basarse en:  
1. Elementos de la Red de Interés General del Estado.  
2. Elementos de la Red Básica Metropolitana  
3. Carreteras y Caminos de las Redes Locales y municipales.  
4. Nuevos tramos de viario interurbano a construir.  
Norma 134. Los recorridos no podrán apoyarse en ningún caso en vías urbanas, entendiendo como tales las que discurran flanqueadas en sus dos márgenes por suelo urbano residencial, incluso si tienen la calificación legal de carreteras.  
Norma 135. Lo s recorridos incluirán los trayectos previsibles de los vehículos pesados que accedan al área industrial, y en todo caso posibilitarán el acceder desde dicha área a la Red de Interés General del Estado, al Puerto de Valencia, y a las estaciones principales de mercancías.  
Norma 136. Los recorridos tendrán en cuenta las limitaciones de gálibo si se prevé la instalación de industrias que generan transportes especiales. La longitud de los recorridos deberá ser inferior al doble de la que podría tenerse utilizando el viario urbano.  
Norma 137. Las Normas Urbanísticas incluirán la necesidad de que los promotores de los Planes Parciales que desarrollen el suelo urbanizable de uso industrial asuman la totalidad del coste de acondicionamiento de los accesos, incluyendo la ejecución de los tramos privados de nueva creación que resulten necesarios y el acondicionamiento de los tramos de la Red Básica y de las Redes Municipales a utilizar.  
Norma 138.  
1. Los Proyectos de Urbanización que desarrollen las áreas de suelo urbanizable de uso industrial se complementarán con un proyecto adicional de accesos. El proyecto de accesos será aprobado por los ayuntamientos, sin perjuicio de los trámites exigidos por las restantes administraciones titulares de los tramos de carretera en los que se apoye el recorrido de acceso.  
2. En caso de que quede afectado más de un término municipal será necesario el informe favorable de todos los municipios afectados, dirimiendo el Consell Metropolità las controversias que pudieran surgir en caso de que dichos informes no fueran positivos.  
Norma 139. La ejecución de accesos tendrá el carácter de obra de urbanización, siendo aplicables los mecanismos de ejecución previstos en la Ley de Régimen del Suelo y Ordenación Urbana.  
Norma 140. Las Normas Urbanísticas de los diversos municipios indicarán que la concesión de licencia a industrias y almacenes de todo tipo que se implanten en el suelo no urbanizable, o en el urbanizable antes del desarrollo del correspondiente Plan Parcial, previsto en los artículos 85 y 86 de la Ley del Suelo, se someterán a las siguientes condiciones adicionales:  
1. La solicitud se acompañará de un estudio sobre los«recorridos de acceso de los vehículos de todo tipo desde el emplazamiento de la industria al sistema viario básico.  
2. Dicho recorrido sólo podrá concluir en accesos actualmente existentes, no resultando posible el admitir nuevos puntos de acceso. El recorrido podrá apoyarse en tramos de las redes estatales, autonómicas, provinciales, locales o municipales,. En estos casos, el estudio señalará la necesidad o no de ampliar su plataforma, mejorar su trazado o reforzar el firme.  
Norma 141. El paso del recorrido por vías urbanas sólo será admisible si se justifica que el tráfico pesado que lo utilice no deteriore las condiciones de seguridad vial y ambientales de las vías atravesadas.  
Norma 142. Sólo se permitirán, en su caso, actuaciones aisladas, previa consideración y aprobación, en su caso, del informe de accesos, sin perjuicio de otras consideraciones inherentes a la actuación que se pretenda, en base a lo dispuesto en los artículos 85 y 86 de la Ley de Régimen del Suelo y Ordenación Urbana.  
Norma 143. Serán por cuenta del solicitante las actuaciones propuestas en el estudio para mantener la funcionalidad y nivel de seguridad vial de los tramos de red viaria sobre los que se apoye el recorrido.  
Norma 144. La Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes podrá establecer instrucciones de carácter general sobre las características de los proyectos de accesos a áreas industriales, así como los requisitos mínimos a cumplir por los recorridos de acceso a. dichas áreas.  
Sección sexta  
De los accesos al Suelo Urbanizable con uso residencial no contiguo al Suelo Urbano  
Norma 145. Las presentes Normas serán de aplicación a las áreas de suelo urbanizable con uso residencial, no contiguas al suelo urbano, así como las contiguas al suelo urbano cuyo uso actual sea la segunda residencia.  
Norma 146. Las presentes normas serán de aplicación a las áreas de núcleo urbanizable situadas a menos de trescientos metros de la línea de costa.  
Norma 147. Cuando se planteen nuevos suelos urbanos se tenderá a que dispongan de buena accesibilidad, y en el supuesto de que se elijan ubicaciones que no posean esta condición, las respectivas memorias justificativas de la Ordenación indicarán las razones de la divergencia en base a algunas de estas causas:  
1. Inexistencia de suelo apto para tales usos en áreas de alta accesibilidad dentro del municipio.  
2. Ubicación en alguna estación próxima de un punto de intercambio modal, con capacidad de estacionamiento suficiente. En este sentido será admisible el considerar tal instalación como un equipamiento a sufragar por los promotores de los planes parciales que desarrollen las áreas de suelo urbanizable, incluso en el caso de que no estuviera localizado en la misma zona. En todo caso se entiende que el punto de intercambio modal debe de quedar conectado con el área de suelo residencial.  
Se entenderá que existe la proximidad de la estación de intercambio si el desplazamiento en vehículo privado en condiciones medias pudiera hacerse en menos de cinco minutos.  
Norma 148. La Memoria Justificativa incluirá un anejo en el que se indiquen los recorridos a efectuar por los Vehículos que accedan a la zona de segunda residencia. Dichos recorridos podrán apoyarse en elementos de las redes municipales y red local metropolitana.  
Norma 149. Los Planes Parciales y Proyectos de Urbanización contemplarán la planificación y ejecución de los accesos. Dado su carácter de obra de urbanización, corresponde su ejecución a los promotores del Plan Parcial, pudiéndose emplear los mecanismos de ejecución subsidiaria reglamentariamente previstos.  
Norma 150. Los recorridos podrán incluir vías urbanas siempre que quede asegurada la preservación de sus actuales niveles de funcionalidad y seguridad vial.  
Norma 151. En la documentación gráfica de cada Plan General se señalarán los accesos a las diversas áreas de Suelo- Urbanizable no contiguo a cascos urbanos.  
Norma 152. Los Planes Generales contendrán el procedimiento de gestión adecuado para que el suelo ocupado por dichos accesos pueda ,ser ejecutado a costa de los promotores dé los diversos planes parciales para que pueda llevarse a cabo la construcción de los accesos.  
Sección séptima  
De las redes urbanas  
Norma 153. Se considerarán redes urbanas, a todas las vías abiertas al tráfico de automóviles que discurren por suelo urbano, y que no están incluidas en la Red Básica Metropolitana o en la Red Local Metropolitana. La red urbana de cada municipio forma parte, junto con las vías de acceso a las propiedades agrícolas, de la red viaria municipal.  
Norma 154. Los diversos municipios podrán proponer con plena autonomía sus redes urbanas, con la única limitación de la sujeción a las prescripciones contenidas en los siguientes apartados:  
1. Conectarán con el sistema viario básico del Area Metropolitana, bien directamente, bien a través de la Red Local Metropolitana.  
Los puntos de entronque de las redes urbana y de la Red Básica Metropolitana permitirán el mantenimiento de los niveles adecuados de funcionalidad y de seguridad en estos últimos. Cuando sean distintos de los grafiados en el plano número cinco requerirán el informe favorable del organismo competente en carreteras, como requisito previo a su inclusión en el documento sometido a aprobación inicial.  
2. La capacidad de las vías urbanas y de las intersecciones de sistema viario básico será la suficiente para que no se creen, en condiciones normales de circulación, retenciones o alteraciones de tráfico en las carreteras de dicho sistema viario básico.  
3. La estructura de las redes urbanas repartirá equilibradamente .los flujos de tráfico generados en las zonas a las que sirven entre, todos los accesos cercanos al sistema viario básico. En este sentido, y siempre que los cascos urbanos sean de cierta entidad, se recomienda la existencia de distribuidores perimetrales de alta capacidad.  
4. La morfología de la red y de cada uno de sus elementos procurará el mantenimiento de niveles máximos de seguridad vial. En este sentido se desaconseja:  
4.1. Que los elementos principales discurran próximos a instalaciones y equipamientos destinados a poblaciones de alto riesgo como son los centros escolares, los centros asistenciales para ancianos, etc.  
4.2. El sobredimensionamiento de calzadas y las largas alineaciones rectas o con curvas de radio amplio en viarios en los que se esperan modestos flujos de tráfico, en evitación de que se produzcan velocidades elevadas.  
4.3. La falta de visibilidad en puntos en los que se esperen flujos peatonales importantes.  
4.4. Las intersecciones en cruz en las que se esperan altas intensidades de circulación.  
Norma 155. Para favorecer el, intercambio modal, las redes deben de contemplar el acceso desde el viario hasta las estaciones de ferrocarril, así como la existencia de estacionamientos junto a ellas.  
Norma 156. Se recomienda en los centros urbanos atractores de tráfico, y muy especialmente en la ciudad de Valencia, el acometer regulaciones de estacionamiento que limiten la atracción de viajes, con la finalidad de reducir los flujos radiales que afectarán a los elementos del sistema viario básico.  
Norma 157. Las zonas industriales de cierta entidad, de nueva implantación, deben de estar conectadas con el sistema viario básico, bien directamente, bien a través dé vías urbanas que no atraviesen zonas residenciales o que, atravesándolas, tengan escasa incidencia ambiental.  
Norma 158. Las redes viarias de los diversos planes parciales se ajustarán a las prescripciones de los puntos anteriores.  
Norma 159. La Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes podrá dictar Instrucciones para la redacción de proyectos de urbanización, así como para el diseño de las redes viarias de los planes parciales.  
Norma 160. La presente Norma será de aplicación a aquellos municipios cuyos núcleos principales o secundarios formen conurbaciones con los de otros municipios. Se entenderá que existe conurbación si la delimitación de suelo urbano de ambos núcleos dista en algún punto 200 metros o menos.  
Norma 161. Los diversos Planes Generales de los municipios que formen conurbaciones deberán incluir en los mismos redes viarias urbanas que sean coherentes entre sí.  
Norma 162. Se entenderán que son coherentes entre sí si los elementos esenciales de la red tienen continuidad tras traspasar las líneas del límite de término. Tal continuidad implica tanto la conservación de las características de trazado como el mantenimiento de los niveles de capacidad vial.  
Norma 163. El procedimiento para la coordinación de los planes en materia de redes urbanas, se ajustará a las normas generales de coordinación, contenidas en el capítulo I de estas Normas.  
Norma 164. Los municipios, deberán, igualmente, coordinar las redes viarias de las áreas de suelo urbanizable contiguas.  
Sección octava  
De la Seguridad Vial  
Norma 165. El acondicionamiento de las carreteras y vías urbanas para que adquieran un máximo nivel de seguridad vial corresponde a las diversas administraciones titulares, con las excepciones previstas en el presente apartado.  
Norma 166. En aquellos tramos de las redes municipales, ya sean caminos o vías urbanas, que soporten flujos de tráfico de carácter supramunicipal, se prestará la máxima atención en orden a la seguridad vial, y si el Consell Metropolità de l'Horta detectara, en dichas vías, la existencia de problemas derivados de una señalización inadecuada o insuficiente, de la gestión inadecuada de los estacionamientos o la regulación semafórica o de otra causa análoga, procederán a comunicar por escrito, al Ayuntamiento implicado, tal deficiencia, así como su posible solución.  
El Ayuntamiento procederá a ejecutar las actuaciones tendentes a solucionar el punto detectado en el plazo de seis meses.  
Norma 167.  
1. Los planos nº 5.1 al 5.30 señalan las áreas inadecuadas para la localización de equipamientos inadecuados de carácter no local, en razón a la posible generación de flujos peatonales, con peligrosidad. Se prohibe la ubicación en dichas áreas de todo tipo de equipamientos que den servicio, aunque sea parcialmente, a zonas residenciales situadas a la otra parte de las bandas de reserva urbanística, y la ampliación de los existentes, recomendando a la Administración de que dependen el estudio de su traslado a zonas más adecuadas.  
2. Se recomienda no clasificar como suelo urbanizable las áreas inadecuadas para la instalación de equipamientos no locales.  
Sección novena  
Del tráfico peatonal o ciclista  
Norma 168. En el marco de los Planes Generales de cada uno de los municipios se abordará el estudio de los flujos peatonales y ciclistas principales que se den en el interior de los cascos urbanos, proponiendo medidas concretas para la defensa y él fomento de tales flujos. Dichas medidas podrán versar sobre la anchura mínima de las aceras, la necesidad de carriles- bici, el establecimiento de itinerarios exclusivos para los peatones y/o ciclistas, etc.  
Norma 169. Se prestará especial cuidado en el estudio de los accesos peatonales a los equipamientos tales como centros escolares, deportivos, etc.  
Norma 170. La Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes elaborará un estudio sobre una red de itinerarios peatonales y ciclistas en el Area Metropolitana, que se apoyará en la conexión de las diversas redes municipales.  
Norma 171. Corresponde a los municipios la financiación de los itinerarios peatonales y ciclistas insertos en el suelo urbano. Las administraciones con competencia en carreteras podrán ejecutar tramos interurbanos de los itinerarios ciclistas y/o peatonales.  
Sección diez  
De la funcionalidad de las carreteras  
Norma 172. Las zonas de dominio público, servidumbre y afección de las carreteras integrantes de la Red de Interés General del Estado en el Area Metropolitana serán las indicadas en el Título III del Reglamento General de Carreteras.  
Norma 173. Las zonas de dominio público, servidumbre y afección de las carreteras actualmente construidas o no, integrantes de la Red Básica y de la Red Local Metropolitana, serán, mientras no se dicte normativa específica de la Comunidad Valenciana, las indicadas en el Título III del Reglamento General de Carreteras, que a estos efectos, se asimilarán a "carreteras nacionales" las de la Red Básica, excepto aquellas vías que tengan la clasificación legal de autovías o autopistas, y a "carreteras locales" de las de la Red Local.  
Las delimitaciones al uso del suelo, establecidas en el citado Reglamento, no se aplicarán en los suelos urbanos o en los urbanizables, que en el transcurso del tiempo alcancen tal condición. Los tramos de la Red Local Metropolitana flanqueados por suelo urbano tendrán la consideración legal de travesías.  
Norma 174. A los efectos de la aplicación del Reglamento de carreteras en aquellas no construidas, y en tanto no exista proyecto de construcción o trazado aprobado, se entenderá que tienen un ancho de plataforma de 25 metros, en los casos de carreteras integrantes de la Red Básica, y de 10 metros en las de la Red Local.  
Por otra parte, el eje se determinará de acuerdo con los siguientes criterios:  
1. En los tramos ya construidos del sistema viario básico del Area Metropolitana, el eje será el de la calzada existente según la señalización horizontal.  
2. En los tramos no construidos del sistema viario básico del Area Metropolitana, el eje será el de la zona de Reserva Viaria tal como queda definida en los planos 5.1 al 5.30. En el momento en que se construya el tramo, el eje será el que realmente tenga la carretera.  
3. En los tramos de la Red Local Metropolitana, el específico en los planos 5.1 a 5.30 para tramos no construidos y el real de la calzada, para los tramos ya existentes.  
Norma 175. Las Normas Urbanísticas establecerán la prohibición de instalar carteles publicitarios de cualquier tipo en aquellos Puntos del Suelo No Urbanizable (o del Urbanizable, previamente a la aprobación del Plan Parcial) que sean visibles desde las carreteras integrantes del sistema viario básico metropolitano.  
No tendrán en este sentido el concepto de carteles publicitarios los rótulos de las diversas industrias y comercios visibles desde la carretera, siempre que tengan como único objeto la mera identificación del edificio y no supongan un deterioro del paisaje rural.  
Norma 176. Las Normas Urbanísticas señalarán expresamente la prohibición de otorgar licencias a las actividades, instalaciones y edificaciones que vulnerasen la legislación de carreteras.  
Norma 177. Las administraciones titulares de las carreteras podrán proceder a la ordenación de accesos de acuerdo con el procedimiento previsto en el artículo 93 y siguientes del Reglamento General de Carreteras.  
Norma 178. Los nuevos accesos que se otorguen en tramos de la Red Local Metropolitana deberán sujetarse en todo caso a la instrucción que al respecto dicte la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo, y Transportes.  
Norma 179. En el caso de que la Generalitat Valenciana estableciese una legislación propia sobre carreteras, independiente de la estatal, será la nueva legislación la aplicable en todos los tramos de la Red Viaria Metropolitana, excepto en aquellos integrantes de la Red de Interés General del Estado.  
Norma 180. En las zonas de suelo urbanizable calificadas como de uso residencial contiguas a las de reserva viaria, los Planes Generales ordenarán la edificación de forma que quede asegurada la preservación de niveles adecuados de calidad ambiental.  
Norma 181. En todo caso queda prohibida la ubicación de edificación de más de 10m. de altura total a menos de 100 metros del eje de los tramos del sistema viario Básico Metropolitano, así como la instalación de equipamientos, tales como colegios o centros sanitarios que requieran niveles reducidos de ruido.  
Se exceptuará el caso en el que se renueve la edificación existente o se ordenen manzanas parcialmente construidas.  
Sección once  
De los estacionamientos en áreas residenciales  
Norma 182. La dotación mínima a estos efectos será de una plaza para residentes por cada vivienda construida. Se deberá de dar tanto en el conjunto del suelo ordenado, como en cada uno de los sectores que al efecto se delimiten. Dichos sectores tendrán una superficie máxima de cinco hectáreas.  
Norma 183. Se entenderá que un estacionamiento está reservado a residente si los vecinos de las viviendas próximas pueden acceder a él de forma continuada sin que ello suponga un coste económico difícilmente asumible.  
Norma 184. Con tal finalidad, los planes especificarán la obligación de que los edificios de nueva construcción incluyan superficies destinadas a estacionamiento en proporción mínima de una plaza por cada vivienda, salvo en los supuestos de excepción que, en su caso, regule el Plan General de Ordenación Urbana para casos de imposibilidad o notoria gravosidad.  
Norma 185. Las Normas Urbanísticas especificarán aquellos supuestos en los que se dé la imposibilidad o notoria gravosidad a que hace referencia el punto anterior, y que serán de alguno de estos tipos u otros análogos:  
1. Imposibilidad de dar acceso al estacionamiento por anchura insuficiente de la calle.  
2. Tipología edificatoria protegida, o protección individual.  
3. Imposibilidad de ejecución de sótanos por problemas geotécnicos.  
4. Encarecimiento de las viviendas resultantes en más de un 25%.  
5. Viviendas de promoción pública destinadas a sectores sociales especialmente desprotegidos.  
Norma 186. Cuando concurra alguna de las causas enumeradas en el apartado anterior, el Plan delimitará sectores o establecerá parámetros objetivos en los que se exima de la obligación especificada en la Norma 184.  
En tales supuestos, y, en los sectores en los que exista actualmente déficit de estacionamientos para residentes, el Plan señalará las medidas alternativas para lograr en un determinado sector la existencia de la dotación mínima de una plaza de estacionamiento por cada vivienda. Estas medidas podrán ser, entre otras:  
1. Construcción por el Ayuntamiento, o mediante el sistema de concesión o algún otro de efectos similares de estacionamientos subterráneos, o en edificio propio reservados a los residentes.  
2. Revisión de las concesiones de estacionamientos públicos existentes imponiendo cláusulas de reserva obligatoria a favor de los residentes.  
3. Estacionamiento en la vía pública, o en superficies anejas a dicha vía pública, de plazas para los residentes.  
Norma 187. Las superficies destinadas a estacionamientos, ya sean cubiertas, al aire libre si no están en la misma vía pública, tendrán la clasificación de equipamientos urbanísticos, pudiéndose aplicar para su financiación la totalidad de los procedimientos de gestión establecidos al efecto en la legislación del suelo.  
Norma 188. La dotación mínima de estacionamientos para las actividades comerciales y administrativas en edificio propio en suelo urbano o urbanizable será de una plaza por cada 100 m2 construidos, con las excepciones que, en su caso, determinen los Planes Generales de Ordenación Urbana.  
Norma 189. Los Planes Generales de Ordenación Urbana preverán las determinaciones necesarias para solucionar el estacionamiento de vehículos pesados.  
CAPITULO VI  
De los sistemas de infraestructuras relacionadas con el ciclo hidráulico  
Sección primera  
De las redes de infraestructura  
Norma 190. La red de infraestructuras se integrará a efectos de su tratamiento en dos áreas diferenciadas:  
1. Sistemas Básicos.  
2. Redes Complementarias y de carácter local.  
Norma 191. Se consideran Sistemas Básicos:  
1. Respecto a las infraestructuras de abastecimiento de agua.  
1.1. Las instalaciones de Producción y Regulación.  
1.2. Las instalaciones de aducción hasta las válvulas de alimentación de las redes arteriales de cada municipio.  
2. Respecto a las infraestructuras de saneamiento y depuración de aguas residuales.  
2.1. Las estaciones depuradoras y emisarios submarinos.  
2.2. Los colectores generales o interceptores, entendiendo por tales las conducciones a las que acceden los vertidos de las redes de alcantarillado de los municipios con el fin de transportarlos hasta las estaciones depuradoras y/o emisarios submarinos en los que se realiza el tratamiento conjunto.  
Norma 192. La gestión del Sistema Básico corresponde al Organismo que se constituya para tal fin. Dicha función recaerá en una autoridad única para el conjunto del Area Metropolitana con carácter personal o colegiado.  
Dicho Organismo cuidará el mantenimiento y correcta explotación de las infraestructuras del Sistema Básico, tanto en lo que respecta al abastecimiento como al saneamiento y depuración en los usuarios los costes generados proporcionalmente al caudal suministrado, en el caso de abastecimiento, y al caudal vertido y/o la carga contaminante en el caso del saneamiento y depuración de las aguas residuales.  
Norma 193. Se considerará Redes Complementarias y de carácter local al conjunto de la Red Arterial de Distribución y Red de Alcantarillado completas en cada municipio. Sobre ello se establecen los criterios y recomendaciones que deberán atenderse en las decisiones municipales que versen sobre su trazado y características.  
Sección segunda  
De la Red Básica de aducción de agua potable  
Norma 194. El criterio general con el que se definen las diferentes alternativas para el esquema básico de abastecimiento en la comarca, se centra en la sustitución de las actuales fuentes de recursos de procedencia subterránea y calidad inadecuada por caudales de procedencia superficial derivados de los ríos Júcar y Turia. Para ello se incrementarán los caudales de concesión a derivar de las aguas del Júcar y/o Turia en la dotación necesaria para atender las necesidades de la población. Se mantendrán en explotación todos los suministros de agua municipales, los cuales quedarán integrados en cada Red Local y estarán inscritos en el Registro Público de Aguas del Organismo de Cuenca y registrados en el Organismo Gestor de los sistemas básicos, al que deberán remitir los partes diarios de explotación.  
Norma 195. El sistema de abastecimiento para la Comarca de L'Horta se definirá a partir de la red de agua potable para uso doméstico y otra red para riego urbano y usos industriales de establecimientos diferenciados de la red municipal o polígonos industriales, cuyos requerimientos, en cuanto a la calidad de agua, no sean tan estrictos.   
Estas redes de uso no doméstico serán alimentadas con caudales de procedencia subterránea.  
Norma 196. Las diferentes opciones manejadas se apoyarán en la configuración de la red actual con las ampliaciones necesarias para abastecer las nuevas zonas de demanda.  
Norma 197. Los proyectos de ampliación del Sistema Básico recogidos en la Norma 199 no supondrán detrimento global de las capacidades hidráulicas del sistema actual ni reducción global del horizonte de su capacidad.  
Norma 198. La red básica de abastecimiento de agua se constituirá mediante las conducciones y elementos auxiliares que transporten el agua en alta a las poblaciones.  
La entrega del agua en alta a cada población se efectuará, bien a través de los propios depósitos municipales, directamente o auxiliados, o bien por conexión o conexiones directas a Redes de Distribución, siempre que la altura piezométrica en el punto de conexión sea superior en 5 metros a la cota de aliviadero del depósito propio o bien superior en 25 metros a la cota del terreno de la parte más alta de la población.  
Norma 199. La red básica de abastecimiento en el Area se concretará en la ampliación y el desarrollo de las dos plantas depuradoras de agua potable de Picassent y Manises y sus respectivos depósitos reguladores, cinco conducciones principales, cuatro depósitos reguladores y cinco ramales de interconexión entre las poblaciones y conducciones principales básicas, cuyo trazado general figuran en los planos adjuntos y que a continuación se numeran.  
- Conducción nº 1  
Desde Planta Depuradora de Picassent hasta depósito general de Picassent población.  
Suministro: Para la población de Picassent.  
- Conducción nº 2  
Desde la Planta Depuradora de Picassent hasta tubería de 600 mm. de diámetro margen derecha Nuevo Cauce.  
Suministro: Para poblaciones de Alcacer, Silla, Beniparell, Albal, Catarroja, Massanassa, Alfafar, Benetússer y Sedaví.  
- Conducción nº 3  
Interconexión entre tubería de 1.600 mm. de diámetro en Picanya y Paiporta hasta la conducción nº 2 en Benetússer.  
Suministro: Para Picanya y Paiporta.  
- Conducción nº 4  
Desde tubería de 1.600 mm. de diámetro en Picanya, alimentación a Torrent, Alaquás y Aldaya, hasta conectar con la tubería. de 1.100 mm. de diámetro en el Camí de Sant Onofre.  
Suministro: Para las poblaciones de Torrent, Alaquás y Aldaya.  
- Conducción nº 5  
Desde la Planta Depuradora de Manises, por las poblaciones de L'Horta Nord hasta Puçól.  
Suministro: Para las poblaciones de Moncada, Vinalesa, Alfara del Patriarca, Albalat dels Sorells, Massalfassar, Albuixec, Meliana, Foios, Rafelbuñol, Museros, Massamagrell, Pobla de Farnals, Puig y Puçol.  
- Depósitos reguladores  
Depósitos reguladores en cabeza emplazados en las Depuradoras de Picassent y Manises.  
Un depósito ya existente en término de Albalat.  
Un depósito al Oeste de Rafelbuñol.  
Un depósito al Oeste de Puçol.  
Un depósito al Oeste de Moncada.  
- Ramales de Interconexión  
Ramal nº 1. Desde el Ramal de conexión al polígono industrial de la Fuente del Jarro, hasta el depósito de Paterna.  
Ramal nº 2. Desde depósito hasta las Redes de Moncada y Alfara del Patriarca.  
Ramal nº 3. Desde depósito hasta las Redes de Albalat, Foios, Vinalesa, Albuixec y Massalfassar.  
Ramal nº 4. Desde depósito hasta las Redes de Rafelbuñol, Pobla de Farnals, Puig, Massamagrell y Museros.  
Ramal nº 5. Desde depósito hasta la Red de Puçol.  
Complementariamente a la ejecución de los distintos elementos del Sistema Básico se preverán y se ejecutarán los equipos de regulación por medio de válvulas y sistemas de transmisión y mando que se integrarán en el Centró de Regulación del abastecimiento.  
Esta enumeración de elementos del Sistema Básico no excluye posibles ampliaciones que se consideren necesarias para completar el Suministro a toda la comarca.  
Sección tercera  
De las redes complementarias y locales de Abastecimiento de Agua   
Norma 200. En el establecimiento de las redes de abastecimiento se tenderá a configuraciones malladas.  
Norma 201. Sobre la calidad de las aguas destinadas al consumo doméstico deberá cumplirse la Reglamentación Técnica Sanitaria para Abastecimiento y Control de calidad de las aguas potables de 1982, e igualmente la Directiva del Consejo de la CEE 80/788/c: E.E. de 15 de julio de 1980 y siguientes.  
Norma 202. Para las redes de agua destinadas a riegos de jardines, limpieza de vías y usos industriales que no exijan tratamiento de potabilidad, la calidad de la misma se determinará con los siguientes requisitos:  
1. Ausencia de materias decantables, que puedan producir obstrucciones en la red.  
2. Limitación en sustancias tóxicas o de índole no deseable, que puedan perjudicar a los árboles y plantas ornamentales.  
Norma 203. La definición de los caudales que debe transportar el sistema se realizará en base a una definición pormenorizada de los correspondiente módulos unitarios de demanda, asociados a los diferentes usos.  
Las dotaciones para los distintos usos serían las siguientes:  
1. Domésticos: 150 1/hab./día  
2. Domésticos y complementarios: 250 1/hab./día  
3. Hoteles: 190-380 1/ocupante/día.  
4. Centros docentes:  
4.1. Sin internado: 40 1/alumno/día  
4.2. Con internado: 280 1/alumno/día  
5. Hospitales: 400-700 1/cama/día  
6. Oficinas: 25-40 1/ocupante/día  
7. Comercio: 15-25 1/ocupante/día  
8. Espectáculos públicos: 5-15 1/plaza/día  
Las dotaciones para usos industriales según los sectores a que se destinen serían las siguientes:  
1. Alimentación Q= 204'1 + 28'7 N + K 609  
2. Textil Q= 13'85 + 11'43 N + K 32'4  
3. Calzado Q= 21'85 + 11'26 N + K 174'4  
4. Madera Q= 215'1 + 87'39 N + K 2735  
5. Muebles Q= 21'68 + 2'18 N + K 45'14  
6. Papel Q= 0 + 154'1 N.+ K 1.915'15  
7. Artes Gráficas Q= 119'64 + 37'31 N + K 262'66  
8. Cerámica Q= 200'03 + 32'38 N +,K 395'3  
9. Metalurgia Q= 124'6 + 86'94 N + K 531'74  
10. Trans. metales Q= 587'64 + 48'54 N + K 1.797'62  
11. Maquinaria Q= 315'40 + 22'9 N + K 1.060'75  
12. Construcción Q= 45'92 + 34'18 N + K 189'28  
En donde Q= Caudal anual (M3)  
N= Número de empleados  
K= Es una constante que introduce la aleatoriedad, que varia linealmente entre 1'96 cuando sólo hay una empresa y 0'694 cuando existen más de 30 en la misma cuenca parcial.  
La dotación a agregar al consumo diario para limpieza de viales y alcantarillados: serán 3/1 hab./día  
Riego de jardines 6-9 1/m2/día  
Norma 204. A efectos de todo dimensionamiento se tornará como año horizonte, el que cada caso recogen las Normas Provisionales de la Dirección General de Obras Públicas para el proyecto de Abastecimiento de Agua y Saneamiento.  
Norma 205. Caso de no disponerse de base de datos se recomienda establecer la previsión de dotación de una tasa anual de crecimiento acumulativo de 1'5% anual sin rebasar, salvo justificación fundada, una tasa máxima de 350 1/hab./día.  
Norma 206. En cuanto a usos industriales se refiere, resulta aconsejable, cuando menos para aquellos sectores con una mayor incidencia en los volúmenes del afluente total, un contraste dentro de cada sector entre establecimientos con diferentes años de implantación.  
Norma 207. La red o redes de distribución deberán plantearse de tal forma que sean capaces de conducir los caudales punta más desfavorables, en las condiciones respectivas. En situación de emergencia, la presión no deberá descender por debajo de los 5m. de columna de agua, por encima del pavimento de las calzadas.  
Para el cálculo y proyecto de estas redes se tendrán en cuenta las Normas para la redacción de Proyectos de Abastecimiento de Agua, de la Dirección General de Obras Hidráulicas del MOPU: Las Normas Tecnológicas de la Dirección General de Arquitectura del MOPU y las que en el futuro puedan redactarse.  
Para el cálculo de tuberías se aplicarán:  
La Norma ISO 160 para tubería de fibrocemento.  
La Norma ISO 2.531 para tubería de fundición, y el Pliego de Prescripciones Técnicas para tuberías de abastecimiento de agua, del MOPU.  
Norma 208. El volumen de los depósitos debe limitarse superiormente a fin de garantizar una rápida renovación del agua. El volumen total de un depósito no debe exceder del correspondiente a un consumo de 48 horas, a menos que se dispusiera sistema complementario de cloración y el mínimo se ajustara:  
1. A que quede garantizado el suministro de las puntas de consumo, de forma que en condiciones normales de funcionamiento de las instalaciones de producción o aducción de agua, pueda almacenar el exceso de consumo durante las horas puntas sobre el caudal medio del abastecimiento.  
2. Que se disponga siempre de una reserva para emergencias, de tal forma que sea necesaria una intervención personal para su utilización.  
3. Que se tienda a disponer de una capacidad total mínima de depósitos reguladores tanto del Sistema Básico como de las Redes Locales, que esté comprendida entre el 50 y el 75% del consumo diario medio del abastecimiento.  
Los depósitos de regulación de cada Red Local que existan actualmente y que puedan ser utilizados en el Sistema integrado de abastecimiento a juicio del Organismo Gestor del Sistema Básico, deberán conservarse en explotación por el Organismo Gestor de cada Red Local.  
Norma 209. Las tuberías serán subterráneas, separadas de la línea de fachada un mínimo de 1'5 metros. La profundidad mínima será de 1 metro pudiendo ser menor pero protegiéndose convenientemente para evitar la rotura de las tuberías, y en cualquier caso, debiendo quedar necesariamente por encima de los conductos de saneamiento y bajo los de electricidad, teléfono y gas. Se recomienda igualmente que las conducciones no se sitúen en el mismo plano vertical que las restantes redes del Servicio mencionadas, y a estos efectos debe tenderse a que las separaciones, tanto en planta como en alzado, superen los 50 cm.  
Tanto las acometidas como las instalaciones interiores de los edificios cumplirán las Normas Básicas de la orden del Ministerio de Industria de fecha 9 de diciembre de 1975, de "BOE", de 13 de enero de 1976.  
Norma 210. En la presente Norma se recogen una serie de condiciones mínimas o parámetros de gestión de las Redes Locales que deberán cumplir los Municipios abastecidos desde el Sistema Básico al objeto de establecer una normalización y definición, de responsabilidades entre la Institución Titular del Sistema Básico y los ayuntamientos titulares de cada Red Local.  
Estos parámetros de gestión son los siguientes:  
1. Rendimiento de la Red Local de distribución definido como la relación entre el volumen registrado por los contadores de los abonados y de volumen librado a cada Red en el mismo período de tiempo.  
Se considera un rendimiento mínimo del 70% al horizonte de 1992 para todas las Redes Locales del Area Metropolitana de L'Horta.  
2. Las condiciones nominales de altura de presión de alimentación de las Redes Locales desde el Sistema Básico quedan recogidos en la Norma 224 de las presentes.  
3. Actualización de los planos de las Redes Locales de Distribución con inventario de sus elementos y características, trazado y antigüedad.  
4. Tendencia a la gestión del registro del consumo de los abonados por medio de contadores generales o divisionarios. El período de verificación del parque de contadores deberá ser inferior a 20 años.  
5. Implantación de planes de detección y reparación de fugas y auditorios de la Red, así como Programas de renovación de la misma.  
6. Implantación de los servicios de reparación permanentes, así como stocks mínimos de materiales que garanticen la máxima diligencia en la reparación de las averías.  
7. Informes periódicos al Organismo Gestor del Sistema Básico de los partes diarios de explotación de los elementos de producción y/o regulación que se integran en las Redes Locales para su explotación.  
8. Cumplimiento de toda la Normativa Legal vigente en cada momento.  
El incumplimiento por parte de un municipio de las condiciones mínimas requeridas, puede condicionar que la Institución titular del Sistema Básico juzgue procedente la aplicación de recargo en los ,cánones o tarifas generales del abastecimiento metropolitano.  
Sección cuarta  
De la Red Básica en el Sistema de Recogida, Transporte y Depuración de Aguas Residuales  
Norma 211. Con objeto de asegurar una explotación eficaz de los sistemas de saneamiento y depuración de aguas residuales e igualmente considerar áreas de dimensión mínima para aplicar las economías de escala, se divide el Area Metropolitana en una serie de zonas a las que aplicar un tratamiento unitario. Son estas zonas. de actuación las siguientes:  
Zona A. Al Norte del nuevo cauce del Turia y con tratamiento en la estación depuradora de Pinedo (Valencia, Mislata, Burjassot).  
Zona B. Aldaya, Alaquás, Quart de Poblet, Xirivella, Manises.  
Zona C. Alfara del Patriarca, Godella, Moncada, Rocafort.  
Zona D. Alboraya, Tavernes Blanques.  
Zona E. Albalat dels Sorells, Almàssera, Bonrepós i Mirambell, Foios, Meliana y Vinalesa.  
Zona F. Pobla de Farnals, Massalfassar, Massamagrell, Albuixec, Museros, Emperador, Rafelbuñol, Puçol y Puig.  
Zona G. Paterna.  
Zona H. Zona de recogida del Colector Oeste con tratamiento en la estación depuradora de Pinedo: Picassent, Alcácer, Benipairrell, Silla, Albal, Catarroja, Massanassa, Picanya, Paiporta, Alfafar, Lugar Nuevo de la Corona, Sedaví, Benetússer, y las pedanías de Valencia: El Oliveral, Castellar, Forn d'Alcedo y La Torre.  
Zona I. Zona de influencia de la estación depuradora de Torrent.  
Al desarrollar los proyectos de colectores y estaciones depuradoras de estas agrupaciones puede modificarse su composición por razones técnicas y/o económicas. En los planos que se adjuntan figura la disposición de los sistemas proyectados en la actualidad.  
Norma 212. El Organismo Gestor del Sistema Básico dictará las normas de vertido que han de observarse para proceder a la conexión de los sistemas de alcantarillado con los colectores generales. En la sección 10.ª se incluye de modo indicativo los límites máximos de los parámetros más significativos.  
Estas normas contemplarán entre otros aspectos y con especial importancia los siguientes:  
1. Las especificaciones relativas a la calidad de agua residual de forma que no se alteren los materiales de los colectores, emisarios y plantas depuradoras.  
2. El reparto ponderado en función del volumen y contaminación generada entre los diferentes vertidos de las cargas económicas que sean aplicables de la legislación vigente.  
A estas normas o instrucciones de vertido se adaptarán las ordenanzas municipales de vertido que regulen las condiciones en que éste debe realizarse a las redes de alcantarillado.  
El cumplimiento de estas normas de vertido exigirá el tratamiento en origen previo al vertido a las redes públicas (municipales o del sistema básico).  
Norma 213. Las agrupaciones de municipios titulares de vertido según las zonas definidas en el Sistema Básico quedarán inscritas en el registro correspondiente del Organismo de Cuenca.  
Norma 214. Las industrias aisladas, polígonos industriales u otras concentraciones susceptibles de provocar vertido diferenciado del municipal podrán acceder a los sistemas básicos en las condiciones definidas en la Norma 212.  
Norma 215. El Organismo Gestor del Sistema Básico podrá establecer sistemas independientes del Sistema Básico para el tratamiento conjunto de las aguas residuales de carácter tóxico que se produzcan en el Area Metropolitana.  
Sección quinta  
De las Redes Complementarias y Locales de las Redes de Saneamiento  
Norma 216. Se tenderá a la implantación de redes de saneamiento de carácter separativo, condicionada la evacuación de las aguas fluviales a cauce público, en los casos siguientes:  
1. Zonas en las que, por la extensión superficial de la cuenca de escorrentía son de prever elevados caudales de aguas pluviales en relación con los caudales previsibles generados por los diferentes usos urbanos.  
2. Arcas industriales de carácter extensivo en donde la estructura de los sectores implantados requieran de la utilización de amplios espacios para almacenamientos y manejo de materias primas coincidiendo con los valores reducidos en los módulos unitarios de demanda de agua por unidad de producto.  
3. Areas urbanas de carácter extensivo con bajo coeficiente volumétrico, con niveles elevados en cuanto a dotaciones de espacios libres.  
4. Areas urbanas de carácter semiextensivo dotadas en la actualidad de redes de implantación recientes, con un valor de dimensionamiento insuficiente para la recogida de. aguas pluviales. En estos casos deberá tenderse a establecer una compartimentación del área en sectores, con un funcionamiento hidráulico independiente en cuanto a la recogida y transporte de los afluentes de aguas pluviales, con interconexión parciales con la red de aguas residuales en los tramos finales de colectores que presenten un dimensionamiento más adecuado o admitan la posibilidad de doblar conducciones.  
5. En general, en todos aquellos casos en donde la relación entre caudales pluviales/caudales residuales condicionan la necesidad de dotar a la red de amplias secciones cuya utilidad queda restringida a períodos temporales concretos, condicionando de forma injustificada la implantación de costes de explotación, tanto de la red de transporte como de las estaciones de depuración.  
Norma 217. El trazado de las redes debe producirse necesariamente por espacios de carácter público. El eventual trazado por terrenos privados debe quedar sujeto, en cualquier caso, a la fijación de las oportunas servidumbres que permitan la observación periódica y el necesario mantenimiento de las redes. Cuando discurran por las calles de más de 25 metros se preverá su desdoblamiento.  
Norma 218. La velocidad de los caudales circulantes no será inferior a 0'6 m./seg. para caudal mínimo, incluso incrementado este valor hasta 0'9 m./seg. o superiores, para el caso que se prevean cargas de afluentes industriales apreciables, ni exceder de 4 m./seg:  
Norma 219. En las zonas en que los afluentes industriales aparezcan como dominantes, debe extremarse la protección de los conductos, justificándose en los proyectos las medidas de protección adoptadas, en orden al cumplimiento de las instrucciones y normas de vertido de carácter municipal o metropolitano.  
Norma 220. En las conducciones de aguas pluviales en los sistemas separativos, se recomienda disponer las tuberías de modo que se garanticen velocidades mínimas de 0'9 m./seg.  
Norma 221. En cualquier caso será de aplicación, en la realización de suministros, explotación de servicios, ejecución de las obras y colocación de tuberías, uniones y demás piezas especiales necesarias para implantación de las conducciones de saneamiento, el Pliego de Prescripciones Técnicas general para tuberías de saneamiento de poblaciones vigente.  
Sección sexta  
De los condicionantes físicos y topográficos  
Norma 222. Debe tenderse a garantizar el funcionamiento hidráulico por gravedad en los diferentes conductos, salvo que las pendientes disponibles no permitan velocidades adecuadas.  
Norma 223. Si la pendiente de la calle fuera superior a la de la alcantarilla deberá analizarse adecuadamente el conjunto de la red, aumentando el caudal permanente de las conducciones, formando pendientes aguas abajo, modificando el trazado o disminuyendo la profundidad de implantación.  
Norma 224. Si no se cumplieran los límites inferiores anteriormente citados con aguas permanentes mínimas, excepcionalmente y sólo para afluentes poco agresivos puede aceptarse el cumplimiento con aguas permanentes medias.  
Norma 225. En las zonas en donde existan edificios en que una o varias plantas queden por debajo del nivel de la calle, deberá adoptarse un sistema especial de recogida de las aguas de dichas plantas, bien en el vial inferior si lo hubiera, bien por el sistema de elevación.  
Norma 226.  
1. En casos de pendiente reducidas en tramos iniciales de redes, resulta procedente incorporar cámaras de descarga que garanticen los caudales autolimpiantes requeridos para cada seccionado.  
2. Los pozos de registro se dispondrán en general en todas las uniones entre conductos, cambios de orientación o singularidades de la red, y en alineaciones rectas a distancias inferiores a 50m. en conductos visitables y 30m. en los no visitables.  
Norma 227. Si las diferencias de nivel entre tramos contiguos son elevados, se aconseja al diseño de rápidos con el perfil adecuado para garantizar la amortiguación de la energía.  
Sección séptima  
De las condiciones de la demanda  
Norma 228. Salvo justificación en contra, el caudal de agua residual se considerará igual al de abastecimiento. Si el uso es estrictamente doméstico se considerará menor si parte del mismo se dedica al riego; y mayor si existen sistemas de autoabastecimiento, cuya agua residual pueda ser vertida al alcantarillado.  
Norma 229. En las redes unitarias, los caudales de cálculo en general serán los que resulten de la estimación de aguas pluviales en ,cada cuenca parcial delimitada, salvo que éstas resulten inferiores a los caudales de punta de aguas residuales.  
Norma 230. En las aguas separativas, la red de aguas negras se dimensionará en función del caudal de descarga, considerando el de las aguas domésticas idéntico al de abastecimiento, mientras que el caudal de las aguas residuales industriales se justificará mediante estudio pormenorizado de los caudales punta y la calidad de las aguas.  
Norma 231. Los caudales de aguas pluviales deben determinarse mediante procedimientos contrastados, recomendándose la aplicación del método del embalse lineal sobre series pluviográficas con información sobre cuantía y duración de las precipitaciones reales.  
Norma 232. Tanto a efectos de la determinación de períodos de recurrencia, como sobre otros aspectos de diseño, pueden ser útiles los criterios de la Instrucción Técnica Francesa sobre Redes de Saneamiento Urbano.  
Sección octava  
De los criterios de tratamiento de aguas residuales  
Norma 233. Como parámetros representativos de un agua residual aceptados de forma generalizada se tomarán:  
- DB05: Demanda bioquímica de oxígeno a los 5 días a 20 grados centígrados.  
- Sólidos suspendidos.  
- Capacidad de eliminación de fosfatos y nitratos de afluentes depurados  
- Aquellos otros que caracteriza la contaminación de vertidos puntuales significativos (industrias, granjas, aglomeraciones, etc.)  
Sección novena  
De los condicionantes para la localización de instalaciones de tratamientos y depuración de aguas residuales  
Norma 234. La determinación del emplazamiento de las estaciones depuradores debe responder a la consideración de los siguientes criterios:  
1. Punto de recogida y concentración de las aguas residuales.  
2. Punto de vertido de las aguas una vez depuradas.  
3. Terrenos disponibles y precios.  
4. Calificación urbanística de los suelos en las distintas alternativas.  
5. Posibilidad de comunicación y redes de acceso para tratado y eliminación de fangos.  
6. Consideraciones ambientales que en caso necesario se justificará mediante estudio de impacto como urbanizables en desarrollo del planeamiento.  
Sección diez De las consideraciones sobre reglamentación de uso, explotación y mantenimiento de los sistemas de saneamiento  
Norma 235. Las ordenanzas de vertido a la red regularán, además de las condiciones generales especificadas en la sección 4.ª, las siguientes:  
1. Las características para la ejecución de acometidas y enganche a la red.  
2. Los caudales máximos, medios y mínimos para los que deben dimensionar las acometidas.  
3. Las características límites tolerables en el vertido para cada uno de los parámetros característicos de las incidencias no deseables de la red.  
Norma 236. Deben prohibirse todas aquellas sustancias que por sí solas o por reacción con otras puedan crear mezclas explosivas, inflamables con el aire y atmósferas peligrosas que dificulten la labor del personal encargado de la limpieza y conservación.  
Norma 237. De modo indicativo, y aún cuando ello no excluye la definición específica de los, vertidos admisibles según las características de cada sistema de tratamiento, se establece la siguiente reglamentación diferenciando entre usuarios industriales importantes (UH), considerados como tales aquéllos cuyo caudal excede de 500 m3/día o el 1% de la capacidad de la estación depuradora y usuarios en general (U):  
 Ull U  
Sólidos rápidamente sedimentables 10 mg./l. 15 mg./l.  
T (ºC) 40 40  
Ph 6-11 5'5-11  
Grasas 150 mg./l. 250 mg/l.  
Cianuros libres 4 mg./l. 2 mg./l.  
Cianuros (en CN-) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Dióxido de, azufre (S02) 15 mg./l. 20 mg./l.  
Fenoles totales (C6 H5 014) 2 mg./l. 5 mg./l.  
Formaldehido (HCHO) 15 mg./l. 10 mg./l.  
Sulfatos (en S04) 1.000 mg./l. 1.500 mg./l.  
Sulfuros (en S=) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Sulfatos libres 0'3 mg./l. 0'5 mg./l.  
Aluminio (Al) 20 mg./l. 30 mg./l.  
Arsénico (As) 1 mg./l. 2 mg./l.  
Bario (Ba) 10 mg./l. 20 mg./l.  
Boro(B) 3 mg./l. 4 mg./l.  
Cadmio (Cd) 0'5 mg./l. 1 mg./l.  
Cobre (Cú) 3 mg./l. 6 mg./l.  
Cromo Hexavalente (Cr) 0'5 mg./l. 1 mg./l.  
Cromo total (Cr) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Cinc (Zn) 5 mg./l. 10 mg./l.  
Estaño (Sn) 2 mg./l. 4 mg./l.  
Hierro (Fe) 1 mg./l. 2 mg./l.  
Manganeso (Mn) 2 mg./l. 4 mg./l.  
Mercurio (Hg) 0' 1 mg./l. 0'2 mg./l.  
Níquel (Ni). 5 mg./l. 10 mg./l.  
Plomo (Pb) 1 mg./l. 2 mg./l.  
Selenio (Se) 1 mg./l. 2 mg./l.  
CAPITULO VII  
De las infraestructuras energéticas  
Sección primera  
De la red de energía eléctrica  
Norma 238, Tanto en nuevas instalaciones como en las existentes se estará a lo dispuesto en los Reglamentos de Alta y Baja Tensión y, sobre condiciones técnicas y garantías de seguridad en Centrales Eléctricas, Subestaciones y Centros de Transformación.  
Norma 239. El proyecto de nuevas instalaciones tendrá como objetivo primordial el asegurar un servicio continuo y adecuado para las cargas presentes y futuras, teniendo presentes criterios técnicos, económicos y urbanísticos.  
Norma 240. Los criterios que deben sustentar los proyectos de instalaciones serán los siguientes:  
1. Se considerará como un todo único el sistema de transporte, el sistema de transporte en alta tensión, los transformadores alta tensión a media tensión y el conjunto de redes de media tensión (cables, líneas áreas, transformadores, etc.).  
2. Se deben utilizar al máximo los elementos existentes del sistema que se encuentren en condiciones técnicas aceptables y que no hayan sido totalmente amortizados. Su sustitución por otras nuevas de mayor rendimiento o eficiencia sólo será aconsejable por exigencias de servicio.  
3. El sistema se ampliará poco a poco, sin saltos bruscos, siguiendo lo más cerca posible el crecimiento de las cargas, pudiéndose utilizar la capacidad de sobrecarga de algunos elementos durante cortos períodos de tiempo con objeto de reducir temporalmente las inversiones económicas y de suelo.  
4. Las ampliaciones de las instalaciones se realizarán de forma normalizada, modular y progresiva, con el mínimo de cambios en las instalaciones existentes y ajustando- siempre las ampliaciones a los aumentos previstos de la demanda.  
5. Las nuevas estaciones y subestaciones transformadoras deben situarse en las zonas de mayor densidad de consumo, emplazándolas lo más cerca posible del centro de gravedad de las cargas.  
6. En caso de cargas puntuales muy fuertes se permitirán tratamientos especiales para la red de alta tensión para poder atender a estos suministros.  
7. El origen de todo estudio se basará en una topología de la red que no dé lugar a excesivas pérdidas de energía anuales, tratando de cargar a cada elemento del sistema con la carga media óptima desde un punto de vista económico.  
8. En suelo, urbano y urbanizable se tenderá a que todas las redes e instalaciones sean subterráneas.  
9. En suelo no urbanizable, los tendidos de alta tensión se harán con protección del medio ambiente, aplicándose medidas correctoras sobre las zonas de interés específico para evitar su degradación.  
10. Se tendrá capacidad para suministrar las cargas en el momento de máxima demanda, a través de la comprobación de que no se sobrepasen las capacidades normales de los elementos de la red de transporte (líneas y subestaciones).  
11. Se tendrá posibilidad de regular la tensión en todos los puntos importantes del sistema, de acuerdo con unos límites reglamentarios o normales.  
12. Se tendrá capacidad del sistema para poder soportar perturbaciones o variaciones previsibles en su estado normal.  
13. Se garantizará la seguridad o continuidad - del servicio, que representa un factor importante de la calidad del suministro eléctrico.  
Sección segunda  
De la reserva de suelo  
Norma 241. Sin perjuicio de los aspectos generales de diseño y de los criterios utilizados en la planificación expuestos anteriormente, se preverá una reserva de suelo para el desarrollo de la infraestructura eléctrica.  
Norma 242. Sin perjuicio de los condicionamientos reflejados en los distintos Reglamentos referentes a distancias mínimas a instalaciones eléctricas, a modo orientativo, se presentan a continuación las reservas necesarias de suelo para las instalaciones eléctricas de Alta Tensión:  
1. El dimensionamiento de los pasillos para las líneas de Alta Tensión será función principalmente del nivel de tensión, tipos de apoyos, número de circuitos que soportan y longitud media del vacío. La anchura del pasillo vendrá determinada pues, en cada proyecto específico.  
2. Dimensionamiento de pasillos:  
Kv Circuitos Calle reserva  
380 1 simple 50 m.  
 1 doble 60 m.  
 2 dobles 90 m.  
220 1 simple 40 m.  
 1 doble 40 m.  
 2 dobles 60 m.  
132 1 simple 30 m  
 1 doble 30 m  
 2 dobles 40 m  
66 1 simple 20 m  
 1 doble 20 m  
 2 dobles 30 m  
3. El dimensionamiento de las subestaciones de transformación de Alta Tensión dependerá de la tensión y función encomendada a la misma, teniendo en cuenta, además de la ocupación adicional de entradas y salidas de líneas en el entorno, las posibilidades de ampliación.  
4. Superficies de ocupación a nivel orientativo:  
Tensión Superficies  
 Mínima Máxima  
400 Kv. 4 Ha. 15 Ha.  
220 Kv. 2 Ha. 7 Ha.  
132 Kv. 0'6 Ha. 2 Ha.  
66 Kv. 0'3 Ha. 1 Ha.  
Sección tercera  
Del ahorro energético en el transporte  
Norma 243. Las medidas tendentes a la reducción del número y/o longitud de los desplazamientos, serán las siguientes:  
1. Reducción o eliminación de los desequilibrios población/empleo favoreciendo la proximidad entre el lugar de trabajo y la residencia.  
2. Dotación de equipamientos y servicios que permitan la autosuficiencia zonal y den lugar a un mayor porcentaje de viajes a pie.  
3. Mejoras de los sistemas de comunicaciones, que permitan la transmisión de la información sin necesidad de desplazamientos de personas.  
4. Estudio cuidadoso de la densidad adecuada. Tipología de la edificación y urbanización. Estudio de la morfología urbana y en concreto la trama viaria.  
Norma 244. Las medidas tendentes a favorecer la transferencia modal hacia sistemas con mejor rendimiento energético, serán los siguientes:  
1. Potenciación del transporte colectivo como principio general.  
2. Aumento del grado de rentabilidad del transporte privado, con mayor ocupación de los vehículos, cuando no exista alternativa en el transporte público.  
3. Creación de itinerarios diferenciados para transporte no motorizado.  
4. Mejoras de la red peatonal.  
5. Cualesquiera otras que resulten procedentes.  
Sección cuarta  
Del ahorro energético en la vivienda  
Norma 245.  
1. Deberán instrumentarse a través de Normas Urbanísticas, Ordenanzas de Edificación, Ordenanzas Municipales, coherentes con una política de ahorro energético; las siguientes medidas:  
1.1. El aislamiento térmico con el exterior de los edificios.  
1.2 Utilizando de la energía solar para agua caliente y calefacción. Lo qué implicará:  
1.1.2. Aprovechamiento de las terrazas, como espacio de captación de energía solar, propiciando la construcción de cubiertas planas o de mínima pendiente, cuando no afectan a las características arquitectónicas o medioambientales de los núcleos urbanos.  
1.2.2 Previsión para la instalación de tanques para almacenar energía.  
1.3. Promoción de instalación de contadores de agua caliente en cada vivienda.  
1.4. Reducción al mínimo de la pérdida de energía en redes de distribución.  
2. Los ayuntamientos tendrán en consideración el ahorro energético que deriva de la edificación, cuando las alturas máximas oscilan entre 4 y 6 plantas.  
Sección quinta  
Del ahorro energético en la industria  
Norma 246. Las actividades industriales tenderán al ahorro energético aplicando las siguientes medidas:  
1. Aprovechamiento de la energía residual.  
2. Aislamiento térmico de los equipos.  
3. Reducción de pérdidas en redes de distribución.  
4. Fomento de energías alternativas.  
Sección sexta  
De la diversificación y fuentes energéticas alternativas  
Norma 247. Deberá potenciarse el uso de energías alternativas de la eléctrica, para contrarrestar la excesiva especialización actual.  
Los PG o NS concretarán las condiciones de dicha potenciación.  
Norma 248. Se fomentará al máximo de utilización de gas canalizado para usos domésticos (calefacción y agua caliente) completando y adecuando la infraestructura necesaria para recibir y distribuir el gas natural proveniente del gasoducto.  
Norma 249. Se limitará al máximo la utilización del fuel- oil debido a su alto grado de contaminación, manteniéndose las prohibiciones existentes.  
Norma 250.  
1. Se promoverá el uso de carbón en el sector industrial siempre que su calidad y las medidas técnicas garanticen limitar su impacto ambiental.  
2. Se tendrá en cuenta que la mayor dificultad existente para adoptar tales medidas en instalaciones domésticas, lo hace desaconsejable en su uso para calefacción.  
Norma 251. Los planes urbanísticos y las ordenanzas de edificación facilitarán el aprovechamiento activo y pasivo de la energía solar.  
Norma 252. A través del planeamiento se fomentará la construcción de plantas de tratamiento de residuos urbanos e industriales con recuperación, estableciendo las reservas de suelo precisas a fin de propiciar su aprovechamiento.  
Sección séptima  
Del impacto sobre el medio ambiente  
Norma 253. Como medidas tendentes a corregir o minimizar los impactos sobre el medio ambiente, derivados de las actividades consumidoras de energía, los ayuntamientos tomarán en consideración los estudios, proyectos e informes que determinen:  
1. La inclusión en el planeamiento de los estudios de la capacidad de carga del medio atmosférico para ser tenido en cuenta en las determinaciones de ordenación y limitaciones de uso por razones relativas a emisión de contaminantes a la atmósfera.  
2. La previsión entre zonas residenciales e industriales que lo requiera, de zonas de protección ambiental, constituidas por el tipo de arbolado más idóneo desde el punto de vista de absorción de contaminantes.  
3. La justificación de la disposición del conjunto urbano y de la trama viaria principal en función de las orientaciones preferentes según las directrices de los vientos dominantes.  
4. La potenciación mediante el planeamiento de cuantas determinaciones contribuyan a la disminución de las necesidades de transporte motorizado (reequilibrio, equipamiento local, prioridad al transporte público, normas de circulación, etc.).  
5. La previsión y potenciación del uso de energías alternativas limpias en nuevas actuaciones, especialmente con fines de utilizaciones domésticas.  
6. La limitación de uso del suelo no urbanizable para implantar actividades que produzcan impacto ambiental, cuando su carácter aislado no evite la afección a los núcleos urbanos.  
CAPITULO VIII  
De los equipamientos  
Sección primera  
Normas Generales  
Norma 254. Son objeto de las presentes normas:  
1. Reequilibrar el territorio metropolitano posibilitando y potenciando la implantación descentralizada de los equipamientos, fundamentalmente con respecto a la ciudad central, haciéndolos más accesibles y proporcionando un mejor servicio a la población general.  
2. Asegurar que las características intrínsecas municipales, fundamentalmente el tamaño poblacional y la dimensión y estructura territoriales del término, no sean causa de la discriminación social.  
3. Rentabilizar las inversiones públicas, propiciando la creación de equipamientos al servicio de ámbitos supramunicipales que no se justificarían individualizadamente.  
4. Reconocer los costes exógenos que soportan algunos municipios por superar al ámbito de servicio o de influencia de sus equipamientos públicos al estrictamente municipal.  
5. Orientar la localización de los equipamientos en emplazamientos óptimos adecuados a su función y dotados de la necesaria accesibilidad con respecto al territorio al cual proporcionan servicio.  
6. Hacer coincidir las políticas sectoriales y, en general, las actuaciones públicas en esta materia, con las previsiones del planeamiento municipal.  
7. Adoptar medidas precautorias para la reserva de suelo con características óptimas para su destino a equipamientos a nivel de área. metropolitana o subáreas funcionales.  
8. Indicar a las administraciones. públicas las zonas más adecuadas para la ubicación de equipamientos y mobiliario.  
Norma 255. El dimensionado y emplazamiento de los equipamientos se determinará, prioritariamente, en función de la estructura territorial de los asentamientos residenciales del Area Metropolitana, atendiendo al umbral poblacional óptimo de prestación de servicio, a la rentabilidad, y con criterios de descentralización acordes con su función y naturaleza.  
Norma 256. Como marco de referencia para el reequilibrio equipamental del Area Metropolitana, atendiendo a su estructura territorial, se determinan las siguientes subáreas funcionales:  
1. Subárea Norte: Municipios situados en los ejes de la carretera N-340 y del ferrocarril de vía estrecha de, Valencia a Rafelbuñol: Albalat dels Sorells, Alboraya, Albuixech, Almássera, Bonrepós y Mirambell, Emperador, Foios, Massalfassar, Massamagrell, Meliana, Museros, La Pobla de Farnals, Puçol, Puig, Rafelbuñol, Tavernes Blanques y Vinalesa.  
2. Subárea Noroeste. Dividida, a su vez, en dos zonas:  
2.1. Noroeste 1: Municipios situados en los ejes de la carretera de Moncada y F.G.V. de Valencia a Bétera: Alfara del Patriarca, Burjassot, Godella, Moncada y Rocafort.  
2.2. Noroeste 2: Paterna  
3. Subárea Oeste 1: Municipios situados en el eje de las carreteras antigua de Valencia a Madrid y comarcal de Quart a Domeño: Mislata, Quart de Poblet y Manises.  
4. Subárea Oeste 2; Alaquàs, Aldaya y Xirivella.  
5. Subárea Oeste 3: Picanya, Paiporta y Torrent.  
6. Subárea Sur: Municipios situados en los ejes de las carreteras V-302 y N-340: Albal, Alcácer, Alfafar, Benetússer, Beniparrell, Catarroja, Lugar Nuevo de la Corona, Massanassa, Picassent, Sedaví y Silla.  
7. Subárea Centro: Valencia.  
Las subáreas funcionales se han descrito considerando el núcleo de población principal del municipio; por tanto, deben entenderse matizadas por las segregaciones que ciertas barreras urbanísticas naturales o artificiales producen en los respectivos territorios municipales y que, a los efectos de ciertos equipamientos, adquieren gran relevancia.  
La definición de las subáreas funcionales enunciadas no imposibilita la coordinación entre municipios pertenecientes a distintas subáreas y de ellas entre sí, cuando se justificare su conveniencia, en orden a la consecución de los objetivos fijados en la Norma 254.  
Norma 257. Sin perjuicio de lo dispuesto en la Norma anterior, la integración excepcional de algún municipio o núcleo urbano en subáreas funcionales ajenas a las que le son propias, quedará justificada cuando concurran las siguientes circunstancias:  
1. Cuando el cumplimiento de alguno de los objetivos de estas Normas exija la Coordinación entre municipios de distintas subáreas.  
2. Cuando núcleos residenciales separados de cascos urbanos tradicionales del municipio a que pertenecen, se encuentren conurbados con otros municipios, y se integren en la subárea a que este último pertenece.  
3. Cuando los núcleos residenciales separados de cascos tradicionales, o aislados de los de otros municipios tengan mejores condiciones de accesibilidad respecto de otra subárea funcional, distinta de la que abarca al municipio a que pertenecen.  
Norma 258. Las delimitaciones de las secciones censales, en los municipios, se efectuarán de modo que permitan la cuantificación de la población correspondiente a los distintos núcleos urbanos.  
Norma 259. La coordinación municipal, en orden -a establecer en los Planes Generales la reserva de suelo, necesaria para equipamientos públicos al servicio de más de un municipio, se determina, en general, como obligatoria/necesaria en los siguientes supuestos:  
1. Municipios que, siendo distintos, tienen núcleos urbanos conurbados.  
2. Municipios cuyo tamaño poblacional sea inferior al umbral mínimo que justifique la autonomía en algún tipo y/o nivel dé equipamiento.  
3. Municipios. con núcleos urbanos disjuntos, cuyo tamaño poblacional respectivo sea inferior al umbral mínimo que justifique la autonomía del núcleo en algún tipo y/o nivel de equipamiento, y que presente una accesibilidad superior a otros núcleos urbanos de distinto municipio, bien por distancia, bien por la existencia de barreras urbanísticas.  
4. Municipios con núcleos urbanos con carencia o déficit en algún tipo de equipamiento, imposible de cubrir en el propio término por razones funcionales, legales, o por colmatación del suelo.  
Norma 260. Los núcleos urbanos residenciales, limitados por barreras urbanísticas o límites administrativos que impidan su expansión, se ordenará según el criterio siguiente:  
Cuando exista déficit de equipamientos, los suelos libres de edificación se destinarán prioritariamente a la implantación de los que resulten necesarios para la población potencial de la edificación residencial existente o prevista:  
Norma 261. Cuando concurran los supuestos a que se refiere la Norma 259, el Ayuntamiento interesado en la implantación de equipamientos a su servicio sobre suelo perteneciente a otro término municipal deberá solicitar de éste la clasificación de suelo a estos efectos. Si en el plazo de 30 días la Corporación no contestara o no se produjera avenencia, elevará solicitud al Consell Metropolità de l'Horta que, oídas las partes afectadas, informará el expediente en el plazo máximo de tres meses, elevándolo al arbitrio del Conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.  
El silencio del Consell Metropolità de l'Horta se entenderá positivo a la demanda del Ayuntamiento que hubiera promovido el expediente.  
Norma 262. Los equipamientos al servicio de un único núcleo urbano que supongan afluencia directa de la población se distribuirán de la forma más descentralizada posible en emplazamientos accesibles peatonalmente.  
Norma 263. Los equipamientos que presten servicio a más de un núcleo urbano, pertenecientes al mismo o diferente municipio, que supongan afluencia directa de la población se localizarán inmediatos o próximos a las vías de comunicación del ámbito territorial al que sirva y en consideración a las redes de transporte públicos existentes y/o posibles. Los accesos a tales equipamientos se diseñarán previendo la potenciación y compatibilidad del tráfico peatonal, ciclista y rodado, en general, con las dotaciones funcionales complementarias adecuadas al tránsito.  
Norma 264. Con el fin de alcanzar la máxima rentabilidad de las inversiones de las administraciones públicas, los equipamientos se diseñarán considerando la optimización de su uso: compatibilidad de horarios, reutilizaciones futuras, compartibilidad de instalaciones complementarias, etc., dimensionándose de forma adecuada a las necesidades de la población a que deban servir, teniendo en cuenta la composición demográfica de la misma y su evolución, conforme a las previsiones de capacidad que se contempla en el Planeamiento General.  
Norma 265. Los equipamientos que impliquen pública concurrencia y no se encuentren actualmente localizados atendiendo al. cumplimiento de las condiciones de seguridad exigibles, en especial las contenidas en el Reglamento General de Policía de Espectáculos Públicos y Actividades Recreativas y en la Norma Básica de la Edificación sobre Condiciones de Protección Contra Incendios, quedarán fuera de ordenación, y cada Ayuntamiento establecerá las medidas transitorias de funcionamiento hasta su acondicionamiento, traslado o cierre de local.  
Sección segunda  
De las clases, de equipamientos metropolitanos  
Norma 266. A efectos de regulación de equipamientos, se tomarán en consideración los siguientes:  
1. Equipamientos con ámbito de coordinación, o de servicios, y. emplazamiento determinados.  
1.1. Planta de tratamiento de residuos sólidos.  
1.2. Parques del Servicio de Prevención y Extinción de Incendios.  
1.3. Docente. Nivel universitario.  
1.4. Sanitario: Centros de Salud Comunitaria, Centros de Asistencia Primaria y Consultorios de ámbito municipal. (Orden de 2 de mayo de 1986, de la Conselleria de Sanidad y Consumo).  
2. Equipamientos con ámbito de coordinación, o de servicio, determinado con carácter orientativo a través de la definición del umbral mínimo de población:  
2.1. Docente: Educación Especial Específica (Subárea funcional).  
2.2. Docente: Nivel medio.  
BUP: 12.000 hab. mínimo(16.000 hab.).  
FP: 16.000 hab.  
2.3. Deportivo: Instalaciones especiales (12.000 hab. mínimo).  
2.4. Deportivo: Instalaciones singulares (Subárea funcional).  
2.5. Cultural: Locales de gran aforo (Subárea funcional).  
2.6. Sanitario de Atención Primaria, en relación a lo dispuesto en la Norma 257.  
3. Equipamientos con ámbito de coordinación o de servicio indeterminado.  
3.1. Cementerios.  
3.2. Aquellos que, en consideración a lo dispuesto en la Norma 259, resulte necesario resolver de forma inter o supramunicipal.  
Norma 267.  
1. A los efectos de las presentes Normas, los equipamientos se jerarquizan de acuerdo con las siguientes definiciones:  
1.1. Equipamientos municipales: Tendrán la consideración de municipales los equipamientos cuyo ámbito de servicio sea uno o más núcleos urbanos pertenecientes en su totalidad al mismo municipio.  
1.2. Equipamientos intermunicipales: Tendrán la consideración de intermunicipales los equipamientos que, siendo propios de un núcleo urbano, éste pertenezca a más de un municipio, independientemente del umbral de población al que sirva.  
1.3. Equipamientos supramunicipales: Tendrán la consideración de supramunicipales los equipamientos al servicio de dos o más núcleos urbanos pertenecientes a distintos términos municipales del Area Metropolitana, sin alcanzar a una subárea funcional completa.  
1.4. Equipamientos metropolitanos: Tendrán la consideración de equipamientos metropolitanos los equipamientos al servicio de una o más subáreas funcionales completas.  
2. En cualquier caso, se considerará que tienen carácter metropolitano los equipamientos correspondientes a los servicios públicos, de:  
2.1. Tratamiento de residuos sólidos.  
2.2. Prevención y extinción de incendios.  
2.3. Mataderos.  
3. Tendrán también la consideración de metropolitanos los equipamientos que, estando ubicados en un municipio, fundamentalmente presten servicio a otros, cualquiera que sea su uso y nivel de prestación.  
Norma 268. En los Planes Generales y Normas Subsidiarias del Planeamiento Municipal, se clasificará el equipamiento existente y el previsto de acuerdo con las siguientes claves:  
(P) Municipal propio.  
(I) Intermunicipal.  
(S) Supramunicipal.  
(M) Metropolitano.  
Norma 269. Las áreas más idóneas para implantar equipamientos son las que se señalan en el plano nº 4.A de Ordenación, a efectos de orientar las actuaciones públicas y privadas, pudiendo clasificarse el suelo en los Planes Generales, de acuerdo con las previsiones municipales, provinciales y del Gobierno autónomo, en orden a la implantación de equipamientos.  
Las soluciones alternativas a las planteadas en esta Norma deberán garantizar idénticas condiciones.  
Norma 270. Transcurridos cuatro años desde la aprobación de estas Normas, el Consell Metropolità de l'Horta informará sobre el nivel de ocupación del suelo a que se refiere la Norma anterior, y previsiones futuras de su ocupación, liberándose el que se considere innecesario que podrá destinarse a cualquier finalidad, conforme a criterios municipales de clasificación y ordenación.  
Norma 271. Las Areas de Reserva, en función de su accesibilidad, se clasifican según las siguientes categorías:  
Categoría I: Areas dotadas de alta accesibilidad con respecto al conjunto de la población metropolitana o con un uso actual en su entorno inmediato con potenciabilidad para implantar equipamientos metropolitanos.  
Categoría II: Areas dotadas de alta accesibilidad con respecto al conjunto de una subárea funcional.  
a) Las Areas de Reserva de la Categoría I son:  
Area de Reserva I.1 Situadas en término de Valencia, inmediata al F.G.V.  
Area de Reserva I.2 Situada en término de Torrent, inmediata a la vía férrea de Valencia a Villanueva de Castellón.  
Area de Reserva I.3 Situada en término de Paterna, inmediata a la carretera antigua de Lliria, al acceso desde la Pista de Ademuz a Burjassot/Godella.  
b) Las Areas de Reserva de la Categoría II:  
Area de Reserva II. 1 Situada en los términos municipales de Massamagrell y/o Museros, inmediata a la vía férrea de Valencia a Rafelbuñol. Ambito de servicio: Subárea Norte.  
Area de Reserva II.2 Situada en el término municipal de Moncada, próxima a la vía férrea de Valencia a Bétera. Ambito de servicio: Subárea Noroeste, zona I.  
Area de Reserva II.3 Situada en término de Quart de Poblet, inmediata a la vía férrea de Valencia a Ribarroja y próxima a las antigua y nueva carreteras de Valencia a Madrid. Ambito de Servicio: Subárea Oeste 1.  
Area de Reserva II.4 Situada en término de Alaquàs. Ambito de Servicio: Subárea Oeste 2.  
Area de Reserva II.5 Situada en término de Alfafar, en las proximidades de la vía férrea de Valencia a Alicante y de la CN- 340 (a desviar). Ambito de servicio: Subárea Sur.  
Además de los equipamientos y servicios cuyo ámbito de servicio alcance la totalidad de la subárea funcional, se permiten las supramunicipales y municipales.  
Norma 272. En la Revisión de los Planes Generales para adecuarlos a las presentes Normas, se tenderá a situar los equipamientos supramunicipales o metropolitanos, en función del ámbito al que proporcionen servicio, en alguna de las Areas de Reserva que se han determinado en los apartados precedentes.  
Sección tercera  
Del Servicio de Recogida y Tratamiento de los Residuos Sólidos  
Norma 273. El Servicio de Recogida y Tratamiento de los Residuos Sólidos en los municipios del Arca Metropolitana, se prestará de acuerdo con las previsiones del Plan Director para la Gestión de los Residuos Sólidos Urbanos e Industriales de la Provincia de Valencia, adaptadas a la creación del Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 274. A los efectos de prestación del servicio, los municipios del Area Metropolitana se integrarán en alguna de las dos Unidades de Producción previstas con sendas instalaciones en la Comarca del Camp de Morvedre y en l'Horta Sud.  
Norma 275. Los municipios de Aldaya y Quart de Poblet incluirán en sus respectivos Planes Generales una reserva de suelo para su destino a Planta de Tratamiento de los Residuos Sólidos.  
Norma 276. Las características de la Planta de Tratamiento serán tales que minimicen el impacto ambiental en su entorno (subsuelo, suelo y vuelo); en todo caso, se deberá asegurar que las molestias en cuanto a producción de malos olores queden limitadas a un entorno no superior a los 600'00 metros del cerramiento de la planta.  
Norma 277. En las Normas Urbanísticas de los respectivos Planes Generales de todos los municipios del Area Metropolitana se contendrán las determinaciones necesarias con el objeto de:  
1. Impedir la aparición de vertederos incontrolados.  
2. Promover la clausura de los actualmente existentes.  
3. Propiciar la regeneración de los suelos, afectados por aquéllos.  
Sección cuarta  
Del Servicio de Prevención y Extinción de Incendios y Salvamentos  
Norma 278. El Servicio de Prevención y Extinción de Incendios y Salvamentos en los municipios del Area Metropolitana, excepto Valencia, se prestará por el Consorcio Provincial, creado al efecto, con participación de la Generalitat Valenciana, la Diputación Provincial y los propios ayuntamientos. El municipio de Valencia podrá, no obstante, suscribir convenios de actuación coordinada con el Consorcio Provincial e, incluso, integrarse en el mismo.  
Norma 279. A los efectos de la prestación del servicio, los municipios del Area Metropolitana, excepto Valencia, se integran en un. Area Operativa o Sector de Primera Intervención, según la estructura territorial determinada por el Consorcio Provincial. En cada Area Operativa se ubicará un Parque de Bomberos, cuya situación reunirá las siguientes condiciones:  
1. Ningún puesto del Area Operativa distará más de 10 km. (veinte kilómetros) del Parque de Bomberos.  
2. El tiempo comprendido entre la recepción de la alarma y la intervención eficaz será: como máximo, de 20 (veinte) minutos.  
Norma 280. Los municipios de la Pobla de Farnals, Meliana, Burjassot, Paterna, Torrent, Alfafar y Alcácer, determinados como centros de Areas Operativas deberán incluir en su planeamiento urbanístico, como sistema general metropolitano, una reserva de suelo con este fin y con las condiciones que se determinan en las Normas, En el supuesto en que alguno de los municipios justificare la imposibilidad de establecer tal reserva lo comunicará, según se determina en el Título I, Capítulo I, con el objeto de valorar la justificación expuesta y establecer, de acuerdo con el Consorcio, las posibles alternativas de solución.  
Norma 281. Los Parques de Bomberos serán de distintos tipos, en consideración a las características del Area Operativa correspondiente. No obstante, cada Area Operativa o Sector de Primera Intervención, se integra en un Sector de Ayudas o Area asignada a un Parque de superiores dotaciones. Los municipios determinados como centros de Areas asignadas o Sectores de Ayudas en el ámbito metropolitaún son: Paterna, Torrent y Sagunto - éste situado en el exterior del Area Metropolitana -.  
Norma 282. Las superficies de suelo mínimas, a reservar por los municipios cabeceras de las Areas Operativas para el equipamiento correspondiente al Servicio de Prevención y Extinción de Incendios y Salvamentos son las siguientes:  
La Pobla de Farnals, Meliana y Alcácer: 1.000 m2 (mil metros cuadrados) para la construcción de un Parque Tipo C.  
Alfafar: 3.500 m2 (tres mil quinientos metros cuadrados) para la construcción de un Parque Tipo B.  
Torrent: 5.000 m2 (cinco mil metros cuadrados) para la construcción de un Parque Tipo A.  
Burjassot y Paterna: 1.500 m2 (mil quinientos metros cuadrados) para la construcción de un Patio de Maniobras complementario de los Parques existentes, tipos B y A, respectivamente.  
Norma 283. Los solares destinados a Parques de Bomberos deberán tener salida directa a una vía pública directamente conectada con las Redes Básicas y Local Metropolitanas que proporcionen acceso al Area Operativa y Asignada a la/s que sirve/n. Los solares destinados a Patios de Maniobras complementarios de Parques existentes se situarán lo más próximos posible a éstos.  
Norma 284. Las características generales de la edificación de un Parque de Bomberos son las siguientes:  
-.Superficie aproximada ocupada Por la edificación: 25% (veinticinco por cien).  
- Altura máxima aproximada de la edificación: 6'00 m. (seis metros).  
- Tipos de edificios: nave- almacén (cocheras, almacén, gimnasio...) y residencial colectivo (dependencias administración).  
En los Patios de Maniobras, integrados o complementarios de los Parques de tipo A y B:,  
- Instalaciones especiales: torre de maniobras con una altura máxima aproximada de 20'00 m. (veinte metros).  
Dichas características deberán considerarse para la determinación del solar reservado a tal equipamiento con el doble objeto de:  
1. Propiciar su integración en el entorno y  
2. Evitar la inadecuación con respecto a las Ordenanzas de la Edificación correspondientes a la zona donde se sitúe, bien por compatibilidad con las mismas, bien por exención particularizada de su cumplimiento.  
Sección quinta  
Del equipamiento docente  
Norma 285. El equipamiento docente, en cualquiera de sus niveles y tipos, excepto el Universitario, deberá preverse de acuerdo con los criterios siguientes:  
1. Los centros dispondrán de un número modular de unidades, de acuerdo con la normativa vigente aplicable. En los centros de EGB se preverán las correspondientes unidades para Educación Especial Integrada, a razón de una unidad destinada a este tipo de educación por cada 8 unidades de Educación General. En estos centros se procurará agregar las aulas proporcionalmente necesarias de nivel Preescolar.  
2. La superficie y condiciones del solar cumplirán los mínimos exigidos por la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia, en función de las unidades totales previsibles.  
3. Se integrarán en el suelo residencial.  
4. Los accesos reunirán las debidas condiciones de seguridad, en función de la edad de la población escolar y los medios de transporte previsible: peatonal, ciclista, rodado.  
5. El uso docente se determina incompatible con cualesquiera otros usos no públicos, en el solar donde se ubique. Al contrario, la ordenación concreta del suelo destinado a equipamiento docente público, se proyectará en base al criterio de posibilitar la compatibilidad de sus instalaciones, fundamentalmente las deportivas, para el uso escolar y de la población en general.  
Norma 286. En función del número modular de unidades establecido por las normas sectoriales correspondientes para cada nivel y tipo de educación, en función de la composición demográfica media y de la tasa de escolaridad previsible, se determinan los umbrales de población mínimos que exigen y justifican la creación de un centro docente.  
A efectos de coordinar las reservas de suelo correspondientes, se determinan los siguientes módulos y umbrales mínimos, con carácter orientativo, debiéndose, en cada caso, adecuarlos a sus particulares características.  
Nivel EGB:  
Modulo mínimo: 8 unidades EGB + 1 unidad Educación Especial Ordinaria o Integrada. Umbral de población correspondiente: 1.7002.200 habitantes.  
Nivel medio:  
BUP/COU:  
Modulo mínimo: 12 unidades. Umbral de población correspondiente: 12.000 habitantes.  
FP:  
Umbral de población: 16.000 habitantes.  
Estos módulos podrán ser modificados a instancias de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia, por razón de modificación de la legislación vigente en materia educativa, por prolongación del período de escolaridad obligatoria y/o reforma de los Planes de Estudio.  
Los Institutos de Formación Profesional, por razón de las especialidades y subespecialidades posibles, tendrán, en todo caso, la consideración de equipamientos supramunicipales, correspondiendo a la citada Conselleria la determinación concreta de las que deban cursarse en cada centro. público.  
Norma 287. En los niveles de Preescolar y EGB se tenderá a la autosuficiencia de los núcleos urbanos con el objeto de evitar los viajes pendulares, recíprocamente, se limitará el uso docente extramunicipal, salvo en los supuestos enunciados en la Norma 259 de obligatoria coordinación.  
Norma 288. Cuando estos equipamientos existan o se ubiquen en núcleos urbanos consolidados, donde no sea posible establecer idénticas medidas de implantación, la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia podrá autorizarlos por razones justificadas de interés social.  
Norma 289. En el nivel medio (FP y BUP/COU), atendiendo al equipamiento actualmente existente y a su uso, se determinan con carácter orientativo las siguientes subáreas de coordinación:  
En BUP/COU:  
1. Puçol, Puig, centro en Puçol.  
2. Rafelbuñol, la Pobla de Farnals, Massámagrell, Museros, Massalfassar, Emperador y Valencia (Rafalell y Vistabella); centro en Massamagrell.  
3. Albalat dels Sorells, Albuixech, Valencia (Mahuella), Vinalesa y Foios; centro en Foios.  
4. Meliana, Bonrepós y Mirambell y Valencia (Casas de Bárcena); centro en Meliana.  
5. Almácera, Tavernes Blanques y Valencia (Carpesa).  
6. Alboraya.  
7.1. Alfara del Patriarca, Moncada y Valencia (Benifaraig y Massarrojos); centro en Moncada.  
7.2. Burjassot, Godella, Rocafort, Valencia (Borbotó) y Paterna (Este Pista Ademuz).  
8. Paterna.  
9. Manises.  
10. Quart de Poblet, y Bº del Cristo y Porta.  
11. Mislata  
12. Aldaya.  
13. Alaquàs.  
14. Xirivella.  
15. Torrent.  
16. Picanya y Paiporta; centro en Picanya.  
17. Valencia (Barrio Veterano y La Torre), Alfafar (Noroeste vía férrea: Barrio San Jorge) y Benetússer.  
18. Sedaví, Alfafar (Este vía férrea), Lugar Nuevo de la Corona y Valencia (Forn d'Alcedo).  
19. Alfafar (Suroeste vía férrea y Massanassa).  
20. Catarroja y Albal; centro en Catarroja.  
21. Beniparrell, Silla; centro en Silla.  
22. Picassent y Alcácer; centro en Picassent.  
En formación Profesional:  
1. Puçol y Puig; centro en Puçol.  
2. Rafelbuñol, La Pobla de Farnals, Massamagrell, Museros, Massalfassar, Emperador y Valencia (Rafalell y Vistabella): centro en Massamagrell.  
3. Albalat dels Sorells, Valencia (Casas de Bárcena), Albuixech, Foios y Vinalesa; centro en Foios.  
4. Meliana, Valencia (Casas de Bárcena), Bonrepós y Mirambell, Almàcera, Tavernes Blanques y Alboraya; centro en Alboraya.  
5.1. Alfara del Patriarca, Moncada y Valencia (Benifaraig y Massarochos; centro en Moncada.  
5.2. Rocafort, Godella, Valencia (Borbotó), Burjassot y Paterna (Este Pista de Ademuz); centro en Burjassot.  
6. Paterna.  
7. Manises.  
8. Quart de Poblet y Bº Cristo y Porta.  
9. Mislata.  
10. Aldaya.  
11. Xirivella.  
12. Alaquàs.  
13. Torrent.  
14. Picanya y Paiporta; centro en Paiporta.  
15. Valencia (Barrios Veterano y La Torre), Alfafar (Oeste vía férrea: Barrio de San Jorge y Parque Alcosa), Benetússer y Massanassa.  
16. Sedaví, Alfafar (Este vía férrea), Lugar Nuevo de la Corona y Valencia (Forn d'Alcedo).  
17. Catarroja y Albal; centro en Catarroja.  
18. Beniparrell y Silla; centro en Silla.  
19. Picassent y Alcácer; centro en Picassent.  
Norma 290. Los ámbitos determinados en la norma anterior pueden ser objeto de alteraciones, cumpliendo, en todo caso:  
1. Número mínimo de unidades: 12.  
2. Descentralización preferente: 2 centros de 12 unidades antes que 1 centro de 24 unidades; módulo óptimo: 16 unidades.  
3. Todo núcleo urbano que, en el plazo de 12 años, no alcance a justificar la creación de un centro mínimo, debe tener asegurado el equipamiento en algún ámbito inmediato.  
4. Los centros ya construidos, de titularidad pública, tienen adscrita una población escolar suficiente que asegure la rentabilidad del patrimonio existente.  
Los ámbitos determinados en la norma anterior, deben considerarse con los reajustes necesarios para dar cumplimiento a lo dispuesto, con carácter general, en la Norma 259.  
Norma 291.   
1. Se tenderá a que el equipamiento escolar correspondiente a los niveles gratuitos, preferentemente sea de titularidad pública, sin perjuicio de la adopción de medidas de concertación que garanticen la prestación del servicio.  
2. La determinación de las reservas de suelo se justificará, en cada ámbito, atendiendo a las siguientes variables:  
2.1. Incidencia, actual y prevista, en el servicio, de los centros de titularidad privada.  
2.2. Medidas adoptadas o justificación, en su caso, que aseguren que los centros de titularidad privada, ubicados dentro del ámbito, proporcionarán servicio al mismo, con asegurada continuidad.  
Norma 292. El equipamiento escolar privado al servicio parcial o total, de ámbitos distintos a aquél donde se ubica, tendrán la consideración de grandes centros de atracción y desplazamientos.  
Norma 293. Las reservas de suelo para centros de Educación Especial Específica se determinarán coordinadamente para cada Subárea Funcional o agrupaciones de dos colindantes.  
Norma 294. Los municipios de Valencia, Burjassot y Paterna, incluirán en sus respectivos Planes Generales la reserva de suelo que se determina en la Norma 269, con el objeto de asegurar la ampliabilidad de los actuales Campos situados en el Area Metropolitana.  
Norma 295. En el plazo máximo de cuatro años, contados a partir de la aprobación de las presentes Normas, la Generalitat Valenciana, de acuerdo con los Consejos Sociales de las Universidades de la Comunidad Valenciana, determinará la oportunidad y procedencia de ampliar las reservas de suelo para su destino a enseñanzas universitarias, en el ámbito del Area Metropolitana.  
Sección sexta  
Del equipamiento deportivo  
Norma 296. A los efectos de las presentes Normas, se clasifica el equipamiento deportivo en:  
1. Ordinario: Equipamiento o instalaciones deportivas que no implican costes elevados en su creación y que se destinan a la práctica de deportes habituales de la población escolar y general. Suponen superficies no excesivas de suelo e inversiones relativamente no cuantiosas para su creación; no disponen, en general, de espacios complementarios formalizados para espectadores.-  
Se incluyen en esta clase:  
- Pistas deportivas o polideportivos al aire. libre, cuyo espacio útil destinado al deporte no supere las dimensiones siguientes:  
Largo: 45 m.  
Ancho: 44 m.  
Incluso frontones, frontenis y tenis.  
- Salas deportivas cubiertas, cuyo espacio útil destinado al deporte no supere las dimensiones siguientes:  
Largo: 32 m.  
Ancho: 19 m.  
Excepto las Salas Especializadas.  
- Espacios para salto y lanzamiento al aire libre, cuya superficie útil destinada al deporte no supere las dimensiones siguientes:  
Largo: 50 m.  
Ancho: 20 m.  
- Piscinas al aire libre, de carácter recreativo (profundidad 1'40 m.) o educativo (0'7 < 5 profundidad < 1'10).  
- Campos de fútbol de dimensiones no superiores a:  
Largo: 95 m.  
Ancho: 48 m.  
2. Especial: Equipamiento o instalaciones deportivas que implican costes relativamente elevados en su creación, y que se destinan a la práctica de deportes habituales. Suponen superficies importantes de suelo y/o inversiones relativamente cuantiosas para su creación, disponen, en general, de espacios formalizados para espectadores.  
Se incluyen en esta clase:  
Frontones, frontenis y tenis, cubiertos o al aire libre, con espacios para espectadores.  
- Espacios de atletismo de longitud inferior a 400 m.  
- Campos de fútbol de dimensiones superiores a 95 x 48 m.  
- Piscinas al aire libre, aptas para el deporte competitivo.  
- Salas y pabellones cubiertos, cuya superficie útil al deporte sea: 32 x 27, 44 x 22, 45 x 27 y la altura libre no supere los 7'00 m., y el aforo no supere la cifra de 500 espectadores.  
- Salas especializadas.  
3. Singulares: Equipamiento o instalaciones deportivas que implican altos costes para su creación, las que se destinan a deportes no habituales, los aptos para la alta competición y las que requieren condiciones singulares para su emplazamiento.  
Se incluyen en esta clase:  
- Pistas de atletismo de longitud igual o superior a 400 m.  
- Campos grandes de rugby, de hockey hierba y de béisbol.  
- Estadios.  
- Piscinas al aire libre, aptas para deporte federativo de competición.  
- Piscinas cubiertas para la enseñanza y el deporte de competición.  
- Pabellones y grandes. pabellones. Aforo superior a 500 espectadores.  
- Otros: puertos deportivos, golf, hipódromos, velódromos, etc.  
Norma 297. Las instalaciones deportivas clasificadas como ordinarias constituyen equipamiento al servicio habitual de la población - escolar, o no -. Constituyen equipamientos municipales o intermunicipales.  
El planeamiento urbanístico municipal preverá su localización descentralizada en los núcleos urbanos, asegurando su accesibilidad directa a la población.  
Las instalaciones deportivas ordinarias públicas, escolares o no, existentes en la actualidad, serán objeto de las actuaciones necesarias para asegurar la compatibilidad de los usos escolar y de la población en general.  
Norma 298. Las instalaciones deportivas clasificadas como especiales, sin perjuicio de su uso análogo a las ordinarias, constituyen equipamientos al servicio de uno o más núcleos urbanos completos. Orientativamente, se determina un umbral de 12.000 habitantes, como justificativo de su creación; por tanto, tendrán el carácter de municipales, intermunicipales o supramunicipales. El equipamiento deportivo singular al servicio de dos o más municipios, se localizará, preferentemente, de manera descentralizada entre aquéllos, cualquiera que sea su población respectiva, siempre que los emplazamientos cumplan las condiciones de accesibilidad determinadas en la Norma.  
Norma 299. Las instalaciones deportivas clasificadas como singulares, sin perjuicio de su uso análogo a las especiales y a las ordinarias, constituyen equipamientos al servicio de una o más áreas funcionales.  
Norma 300. En los Planes Generales se establecerán las reservas de suelo necesarias para usos deportivos, de acuerdo con las necesidades de la población.  
Para que el suelo deportivo municipal pueda ser objeto de construir en el mismo instalaciones deportivas de carácter especial - intermunicipal o supramunicipal - o singular, deberá reunir las condiciones de accesibilidad exigibles a los "grandes centros de atracción de desplazamientos" (Norma de Carreteras).  
El equipamiento deportivo actualmente existente y las reservas de suelo previstas, se clasificarán de acuerdo coi) lo dispuesto en las presentes Normas, a los efectos de valorar,su aptitud en el contexto metropolitano.  
En el plazo máximo de cuatro años, el Consell Metropolità de l'Horta, en coordinación con la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia, elaborará el Plan de Instalaciones Deportivas Metropolitanas, concretando las instalaciones especiales y singulares a construir en los suelos deportivos del Arca o en las Areas de Reserva para Equipamientos, determinadas en la Norma y su gestión.  
Norma 301. Los criterios relativos a la determinación de las instalaciones deportivas especiales y singulares serán:  
1. Se valorará la incidencia previsible de las instalaciones de titularidad privada existentes y reconocidas como tales en el planeamiento.  
2. El orden de prioridad para su creación se determinará de acuerdo con la demanda, atendiendo, en todo caso, a los niveles recreativo y de competición (deportistas federados).  
3. Las instalaciones se proyectarán atendiendo a su máxima rentabilización, adoptando preferentemente, soluciones polivalentes.  
4. Las dimensiones de los espacios deportivos se adaptarán a los tamaños reglamentarios compatibilizando los usos recreativos, educativos y de competición.  
5. Se adoptarán soluciones que posibiliten la máxima rentabilidad de las instalaciones complementarias, tales como aparcamientos, vestuarios, etc.  
6. Se aconsejará que la ordenación del suelo destinado a equipamiento deportivo se proyecte sobre espacios que permitan su ampliación.  
Sección séptima  
Del equipamiento cultural  
Norma 302. El equipamiento cultural en el Arca Metropolitana se determinará atendiendo a los siguientes criterios:  
1. A nivel local, se atenderá la demanda en consideración a las iniciativas y actividades propias de la población.  
Serán objeto de especial tratamiento los equipamientos culturales existentes, cualquiera que sea el régimen de propiedad, con el fin de establecer las actuaciones necesarias que permitan su adecuación a las normas vigentes aplicables y las medidas oportunas tendentes a asegurar su reutilización y/o mantenimiento.  
2. Se propone que, en los ámbitos de las subáreas funcionales, definidas en la Norma 256, se coordinen las actuaciones relativas a la creación y gestión de equipamientos culturales singulares, entendiendo por tales aquellos que impliquen una inversión considerable; como los locales de gran aforo y otros de naturaleza análoga.  
3. Se recomienda potenciar la utilización conjunta de otros equipamientos públicos, tales como los escolares.  
Norma 303. Los equipamientos culturales cuya financiación sea atendida por otras administraciones distintas de la municipal, se ubicarán en las parcelas o edificios que los Planes Generales prevean a tales efectos, o en las áreas o edificaciones cuyo valor artístico, ecológico, cultural, medioambiental o arquitectónico, se vean favorecidas en su mantenimiento y conservación por la implantación que se pretende.  
Todo ello, sin perjuicio de lo dispuesto en los artículos 85 y 86 de la Ley de Régimen del Suelo y Ordenación Urbana.  
Sección octava  
Del equipamiento asistencial  
Norma 304. En el ámbito del Area Metropolitana, debe preverse la creación del siguiente equipamiento de Atención Primaria, conforme al Decreto 42/1986 de 21 de marzo, del Consell de la Generalitat Valenciana ("DOGV" nº 369):  
1. Centros de Salud Comunitaria en los núcleos urbanos, cabeceras de Areas de Salud: Burjassot, Torrent, Manises, Catarroja y cuatro en la ciudad de Valencia.  
2. Centros de Asistencia Primaria. en los núcleos urbanos, cabe ceras de Zonas de Salud: Alaquàs, Albal, Albalat dels Sorells, Alboraya, Alcácer, Aldaya, Alfafar, Almàssera, Benetússer, Burjassot, Catarroja, Foios, Godella, Manises, Massamagrell, Massanassa, Meliana, Mislata, Moncada, Museros, Paiporta, Paterna, Picanya, Picassent, Puçol, Puig, Quart de Poblet, Rafelbuñol, Sedaví, Silla, Tavernes Blanques, Torrent, Xirivella, Benimámet (Valencia) y dieciocho más en el municipio de Valencia.  
3. Consultorios auxiliares en Albuixech, Alfara del Patriarca, Beniparrell, Bonrepós y Mirambell, Emperador, Lugar Nuevo de la Corona, Massalfassar, La Pobla de Farnals, Rocafort, Vinalesa, Massarrojos (Valencia) y San Antonio de Benajéber (Paterna).  
Además del equipamiento antedicho, se preverá la creación de un Centro de Asistencia Primaria en los núcleos residenciales permanentes cuyo potencial de población supere los 5.000 habitantes, independientemente de los límites administrativos que pudieran afectarles.  
Se preverá, asimismo, la creación de Consultorios Auxiliares con el fin de acercar el equipamiento a los usuarios en:  
- Núcleos urbanos cabeceras de zona de Salud con población potencial superior a 20.000 habitantes, en función de su estructura urbana.  
- Núcleos residenciales permanentes, segregados, con población potencial entre 2.000 y 5.000 habitantes.  
- Núcleos de segunda residencia, con población potencial superior a 2.000 habitantes.  
Norma 305. La delimitación actual de las zonas y Arcas de Salud, se adecuará a la estructura territorial del Area Metropolitana, de acuerdo con lo establecido en la Norma 256.  
Norma 306. Las reservas de suelo destinadas a equipamiento sanitario que deba ser atendido a cargo de la Conselleria de Sanidad, Consumo y Seguridad Social, se determinarán de acuerdo con las siguientes variables y criterios:  
1. Los núcleos urbanos cabeceras de Arca y de Zona de Salud simultáneamente, calificarán suelo como destinado a equipamiento sanitario, en superficie suficiente para ubicar, de forma integrada, los Centros de Salud Comunitaria y Asistencia Primaria correspondientes. Tal determinación afecta en concreto, a los municipios de Burjassot y Torrent.  
2. El equipamiento sanitario de Atención Primaria se emplazará de modo que sea accesible por tráfico rodado y peatonal hasta el propio centro, para la máxima población a la que presta servicio; se situará, preferentemente, inmediato a espacios libres, de uso público y los viales de acceso tendrán las dimensiones mínimas reglamentariamente establecidas para los locales de pública concurrencia, debiendo estar libres de barreras arquitectónicas. Se situará integrado en suelo residencial.  
3. Cuando el ámbito de servicio del equipamiento implique el acceso. no peatonal al mismo, bien por abarcar a más de un núcleo urbano, bien por la propia estructura de aquel en el que se sitúa, el emplazamiento cumplirá lo determinado en la Norma 263.  
4. La parcela destinada a equipamiento sanitario reunirá las condiciones morfológicas necesarias, en función de la tipología de edificación prevista, para asegurar la correcta iluminación y ventilación natural de las distintas dependencias que conforman el equipamiento así como su accesibilidad con condiciones de seguridad exigibles en función del aforo máximo previsible.  
5. La tipología del edificio a construir, preferiblemente, será la que ordenadamente se relaciona:  
5.1. Edificio aislado destinado exclusivamente a tal uso.  
5.2. Edificio aislado destinado exclusivamente a usos públicos.  
5.3. Edificio destinado exclusivamente a tal uso.  
5.3.1. En bloque lineal.  
5.3.2. En manzana cerrada con patio interior.  
5.4. Planta baja de edificios de vivienda o destinados a usos terciarios inocuos.  
6. El edificio a construir no superará, preferiblemente, las tres plantas construidas.  
7. La superficie construible, como mínimo, será:  
- Centros de Salud Comunitaria: 1.500 m2 (mil quinientos metros cuadrados) construidos.  
- Centros de Atención Primaria:  
250 m2 (doscientos cincuenta metros cuadrados) construidos en dependencias generales, más:  
78 m2/1.000 hab. (setenta y ocho metros cuadrados por mil habitantes) para poblaciones de hasta 6.000 habitantes.  
65 m2/1.000 hab. (sesenta y cinco metros cuadrados por mil habitantes) para poblaciones entre 6.000 y 10.000 habitantes.  
61 m2/I.000 hab. (sesenta y un metros cuadrados por mil habitantes) para poblaciones entre 10.000 y 14.000 habitantes.  
56 m2/1.000 hab. (cincuenta y seis metros cuadrados por mil habitantes) para poblaciones entre 14.000 y 20.000 habitantes.  
- Consultorios Auxiliares en núcleos no centros de Zona de Salud  
100 m2 (cien metros cuadrados) construidos para poblaciones inferiores a 2.000 habitantes.  
200 m2 (doscientos metros cuadrados) construidos para poblaciones entre 2.000 y 3.000 habitantes.  
250 m2 (doscientos cincuenta metros cuadrados) construidos para poblaciones entre 3.000 y 5.000 habitantes.  
- Consultorios Auxiliares descentralizados en núcleos centros de Zona de Salud.  
Se aplicarán, en función de la población adscrita, los estándares que, para dependencias no generales, se determinan para los Centros de Atención Primaria.  
Norma 307.  
1. El equipamiento sanitario correspondiente a la asistencia Ambulatoria y Hospitalaria y de Centros de Planificación familiar, cualquiera que sea su titularidad, tiene el carácter de Metropolitano.  
2. En el plazo máximo de cuatro años, la Conselleria de Sanidad determinará la necesidad de reservar nuevos suelos para tales usos que, en todo caso, deberán situarse en las zonas calificadas de alta accesibilidad, a nivel de subárea o área metropolitana, de acuerdo con el ámbito de servicio que corresponda.  
Norma 308.  
1. Con el objeto de facilitar la actuación de la iniciativa privada, .los municipios que dispongan de suelos urbanos o urbanizables dotados de alta accesibilidad metropolitana, cuyos usos asignados se estimen compatibles con el sanitario hospitalario privado, podrán establecer tal compatibilidad en su planeamiento, debiendo prever en sus correspondientes Normas Urbanísticas las condiciones que deberán reunir las actuaciones que tengan por objeto la creación de tal equipamiento de titularidad privada.  
2. Corresponde al Consell Metropolità de l'Horta la estimación de la procedencia y oportunidad de destinar a este uso, suelo de las Areas de Reserva para Equipamientos, definidas en la Norma 269 haciéndolo constar en informe razonado que se incorporará a la documentación de los Planes Generales.  
Norma 309. El Equipamiento Asistencial se localizará siguiendo el criterio de su máxima integración en el ámbito generador de la demanda, tendiendo a que sea de ámbito local, y no recomendándose superar los de las áreas funcionales definidas en la norma 256.  
Norma 310. Dentro del Equipamiento Asistencial se incluye:  
- Guarderías laborales.  
- Clubs de ancianos.  
- Residencias de ancianos.  
- Centros de acogida de mujeres maltratadas.  
- Centros para jóvenes con problemática social diversa.  
- Centros de protección y defensa del menor.  
- Centros ocupacionales.  
- Otros de fines semejantes a los anteriores.  
Sección novena  
De los mataderos  
Norma 311. Los mataderos públicos, locales y metropolitanos, en el ámbito del Consell Metropolità de l'Horta, serán los que a continuación se insertan, prohibiéndose otros de nueva creación: ,  
1. De ámbito de servicio local, los de Albuixech, Alcácer, Foios, Moncada, Paterna y Picassent (adecuados al Anexo II del Reglamento Técnico Sanitario vigente).  
2. De ámbito metropolitano, los de Alaquàs, Catarroja y Valencia (Mercavalencia) (adecuados al Anexo I del Reglamento Técnico Sanitario aplicable vigente).  
Norma 312. Los municipios que carecen de este equipamiento deberán concertar el servicio con algunos de los mataderos existentes, de carácter metropolitano, en el Area Metropolitana o en su entorno inmediato.  
Norma 313. Los municipios que, en la actualidad, disponen de matadero municipal, tenderán a integrarse a uno supramunicipal, aún cuando éste no se ubique en el ámbito territorial del Consell Metropolità de l'Horta.  
Norma 314. El servicio se concertará con el equipamiento que reúna las mejores condiciones de accesibilidad, con respecto al municipio servido.  
Sección diez  
De los mercados  
Norma 315.  
1. Se consideran establecimientos comerciales con ámbito de servicio metropolitano los hipermercados, los grandes almacenes y las galerías o centros comerciales (agrupaciones minoristas) con superficie superior a 1.000m2 (mil metros cuadrados) y combinaciones de éstos.  
2. Este tipo de establecimientos, a los efectos de sus emplazamientos, tendrán la consideración de grandes centros de atracción de desplazamientos, sin perjuicio de la regulación prevista en el artículo 17, tres de la Ley 8/1986 de las Cortes Valencianas.  
Sección once  
De los cementerios  
Norma 316.  
1. Los municipios deberán prever la reserva de suelo necesaria para la prestación del servicio de cementerio.  
2. El dimensionado y localización de los cementerios se efectuarán de acuerdo con las determinaciones contenidas en el Decreto núm. 2263/74 del Ministerio de Gobernación (Reglamento de Policía Sanitaria Mortuoria) y la legislación que, al respecto, pudiera promulgar la Generalitat Valenciana.  
Norma 317. Teniendo en cuenta la morfología de los términos municipales y la estructura de los núcleos residenciales del Area Metropolitana y la limitación del uso residencial en el entorno de los cementerios de nueva creación, sólo se autorizarán los de iniciativa pública, sin perjuicio de la tramitación prevista por razones de su emplazamiento.  
Norma 318., Es obligatoria la coordinación municipal para municipios que no disponen de suelo apto para su uso como cementerio, cumpliendo las condiciones exigidas en la legislación aplicable, y teniendo en cuenta los criterios generales establecidos en la norma anterior.  
Norma 319. Los cementerios extramunicipalel se emplazarán preferentemente:  
1. Integrados (mancomunados) o agregados a otro existente cuándo:  
1.1. La reserva total de suelo necesaria reúna las condiciones establecidas en la legislación citada en la Norma 316.  
1.2. El suelo del entorno del equipamiento no está sujeto a protección que determine la incompatibilidad con el equipamiento.  
2. Mancomunados con otro/s previsto/s de nueva creación que reúna las condiciones establecidas en los Decretos citados.  
2.1. En un, municipio de los mancomunados a estos efectos.  
2.2. En otro municipio.  
Norma 320. La determinación del emplazamiento, entre los idóneos para tal uso, donde ubicar el nuevo cementerio en los supuestos contemplados en las normas anteriores, se efectuará en base a los siguientes criterios.  
1. Mayor accesibilidad con respecto al núcleo de población principal del municipio o municipios que requieran el servicio.  
2. Municipio cuyo cementerio diste menos de 500m. del límite común entre algunos de los que requieren el servicio.  
3. Municipio perteneciente a la misma área funcional.  
4. Municipio perteneciente al Area Metropolitana.  
5. Municipio no perteneciente al Area Metropolitana.  
En igualdad de condiciones, prevalecerá aquel emplazamiento que implique menor impacto medio- ambiental.  
Norma 321.  
1. Cuando las causas de imposible creación de un cementerio sean:  
1.1. Clasificación de suelo urbanizable residencial en cualquier término.  
1.2. Protección del suelo.  
Estas podrán revisarse si se justificare la ausencia de alternativas posibles.  
2. Corresponde al Consell Metropolità de l'Horta informar sobre la oportunidad y/o conveniencia de tales revisiones.  
Sección doce  
Del equipamiento de Telecomunicación  
Norma 322. Los Planes Generales de los municipios de Burjassot, Paterna, Valencia, Quart de Poblet, Aldaya, Alaquàs y Torrent, limitarán la altura de las edificaciones e instalaciones en las zonas respectivas que se indica en el esquema nº 50 de Información, en la cota máxima que él mismo se señala, con el objeto de evitar interferencias en la prestación del servicio de telecomunicación, que requiere el funcionamiento del Tercer Canal de Televisión Pública en la Comunidad Valenciana. No obstante, tales alturas podrán superarse, a instancia de los ayuntamientos de los municipios afectados en aquellas áreas que, previo los estudios topográficos pormenorizados, obtengan informe favorable de las Direcciones Técnicas de TVE y TVV, los cuales se adjuntarán a la documentación de los Planes Generales correspondientes.  
CAPITULO IX  
Del régimen general de clasificación del suelo y compatibilidad de usos y actividades  
Sección primera  
De la clasificación y usos del suelo  
Norma 323. La adopción de soluciones mediante instrumentos de planeamiento o mecanismos de gestión, que impliquen afecciones a núcleos urbanos, o suelos pertenecientes a más de un municipio, requerirá informe favorable del Consell Metropolità de l'Horta, que, igualmente, informará sobre su alteración, o la extinción de los acuerdos adoptados.  
Norma 324. A efectos de la clasificación del suelo municipal, se tomarán en consideración las actuaciones que traigan causa en el Plan General de Valencia y su Comarca, y en los Planes Parciales aprobados en su desarrollo.  
Norma 325. No se permitirá la desclasificación parcial de suelos ordenados por planeamiento anterior, cuando éste estuviera consolidado o urbanizado en sus terceras partes, salvo causas justificadas de fuerza mayor, o razones fundadas de interés general.  
Norma 326. Cuando existan núcleos urbanos alejados de los cascos tradicionales de dos o más municipios, y aquellos se encontraran en solución de continuidad, los ayuntamientos podrán establecer mecanismos de gestión de servicios o implantación de equipamientos mancomunados por cualquiera de las formas establecidas en la Ley de Régimen del Suelo y Ordenación Urbana y la legislación del Régimen Local.  
Norma 327. La asignación de usos que, con diferentes grados de precisión, deben contenerse en los instrumentos de Planeamiento para cada una de las clases de Suelo Urbano, Urbanizable y No Urbanizable, responderá a las aptitudes naturales del territorio y a las previsiones de desarrollo urbanístico, ajustándose a las limitaciones que, en su caso se establezcan en estas Normas, en aquellas zonas en las que el objeto de las mismas lo determine.  
Norma 328. Los Planes Generales, Normas Subsidiarias y Proyectos de Delimitación de Suelo Urbano, tenderán a corregir los desequilibrios funcionales en su ámbito territorial generados por la desvinculación de las actividades residenciales de las creadoras de empleo, mediante la conveniente asignación de usos a las diferentes zonas del territorio.  
Norma 329. Deberá asegurarse la compatibilidad de los usos que el Planeamiento prevea, observándose con este fin las siguientes determinaciones:  
1. Se evitará la concurrencia de actividades que por su naturaleza o efectos excluya la posibilidad de presencia simultánea.  
2. Las áreas separadas por líneas de demarcación municipal, cuando no sean calificadas con categorías equivalentes, que contemplen la posibilidad de implantación de actividades o usos de carácter similar, deberán admitir recíprocamente el mismo régimen de compatibilidades de uso que se establezca en sus propios Planes Municipales.  
3. A efectos de decidir la prevalencia de usos o actividades incompatibles se tomará en consideración las preexistencias, las condiciones del suelo, el mayor interés público o utilidad social, y las necesidades de la población.  
4. La facultad para la implantación de Actividades Calificadas como Molestas, Insalubres, Nocivas y Peligrosas se entenderá excluida de aquellas zonas en las que de dicha implantación se deduzcan afecciones sobre las áreas de otros términos municipales, en las que las condiciones de su calificación urbanística no las permitan.  
Norma 330.  
1. En los núcleos urbanos separados por líneas de demarcación municipal, el Planeamiento deberá garantizar la compatibilidad de la zonificación y la coherencia de la estructura urbana de las áreas limítrofes y sus entornos próximos.  
2. Sin perjuicio de las limitaciones que impongan los Planes, de conformidad con sus objetivos, en orden a la conservación y protección del Patrimonio arquitectónico y urbanístico, a efectos de lo dispuesto en el apartado anterior, se tenderá a homogeneizar los siguientes parámetros de definición de la ordenación.  
- El trazado viario y la alineación.  
- La altura de cornisa y el número de plantas.  
- La forma y dimensiones de la parcelación.  
- Los retranqueos de los frentes de alineación de fachada.  
- Las condiciones estéticas de la edificación.  
- Las características del mobiliario urbano.  
Norma 331. Se recomienda que en zonas edificadas parcialmente con tendencia a la fusión de núcleos urbanos pertenecientes a distintos municipios, se limite la extensión, implantando zonas verdes o áreas ajardinadas, que permitan el efecto visual de las individualidades de los municipios colindantes.  
Sección segunda  
De las afecciones territoriales  
Norma 332. Los ayuntamientos ejercerán las competencias que les son propias en el ámbito territorial que corresponde a su jurisdicción, sin perjuicio de la acción coordinada que proceda por razones de necesidad social o continuidad urbana.  
Norma 333. Cuando concurran circunstancias excepcionales podrá incoarse el oportuno expediente de alteración de términos municipales, que será considerado procedente en los siguientes casos:  
1. Cuando los cascos urbanos de dos o más municipios estén fusionados y se produzca la ubicación intermunicipal de parcelas edificadas o edificables.  
2. Cuando existan núcleos o zonas residenciales unidas física y funcionalmente al núcleo urbano de otro municipio, y en razón de la discontinuidad urbana y manifiesta con aquél a cuya jurisdicción territorial pertenezca.  
3. Cuando existan o estén previstos equipamientos o dotaciones públicas al servicio exclusivo de un núcleo urbano al que se encuentren adosados, y en razón de discontinuidad urbana y funcional con aquél a cuya jurisdicción territorial pertenezca.  
4. Cuando la colmatación de un término municipal por la edificación, imposibilite la ubicación de los espacios libres, equipamientos y servicios públicos necesarios para la población existente, o el cumplimiento cuantitativo de los estándares exigidos en la legislación urbanística.  
5. Cuando la existencia o implantación prevista de una infraestructura viaria o ferroviaria, cauce público o cualquier otra acción territorial o elemento natural, genere áreas marginales no susceptibles de tratamiento autónomo, que; no obstante, guarden relación de continuidad con núcleos habitados o áreas homogéneas de otros municipios.  
Norma 334. En el supuesto a que se refiere el punto 1 de la Norma anterior se tenderá a la redelimitación por unidades físicas reconocibles, ya sean infraestructuras viarias, cauces públicos, zonas verdes, líneas de edificación o similares.  
Norma 335. En los supuestos que se consideran en los puntos 2, 3 y 5 de la Norma 333, la línea de demarcación municipal que se proponga abarcará el barrio, zona, terrenos o edificios que hubieran determinado la procedencia de la alteración, y, en su caso, las ampliaciones que esten previstas justificadamente.  
Norma 336.  
1. Los espacios libres, equipamientos, servicios públicos y estándares necesarios en los municipios colmatados, que no pudieran ubicarse en espacios inicialmente pertenecientes a otros municipios por existir un continuo urbano colmatado, que inviabilizará la redelimitación, justificarán que los ayuntamientos sean eximidos de la corporación de alguno de ellos.  
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo anterior, los municipios colindantes, por acuerdo con el municipio colmatado, o por resolución del Conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, previo informe preceptivo del Consell Metropolità de l'Horta, deberán atender a las necesidades de la población afectada, estableciendo en sus términos municipales las previsiones necesarias para que sean atendidas las necesidades culturales, sociales, asistenciales, sanitarias y demás, que resulten necesarias para mantener la calidad de vida urbana de la población.  
3. En la asignación de estas obligaciones se tenderá a no ocasionar perjuicios o gravámenes innecesarios en los municipios afectados, debiendo establecerse criterios equitativos de cooperación y participación económica y, en su caso, de compensación.  
Norma 337.  
1. Cuando se produzca alguna de las situaciones previstas en los puntos 2 y 3 de la Norma 333, por acciones derivadas de Planes Parciales, aprobados con anterioridad a la entrada en vigor de estas Normas, las soluciones que se adopten por cada municipio deberán ser objeto de informe por el resto de los afectados y, en ningún caso, se afectará esencialmente a las determinaciones del Plan Parcial, sin causa justificada.  
2. El planeamiento general deberá cubrir los déficit de equipamiento para la población que ocupa la parte de edificación en su término municipal, sin perjuicio, de que mediante los acuerdos procedentes, se establecieran sistemas de actuación mancomunados.  
Sección tercera  
De las coherencia urbanística  
Norma 338. La compatibilización de usos prevista en la Ordenación será obligatoria en los siguientes casos:  
1. En las áreas limítrofes de núcleos urbanos fusionadas, aún cuando los límites municipales fueran físicamente reconocibles.  
2. Cuando existan zonas de segunda residencia, o áreas industriales unidas al casco urbano del término municipal vecino, y en discontinuidad urbana con el casco del municipio a que pertenezcan.  
3. En barrios o zonas residenciales o industriales asentadas, cuyo desarrollo esté previsto entre dos o más términos municipales.  
Norma 339. Las previsiones de suelo para implantaciones productivas justificadas, necesarias para el desarrollo de un municipio, tendrán preferencia sobre la propuesta de clasificación planteada por el colindante en los siguientes casos:  
1. Si éstas fueran para actuaciones de segunda residencia.  
2. Si estuviera previsto el crecimiento del núcleo urbano, cuando sea posible una solución alternativa.  
Norma 340. En ningún caso se producirá impacto ambiental sobre núcleos urbanos por actividades industriales, en el propio municipio o en los colindantes.  
Norma 341. Los municipios cuyos núcleos urbanos sean colindantes, establecerán las condiciones de urbanización y edificación con criterios urbanísticos:  
1. Los viarios, espacios libres o zonas ajardinadas, serán objeto de idéntico tratamiento.  
2. La edificación se atendrá a parámetros similares, salvo que se vean afectadas zonas tipológicamente diferenciadas por razones que responden a trayectorias históricas en la edificación.  
Norma 342. Cuando existieren Bienes de Interés Cultural o de carácter patrimonial en su más amplia acepción, no se adoptará ninguna medida que menoscabe su conservación, uso o disfrute, siendo de obligado cumplimiento el adoptar medidas de colaboración en este orden.  
Norma 343. Los ayuntamientos deberán adoptar los acuerdos procedentes para establecer servicios mancomunados en estas zonas, cuando de ellos se derive mayor rentabilidad de las inversiones,



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML