Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5000, del 06-05-2005 (2005/4852)

RESOLUCIÓ de 26 d'abril de 2005, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor de l'Ajuntament del Toro, a la província de Castelló.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5000

Data del DOGV
:   06-05-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/4852

CVE


Data del document
:   26-04-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * [Toro, El](javascript:void(0))
    * [ben cultural](javascript:void(0))
    * [protecció del patrimoni](javascript:void(0))
    * [monument](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ de 26 d'abril de 2005, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor de l'Ajuntament del Toro, a la província de Castelló. [2005/X4852]
  
Vistes les sol·licituds formulades per l'Ajuntament del Toro i altres particulars, i els informes emesos pel Servici del Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental favorables a la incoació de l'expedient per a la declaració com a Bé d'Interés Cultural.
  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei d'11 de juny de 1998, del Patrimoni Cultural Valencià, esta direcció general, en el que és matèria de la seua competència, ha resolt:
  
Primer. Incoar expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor de l'Ajuntament del Toro, a la província de Castelló.
  
Segon. De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que en justifiquen la declaració, descriure este bé, les parts que l'integren i les pertinences i accessoris per a una identificació perfecta, així com delimitar l'entorn afectat i fixar les normes de protecció del bé i d'este àmbit en els annexos que s'adjunten a esta resolució.
  
Tercer. En compliment del que disposa l'article 27.3 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució a l'Ajuntament del Toro i fer-li saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36 en relació amb el 27.4 de la Llei, la realització de qualsevol intervenció, tant al monument com al seu entorn, haurà de ser autoritzada preceptivament per esta direcció general amb caràcter previ a la realització i a l'atorgament de llicència municipal si és el cas, quan esta resulte preceptiva, així com qualsevol canvi d'ús en l'immoble al qual es contrau la present incoació, de conformitat amb el que disposa l'article 33 de la mencionada llei.
  
Quart. Esta incoació, d'acord amb el que establix l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les dites actuacions, quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les que ja s'han atorgat; els efectes d'esta suspensió, de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es resoldran després de la declaració.
  
No obstant això, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció determinades per la present resolució, manifestament no perjudiquen els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que per causa major o interés general s'hagen de fer inajornablement, segons el que disposa l'incís primer de l'esmentat article.
  
Quint. Que en compliment del que disposa l'article 27.3 de la Llei es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural, per a la seua anotació preventiva, i al Registre de la Propietat de València amb la mateixa finalitat.
  
Sext. Que la present resolució amb els annexos corresponents es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.
  
València 26 d'abril de 2005.- El director general de Patrimoni Cultural Valencià: Manuel Muñoz Ibáñez.
  
ANNEX I
  
DADES SOBRE EL BÉ OBJECTE DE LA DECLARACIÓ
  
1. Denominació
  
a) Principal
  
Ajuntament del Toro
  
2. Descripció
  
(Basada principalment en el llibre Lonjas de la Comunidad Valenciana, de Salvador Lara.)
  
a) Immoble objecte de la declaració
  
L'Ajuntament del Toro és un edifici que respon a una tipologia del màxim interés dins de les construccions civils que van sorgir a finals de l'edat mitjana i principis del Renaixement. Es tracta d'un edifici que unix la representació i les funcions dels nous poders civils, la casa de la vila o ajuntament, amb un espai, la llotja, destinat a allotjar una activitat en auge: el comerç.
  
Està construït amb carreuat i maçoneria amb un únic volum de gran rotunditat i de tres plantes. A la planta baixa, que dona a la plaça, s'ubica la llotja, amb un almodí de grans dimensions i una presó. A les dos plantes superiors es troben el saló de sessions i la resta de dependències municipals.
  
La fatxada principal, d'influència classicista, és de gran bellesa i sobrietat; hi destaquen els tres arcs escarsers dovellats recolzats sobre columnes de fust troncocònic. Les finestres són adovellades i estan compostes de manera ordenada i simètrica.
  
Altres ajuntaments amb la mateixa tipologia i que es troben declarats Béns d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a la Comunitat Valenciana són els de Forcall i Alcoi.
  
Cronologia
  
L'edifici va ser construït en 1576, segons es diu en pedra tallada a la seua fatxada. Respon a una necessitat social apareguda en l'emergent civilització del Renaixement motivada pels nous processos econòmics i culturals de les ciutats. El progrés de la societat civil, amb l'aparició del comerç i els poders polítics que el protegien, necessitava nous espais on representar les seues funcions.
  
D'una banda, els mercaders buscaven el lloc més concorregut de la població, la plaça, on poder ser vistos amb facilitat. D'esta circumstància naix l'anomenada llotja. Salvador Lara definix la llotja per tres de les seues característiques:
  
?És un edifici o una part d'este, amb tendència a l'autonomia compositiva, generalment obert i alçat, construït amb el resultat d'una estructura diàfana, modulada i eminentment destinat a l'ús comercial?.
  
?Els exemples es troben repartits per les ciutats de la zona i influència del Mediterrani italofrancoespanyol, encara que poden transcendir este límit?.
  
?Van proliferar entre els segles xiii i xvii, i van aconseguir el major esplendor en el xv?.
  
A la llotja s'adherixen molt sovint els espais necessaris per a les funcions dels poders civils de la població, que donen lloc a esta tipologia d'edificis de doble ús, llotja i casa de la vila.
  
Al Toro la llotja es troba encastada al carrer i alineada amb este per mitjà del buidatge de la planta baixa de l'edifici destinat a ajuntament. A la segona crugia d'esta planta es trobava una escala central, hui desapareguda, que la comunicava amb les plantes superiors, i els espais destinats a presó i a almodí de llauradors.
  
L'entrada a la planta primera o noble de l'ajuntament, coberta per un porxe amb grans bancs de pedra als costats, es fa des de la plaça on es troba el temple. Des d'esta s'accedix al saló de sessions, en el qual destaquen dos grans columnes de carreuat, on recolzen dos grans bigues de fusta, i la resta de dependències municipals.
  
Al costat del porxe, confrontant amb el mur posterior de l'Ajuntament i abocat a la plaça de l'església, es troba un edifici, hui destinat a la casa del metge. Des d'este, per mitjà d'una escala de construcció recent, s'accedix a la tercera planta o cambra de l'Ajuntament.
  
La llotja es desenvolupa en un pòrtic de tres arcs rebaixats, és rectangular i de dimensions interiors aproximades de 13,50 m × 5,50 m. Els arcs, dovellats, de 3,50 m de llum i 1,50 m de fletxa, recolzen sobre columnes d'estil dòric, amb basa, fust i capitell de pedra. L'altura total de la planta baixa és de 4 metres.
  
Constructivament l'edifici està format per pòrtics plans a base de murs de càrrega de maçoneria esquerdejada de dimensions variables entre 50 i 60 cm. La resta dels tancaments exteriors es fa amb la mateixa tècnica. Els forjats són plans amb biguetes de fusta i revoltó. L'almodí, igual que la sala, es cobrix amb pilars octogonals de pedra que suporten jàsseres de fusta per a recolzar el forjat. La presó es cobrix amb voltes bufades. Els arcs exteriors estan formats per dovelles de pedra calcària. La planta baixa té l'obra de pedra picada ben treballada, mentre els murs de les altes es convertixen en maçoneria i remarquen els buits amb carreus. Els paviments estan formats per grans lloses de pedra irregulars.
  
La fatxada principal presenta una composició simètrica, formada pel pòrtic de carreuat de tres vans a base de columnes en planta baixa i separada de les plantes superiors per un astràgal gruixut. Té tres grans finestrals des d'on es pregonaven les ordenances o els despatxos dels senyors que governaven la població. Sobre la fatxada es troba un blasó de la vila i les restes d'un altre.
  
L'almodí va estar en funcions fins a les primeres dècades del segle xx. La sala d'actes o juntes manté l'ús primigeni i l'espai destinat a calabossos es va utilitzar fins a la guerra civil de 1936. Als soterranis cal destacar un passadís que comunica la casa consistorial amb l'església de la Mare de Déu dels Àngels.
  
En els anys 90 del segle xx, es va començar a buscar un amagatall del qual es coneixia l'existència, a l'edifici consistorial. Es va localitzar per damunt dels lavabos. Hi van aparéixer vint-i-cinc lligalls dels segles xv al xix, a més d'una gran quantitat de registres sobre l'almodí i un arca de tres claus.
  
b) Parts integrants
  
La llotja
  
L'Ajuntament
  
El porxe d'accés
  
L'escut heràldic de la població
  
La inscripció de l'any 1576 en carreu
  
c) Delimitació de l'entorn afectat
  
Justificació de la delimitació proposada
  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció consistix a incloure dins de la seua àrea els següents elements urbans:
  
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, de manera que el pot afectar, tant visualment com físicament, qualsevol intervenció que es faça sobre estes.
  
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i en el qual qualsevol intervenció que es faça puga suposar una alteració de les condicions de percepció del BIC o del caràcter de l'espai urbà.
  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les esmentades anteriorment i que constituïxen part del seu ambient urbà immediat.
  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, encara que no tinga una situació d'immediatesa amb el BIC, n'afecte de manera fonamental la percepció.
  
Descripció de la línia delimitadora
  
Origen: intersecció de l'eix del carrer Major, amb l'eix de la travessia de Sant Roc, punt A.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora: des de l'origen, la línia seguix per l'eix de la travessia de Sant Roc i prosseguix per l'eix del carrer de Sant Roc. Gira al nord per l'eix del carreró que hi ha després de l'església per a girar i envoltar l'illa cadastral núm. 23.842. Travessa l'illa 23.843 per les posteriors de les parcel·les 16 i 17, i l'illa núm. 23.844 per les posteriors de les parcel·les 20, 19 i la mitgera est de la parcel·la 17. S'introduïx a l'illa 23.846 per la mitgera est de la parcel·la 20 i prosseguix per les fatxades de les parcel·les 20, 19, 36, 37 i 17 que donen al carrer Reguera. Continua per les posteriors de les parcel·les 16, 12, 11, 10, 09, 08, 07, 06, 05 i 03 de l'anterior illa núm. 23.846, gira al nord i continua per les mitgeres oest de les parcel·les 03 i 02 fins al punt d'origen.
  
d) Pertinences i accessoris que comprén que constituïsquen part essencial de la seua història
  
1. Setial o banc presidencial de tres seients diferenciats; és de fusta de pi melis, d'autor anònim, de 176 × 57 × 166 cm, datable en l'últim terç del segle xix.
  
2. Arca dels privilegis o de cinc claus per a guardar els documents i privilegis de la ciutat; és de fusta de pi melis, d'autor anònim, de 176 × 57 × 166 cm, 161 × 63 × 56 cm, datable en l'últim terç del segle xix.
  
3. Arca de cabals o de tres claus per a la custòdia dels cabals públics; és de fusta de pi melis, d'autor anònim, de 161 × 63 × 56 cm, datable en l'últim terç del segle xix.
  
4. Mesura d'un litre de planxa de ferro amb soldadures d'estany, que forma un cilindre amb ansa i peu exbasat, amb capacitat per a un litre de líquids, 18,5 × 12 × 10 Ø boca cm; datable en l'últim terç del segle xix.
  
5. Mesura de doble decilitre de planxa de ferro amb soldadures d'estany, que forma un cilindre amb ansa i peu exbasat, amb capacitat per a un litre de líquids; 4,8 × 12 × 10 Ø boca cm; datable en l'últim terç del segle xix.
  
6. Romana de 150 kg i arroves, de ferro, datable en l'últim terç del segle xix.
  
7. Romana de 140 kg de ferro, datable en l'últim terç del segle xix.
  
8. Rellotge de torre amb maquinària de la casa Cronos de Roquetas (Tarragona). Mesures aproximades: 120 × 60 × 50 cm. Metall i ferro. Datable en el segon terç del segle xx. L'any 2000 va ser substituït, a la torre de campanes, per un sistema electrònic.
  
e) Normativa de protecció de l'Ajuntament i el seu entorn
  
Monument:
  
Article 1. S'atindrà al que disposa la secció segona, règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III, títol II de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
  
Article 2. Els usos permesos seran tots els que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i que contribuïsquen a la consecució d'estos fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Entorn de protecció:
  
Article 3. De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del monument necessitarà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. Esta autorització s'emetrà d'acord amb als criteris establits en la present normativa, i en el que no s'hi preveu, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 38 de l'esmentada Llei. La present normativa regirà amb caràcter provisional fins que es redacte el pla especial de protecció del monument i el seu entorn, i que este aconseguisca la validació patrimonial.
  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit autoritzador, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que en permeta constatar la situació de partida i la transcendència patrimonial.
  
Article 4. Sense perjuí del que disposa l'article anterior, per mitjà d'un sospesat informe tècnic municipal, es podrà derivar la no-necessitat de tràmit autoritzador previ en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i les instal·lacions dirigides a la mera conservació, reparació i decoració interior d'estos immobles.
  
En estos casos, l'Ajuntament comunicarà a esta administració, en el termini de 10 dies, la concessió de llicència municipal, i adjuntarà com a mínim l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que en permeta constatar la situació de partida i la falta de transcendència patrimonial.
  
Article 5. La contravenció del que preveuen els articles anteriors determinarà la responsabilitat de l'Ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Article 6. Criteris d'intervenció.
  
Es mantindran les pautes de la parcel·lació històrica de l'entorn.
  
Es mantindran les alineacions històriques de l'edificació conservades fins a l'actualitat.
  
Els edificis tradicionals del conjunt, per l'alt valor ambiental i testimonial d'una arquitectura i tipologia que els caracteritza, hauran de mantindre les fatxades visibles des de la via pública, i preservar i restaurar els caràcters originaris.
  
El nombre de plantes permeses és de tres altures (planta baixa més dos), i estan prohibits els semisoterranis. Els edificis que superen este nombre de plantes es regiran pel règim fora d'ordenació. A este efecte, en els supòsits que concloga la seua vida útil o que es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, una remodelació amb eliminació de les plantes superiors o una substitució voluntària d'estos, s'hi aplicaran les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjuí de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià a estos immobles.
  
L'altura de cornisa màxima és de 10 m per a tres plantes i 7 m per a dos plantes.
  
Les cobertes, d'acord amb la tipologia de la zona, seran, al cos principal de l'edifici, la profunditat edificable del qual oscil·larà entre 8 i 11 metres, inclinades, de teula àrab, amb pendent compresa entre 25% i 40%, a dos aigües i carener d'altura màxima de 2,25 m respecte de la línia de cornisa. Este requisit únicament podrà ser evitat, amb caràcter excepcional, en aquells casos en què s'acredite l'existència d'una singular justificació historicocontextual.
  
Les noves edificacions s'adequaran amb caràcter estètic a la tipologia i als acabats tradicionals del Toro, atenent la fatxada a les disposicions següents:
  
Ràfols amb longitud màxima de vol de 35 cm.
  
Impostes, motlures, marcs, cèrcols, coronaments ornamentals i la resta d'elements compositius amb una longitud màxima de vol de 15 cm.
  
Buits de fatxada de proporció vertical, amb la possible excepció de plantes baixes o cambres segons la tipologia compositiva del municipi.
  
Balcons de barana metàl·lica, amb una amplària màxima de vol de 40 cm, 15 cm de cantó i longitud màxima de 1,80 m. Es prohibixen els miradors.
  
- Les fusteries seran de fusta.
  
- Es prohibixen les persianes, excepte les persianetes exteriors enrotllables tradicionals.
  
L'ús permés en esta zona serà el residencial. S'admetran els usos següents, sempre que mostren la seua compatibilitat amb les arquitectures tradicionals de la zona:
  
A) Magatzems
  
B) Locals industrials ubicats en planta baixa
  
C) Locals d'oficina
  
D) Comercial
  
E) Religiós
  
Article 7. Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en la valoració de l'escena o en el paisatge urbà del monument i el seu entorn, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o arbratge, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualssevol altres d'un estil i conseqüències semblants, hauran de sotmetre's a autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans al·ludits.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior als plans de fatxada dels edificis que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·licite i obtinga autorització expressa.
  
Article 8. En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resultarà d'aplicació el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.
  
ANNEX II
  
DOCUMENTACIÓ GRÀFICA



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5000, del 06-05-2005 (2005/4852)

RESOLUCIÓN de 26 de abril de 2005, de la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte, por la que se incoa expediente de declaración de Bien de Interés Cultural, con categoría de Monumento, a favor del Ayuntamiento de El Toro, en la provincia de Castellón.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   5000

Fecha DOGV
:   06-05-2005

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2005/4852

CVE


Fecha del documento
:   26-04-2005

Organismo emisor
:   Conselleria de Cultura, Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Resolución

Descriptores 

:   * [Toro, El](javascript:void(0))
    * [bien cultural](javascript:void(0))
    * [protección del patrimonio](javascript:void(0))
    * [monumento](javascript:void(0))

RESOLUCIÓN de 26 de abril de 2005, de la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte, por la que se incoa expediente de declaración de Bien de Interés Cultural, con categoría de Monumento, a favor del Ayuntamiento de El Toro, en la provincia de Castellón. [2005/X4852]
  
Vistas las solicitudes formuladas por el Ayuntamiento de El Toro y otros particulares y los informes emitidos por el Servicio del Patrimonio Arquitectónico y Medioambiental favorables a la incoación del expediente para su declaración como Bien de Interés Cultural.
  
Considerando lo que dispone el artículo 27 de la Ley de 11 de junio de 1998, del Patrimonio Cultural Valenciano, esta Dirección General, en lo que es materia de su competencia, ha resuelto:
  
Primero. Incoar expediente para la declaración de Bien de Interés Cultural, con categoría de Monumento, a favor del Ayuntamiento de El Toro, en la provincia de Castellón.
  
Segundo. De conformidad con lo dispuesto en el art. 28 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, determinar los valores del bien que justifican la declaración, describir el mismo, sus partes integrantes, pertenencias y accesorios para su más perfecta identificación, así como delimitar el entorno afectado y fijar las normas de protección del bien y dicho ámbito en los anexos que se adjuntan a la presente resolución.
  
Tercero. En cumplimiento de lo preceptuado en el art. 27.3 de la Ley del Patrimonio Cultural Valenciano notificar esta resolución al Ayuntamiento de El Toro y hacerle saber que, de conformidad con lo que establecen los artículos 35 y 36 en relación con el 27.4 de la Ley, la realización de cualquier intervención, tanto en el monumento como en su entorno, deberá ser autorizada preceptivamente por esta Dirección General con carácter previo a su realización y al otorgamiento de licencia municipal en su caso, cuando esta resulte preceptiva, así como cualquier cambio de uso en el inmueble al que se contrae la presente incoación de conformidad con lo que dispone art. 33 de la mencionada Ley.
  
Cuarto. La presente incoación, de acuerdo con lo establecido en el art. 33 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, determina la suspensión del otorgamiento de licencias municipales de parcelación, urbanización, construcción, demolición, actividad y demás actos de edificación y uso del suelo que afecten al inmueble y su entorno de protección, así como de dichas actuaciones cuando sean llevadas a cabo directamente por las entidades locales. Quedan, igualmente suspendidos los efectos de las ya otorgadas, suspensión cuyos efectos y, de conformidad con la limitación temporal contenida en el inciso segundo del artículo 33 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, se resolverán tras la declaración.
  
No obstante la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano, podrá autorizar las actuaciones mencionadas cuando considere que, en aplicación de las normas de protección determinadas por la presente resolución, manifiestamente no perjudican los valores del bien que motivan la incoación, así como las obras que por causa mayor o interés general hubieran de realizarse inaplazablemente, según lo dispuesto en el inciso primero del referido artículo.
  
Quinto. Que en cumplimiento de lo dispuesto en el art. 27.3 de la Ley se notifique la presente resolución al Registro General de Bienes de Interés Cultural para su anotación preventiva y al Registro de la Propiedad de Valencia al mismo fin.
  
Sexto. Que la presente resolución con sus anexos se publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.
  
Valencia, 26 de abril de 2005.- El director general de Patrimonio Cultural Valenciano: Manuel Muñoz Ibáñez.
  
ANEXO I
  
DATOS SOBRE EL BIEN OBJETO DE LA DECLARACIÓN
  
1. Denominación:
  
a) Principal
  
Ayuntamiento de El Toro.
  
2. Descripción :
  
(Basada principalmente en el libro ?Lonjas de la Comunidad Valenciana- de Salvador Lara.)
  
a) Inmueble objeto de la declaración
  
El Ayuntamiento de El Toro es un edificio que responde a una tipología del máximo interés dentro de las construcciones civiles que surgieron a finales de la Edad Media y principios del Renacimiento. Se trata de un edificio que aúna la representación y funciones de los nuevos poderes civiles, la casa de la Villa o Ayuntamiento, junto a un espacio, la lonja, destinado a albergar una actividad en auge: el comercio.
  
Está construido en sillería y mampostería con un único volumen de gran rotundidad y de tres plantas. En la planta baja recayente a la plaza se ubica la lonja, junto con un pósito de grandes dimensiones y una cárcel. En las dos plantas superiores se encuentran el salón de sesiones, junto con el resto de dependencias municipales.
  
La fachada principal, de influencia clasicista, es de gran belleza y sobriedad donde destacan los tres arcos escarzanos dovelados apoyados sobre columnas de fuste troncocónico. Las ventanas son adinteladas, estando compuestas ordenada y simétricamente.
  
Otros Ayuntamientos con la misma tipología y que se encuentran declarados Bienes de Interés Cultural, con categoría de Monumento, en la Comunidad Valenciana son los de Forcall y Alcoi.
  
Cronología
  
El edificio fue construido en 1576, según reza en piedra tallada en su fachada. Responde a una necesidad social aparecida en la surgente civilización del renacimiento motivada por los nuevos procesos económicos y culturales de las ciudades. El progreso de la sociedad civil, con la aparición del comercio y los poderes políticos que lo protegían, necesitaba de nuevos espacios donde representar sus funciones.
  
Por una parte, los mercaderes buscaban el lugar más concurrido de la población: la plaza, donde poder ser vistos con facilidad. De esta circunstancia nace la llamada ?lonja?. Salvador Lara define la lonja por tres de sus características:
  
?es un edificio o parte de él, con tendencia a la autonomía compositiva, generalmente abierto y alzado, construido con el resultado de una estructura diáfana, modulada y eminentemente destinado al uso comercial?,
  
?Los ejemplos se encuentran repartidos por las ciudades de la zona e influencia del Mediterráneo italo-franco-español, aunque pueden trascender este límite- y,
  
?Proliferaron entre los siglos XIII al XVII, alcanzando mayor esplendor en el XV?.
  
A la lonja se le adhieren con gran frecuencia los espacios necesarios para las funciones de los poderes civiles de la población, dando lugar a esta tipología de edificios de doble uso, lonja y casa de la villa.
  
En El Toro la lonja se encuentra encastrada y alineada con la calle, mediante el vaciado de la planta baja del edificio destinado a Ayuntamiento. En la segunda crujía de esta planta se encontraba una escalera central que la comunica con plantas superiores, hoy desaparecida, y los espacios destinados a cárcel y a pósito o banco de labradores.
  
La entrada a la planta primera o noble del ayuntamiento, cubierta por un porche con grandes bancos de piedra a los lados, se realiza desde la plaza donde se encuentra el templo. Desde ésta se accede al salón de sesiones, en el que destacan dos grandes columnas de sillería, donde apoyan dos grandes vigas de madera, y el resto de dependencias municipales.
  
Junto al porche, colindante con el muro trasero del Ayuntamiento y recayente a la plaza de la iglesia se encuentra un edificio, hoy destinado a casa del médico. Desde éste mediante una escalera de reciente construcción se accede a la tercera planta o cambra del Ayuntamiento.
  
La lonja se desarrolla en un pórtico de tres arcos rebajados, es rectangular de dimensiones interiores aproximadas de 13,50 m x 5,50 m. Los arcos, dovelados, de 3,50 m de luz y 1,50 m de flecha, se apoyan sobre columnas de talante dórico, con basa, fuste y capitel de piedra. La altura total de la planta baja es de 4,00m.
  
Constructivamente el edificio está formado por pórticos planos a base de muros de carga de mampostería enfoscada de dimensiones variables entre 50 y 60 cm. El resto de los cerramientos exteriores se realiza con la misma técnica. Los forjados son planos con viguetas de madera y revoltón. El pósito, al igual que la sala se cubren con pilares octogonales de piedra que soportan jácenas de madera para apoyar el forjado. La cárcel se cubre con bóvedas vaídas. Los arcos exteriores están formados por dovelas de piedra caliza. La planta baja presenta la cantería bien trabajada, mientras los muros de las altas se convierten en mampostería, remarcando los huecos con sillares. Los pavimentos están formados por grandes losas de piedra irregulares.
  
Su fachada principal presenta una composición simétrica, formada por el pórtico de sillería de tres vanos a base de columnas en planta baja y separada de las plantas superiores por un grueso baquetón Tiene tres grandes ventanales desde donde se pregonaban las ordenanzas o despachos de los señores que gobernaban la población. Sobre la fachada se encuentra un blasón de la villa y los restos de otro.
  
El pósito o banco de labradores estuvo en funciones hasta las primeras décadas del siglo XX. La sala de actos o juntas mantiene el uso primigenio y el espacio destinado a calabozos, se utilizó hasta la guerra civil de 1936. En sus sótanos cabe destacar un pasadizo que comunica la casa consistorial con la iglesia de la Virgen de los Ángeles.
  
En los años 90 del siglo XX, se comenzó la búsqueda de un escondrijo del que se conocía su existencia, en el edificio consistorial. Se localizó por encima de los lavabos. Aparecieron veinticinco legajos de los siglos XV al XIX, además de gran cantidad de registros sobre el pósito y un arca de tres llaves.
  
b) Partes integrantes:
  
La Lonja
  
El Ayuntamiento.
  
El porche de acceso.
  
El escudo heráldico de la población.
  
La inscripción del año 1576 en piedra sillar.
  
c) Delimitación del entorno afectado:
  
Justificación de la Delimitación Propuesta:
  
El criterio general seguido para la delimitación del entorno de protección consiste en incluir dentro de su área los siguientes elementos urbanos:
  
- Parcelas que limitan directamente con la que ocupa el BIC, pudiendo afectar al mismo, tanto visual como físicamente cualquier intervención que se realice sobre ellas.
  
- Parcelas recayentes al mismo espacio público que el BIC y que constituyen el entorno visual y ambiental inmediato y en el que cualquier intervención que se realice pueda suponer una alteración de las condiciones de percepción del mismo o del carácter del espacio urbano.
  
- Espacios públicos en contacto directo con el BIC y las parcelas enumeradas anteriormente y que constituyen parte de su ambiente urbano inmediato.
  
- Edificaciones o cualquier elemento del paisaje urbano que aún no teniendo una situación de inmediatez con el BIC afecten de forma fundamental a la percepción del mismo.
  
Descripción de la línea delimitadora:
  
Origen: intersección del eje de la calle Mayor, con el eje de la calle Travesía San Roque, Punto A.
  
Sentido: Horario.
  
Línea delimitadora: desde el origen la línea sigue por el eje de la Travesía San Roque para proseguir por el eje de la calle San Roque. Gira a norte por el eje del callejón existente tras la iglesia para girar y envolver la manzana catastral nº 23842. Atraviesa la manzana 23843 por las traseras de las parcelas 16 y 17, y la manzana nº 23844 por las traseras de las parcelas 20, 19 y la medianera este de la parcela 17. Se introduce en la manzana 23846 por la medianera este de la parcela 20 y prosigue por las fachadas de las parcelas 20, 19, 36, 37 y 17 recayentes a la calle Reguera. Continúa por las traseras de las parcelas 16, 12, 11, 10, 09, 08, 07, 06, 05, y 03 de la anterior manzana nº 23846, gira a norte y continua por las medianeras oeste de las parcelas 03 y 02 hasta el punto de origen.
  
d) Pertenencias y accesorios que comprende y constituyan parte esencial de su historia.
  
1. Setial o Banco presidencial: de tres asientos diferenciados; es de madera de pino melis, de autor anónimo, de 176 x 57 x 166 cm, datable en el último tercio del siglo XIX.
  
2. Arca de los Privilegios o de Cinco llaves: para guardar los documentos y privilegios de la Ciudad; madera de pino melis, de autor anónimo, de 176 x 57 x 166 cm 161 x 63 x 56 cm, datable en el último tercio del siglo XIX.
  
3. Arca de caudales o de Tres llaves: para la custodia de los caudales públicos; madera de pino melis, de autor anónimo, de 161 x 63 x 56 cm, datable en el último tercio del siglo XIX
  
4. Medida de 1 litro: plancha de hierro con soldaduras de estaño, formando un cilindro con asa y pie exbasado, con capacidad para un litro de líquidos, 18'5 x 12 x 10 Ø boca cm; datable en el último tercio del siglo XIX.
  
5. Medida de Doble Decilitro: plancha de hierro con soldaduras de estaño, formando un cilindro con asa y pie exbasado, con capacidad para un litro de líquidos; 4'8 x 12 x 10 Ø boca cm; datable en el último tercio del siglo XIX.
  
6. Romana de 150 kg i arrobas: hierro, datable en el último tercio del siglo XIX.
  
7. Romana de 140 kg.: hierro, datable en el último tercio del siglo XIX.
  
8. Reloj de torre: Maquinaria de la casa Cronos de Roquetas (Tarragona). Medidas aproximadas 120 x 60 x 50 cm. Metal y hierro. Datable en el segundo tercio del siglo XX. En el año 2000 fue substituido, en la torre de campanas, por un sistema electrónico.
  
e) Normativa de protección del Ayuntamiento y su entorno.
  
Monumento:
  
Artículo 1. Se atendrá a lo dispuesto en la Sección Segunda, Régimen de los bienes inmuebles de interés cultural, del Capítulo III, Título II de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, aplicable a la categoría de Monumento.
  
Artículo 2. Los usos permitidos serán todos aquellos que sean compatibles con la puesta en valor y disfrute patrimonial del Bien y contribuyan a la consecución de dichos fines. La autorización particularizada de uso se regirá según lo dispuesto por el art. 35 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Entorno de protección:
  
Artículo 3. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 35 de la Ley 4/1998, de 11 de junio del Patrimonio Cultural Valenciano, cualquier intervención que pretenda abordarse en el entorno de protección del monumento, requerirá de la previa autorización de la Conselleria competente en materia de Cultura. Esta autorización se emitirá conforme a los criterios establecidos en la presente normativa, y en lo no contemplado en la misma, mediante al aplicación directa de los criterios contemplados en el artículo 38 de la citada Ley. La presente normativa regirá con carácter provisional hasta que se redacte el Plan Especial de protección del monumento y su entorno y éste alcance validación patrimonial.
  
Todas las intervenciones requerirán, para su trámite autorizatorio, la definición precisa de su alcance, con la documentación técnica que por su especificidad les corresponda, y con la ubicación parcelaria y el apoyo fotográfico que permita constatar la situación de partida y su trascendencia patrimonial.
  
Artículo 4. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo anterior, mediante sopesado informe técnico municipal, se podrá derivar la no necesidad de trámite autorizatorio previo en actuaciones que se sitúen fuera del presente marco normativo por falta de trascendencia patrimonial, como sería el caso de las obras e instalaciones dirigidas a la mera conservación, reparación y decoración interior de estos inmuebles.
  
En estos casos, el Ayuntamiento comunicará a esta administración en el plazo de 10 días la concesión de licencia municipal, adjuntando como mínimo el informe técnico que se menciona en el párrafo anterior, un plano de ubicación y el apoyo fotográfico que permita constatar la situación de partida y su falta de trascendencia patrimonial.
  
Artículo 5. La contravención de lo previsto en los artículos anteriores, determinará la responsabilidad del Ayuntamiento en los términos establecidos en el artículo 37 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Artículo 6. Criterios de Intervención.
  
Se mantendrán las pautas de la parcelación histórica del entorno.
  
Serán mantenidas las alineaciones históricas de la edificación conservadas hasta la actualidad.
  
Los edificios tradicionales del conjunto, por su alto valor ambiental y testimonial de una arquitectura y tipología que caracteriza al mismo, deberán mantener las fachadas visibles desde la vía pública, preservando y restaurando los caracteres originarios de las mismas.
  
El número de plantas permitidas es de tres alturas (planta baja más dos), quedando prohibidos los semisótanos. Los edificios que superen este número de plantas se regirán por el régimen Fuera de ordenación. A tal efecto en los supuestos de que concluya su vida útil, se pretendan obras de reforma de trascendencia equiparable a la reedificación, una remodelación con eliminación de las plantas superiores, o una sustitución voluntaria de los mismos le serán de aplicación las ordenanzas de protección de esta normativa. Todo ello sin perjuicio de la posible aplicación del art. 21 de la Ley del Patrimonio Cultural Valenciano a estos inmuebles.
  
La altura de cornisa máxima es de 10,00 m para tres plantas y 7,00 m para dos plantas.
  
Las cubiertas, de acuerdo con la tipología de la zona, serán en el cuerpo principal del edificio, cuya profundidad edificable oscilará entre 8 y 11 metros, inclinadas, de teja árabe, con pendiente comprendida entre 25% y 40%, a dos aguas y cumbrera de altura máxima 2,25 m respecto de la línea de cornisa. Este requisito únicamente podrá ser dispensado, con carácter excepcional, en aquellos casos en los que se acredite la existencia de una singular justificación histórico'contextual.
  
Las nuevas edificaciones se adecuarán con carácter estético a la tipología y acabados tradicionales de El Toro atendiendo la fachada a las siguientes disposiciones:
  
Aleros con longitud máxima de vuelo de 35 cm.
  
Impostas, molduras, recercados, cinchos, remates ornamentales y demás elementos compositivos con una longitud máxima de vuelo de 15 cm.
  
Huecos de fachada de proporción vertical, con la posible excepción de plantas bajas o cambras según la tipología compositiva del municipio.
  
Balcones de barandilla metálica, con anchura máxima de vuelo de 40 cm, 15 cm de canto y longitud máxima de 1.80 m. Se prohíben los miradores.
  
- Las carpinterías serán de madera.
  
- Se prohíben las persianas, salvo las persianillas exteriores enrollables tradicionales.
  
El uso permitido en esta zona será el Residencial. Se admitirán los siguientes usos, siempre que muestren su compatibilidad con las arquitecturas tradicionales de la zona:
  
A) Almacenes.
  
B) Locales industriales ubicados en planta baja.
  
C) Locales de oficina.
  
D) Uso comercial.
  
E) Religioso
  
Artículo 7. Todas las actuaciones que puedan tener incidencia sobre la correcta percepción y la dignidad en el aprecio de la escena o paisaje urbano del monumento y su entorno, como sería el caso de la afección de los espacios libres por actuaciones de reurbanización, ajardinamiento o arbolado, provisión de mobiliario urbano, asignación de uso y ocupaciones de la vía pública, etc., o como podría serlo también la afección de la imagen arquitectónica de las edificaciones por tratamiento de color, implantación de rótulos, marquesinas, toldos, instalaciones vistas, antenas, etc., o cualesquiera otros de similar corte y consecuencias, deberán someterse a autorización de la Conselleria competente en materia de Cultura, que resolverá con arreglo a las determinaciones de la ley y los criterios de percepción y dignidad antes aludidos.
  
Queda proscrita la introducción de anuncios o publicidad exterior a los planos de fachada de los edificios que, en cualquiera de sus acepciones, irrumpa en dicha escena urbana, salvo la de actividades culturales o eventos festivos que, de manera ocasional, reversible y por tiempo limitado solicite y obtenga autorización expresa.
  
Artículo 8. En cualquier intervención que afecte al subsuelo del inmueble o su entorno de protección, resultará de aplicación el régimen tutelar establecido en el art. 62 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, para la salvaguarda del patrimonio arqueológico.
  
ANEXO II
  
Documentación gráfica



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML