Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 9714, del 30-10-2023 (2023/10497)

RESOLUCIÓ de 6 d'octubre de 2023, de la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial, l'activitat tradicional Cultura del Cànem de Callosa de Segura.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9714

Data del DOGV
:   30-10-2023

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2023/10497

CVE


Data del document
:   06-10-2023

Organisme emissor
:   Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * [Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ de 6 d'octubre de 2023, de la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial, l'activitat tradicional Cultura del Cànem de Callosa de Segura. [2023/10497]  
L'article 12 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana assenyala que correspon a la Generalitat vetlar per la protecció i defensa de la identitat i els valors i interessos del poble valencià, i el respecte a la diversitat cultural de la Comunitat Valenciana i el seu patrimoni històric.  
D'altra banda, la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix en l'article 45 que seran declarats béns immaterials d'interés cultural les activitats, creacions, coneixements, pràctiques, usos i tècniques que constitueixen les manifestacions més representatives i valuoses de la cultura i de les formes de vida tradicionals dels valencians, així com les tradicions en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i especialment les que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural immaterial emesos pel Servei de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial.  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, resolc:  
  
  
Primer  
Incoar expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial l'activitat tradicional Cultura del Cànem, de Callosa de Segura.  
  
Segon. Descripció del bé i valors  
D'acord amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es fan constar en l'annex d'aquesta resolució la descripció del bé i els seus valors.  
  
  
Tercer. Mesures de protecció i salvaguarda  
La protecció de l'activitat tradicional Cultura del Cànem de Callosa de Segura com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar tasques d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimoniatges disponibles a suports materials que garantisquen la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel desenvolupament normal i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, i també tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que excedisca el normal desenvolupament dels elements que formen aquesta manifestació cultural s'haurà de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural perquè, si escau, reba l'autorització administrativa i es modifique la present declaració.  
La gestió del bé la tindrà l'Ajuntament de Callosa de Segura, l'Escola dels Treballs Artesanals del Cànem i el Museu del Cànem, juntament amb tots els actors d'aquesta manifestació immaterial, que seran els que decidiran sobre aspectes materials i immaterials, i també sobre el desenvolupament de l'esmentada manifestació cultural.  
  
Quart  
En compliment del que s'estableix en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es notifica aquesta resolució als interessats i es comunica al Registre General de Béns d'Interés Cultural perquè s'anote de manera preventiva.  
  
Cinqué  
Publicar aquesta resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 6 de octubre de 2023.- El vicepresident primer i conseller de Cultura i Esport: Vicente José Barrera Simó.  
  
  
ANNEX  
  
Identificació geogràfica: Callosa de Segura, Alacant.  
Àmbit: coneixements tradicionals sobre pràctiques productives, processos i tècniques.  
Denominació principal i d'altres: Cultura del Cànem a Callosa de Segura.  
  
1. Comunitats o persones relacionades amb l'element: membres de l'Escola del Cànem, antics treballadors i veïns compromesos amb el manteniment de les tradicions callosines.  
  
2. Descripció: el cànem és una preuada font de fibra vegetal, subministradora d'aliment i fonament d'usos medicinals, coneguda i aprofitada per la Humanitat des del huité mil·lenni abans de Crist, en plena revolució neolítica. Arribada a Europa des de l'est al començament de l'Edat del Ferro (8.000 a. de C.), la producció de cànem va resultar fortament impulsada arran de la incorporació d'Hispània als dominis de Roma, per la demanda de la seua fibra per a la producció tèxtil i especialment per a l'armament de vaixells.  
2.1. Fases de la producció i aprofitament  
2.1.1. Treballs de fase agrícola  
a) La preparació de la terra.  
b) La sembra de la llavor (llavor de cànem) que es realitza cap a mitjan de març, emprant-se una mesura d'una barcella, uns 11,5 kg per tafulla (1.185 m²).  
c) Cura de les plantacions: als 4 o 5 dies del primer reg la planta ha de germinar i se l'ajudava passant la rella per trencar la crosta de la terra o se li feia un nou reg que ho facilitara. Així, es repartirien altres 5 regs més fins a mitjan de juliol, quan la planta arribaria a la seua plenitud amb més de 3 m. No requeria més cures i la terra quedava òptima per a la rotació de cultius.  
d) La sega: a mitjan de juliol, el cànem, si és per a obtindre fibra, ja es pot segar. El segador ha de protegir el braç amb què abraça la garba amb una sobremànega per a segar a remano, és a dir, abraçant i tombant la garba amb el braç esquerre i segant amb la corbella arran de terra. Aqueixes garbes queden en el bancal per a l'assecament en uns 8 dies.  
e) La jargola: és el procediment manual de colpejar les garbes amb una forca de fusta perquè se solten les fulles seques.  
f) La jimensa: quan el cànem no se segava fins al setembre per a obtindre fibra, seguint un procediment similar a la jargola però ara s'obtenien llavors per a pròximes collites.  
g) El transport a la bassa.  
h) L'embassat és l'operació de submergir en aigua les garbes de cànem durant diversos dies, segons la calor meteorològica, que provoca, per descomposició de l'aigua, la separació de la part llenyosa de la part fibrosa de la planta, que queda apta per a la seua extracció. La bassa era un buit que oscil·lava de 6 a 8 m en els costats menors i de 12 a 14 m en els costats majors, i poc més d'1,50 m de fons. A Callosa va arribar a haver 156 basses que podien albergar fins a 20 quintars de cànem cadascuna.  
i) La bregada, d'altra banda, és l'operació en la qual se separa la part fibrosa de la part llenyosa de la vareta de cànem. L'operari (el bregador) va agrupant les fibres de les garbes bregades o picades en uns fardells o quintars de 43,750 kg. La màquina de bregar és un aparell procedent d'un tronc de morera buidat en V sobre el qual encaixa un altre tronc més xicotet d'olivera amb una ganiveta sense tall per a trencar i raspar les varetes.  
j) El transport des de la comarca del Baix Segura fins a Callosa per al seu tractament industrial artesanal.  
2.1.2. Fase industrial: la indústria del filat i la del calçat  
a) Els obradors del cànem: eren espais de dimensió variable, a les sales superiors de les cases, on s'establia el lloc de treball de l'espadat i del rastellat del cànem.  
b) L'espadat: operació consistent a colpejar la garba bregada perquè desprenga les últimes restes de canyamisses. Per a això, s'emprava una peça vertical de fusta on recolzava la garba i amb una espècie de pala en forma de bacalada, denominada espadadora, colpejava i la lliscava sobre la garba fins a netejar-la de restes de canyamissa.  
c) El rastellat: es tracta del pentinat manual del cànem, amb la qual cosa se'l deixa en condicions per a diverses aplicacions. El rastell és un tauló rectangular de 60 x 100 cm amb 3 files de pues d'acer de 28 cm per al pentinat i una gran pua corba per a la fracció o trencament de les garbes. La rastella és similar però més xicoteta de tot i serveix per a repassar allò ja rastellat per a treballs més selectes.  
2.1.2.1. La indústria del filat: caps, fils, cordes i xarxes  
a) El filat: és l'operació per la qual el cànem rastellat es converteix en fils d'un o més caps. Els estris emprats per a aquest procés són la mena o roda de filar, l'ansa, el pedral i els ferros, que es col·loquen en un espai d'uns 21 m de llarg per 2,5 m d'ample, conegut com «la carrera de filar».  
b) La confecció de xarxes: amb uns fusos o agulles i mallers de fusta s'agafaven els caps filats per a fer grans xarxes destinades a la pesca. A causa de la gran demanda, es traslladava faena a la població, que la confeccionava en grups als carrers.  
2.1.2.2. La indústria del calçat  
a) El trenat de soga: consistent en la transformació manual de les fibres més curtes rebutjades en el rastellat en una trena per a la confecció de soles. S'acabava el trenat en una parella de sogues d'uns 3 kg. Les operàries o sogueres, que s'agrupaven en nodrits rotlles de treball als carrers, es valien d'una cadira i un mosso o suport per a la trena i la seua destresa manual.  
b) L'ordissatge i la cosida de soles: l'ordissatge és l'operació consistent a donar forma a una sola per a després cosir-la. L'operari és el costurer que treballa sobre un banc de fusta ajudant-se d'eines com l'almaraz, chamaril, punxó, etc.  
c) Confecció de sabatilles: operació per la qual es posa a les soles la lona i la resta d'elements per a convertir-les en botes o sabatilles. L'operària és la sabatera que es val d'un cavallet, fil de cànem, guardamà, lona, punxó, etc., per a obtindre primoroses sabatilles o botes de sola de cànem.  
  
3. Marc temporal  
El calendari de la producció agrícola del cànem i de la seua transformació artesanal ha marcat per molts segles la vida a Callosa de Segura. En l'actualitat, el manteniment i la transmissió de la cultura del cànem com a element del patrimoni cultural ha generat un nou calendari, vinculat a la collita de la parcel·la reservada a l'horta, i a la recreació dels oficis tradicionals en el context de les activitats del Museu i l'Escola del Cànem, fites del calendari local viscudes en termes festius per la ciutadania callosina.  
  
4. Descripció i caracterització  
4.1. Orígens documentats o atribuïts: en la fèrtil horta del riu Segura, a la qual pertany geogràficament Callosa de Segura, s'han constatat dades sobre el cultiu del cànem des del segle XIII, quan Alfons X va haver de legislar per a resoldre un plet entre veïns del Segura Mitjà i del Baix Segura per llançar al riu les aigües putrefactes dels embassats o amaraments del cànem. I així, apareixen en els arxius esments d'obrers dels diferents treballs de cànem de manera esporàdica.  
  
Tant el cèlebre cronista Antonio José Cavanilles o, en el segle XIX, Madoz, feien referència a les produccions de collites de cànem i oficis dedicats a aquests. Aquest segon, en la seua obra Diccionari.... descriu la collita de cànem de Callosa de Segura (en el seu apartat de Produccions) com a abundant i de la millor qualitat, i que la seua indústria més important és, a part de l'agricultura en general, la de fabricació d'espardenyes de cànem i la d'empleats en deu telers de llenç, juntament amb la venda de la canyamissa o canya del cànem a l'Arsenal de Cartagena per a l'elaboració de pólvora pel cos d'Artilleria.  
4.2. Evolució històrica i modificacions: la producció i l'aprofitament del cànem ha estat estretament lligat a la història. Tant és així que en la segona meitat del segle XIX es produeix la primera gran crisi mundial de producció del cànem per qüestions com els aranzels, o la desaparició dels vaixells de veles pels de vapor.  
Amb tota aquesta avantsala entrem en el segle XX en el qual la situació fluctuant del cultiu del cànem va veure al Baix Segura, i especialment a Callosa de Segura, els seus moments més àlgids a causa de les conjuntures provocades per les dues guerres mundials: la primera (de 1914 a 1918) va ser seguida per una greu crisi posterior, i la segona (de 1939 a 1945), en què els països en conflicte van deixar de produir i de competir amb el nostre país, que en mantindre posicions neutrals, es va beneficiar en augmentar la demanda, la producció i l'exportació. A més, a causa de la Guerra Civil (1936-1939) es va viure un període d'autarquia i necessitat d'autoproveïment, obligatori a Espanya, que va fer viure a Callosa de Segura i a la comarca una època d'or quant al cultiu del cànem.  
El 1953, el Baix Segura produïa el 60 % de la producció nacional. Així, el callosí Antonio Gilabert Pastor posa en funcionament les primeres màquines que rendibilitzarien la producció: màquines de bregar mecàniques, sacsadores mecàniques, l'embassat químic, etc., però sobre 1960 apareixen les fibres sintètiques, més econòmiques, més rendibles i en altres circuits de producció que van fer desaparéixer de la nit al dia, vertiginosament, la producció i la indústria del cànem. No serà fins als anys 70 quan els xicotets patrons i algun obrer autònom del cànem mamprenen noves accions per a adaptar-se als nous temps i consum per a mantindre la tradició.  
Malgrat la fluctuació en la seua producció, cal destacar que tots els treballs sobre aquesta fibra natural daurada han romàs invariables durant segles, encara que, com a patrimoni viu, la cultura del cànem és una manifestació evolutiva, reflex de l'evolució de l'utillatge i la divisió del treball vinculada al procés de producció i transformació de la fibra tèxtil.  
Els coneixements transmesos de generació en generació constitueixen una riquíssima mostra etnològica, així com tot el conjunt que la componen, i és, per tant, la major expressió viva heretada dels avantpassats, pel que fa a les tècniques i els sabers vinculats a l'artesania tradicional pròpia de la vega del riu Segura, i especialment de Callosa de Segura.  
4.3. Relació dels béns mobles i immobles o entorns d'interés vinculats  
Béns immobles: els camps de l'horta de Callosa on es produeix cànem, les basses de l'horta on es xopa, els obradors on es transforma, els espais a l'aire lliure on es construeixen les carreres de filar, les fàbriques de filar, el Museu del Cànem i l'horta del seu entorn.  
  
Béns mobles  
Producció agrícola de cànem: aladre, roll de xafar tormos, trejilla, tauló de claus, tauló pla, corbella, sobremànega, filet d'espart.  
  
Producció artesanal de fibra tèxtil de cànem: forca, gramaera o màquina de bregar, espadaor o espadador, espaílla o espadella, pedral, rastell i caputxó (funda de les pues), rastella i caputxó (funda de les pues) i bozo.  
Producció industrial de fibra tèxtil de cànem: màquina de bregar, sacsejadora, rastelladora i repassadora mecàniques.  
Producció artesanal de fil i corda: mena o roda de filar, cavallet o banc de la roda de filar, creu de filar, ansa, politja, pedral, ferrete o punxó, tancador o serrador, ferros, forca amb pedral, filet d'espart, màquina de corxar, carrico del ferrete.  
Producció industrial de fibra tèxtil de cànem: filadora i bobinadora mecànica.  
Confecció artesanal de xarxes: cadira i estenedor.  
Producció artesanal de calçat: cadira, mosso, banc de costurer, almaraz, punxó, chamaril, patrons, formes, alces i tacs, mordassa, agulla, guardamà, cavallet per a fer rivets en el calçat, serquillo o vira, tirapeu.  
  
5. Salvaguarda  
5.1. Agents i metodologia de transmissió:  
Els callosins es van esforçar per mantindre la producció de cànem i els treballs artesanals del cànem com a cultura viva. Per a això, es van dur a terme tres iniciatives:  
En primer lloc, mitjançant l'acció del Grup d'Amics del Patrimoni Cultural, en cooperació amb l'Ajuntament de Callosa de Segura, es va permetre organitzar una exposició en el context de les festes patronals de 1980, amb els materials recollits amb l'ajuda de la població. Aquesta col·lecció va constituir el nucli entorn del qual es va crear el 1986 el Museu del Cànem de Callosa de Segura, que en l'actualitat es troba allotjat en l'antic escorxador municipal, obra de l'arquitecte Juan Vidal Ramos (1925), que ha sigut recuperat, restaurat i rehabilitat amb la finalitat d'albergar en el seu interior la rica col·lecció d'elements significatius com ara les eines usades en la transformació de la fibra de cànem.  
  
En segon lloc, l'Escola dels Treballs Artesanals del Cànem com a espai en el qual, mitjançant tallers i demostracions l'escola dinamitza les col·leccions del museu, contribueix decisivament a la difusió dels valors de la cultura tradicional del cànem i garanteix la transmissió dels vells coneixements i destreses a les noves generacions. Cal destacar, en aquest sentit, l'activitat de les demostracions nacionals del cànem, celebrada anualment amb gran èxit en el context de les festes patronals d'agost. Els qui coneixen per la seua experiència les tècniques artesanals, recreen i demostren en viu els diversos treballs relacionats amb la fibra del cànem. Amb això, es contribueix a la salvaguarda dels coneixements i les destreses per la seua transmissió i continuïtat, que és, sens dubte, l'ànima viva de tot l'exposat tant en el Museu com en la Ruta de l'arquitectura industrial del cànem.  
  
Aquesta ruta és la tercera acció duta a terme per a la posada en valor d'aquest patrimoni. Ens guia per cadascuna de les construccions dedicades a aquesta indústria, generant un variat patrimoni immoble, a causa de la diversitat de tasques que implica, des del seu cultiu en l'horta, fins a la venda dels productes elaborats, passant per la preparació de la fibra, l'elaboració de la matèria base, l'aprofitament de productes secundaris o les seues variades fases d'artesania especialitzada. Cada fase tenia el seu àmbit espacial característic, en l'horta i en el nucli urbà, i la majoria eren realitzades en espais construïts ex profeso; cal destacar-ne:  
  
a) La bassa: per a coure/macerar el cànem en l'horta de Callosa.  
b) L'obrador: edifici de característiques molt singulars, amb amplis finestrals per a treballar la fibra natural, espadar i rastellar.  
c) La fàbrica de filar: on realitzaven el procés industrial artesanal d'aquesta fibra convertida en fils, caps i xarxes que van arribar a proveir tot el territori nacional.  
5.2. Noves actuacions de salvaguarda  
La cultura del cànem està lligada a Callosa de Segura, pràcticament des dels seus orígens, i és la nostra localitat nexe d'unió de les diferents fases de transformació i elaboració de productes derivats d'aquesta fibra tèxtil, tant en l'àmbit agrícola com industrial, i formen part de la idiosincràsia i el caràcter d'aquest municipi diferents elements tant arquitectònics, culturals, etnogràfics i històrics que ens ha portat a sentir-nos orgullosos de ser la Ciutat del Cànem com així es coneix la nostra ciutat, en ser la base de l'estructura socioeconòmica local que al llarg del segle XX ha fet de Callosa de Segura referent d'emprenedoria d'agricultors, industrials i comerciants, que han donat la supervivència necessària en els moments de major crisi econòmica, com ara la derivada de finals dels anys vint i de postguerra, i és exemple per a les poblacions del voltant, fins i tot a escala provincial i nacional, pels seus productes de fils, cordes, xarxes, calçat, etc.  
  
La demanda de productes amb matèries primeres derivades del petroli va acabar amb aquesta indústria que tot i començar de manera artesanal va anar incorporant la seua primera mecanització, la qual cosa va portar una caiguda important en la demanda de materials realitzats amb cànem, que va suposar una forta emigració de la població callosina en els anys 60, i això no va amainar l'esperit aventurer i de prosperitat dels nostres empresaris que van adaptar les seues empreses i fàbriques a aquests nous materials per continuar sent en l'actualitat una potència a escala mundial en la fabricació de fils, cordes i xarxes de pesca, seguretat o esportives. Però des de la seua desaparició fins a la posada en marxa del Museu del Cànem Roque Francisco Albert Lucas l'any 1986, aquest ajuntament ha treballat en la recuperació d'elements, utensilis i documentació relativa a aquesta activitat socioeconòmica, especialment amb la col·laboració del Sr. Roque Francisco Albert Lucas, fundador d'aquest museu i a qui està dedicat des de l'any 2019. Amb la intenció de donar a conéixer com es desenvolupaven aquests treballs, van començar a l'agost de 1987 les demostracions nacionals dels treballs artesanals del cànem, que ara per ara està més que consolidada com un reclam de turistes, investigadors i autoritats que, juntament amb el públic assistent, congrega més de dues mil persones cada 14 d'agost. En el seu afany de continuar actuant en la promoció d'aquest museu i la seua cultura etnogràfica tan particular, es va traslladar des de les instal·lacions en un local llogat a l'antic escorxador municipal l'any 1995, després del seu tancament. Un edifici protegit pel Pla general d'ordenació urbana de 1928, obra de l'arquitecte Sr. Joan Vidal Ramos, ocupant una de les seues naus, encara així, amb una important obra de rehabilitació el 2010, i després del trasllat dels museus de Setmana Santa i Arqueològic, ocupa per la seua especial rellevància i alta demanda tot l'edifici, equipat amb noves tecnologies per a facilitar la comprensió dels materials exposats i el context sociocultural que els emmarca als visitants.  
Paral·lel a aquest Museu del Cànem, reconegut oficialment com a col·lecció museogràfica el 24 de març de 1994 i en tràmit per a la seua valoració i denominació com a museu de la Comunitat Valenciana, es va constituir una Escola de Monitors dels Treballs del Cànem, promoguda i dirigida pel Sr. Roque Fco. Albert Lucas, que fa demostracions o exhibicions als visitants amb persones que han treballat en aquests oficis. A més, es realitzen demostracions fora de la nostra localitat de tot el procés de transformació de la fibra de cànem i elaboració de productes, es participa a més en fires promocionals, especialitzades, tant a escala nacional com internacional. En aquests moments, amb la finalitat de donar continuïtat a aquest col·lectiu constituït com a associació, s'està treballant en l'elaboració d'un conveni de col·laboració que l'aferme, a la qual se subvenciona les seues activitats, se li dona cobertura tècnica, en una estreta col·laboració, ja que aquest museu i la cultura que representa no podria entendre's sense la participació d'aquests homes i dones que tenen la seua seu social en una de les estances del Museu del Cànem i el seu taller a la Casa de Cultura, on s'imparteixen cursos d'aprenentatge i perfeccionament d'aquests oficis per a donar continuïtat a aquestes demostracions i mantindre aquest treball artesanal amb generacions que ja no l'han coneguda com a activitat econòmica.  
  
Després de la sol·licitud i l'inici de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural immaterial per a la Cultura del Cànem de Callosa de Segura, s'ha treballat en la línia establida per la Generalitat en la realització i el compliment dels requisits que ens van sol·licitar, després d'una visita d'inspecció tècnica tant al museu com a diversos edificis que formen part de l'arquitectura del cànem, en la qual es van conéixer de primera mà les característiques d'aquest bé a protegir i que va motivar que s'establiren una sèrie d'actuacions que s'havien de dur a terme per a la consecució d'aquest reconeixement, que són les següents:  
  
- Consolidar l'Escola del Cànem i donar-li una continuïtat.  
- Recuperar béns immobles a protegir:  
- Parcel·la d'horta per a la plantació del cànem.  
- Bassa de coure el cànem.  
- Obrador.  
- Fàbrica de filats.  
Des de llavors, s'ha treballat en aquest sentit per poder continuar l'expedient amb esmena i actuant segons aquestes indicacions, entre les quals destaquen la contínua relació amb l'Escola dels Treballs del Cànem i el seu director, buscant la millor atenció possible a les seues necessitats, atorgant subvencions, finançant les seues eixides i activitats, organitzant conjuntament tallers i cursos, concessió d'un espai en el Museu del Cànem per a la seua activitat de gestió, administració i emmagatzematge de material i d'una sala a la Casa de Cultura per al desenvolupament de cursos, i perfeccionar amb els alumnes i noves incorporacions les tècniques d'elaboració d'aquests productes. S'està amb converses amb els seus representants per a la confecció, aprovació i signatura d'un conveni de col·laboració i amb això obtindre més suport, si és possible, institucional i econòmic. Sobre la fàbrica de filats, l'any 2011 el Sr. José Manresa Espadas va donar la seua fàbrica de filats, coneguda com La Porchá, a l'Ajuntament de Callosa de Segura per a la seua recuperació i posada en valor. Aquesta ha format part de la ruta de l'arquitectura del cànem que s'inicia en el Museu del Cànem i està enclavada en els vessants de la Serra de Callosa de Segura, i que és l'última d'una sèrie de fàbriques situades en aqueixa zona de la zona nord de la ciutat. Des de llavors, en propietat de l'Ajuntament de la localitat, i en aquest immoble s'han realitzat dos tallers d'ocupació (entre el 2012 i 2014 per a la seua consolidació i la creació d'accés de què mancava, per a unit a una altra actuació de millora de l'entorn, facilitar la pujada amb vehicles i un mirador entorn d'aquesta fàbrica i la resta de les que encara queden els fonaments, denominat Mirador dels Filadors. Aquest immoble s'ha inclòs en el catàleg de proteccions elaborat per aquest ajuntament i finançat per la Conselleria d'Educació, Cultura i Esports. En aquest catàleg de proteccions proposat, se li assigna una protecció ambiental amb fitxa núm. C06BC-PGA (forma part dels béns a protegir dins de les fitxes denominades «Tècnica del Cànem»). Des d'aquest moment, s'ha continuat en el treball de consolidar els aspectes més febles per a conformar tot el que suposa aquesta cultura d'especial rellevància en la nostra localitat i de salvaguarda i promoció d'aquest senyal d'identitat no sols de Callosa de Segura, sinó de la Comunitat Valenciana.  
Per a això, s'han dut a terme les següents accions per a la protecció i el reconeixement de la cultura del cànem, com les següents:  
  
- S'està portant una gestió contínua de relació i col·laboració amb l'Escola dels Treballs del Cànem i els seus monitors, atenent les seues demandes, assistint les seues necessitats d'espai amb sala per a reunions i altres gestions, magatzem per al seu material, sala per a tallers i cursos, programació d'aquests per a renovació dels seus components, finançament d'activitats, promoció d'aquestes, estreta relació a l'hora d'assessorar per part dels seus membres sobre les peculiaritats d'aquesta fibra, col·laboració desinteressada dels monitors en les visites guiades al Museu del Cànem, rutes, demostracions, assistències a fires, suport logístic, etc. Es reconeix tot el mèrit que tenen per aquest incansable treball altruista en benefici de la cultura del cànem, amb la concessió honorària municipal de la Medalla Mèrit a Labor Cultural l'any 2019 i la denominació del Museu del Cànem amb el nom de Museu del Cànem Roque Francisco Albert Lucas, per la seua entrega a qui va ser fundador del museu i les seues demostracions, així com director d'aquesta associació de monitors.  
- Quant a la parcel·la d'horta, en aquests anys s'han realitzat plantacions conveniades amb agricultors i propietaris de la localitat amb la finalitat d'obtindre cànem per a les exhibicions tant en el museu com en les demostracions d'aquests treballs. Però per a enfortir més, si és possible, la dedicació de terrenys agrícoles, s'han habilitat parcel·les en terreny agrícola pròxim a l'edifici que alberga el Museu del Cànem per a cultius per part dels callosins com a «horts urbans» i s'ha deixat una important part d'aquest per a cultiu de cànem cada any, que s'ha sembrat en aquest 2023 el passat 31 de març.  
- Quant als immobles en què s'han dut a terme aquests treballs, tant en la seua fase agrícola com industrial, ja s'ha comentat anteriorment l'adquisició mitjançant donació de la fàbrica de filats denominada La Porchá l'any 2011, consolidant-la en acte públic d'agraïment al donant, el Sr. José Manresa Espadas i família en acte públic el passat 15 d'abril de 2023. Aquest immoble incorporat a l'inventari de propietats d'aquest ajuntament està previst rehabilitar-lo com a centre d'interpretació i s'ha catalogat en la proposta del catàleg de proteccions del terme municipal de Callosa de Segura.  
  
- Pel que fa a la Casa Obrador, s'han considerat diverses opcions dels immobles que encara hi ha en el nucli urbà, buscant la millor opció. Finalment, gràcies a la generositat de la Sra. Ángeles Herrero Pahisa, s'ha aconseguit segons escriptura de donació, que siga incorporat a l'inventari municipal aquest immoble situat al carrer del Calvari, 22, en memòria del seu espòs el Sr. Antonio Amorós Ramón i els seus pares el Sr. José Amorós Mora i la Sra. Teresa Ramón Lidón, i que va ser presentada en públic agraïment a la donant i la seua família el 15 d'abril de 2023, amb una placa en què se'l denomina «Casa Museu Obrador de Cànem del Tio José El Puneta»; en aquests moments, es troba en estudi la seua rehabilitació i posada en valor com a habitatge típic de l'època i obrador de cànem visitable.  
A més d'aquest obrador ja de propietat municipal, en el catàleg de proteccions patrimonials s'han proposat tres obradors més amb protecció ambiental ubicats al carrer de la Rambla Alta, 36 (fitxa C03BC-PGA); carrer de Jaume I el Conqueridor, 33 (fitxa C04BC-PGA), i carrer del Viacrucis, 10 (fitxa C04BC-PGA).  
- Pel que fa a la bassa de coure el cànem, s'ha documentat i inclòs el catàleg de proteccions culturals elaborat l'any 2022, i s'ha proposat per a la seua protecció integral com a bé de rellevància local amb la fitxa C10BRL-PGI, incloent-hi la parcel·la a què pertany, amb una superfície de 1.332 metres quadrats, ubicada al Barri del Palmerar, al costat del Museu del Cànem, amb protecció ambiental, sent propietat privada amb un ús proposat d'element d'interés etnològic. S'ha plantejat a la propietat diverses possibilitats d'ús o adquisició seguint aquesta tramitació per a la seua incorporació definitiva al patrimoni municipal, i es manté la bona disposició del seu propietari que hi facilita l'accés en les visites organitzades en la Ruta de l'arquitectura del cànem.  
  
Sobre aquest tema i coneixedors d'altres basses existents en l'horta, es treballa en la seua localització i inventari, per a la qual cosa s'ha mantingut contacte des de la Regidoria de Museus i Patrimoni Cultural amb agricultors i personal o responsables del Jutjat Privatiu d'Aigües.  
Amb tot l'exposat, es demostra el treball en aquests anys, portant a cap, a més, altres accions de caràcter més global i promocional de la cultura del cànem per a, mitjançant el seu desenvolupament, posar en valor aquesta singularitat i bé immaterial a protegir. Aquestes actuacions consisteixen en el següent:  
- Contractació d'un equip multidisciplinari a l'abril de 2020 per a l'elaboració d'un catàleg de proteccions culturals, subvencionat per la Conselleria d'Educació, Cultura i Esports, presentant la seua justificació i el catàleg proposat el 20 de novembre de 2020 a aquesta conselleria. En aquest catàleg, com ja s'ha enumerat anteriorment, s'han inclòs diversos béns immobles a protegir, creat una fitxa només per a la tècnica del cànem: fase agrícola (fitxa C01BIRL) i la tècnica del cànem: fase industrial (fitxa C02BIRL), ambdues amb una protecció de bé immaterial de rellevància local, mentre es tramita aquest expedient, i es protegisca com a bé immaterial d'interés cultural per a la Cultura del Cànem. La tramitació urbanística d'aquest catàleg es va iniciar el 8 de juny de 2022 amb la publicació del Pla de participació ciutadana del catàleg de proteccions culturals, secció de Patrimoni Cultural en Butlletí Oficial de la Província d'Alacant núm. 108 i que, una vegada finalitzat el seu termini de consulta, va ser remés a la Conselleria d'Educació, Cultura i Esports segons el que es disposa en les bases reguladores per a la concessió d'ajudes per a la redacció d'aquests catàlegs, d'acord amb l'Ordre 21/2018, de 16 de maig, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esports, així com les directrius i normes establides per la Llei 5/2014, de 25 de juliol, d'ordenació del territori, urbanisme i paisatge, de la Comunitat Valenciana, i d'acord amb el que s'estableix en l'article 51 del Reial decret legislatiu 1/2021, de 18 de juny (text refós de la LOTUP, ara TRLOTUP), el 20 de juliol de 2022.  
  
- Quant a inversions en el Museu del Cànem, s'han dut a terme les següents actuacions per a la seua modernització i millor coneixement de continguts als visitants, com ara la realització d'un fullet el 2017, instal·lació d'un canó/projector d'imatge per a projecció de documentals; realització de grans panells il·lustratius sobre cada fase del procés del cànem el 2018; instal·lació de huit monitors per a explicar cadascun dels oficis i les fases del cànem el 2019, a més de la realització de vídeos per a explicar breument de manera concisa i clara cadascun dels oficis, amb subtítols per a persones amb mancances auditives i sons peculiars de cadascun dels utensilis d'aquests oficis; instal·lació de banderoles promocionals del museu en l'exterior, així com senyalística i informativa el 2021; instal·lació d'equips de so per a ambientació sonora i gravació d'aquests el 2022 i adquisició de 30 audioguies per als visitants; renovació de càmeres de videovigilància i d'equips de seguretat antiintrusos i preventius d'incendis; elaboració d'una guia didàctica destinada als escolars d'Educació Primària el 2022, etc.  
  
- S'ha dut a terme el contracte per a la redacció d'un projecte com a acció per a la subvenció Erasmus+, que naix després de la necessitat de fomentar la indústria del cànem, ciutat per la qual se'ns coneix, mitjançant la formació, fent prevaldre en el temps aquesta indústria tan arrelada a Callosa de Segura. Erasmus + és un programa de la Unió Europea per a l'educació i la formació, la joventut i l'esport, com a cooperació entre organitzacions i institucions.  
- També s'ha dut a terme des de la Regidoria de Turisme, Museus i Patrimoni Cultural la incoació d'expedient per a la contractació al gener de 2022 de serveis per a la redacció d'una memòria valorada per a l'estudi del cànem històric, en què mitjançant aquest document s'articulen les actuacions, amb l'exposició de cadascuna d'aquestes, sobre els diferents llocs i aspectes relacionats amb aquest patrimoni cultural material, arquitectònic i immaterial de Callosa de Segura. I s'ha contractat aquest treball sota el títol «Actuacions associades al cànem històric a Callosa de Segura», que forma part d'un ambiciós projecte Pla de sostenibilitat de desenvolupament en destinació, aprovat per unanimitat pel Ple municipal el 3 de març de 2023, perquè s'ha sol·licitat subvenció als Fons Europeus Nex Gererations.  
En aquesta proposta, s'inclouen els apartats següents:  
- Museu del Cànem. Remodelació de la museografia, incorporació de porxada, bassa i obrador.  
- Casa Museu. Centre d'interpretació de l'horta, bassa, horta urbana, barraca i sénia.  
- Casa museu urbana. Obrador.  
- La relació del Museu del Cànem amb associacions de l'àmbit empresarial i agrícola és constant dins de les investigacions, accions i iniciatives com la duta a terme. Per això, enguany es va posar en marxa una taula de treball per a conjuminar esforç d'administracions, empresaris, agricultors, sindicats agraris, universitats, personalitats i investigadors sobre el cànem i els seus nous usos, etc. per a reactivar l'estudi i posada de nou d'aquesta fibra tèxtil tant en el seu vessant agrícola com empresarial i comercial. Per a això, es posa en marxa un pla estratègic del cànem i al mateix temps es contracta la redacció d'un pla operatiu de cànem a Callosa de Segura. Aquesta proposta sorgeix de la Taula del Cànem, constituïda el 2 de desembre de 2021 i presentada als mitjans el 21 de desembre d'aqueix any, i que amb les reunions i posades en comú des del començament de l'any 2022, es vol materialitzar i plantejar seriosament aquest tema que començarà a primers d'octubre a desenvolupar-se per a establir vies d'accessos a subvencions i altres fonts de finançament que promoguen aquest cultiu i l'elaboració de productes de cànem, i tindrà com a seu el Museu del Cànem Roque Fco. Albert Lucas. Aquest pla va ser aprovat en ple per unanimitat dels assistents el 30 de març de 2023.  
Amb tot l'exposat anteriorment, unit a les nombroses visites al nostre museu d'associacions, escolars, investigadors, etc., la realització d'exposicions de peces recuperades, demostracions d'aquests treballs i conferències; l'aposta per la innovació i modernització en el discurs expositiu del museu, l'acció emprenedora de promoció de la nova industrialització del cànem, d'ús d'aqueixes fibres tèxtils i la investigació de la productivitat d'aquest; l'exposició d'aquesta cultura que alberga el Museu del Cànem a través de xarxes socials o programes de televisió d'àmbit local, autonòmic i nacional; la disposició sempre oberta i col·laboradora dels components de l'Escola dels Treballs del Cànem que dediquen el seu temps a ensenyar i transmetre aquests oficis artesanals, fan que l'impacte sociocultural i científic quede patent en cadascuna de les activitats que es realitzen al llarg de l'any, en un museu, com a nexe d'unió d'aquesta cultura del cànem, que té els seus fons informatitzats a través del Servei Valencià d'Inventaris de la Generalitat Valenciana. La Ciutat de Callosa de Segura presumeix d'una tradició sociocultural que recull tradicions, costums i vivències que continuen actives en molts dels habitants del municipi en sentir-se part d'aquest.  
  
5.3. Identificació de riscos i diagnòstic  
Més enllà de la vulnerabilitat inherent a la seua condició d'element del patrimoni cultural immaterial, la Cultura del Cànem de Callosa de Segura resulta especialment vulnerable per tractar-se d'una manifestació cultural basada en bona part en la pervivència de pràctiques i formes de vida de l'època preindustrial, intensives en coneixement, organització comunitària i treball humà, econòmicament poc o gens competitives en l'escenari de la globalització.  
A aquest fet, s'afig el tabú que envolta el cànem sobre l'errònia assimilació de les varietats de cànem industrial amb la varietat de cànem cultivada per a consum lúdic, en el context de la prohibició i la persecució global del tràfic de drogues.  
  
6. Valoració i justificació de la declaració  
La cultura del cànem present a Callosa de Segura és posseïdora d'uns valors que la fan única:  
Valor històric: ja que la producció agrícola de cànem i la seua transformació artesanal ha sigut un capítol fonamental de l'economia i la sociabilitat local a Callosa de Segura al llarg d'un mil·lenni, entre la creació de l'horta d'Orihuela i Callosa en temps andalusís i la crisi de la dècada del 1960. Callosa ha estat per segles el centre de referència de la producció i transformació del cànem a escala comarcal, i en el moment del màxim històric de producció es va tindre la capitalitat de l'agroindústria del cànem a escala de la Comunitat Valenciana i espanyola.  
Valor identitari a doble nivell. D'una banda, per al grup humà que treballa tot l'any per a garantir la seua transmissió, integrat pels antics treballadors i els defensors del patrimoni local organitzats entorn del Museu i l'Escola del Cànem. D'una altra, per a la comunitat local en general, conscient que la producció agrícola del cànem i la indústria artesanal derivada ha sigut un dels factors que més ha contribuït a la definició de la personalitat cultural local. La comunió dels callosins amb el grup encarregat de la transmissió dels sabers tradicionals es fa evident en la multitudinària i festiva participació de la participació local en les activitats del museu i l'escola. La inserció de les demostracions nacionals de treballs del cànem en ple cicle de les festes patronals és bona mostra de la contribució de la cultura del cànem al reforçament d'una identitat local orgullosa dels seus fonaments agroindustrials.  
  
Valor etnològic: per ser un factor de transmissió i revitalització d'altres elements del patrimoni cultural valencià. La Cultura del Cànem de Callosa de Segura es troba estretament associada a altres valuoses manifestacions culturals i elements tangibles del nostre patrimoni intangible, com són el paisatge cultural de l'horta i l'agricultura tradicional de regadiu, o els oficis artesanals relacionats amb el tèxtil, el calçat i la producció d'eines. El manteniment i la potenciació de la cultura del cànem pot contribuir decisivament a la salvaguarda d'aquestes tradicions, totes elles amenaçades per la devaluació o pèrdua de la significació econòmica que constitueix la seua raó de ser.  
  
Valor tecnològic: la Cultura del Cànem de Callosa de Segura constitueix un magnífic exemple de la fonamentació del creixement econòmic en la divisió del treball al llarg de l'era preindustrial. En una economia dependent del treball animal i humà, la forma més senzilla d'augmentar la productivitat del treball era la divisió del procés productiu en fases delimitades i integrades en una seqüència productiva. A Callosa de Segura es pot assistir hui dia a la reproducció de totes les fases del procés productiu preindustrial del cànem.  
  
Per ser un magnífic exemple de la fonamentació del creixement econòmic en la divisió del treball al llarg de l'era preindustrial. En una economia dependent del treball animal i humà i de l'energia hidràulica i eòlica, la manera d'augmentar la productivitat del treball més senzilla era la divisió del procés productiu en fases molt delimitades i integrades en una seqüència productiva. A Callosa de Segura es pot assistir hui dia a la reproducció de totes les fases del procés productiu preindustrial del cànem.  
Valor científic: la Cultura del Cànem de Callosa de Segura va ser el fonament entorn del qual els doctors Ricardo Flores Marco i Antonio Barbero Carnicero van descriure per primera vegada la «cannabosis» o malaltia del cànem, i van fer així que Callosa de Segura figure en els anals de la ciència mèdica.  
Valor filològic: el vocabulari específic de la cultura del cànem constitueix un tresor lèxic que reflecteix la persistència en l'actualitat dels termes emprats a Callosa de Segura fins al segle XVII.  
Pels valores patrimonials, els atributs i les circumstàncies anteriorment assenyalades pot qualificar-se indubtablement la Cultura del Cànem de Callosa de Segura com un element del patrimoni cultural valencià. És per això mereixedora d'integrar-se dins dels béns d'interés cultural (BIC) pel seu excepcional grau de singularitat i representativitat patrimonial, pel fet que Callosa haja sigut inqüestionablement la capital històrica del cànem a la comarca del Baix Segura, a la Comunitat Valenciana i a Espanya; per a constituir un cresol del patrimoni cultural valencià, en particular pel que fa al manteniment de l'agricultura tradicional de l'horta i els oficis de la fusta, el tèxtil, el calçat i la metal·lúrgia; i per a conservar la seqüència íntegra dels treballs que constituïen el procés de producció agrícola i transformació artesanal del cànem.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 9714, del 30-10-2023 (2023/10497)

RESOLUCIÓN de 6 de octubre de 2023, de la Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte, por la cual se incoa expediente para declarar bien de interés cultural inmaterial, la actividad tradicional Cultura del Cáñamo, de Callosa de Segura.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   9714

Fecha DOGV
:   30-10-2023

Sección del DOGV
:   III. ACTOS ADMINISTRATIVOS - C) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2023/10497

CVE


Fecha del documento
:   06-10-2023

Organismo emisor
:   Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Resolución

Descriptores 

:   * [Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte](javascript:void(0))

RESOLUCIÓN de 6 de octubre de 2023, de la Vicepresidencia Primera y Conselleria de Cultura y Deporte, por la cual se incoa expediente para declarar bien de interés cultural inmaterial, la actividad tradicional Cultura del Cáñamo, de Callosa de Segura. [2023/10497]  
El artículo 12 del Estatuto de Autonomía de la Comunitat Valenciana señala que corresponde a la Generalitat velar por la protección y defensa de la identidad y los valores e intereses del pueblo valenciano y el respeto a la diversidad cultural de la Comunitat Valenciana y su patrimonio histórico.  
Por otro lado, la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, establece en el artículo 45 que serán declarados bienes inmateriales de interés cultural las actividades, creaciones, conocimientos, prácticas, usos y técnicas que constituyen las manifestaciones más representativas y valiosas de la cultura y de las formas de vida tradicionales de los valencianos, así como las tradiciones en sus manifestaciones musicales, artísticas, gastronómicas o de ocio, y especialmente las que han sido objeto de transmisión oral, y las que mantienen y potencian el uso del valenciano.  
Vistos los informes técnicos favorables a la incoación del expediente de declaración de bien de interés cultural inmaterial emitidos por el Servicio de Patrimonio Cultural y por la Comisión Técnica para el Estudio e Inventario del Patrimonio Inmaterial.  
Considerando lo que dispone el artículo 27 de la Ley de la Generalitat Valenciana 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, resuelvo:  
  
Primero  
Incoar expediente para declarar bien de interés cultural inmaterial, la actividad tradicional Cultura del Cáñamo, de Callosa de Segura.  
  
Segundo. Descripción del bien y valores  
De acuerdo con los artículos 28 y 45 de la Ley de la Generalitat Valenciana 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, se hacen constar en el anexo de esta resolución la descripción del bien y sus valores.  
  
Tercero. Medidas de protección y salvaguardia  
La protección de la actividad tradicional Cultura del Cáñamo, de Callosa de Segura, como patrimonio cultural inmaterial se concretará en las medidas siguientes:  
a) Realizar labores de identificación, descripción, investigación, estudio y documentación con criterios científicos.  
b) Incorporar los testimonios disponibles a soportes materiales que garanticen su protección y preservación.  
c) Velar por el desarrollo normal y la pervivencia de esta manifestación cultural, y también tutelar la conservación de sus valores tradicionales y su transmisión a las generaciones futuras.  
Cualquier cambio que exceda del normal desarrollo de los elementos que forman esta manifestación cultural se tendrá que comunicar a la dirección general competente en materia de patrimonio cultural para que, si procede, reciba la autorización administrativa y se modifique la presente declaración.  
La gestión del bien la tendrá el Ayuntamiento de Callosa de Segura, la Escuela de los trabajos artesanales del cáñamo y el Museo del cáñamo, junto con todos los actores de esta manifestación inmaterial, que serán los que decidirán sobre aspectos materiales e inmateriales, así como sobre el desarrollo de la mencionada manifestación cultural.  
  
Cuarto  
En cumplimiento de lo establecido en el artículo 27.3 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, se notifica la presente resolución a los interesados, y se comunica al Registro General de Bienes de Interés Cultural para que se anote de manera preventiva.  
  
Quinto  
Publicar la presente resolución con su anexo en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 6 de octubre de 2023.- El vicepresidente primero y conseller de Cultura y Deporte: Vicente José Barrera Simó.  
  
  
ANEXO  
  
Identificación geográfica: Callosa de Segura, Alicante.  
Ámbito: Conocimientos tradicionales sobre prácticas productivas, procesos y técnicas  
Denominación principal y otras: Cultura del Cáñamo en Callosa del Segura.  
  
1. Comunidades o personas relacionadas con el elemento: miembros de la Escuela del Cáñamo, antiguos trabajadores, y vecinos comprometidos con el mantenimiento de las tradiciones callosinas.  
  
2. Descripción: el cáñamo es una preciada fuente de fibra vegetal, suministradora de alimento y fundamento de usos medicinales, conocida y aprovechada por la Humanidad desde el octavo milenio antes de Cristo, en plena revolución Neolítica. Llegada a Europa desde el Este a comienzos de la Edad del Hierro (can. 8.000 a.C.), la producción de cáñamo se vio fuertemente impulsada a raíz de la incorporación de Hispania a los dominios de Roma, por la demanda de su fibra para la producción textil y en especial para el armamento de barcos.  
2.1. Fases de la producción y aprovechamiento  
2.1.1. Trabajos de fase agrícola  
a) La preparación de la tierra.  
b) La siembra de la semilla (cañamón) que se realiza hacía mediados de marzo, empleándose una medida de una barchilla, unos 11,5 kg. por tahúlla (1.185 m²).  
c) Cuidado de las plantaciones: a los 4 ó 5 días del primer riego la planta debe germinar y se la ayudaba pasando la tabla de rejilla para romper la costra de la tierra o se le daba un nuevo riego que lo facilitara. Así se repartirían otros 5 riegos más hasta mediados de julio, cuando la planta llegaría a su plenitud con más de 3 m. No requería más cuidados y la tierra quedaba óptima para la rotación de cultivos.  
d) La siega: a mitad de julio, el cáñamo, si es para obtener fibra, ya se puede segar. El segador debe proteger el brazo con el que abraza la garba con una sobremanga para segar «a remano», es decir, abrazando y tumbando la garba con el brazo izquierdo y segando con la corvilla a ras de suelo. Esas garbas quedan en el bancal para su secado en unos 8 días.  
e) La jargola: es el procedimiento manual de golpear las garbas con una horqueta de madera para que se suelten las hojas secas.  
f) La jimensa: cuando el cáñamo no se segaba hasta septiembre para obtener fibra, siguiendo un procedimiento similar a la jargola pero ahora se obtenían semillas para próximas cosechas.  
g) El transporte a la balsa.  
h) El embalsado es la operación de sumergir en agua las garbas de cáñamo durante varios días, según el calor meteorológico, provocando, por descomposición del agua, la separación de la parte leñosa de la parte fibrosa de la planta quedando apta para su extracción. La balsa era una oquedad que oscilaba de 6 a 8 m. en los lados menores y de 12 a 14 m. en los lados mayores y poco más de 1,50 m. de fondo. En Callosa llegó a haber 156 balsas que podían albergar hasta 20 quintales de cáñamo cada una.  
i) El agramado, por otro lado, es la operación en la que se separa la parte fibrosa de la parte leñosa de la varilla de cáñamo. El operario (el agramador) va agrupando las fibras de las garbas agramadas o machacadas en unos fardos o quintales de 43,750 kg. La agramadora es un aparato procedente de un tronco de morera vaciado en V sobre el que encaja otro tronco más pequeño de olivo con una cuchilla sin filo para quebrar y raer las varillas.  
j) El transporte desde la Comarca de la Vega Baja hasta Callosa para su tratamiento industrial artesanal.  
2.1.2. Fase industrial: la industria del hilado y la del calzado  
a) Los obradores del cáñamo: Eran espacios de dimensión variable, en las salas superiores de las casas, donde se establecía el lugar de trabajo del espadado y del rastrillado del cáñamo.  
b) El espadado: operación consistente en golpear la garba agramada para que desprenda los últimos restos de agramizas. Para ello se empleaba una pieza vertical de madera donde apoyaba la garba y con una especie de pala en forma de bacalada llamada espadilla golpeaba y la deslizaba sobre la garba hasta limpiarla de restos de agramiza.  
c) El rastrillado: se trata del peinado manual del cáñamo, con lo que se lo deja en condiciones para diversas aplicaciones. El rastrillo es un tablón rectangular de 60 X 100 cm. con 3 filas de púas de acero de 28 cm. para el peinado y una gran púa curva para el quebrado o tronchado de las garbas. La rastrilla es similar pero más pequeña de todo y sirve para repasar lo ya rastrillado para trabajos más selectos.  
2.1.2.1. La industria del hilado: cabos, hilos, cuerdas y redes  
a) El hilado: Es la operación por la que el cáñamo rastrillado se le convierte en hilos de uno o más cabos. Los útiles empleados para este proceso son la mena o rueda de hilar, el ansa, el pedral y los hierros, que se colocan en un espacio de unos 21 m. de largo por 2,5 m. de ancho, conocido como «la carrera de hilar».  
b) La confección de redes: con unos husos o agujas y malleros de madera se tomaban los cabos hilados para hacer grandes redes destinadas a la pesca. Debido a la gran demanda se trasladaba faena a la población, que la confeccionaba en grupos en las calles.  
2.1.2.2. La industria del calzado  
a) El trenzado de soga: consistente en la transformación manual de las fibras más cortas desechadas en el rastrillado en una trenza para la confección de suelas. Se acababa el trenzado en una pareja de sogas de unos 3 kg. Las operarias o sogueras, que se agrupaban en nutridos corros de trabajo en las calles, se valían de una silla y un moso o apoyo para la trenza y su destreza manual.  
b) El urdido y cosido de suelas: el urdido es la operación consistente en dar forma a una suela para luego coserla. El operario es el costurero que trabaja sobre un banco de madera ayudándose de herramientas como el almaraz, chamaril, punzón, etc.  
c) Confección de zapatillas: operación por la que se le pone a las suelas la lona y demás elementos para convertirlas en botas o zapatillas. La operaria es la zapatillera que se vale de un caballete, hilo de cáñamo, rempujo, lona, punzón, etc., para obtener primorosas zapatillas o botas de suela de cáñamo.  
  
3. Marco temporal:  
El calendario de la producción agrícola del cáñamo y de su transformación artesanal ha marcado por muchos siglos la vida en Callosa de Segura. En la actualidad, el mantenimiento y transmisión de la cultura del cáñamo como elemento del patrimonio cultural ha generado un nuevo calendario, vinculado a la cosecha de la parcela reservada a la huerta, y a la recreación los oficios tradicionales en el contexto de las actividades del Museo y la Escuela del Cáñamo, hitos del calendario local vividas en términos festivos por la ciudadanía callosina.  
  
4. Descripción y caracterización:  
4.1. Orígenes documentados o atribuidos: en la fértil Huerta del Río Segura, a la que pertenece geográficamente Callosa de Segura, se han constatado datos sobre el cultivo del cáñamo desde el siglo XIII, cuando Alfonso X hubo de legislar para resolver un pleito entre vecinos de la Vega Media y la Vega Baja del Segura por arrojar al río las aguas putrefactas de los embalsados o enriados del cáñamo. Y así van apareciendo en los archivos menciones de obreros de los distintos trabajos de cáñamo de modo esporádico.  
Tanto el célebre cronista Antonio José Cavanilles o, en el siglo XIX, Madoz, hacían referencia a las producciones de cosechas de cáñamo y oficios dedicados a ellos. Este segundo, en su obra «Diccionario....» describe la cosecha de cáñamo de Callosa de Segura (en su apartado de Producciones) como abundante y de la mejor calidad, y que su industria más importante es, aparte de la agricultura en general, la de fabricación de alpargatas de cáñamo, y la de empleados en diez telares de lienzo, junto a la venta de la agramiza o caña del cáñamo al Arsenal de Cartagena para la elaboración de pólvora por el Cuerpo de Artillería.  
4.2. Evolución histórica y modificaciones: la producción y aprovechamiento del cáñamo ha estado estrechamente ligado a la historia. Tanto es así que, en la segunda mitad del S. XIX, se produce la primera gran crisis mundial de producción del cáñamo por cuestiones como los aranceles, o la desaparición de los barcos de velas por los de vapor.  
Con toda esta antesala entramos en el siglo XX en el que la situación fluctuante del cultivo del cáñamo vio en la Vega Baja, y en especial en Callosa de Segura, sus momentos más álgidos debido a las coyunturas provocadas por las dos guerras mundiales: la Primera (de 1.914 a 1.918) fue seguida por una grave crisis posterior, y la Segunda (de 1.939 a 1.945), en que los países en conflicto dejaron de producir y de competir con nuestro país, que al mantener posiciones neutrales, se benefició al aumentar la demanda, la producción y la exportación. Además, debido a la guerra civil (1.936-1.939) se vivió un período de autarquía y necesidad de autoabastecimiento, obligatorio en España, que hizo vivir a Callosa de Segura, y a la comarca, una época de oro en cuanto al cultivo del cáñamo.  
En 1953 la Vega Baja producía el 60 % de la producción nacional. Así, el callosino Antonio Gilabert Pastor pone en funcionamiento las primeras máquinas que rentabilizarían la producción: agramadoras mecánicas, sacudidoras mecánicas, el embalsado químico, etc., pero sobre 1.960 aparecen las fibras sintéticas, más económicas, más rentables y en otros circuitos de producción que hicieron desaparecer de la noche a la mañana, vertiginosamente, la producción y la industria del cáñamo. No será hasta los años 70 cuando los pequeños patronos y algún obrero autónomo del cáñamo emprenden nuevas acciones para adaptarse a los nuevos tiempos y consumo para mantener la tradición.  
Pese a la fluctuación en su producción cabe destacar que todos los trabajos sobre esta fibra natural dorada han permanecido invariables durante siglos, aunque, como patrimonio vivo, la Cultura del Cáñamo es una manifestación evolutiva, reflejo de la evolución del utillaje y la división del trabajo vinculada al proceso de producción y transformación de la fibra textil.  
Los conocimientos transmitidos de generación en generación, constituye una riquísima muestra etnológica, así como todo el conjunto que la componen, siendo pues la mayor expresión viva heredada de los antepasados, en cuanto a las técnicas y saberes vinculados a la artesanía tradicional propia de la Vega del río Segura, y especialmente de Callosa de Segura.  
4.3. Relación de los bienes muebles e inmuebles o entornos de interés vinculados:  
Bienes inmuebles: los campos de la huerta de Callosa donde se produce cáñamo, las balsas de la huerta, donde se empapa; los obradores, donde se transforma; los espacios al aire libre donde se construyen las carreras de hilar, las fábricas de hilar, el Museo del Cáñamo y la huerta de su entorno.  
Bienes muebles:  
Producción agrícola de cáñamo: Aladre, Rulo de pisar tormos, «Trejilla»,Tablón de clavos, tablón llano, corvilla, sobremanga, filete de esparto.  
Producción artesanal de fibra textil de cáñamo: horqueta, «gramaera» o agramadora, «espadaor» o espapador, «espaílla» o «espadilla», «pedral», rastrilllo y capuchón (funda de las puas), rastrilla» y «capuchón» (funda de las puas) y «bozo».  
Producción industrial de fibra textil de cáñamo: agramadora sacudidora, rastrilladora y repasadora mecánicas.  
Producción artesanal de hilo y cuerda: «mena» o roda de filar, caballete o banc de la roda filar, cruz de hilar, asa, «garrucha», «pedral», «ferrete», «serrador» o cerrador, hierros, horqueta con «pedral», filete de esparto, corchadora, «carrico del ferrete».  
Producción industrial de fibra textil de cáñamo: hiladora y embobinadora mecánica.  
Confección artesanal de redes: silla y tendedor.  
Producción artesanal de calzado: silla, moso, banco de costurero, «almaraz», punzón, «chamaril», patrones, formas, alzas y tacos, mordaza, aguja, rempujo, caballete para hacer ribetes en el calzado, serquillo o cerquillo, tirapié.  
  
5. Salvaguardia  
5.1. Agentes y metodología de transmisión:  
Los callosinos se afanaron en mantener la producción de cáñamo y los trabajos artesanales del cáñamo como cultura viva. Para ello se llevaron a cabo tres iniciativas:  
En primer lugar, mediante la acción del Grupo de Amigos del Patrimonio Cultural en cooperación con el Ayuntamiento de Callosa de Segura permitió organizar una exposición, en el contexto de las fiestas patronales de 1980, con los materiales recogidos con la ayuda de la población. Esta colección constituyó el núcleo en torno al cual se creó en 1986 el Museo del Cáñamo de Callosa de Segura, que en la actualidad se encuentra alojado en el antiguo Matadero Municipal, obra del arquitecto Juan Vidal Ramos (1925), que ha sido recuperado, restaurado y rehabilitado con el fin de albergar en su interior la rica colección de elementos significativos como las herramientas usadas en la transformación de la fibra de cáñamo.  
En segundo lugar, la Escuela de los trabajos artesanales del Cáñamo como espacio en el que, mediante talleres y demostraciones la Escuela dinamiza las colecciones del Museo, contribuye decisivamente a la difusión de los valores de la cultura tradicional del cáñamo y garantiza la transmisión de los viejos conocimientos y destrezas a las nuevas generaciones. Hay que destacar, en este sentido, la actividad de las Demostraciones Nacionales del Cáñamo, celebrada anualmente con gran éxito en el contexto de las fiestas patronales de agosto. Quienes conocen por su experiencia las técnicas artesanales, recrean y demuestran en vivo los diversos trabajos relacionados con la fibra del cáñamo. Con ello se contribuye a la salvaguarda de los conocimientos y destrezas, por su transmisión y continuidad, siendo sin lugar a duda, el alma viva de todo lo expuesto tanto en el Museo como en la Ruta de la Arquitectura Industrial del Cáñamo.  
Esta ruta es la tercera acción llevada a cabo para la puesta en valor de este patrimonio. Nos guía por cada una de las construcciones dedicadas a esta industria, generando un variado patrimonio inmueble, debido a la diversidad de tareas que implica, desde su cultivo en la huerta, hasta la venta de los productos elaborados, pasando por la preparación de la fibra, la elaboración de la materia base, el aprovechamiento de productos secundarios o sus variadas fases de artesanía especializada. Cada fase tenía su ámbito espacial característico, en la huerta y en el núcleo urbano, siendo realizadas la mayoría en espacios construidos ex profeso, cabe destacar pues:  
a) La Balsa: para cocer/macerar el cáñamo en la huerta de Callosa.  
b) El Obrador: edificio de características muy singulares, con amplios ventanales para trabajar la fibranatural, espadar y rastrillar.  
c) La Fábrica de hilar: dónde realizaban el proceso industrial artesanal de esta fibra convertida en hilos, cabos y redes que llegaron a abastecer a todo el territorio nacional.  
5.2. Nuevas actuaciones de salvaguarda  
La Cultura del Cáñamo viene ligada a Callosa de Segura, prácticamente desde sus orígenes, siendo nuestra localidad nexo unión de las distintas fases de transformación y elaboración de productos derivados de esta fibra textil, tanto en el ámbito agrícola como industrial, formando parte de la idiosincrasia y carácter de este municipio distintos elementos tanto arquitectónicos, culturales, etnográficos e históricos que nos ha llevado a sentirnos orgullosos de ser la Ciudad del Cáñamo como así se conoce a nuestra Ciudad, al ser la base de la estructura socio-económica local que a lo largo del siglo XX ha hecho de Callosa de Segura referente de emprendimiento de agricultores, industriales y comerciantes que han dado la supervivencia necesaria en los momentos de mayor crisis económica como la derivada del final de los años veinte y de posguerra siendo ejemplo para las poblaciones de alrededor, incluso a niveles provincial y nacional, por sus productos de hilos, cuerdas, redes, calzado, etc.  
La demanda de productos con materias primas derivadas del petróleo acabó con esta industria que comenzando de manera artesanal fue incorporando su primera mecanización, lo que llevó una caída importante en la demanda de materiales realizados con cáñamo, lo que supuso una fuerte emigración de la población callosina en los años 60, lo que no amainó el espíritu aventurero y de prosperidad de nuestros empresarios que adaptaron sus empresas y fábricas a estos nuevos materiales para seguir siendo en la actualidad una potencia a nivel mundial en la fabricación de hilos, cuerdas y redes de pesca, seguridad o deportivas. Pero desde su desaparición hasta la puesta de en marcha del Museo del Cáñamo «Roque Francisco Albert Lucas» en el año 1986, este Ayuntamiento ha trabajado en la recuperación de elementos, utensilios y documentación relativa a esta actividad socio-económica, especialmente con la colaboración de don Roque Francisco Albert Lucas, fundador de este Museo y a quien está dedicado desde el año 2019. Con la intención de dar a conocer como se desarrollaban estos trabajos, comenzaron en agosto de 1987 las Demostraciones Nacionales de los Trabajos Artesanales del Cáñamo, que a día de hoy está más que consolidada como un reclamo de turistas, investigadores y autoridades que junto al público asistentes congrega a más de dos mil personas cada 14 de agosto. En su afán de seguir actuando en la promoción de este Museo y su cultura etnográfica tan particular, se trasladó desde las instalaciones en un local alquilado al antiguo Matadero Municipal en el año 1995 tras su cierre. Un edificio protegido por el Plan General de Ordenación Urbana de 1928 obra del Arquitecto don Juan Vidal Ramos, ocupando una de sus naves, aún así, con una importante obra de rehabilitación en 2010, y tras el traslado de los Museos de Semana Santa y Arqueológico, ocupa por su especial relevancia y alta demanda, todo el edificio, equipado con nuevas tecnologías para facilitar la comprensión de los materiales expuestos y el contexto socio-cultural que los enmarca a los visitantes.  
  
Paralelo a este Museo del Cáñamo, reconocido oficialmente como Colección Museográfica el 24 de marzo de 1994 y en trámite para su valoración y denominación como Museo de la Comunitat Valenciana, se constituyó una Escuela de Monitores de los Trabajos del Cáñamo, promovida y dirigida por don Roque Fco. Albert Lucas, que realiza demostraciones o exhibiciones a los visitantes con personas que han trabajado en estos oficios. Además, se realizan demostraciones fuera de nuestra localidad de todo el proceso de transformación de la fibra de cáñamo y elaboración de productos, participando además en ferias promocionales, especializadas, tanto a nivel nacional como internacional. En estos momentos con la finalidad de dar continuidad a este colectivo constituido como Asociación, se está trabajando en la elaboración de un convenio de colaboración que afiance la misma, a la que se subvenciona sus actividades, se les da cobertura técnica, en una estrecha colaboración ya que este Museo y la Cultura que representa no podría entenderse sin la participación de estos hombres y mujeres, que tienen su sede en social en una de las estancias del Museo del Cáñamo y su taller en la Casa de Cultura donde se imparten cursos de aprendizaje y perfeccionamiento de estos oficios para dar continuidad a estas demostraciones y mantener este trabajo artesanal con generaciones que ya no lo han conocido como actividad económica.  
Tras la solicitud e inicio del expediente de Declaración Bien de Interés Cultural Inmaterial para la Cultura del Cáñamo de Callosa de Segura, se ha trabajado en la línea establecida por la Generalitat en la realización y cumplimiento de los requisitos que nos solicitaron, después de una visita de inspección técnica tanto al museo como varios edificios que forman parte de la arquitectura del cáñamo, en la que se conocieron de primera mano las características de este bien a proteger y que motivo que se establecieran una serie de actuaciones que se debían llevarse a cabo para la consecución de este reconocimiento, siendo estas las siguientes:  
- Consolidar la Escuela del Cáñamo y darle una continuidad.  
- Recuperación de bienes inmuebles a proteger:  
- Parcela de huerta para la plantación del cáñamo.  
- Balsa de cocer el cáñamo.  
- Obrador.  
- Fábrica de Hilado.  
Desde entonces se ha trabajado en este sentido para poder continuar el expediente con subsanando y actuando según estas indicaciones, destacando entre ellas la continua relación con la Escuela de los Trabajos del Cáñamo y su director, buscando la mejor atención posible a sus necesidades, otorgando subvenciones, financiado sus salidas y actividades, organizando conjuntamente talleres y cursos, concesión de un espacio en el Museo del Cáñamo para su actividad de gestión, administración y almacenaje de material y de una sala en la Casa de Cultura para el desarrollo de cursos y perfeccionar con los alumnos y nuevas incorporaciones las técnicas de elaboración de estos productos. Estando con conversaciones con sus representantes para la confección, aprobación y firma de un convenio de colaboración y con ello obtener más respaldo si cabe institucional y económico. Sobre la Fábrica de Hilado en el año 2011 don José Manresa Espadas, donó su fábrica de hilados, conocida como La Porchá, al Ayuntamiento de Callosa de Segura para su recuperación y puesta en valor. La misma ha formado parte de la ruta la arquitectura del cáñamo que se inicia en el Museo del Cáñamo y está enclavada en las laderas de la Sierra de Callosa de Segura, siendo la última de una serie de fábricas ubicadas en esa zona de la zona norte de la Ciudad. Desde entonces en propiedad del Ayuntamiento de la localidad y en este inmueble se han realizado dos talleres de empleo (entre el 2012 y 2014 para su consolidación y creación de acceso del que carecía, al que unido a otra actuación de mejora del entorno, facilitar la subida con vehículos y un mirador en torno a esta fábrica y el resto de las que quedan sus cimientos denominado «Mirador de los Hiladores». Este inmueble, se ha incluido en el Catálogo de Protecciones, elaborado por este Ayuntamiento y financiado por la Conselleria de Educación, Cultura y Deportes. En dicho Catálogo de protecciones propuesto se le asigna una protección ambiental con ficha núm. C06BC-PGA (formando parte de los bienes a proteger dentro de las fichas denominadas «Técnica del Cáñamo»). Desde este momento se ha continuado en el trabajo de consolidar los aspectos más débiles para conformar todo lo que supone esta Cultura de especial relevancia en nuestra localidad y de salvaguarda y promoción de esta seña de identidad no solo de Callosa de Segura, sino de la Comunitat Valenciana.  
Para ello se han llevado a cabo las siguientes acciones para la protección y reconocimiento de la Cultura del Cáñamo, como las siguientes:  
- Se está llevando una gestión continua de relación y colaboración con la Escuela de los Trabajos del Cáñamo y sus monitores, atendiendo sus demandas, asistiendo sus necesidades de espacio con sala para reuniones y demás gestiones, almacén para su material, sala para talleres y cursos, programación de los mismos para renovación de sus componentes, financiación de actividades, promoción de las mismas, estrecha relación a la hora de asesoramiento por parte de sus miembros sobre las peculiaridades de esta fibra, colaboración desinteresada de los monitores en las visitas guiadas al Museo del Cáñamo, rutas, demostraciones, asistencias a ferias, apoyo logístico, etc. Reconociendo todo el mérito que tienen por este incansable trabajo altruista en beneficio de la cultura del cáñamo, con la concesión honoraria municipal de la Medalla Mérito a Labor Cultural en el año 2019 y la denominación del Museo del Cáñamo con el nombre de Museo del Cáñamo Roque Francisco Albert Lucas, por su entrega al que fue fundador del museo y sus demostraciones, así como director de esta Asociación de monitores.  
- En cuanto a la parcela de huerta en estos años se han realizado plantaciones conveniadas con agricultores y propietarios de la localidad con la finalidad de obtener cáñamo para las exhibiciones tanto en el Museo como en las Demostraciones de estos trabajos. Pero para fortalecer más si cabe la dedicación de terrenos agrícolas, se han habilitado parcelas en terreno agrícola cercano al edificio que alberga el Museo del Cáñamo para cultivos por parte de los callosinos como «huertos urbanos» dejando una importante parte del mismo para cultivo de Cáñamo cada año, sembrándose en este 2023 el pasado 31 de marzo.  
- En cuanto a los inmuebles en los que se ha llevado a cabo estos trabajos tanto en su fase agrícola como industrial, ya se ha comentado anteriormente la adquisición mediante donación de la fábrica de hilados denominada «La Porchá» en el año 2011, consolidando la misma en acto público de agradecimiento al donante, don José Manresa Espadas y familia en acto público el pasado 15 de abril de 2023. Dicho inmueble incorporado al inventario de propiedades de este Ayuntamiento, está previsto rehabilitarlo como centro de interpretación y se ha catalogado en la propuesta del Catálogo de Protecciones del Término Municipal de Callosa de Segura.  
- Referente a la Casa Obrador, se han barajado varias opciones de los inmuebles que aún existen en el casco urbano, buscando la mejor opción. Finalmente, gracias a la generosidad de doña Ángeles Herrero Pahisa, se ha conseguido según escritura de donación, que sea incorporada al inventario municipal este inmueble ubicado en la calle Calvario, 22, en memoria de su esposo don Antonio Amorós Ramón y sus padres don José Amorós Mora y doña Teresa Ramón Lidón, y que fue presentada en público agradecimiento a la donante y su familia el 15 de abril de 2023, con una placa en la se le denomina «Casa Museo Obrador de Cáñamo del Tío José EL Puneta», encontrándose en estos momentos en estudio su rehabilitación y puesta en valor como vivienda típica de la época y Obrador de Cáñamo visitable.  
Además de este Obrador ya de propiedad municipal, en el Catálogo de Protecciones Patrimoniales, se han propuesto tres obradores más con protección ambiental situados en la calle Rambla Alta, 36 (ficha C03BC-PGA); calle Jaime I El Conquistador, 33 (ficha C04BC-PGA) y Calle Vía Crucis, 10 (ficha C04BC-PGA).  
- Referente a la Balsa de cocer el cáñamo, se ha documentado e incluido el Catálogo de Protección Culturales elaborado en el año 2022, proponiendo para su protección integral como Bien de Relevancia Local con la ficha C10BRL-PGI, incluyendo la parcela a la que pertenece con una superficie de 1.332 metros cuadrados ubicada en el Barrio del Palmeral, junto al Museo del Cáñamo, con protección ambiental, siendo propiedad privada con un uso propuesto de Elemento de interés etnológico. Se ha planteado a la propiedad diversas posibilidades de uso o adquisición siguiendo esta tramitación para su incorporación definitiva al patrimonio municipal, manteniéndose la buena disposición por su propietario facilitando el acceso en las visitas organizadas en la Ruta de la Arquitectura del Cáñamo.  
Al respecto y conocedores de otras balsas existentes en la huerta, se está trabajando en su localización e inventario para lo que se ha mantenido contacto desde la Concejalía de Museos y Patrimonio Cultural con agricultores y personal o responsables del Juzgado Privativo de Aguas.  
Con todo lo expuesto, se demuestra el trabajo en estos años, llevando a cabo además otras acciones de carácter más global y promocional de la Cultura del Cáñamo para que, mediante su desarrollo poner en valor esta singularidad y bien inmaterial a proteger. Tales actuaciones consisten en lo siguiente:  
- Contratación de un equipo multidisciplinar en abril de 2020 para la elaboración de un Catálogo de Protecciones Culturales, subvencionado por la Conselleria de Educación, Cultura y Deportes, presentando su justificación y Catálogo propuesto el 20 de noviembre de 2020 a esta Conselleria. En dicho catálogo como ya se ha enumerado anteriormente se han incluido varios bienes inmuebles a proteger, creado una ficha solo para la Técnica del Cáñamo: Fase Agrícola (ficha C01BIRL) y Técnica del Cáñamo. Fase Industrial ((ficha C02BIRL), ambas con una protección de Bien Inmaterial de Relevancia Local, mientras se tramita este expediente y se proteja como Bien Inmaterial de Interés Cultural para la Cultura del Cáñamo. La tramitación urbanística de dicho catálogo se inició el 8 de junio de 2022 con la publicación del Plan de Participación Ciudadana del Catálogo de Protecciones Culturales, Sección de Patrimonio Cultural en Boletín Oficial de la Provincia de Alicante núm. 108 y que una vez finalizado su plazo de consulta, fue remitido a la Conselleria de Educación, Cultura y Deportes según lo dispuesto en las bases reguladoras para la concesión de ayudas para la redacción de estos catálogos, según la Orden 21/2018, de 16 de mayo, de la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deportes, así como las directrices y normas establecidas por la Ley 5/2014, de 25 de julio, de ordenación del territorio, urbanismo y paisaje, de la Comunitat Valenciana, y conforme a lo establecido por el artículo 51 del Real decreto legislativo 1/2021, de 18 de junio (texto refundido de la LOTUP, ahora TRLOTUP), el 20 de julio de 2022.  
- En cuanto a inversiones en el Museo del Cáñamo se han llevado a cabo las siguientes actuaciones para su modernización y mejor conocimiento de contenidos a los visitantes, tales como realización de un folleto en 2017, instalación de un cañón/proyector de imagen para proyección de documentales; realización de grandes paneles ilustrativos sobre cada fase del proceso del cáñamo en 2018; instalación de ocho monitores para explicar cada uno de los oficios y fases del cáñamo en 2019, además de la realización de vídeos para explicar brevemente de manera concisa y clara cada uno de los oficios, con subtítulos para personas con carencias auditivas y sonidos peculiares de cada uno de los utensilios de estos oficios; instalación de banderolas promocionales del museo en el exterior, así como señalética e informativa en 2021; Instalación de equipos de sonido para ambientación sonora y grabación de los mismos en 2022 y adquisición de 30 audioguías para los visitantes; renovación de cámaras de video-vigilancia y de equipos de seguridad anti-intrusos y preventivos de incendios; elaboración de una Guía Didáctica destinada a los escolares de educación primaria en 2022, etc.  
- Se ha llevado a cabo el contrato para la redacción de un proyecto como acción para la subvención Erasmus+, que nace tras la necesidad de fomentar la industria del cáñamo, ciudad por la que se nos conoce, mediante la formación, haciendo prevalecer en el tiempo esta industria tan arraigada a Callosa de Segura. «Erasmus +» es un Programa de la Unión Europea para la Educación y la formación, la juventud y el deporte, como cooperación entre Organizaciones e Instituciones.  
- También se ha llevado a cabo desde la Concejalía de Turismo, Museos y Patrimonio Cultural la incoación de expediente para la contratación en enero de 2022 de servicios para la redacción una memoria valorada para el estudio del Cáñamo Histórico, en el que mediante este documento se articulen las actuaciones, con la exposición de cada una ellas, sobre los diferentes lugares y aspectos relacionados con este patrimonio cultural material, arquitectónico e inmaterial de Callosa de Segura. Contratando este trabajo bajo el título Actuaciones asociadas al cáñamo histórico en Callosa de Segura que forma parte de un ambicioso proyecto Plan de Sostenibilidad de Desarrollo en Destino, aprobado por unanimidad por el Pleno Municipal el 3 de marzo de 2023, para que se ha solicitado subvención a los Fondos Europeos Nex Gererations.  
En dicha propuesta se incluyen los siguientes apartados:  
- Museo del Cáñamo. Remodelación de la museografía, incorporación de porchá, balsa y Obrador.  
- Casa Museo. Centro de interpretación de la Huerta, balsa, huerta urbana, barraca y noria.  
- Casa-museo urbana. Obrador.  
- La relación del Museo del Cáñamo con asociaciones del ámbito empresarial y agrícola es constante dentro de las investigaciones, acciones e iniciativas como la llevada a cabo por ello este año se puso en marcha una mesa de trabajo para aunar esfuerzo de administraciones, empresarios, agricultores, sindicatos agrarios, universidades, personalidades e investigadores sobre el cáñamo y sus nuevos usos, etc. con la reactivar el estudio y puesta de nuevo de esta fibra textil tanto en su vertiente agrícola como empresarial y comercial. Para ello se pone en marcha un plan estratégico del cáñamo y al mismo tiempo se contrata la redacción de un Plan Operativo de Cáñamo en Callosa de Segura. Esta propuesta surge de la Mesa del Cáñamo, constituida el 2 de diciembre de 2021 y presentada a los medios el 21 de diciembre de ese año, y que con las reuniones y puestas en común desde inicio del año 2022, se quiere materializar y plantear seriamente este tema que comenzará a primeros de octubre a desarrollarse para establecer vías de accesos a subvenciones y otras fuentes de financiación que promuevan este cultivo y la elaboración de productos de cáñamo, teniendo como sede el Museo del Cáñamo «Roque Fco. Albert Lucas». Este Plan fue aprobado en Pleno por unanimidad de los asistentes el 30 de marzo de 2023.  
Con todo lo expuesto anteriormente, unido a las numerosas visitas a nuestro museo de asociaciones, escolares, investigadores, etc. La realización de exposiciones de piezas recuperadas, demostraciones de estos trabajos y conferencias. La apuesta por la innovación y modernización en el discurso expositivo del museo, la acción emprendedora de promoción de la nueva industrialización del cáñamo, de uso de esas fibras textiles y la investigación de la productividad del mismo. La exposición de esta cultura que alberga el Museo del Cáñamo a través de redes sociales o programas de televisión de ámbito local, autonómico y nacional. La disposición siempre abierta y colaboradora de los componentes de la Escuela de los Trabajos del Cáñamo que dedican su tiempo a enseñar y transmitir estos oficios artesanales. Hacen que el impacto sociocultural y científico quede patente en cada una de las actividades que se realizan a lo largo del año, en un Museo como nexo de unión de esta Cultura del Cáñamo que tiene sus fondos informatizados a través del Servicio Valenciano de Inventarios de la Generalitat Valenciana. La Ciudad de Callosa de Segura presume de una tradición sociocultural que recoge tradiciones, costumbres y vivencias que siguen activas en muchos de los habitantes del municipio al sentirse parte del mismo.  
5.3. Identificación de riesgos y diagnóstico  
Más allá de la vulnerabilidad inherente a su condición de elemento del patrimonio cultural inmaterial, la cultura del cáñamo de Callosa de Segura resulta especialmente vulnerable por tratarse de una manifestación cultural basada en buena medida en la pervivencia de prácticas y formas de vida de la época preindustrial, intensivas en conocimiento, organización comunitaria y trabajo humano, económicamente poco o nada competitivas en el escenario de la globalización.  
A este hecho se añade el tabú que rodea el cáñamo sobre la errónea asimilación de las variedades de cáñamo industrial con la variedad de cáñamo cultivada para consumo lúdico, en el contexto de la prohibición y la persecución global del tráfico de drogas.  
  
6. Valoración y justificación de la declaración:  
La cultura del cáñamo presente en Callosa de Segura es poseedora de unos valores que la hacen única:  
Valor histórico: puesto que la producción agrícola de cáñamo y su transformación artesanal ha sido un capítulo fundamental de la economía y la sociabilidad local en Callosa de Segura a lo largo de un milenio, entre la creación de la huerta de Orihuela y Callosa en tiempos andalusíes y la crisis de la década del 1960. Callosa ha estado por siglos el centro de referencia de la producción y transformación el cáñamo a escala comarcal, y en el momento del máximo histórico de producción va atenerse la capitalidad de la agroindústria del cáñamo a escala de la Comunidad Valenciana y española.  
Valor identitario a doble nivel. Por un lado, para el grupo humano que trabaja todo el año para garantizar su transmisión, integrado por los antiguos trabajadores y los defensores del patrimonio local organizados en torno al Museo y la Escuela del Cáñamo. De otra, para la comunidad local en general, consciente que la producción agrícola del cáñamo y la industria artesanal derivada ha sido uno de los factores que más ha contribuido a la definición de la personalidad cultural local. La comunión de los callosinos con el grupo encargado de la transmisión de los saberes tradicionales se hace evidente en la multitudinaria y festiva participación de la participación local en las actividades del Museo y la Escuela. La inserción de las Demostraciones Nacionales de Trabajos del Cáñamo en pleno ciclo de las fiestas patronales es buena muestra de la contribución de la cultura del cáñamo al reforzamiento de una identidad local orgullosa de sus fundamentos agro-industriales.  
Valor etnológico: por ser un factor de transmisión y revitalización otros elementos del patrimonio cultural valenciano. La Cultura del Cáñamo de Callosa de Segura se encuentra estrechamente asociada en otras valiosas manifestaciones culturales y elementos tangibles de nuestro patrimonio intangible, como son el paisaje cultural de la huerta y la agricultura tradicional de regadío, o los oficios artesanales relacionados con el textil, el calzado y la producción de herramientas. El mantenimiento y la potenciación de la cultura del cáñamo puede contribuir decisivamente a la salvaguarda de estas tradiciones, todas ellas amenazadas por la devaluación o pérdida de la significación económica que constituye su razón de ser.  
Valor tecnológico: la cultura del cáñamo de Callosa de Segura constituye un magnífico ejemplo de la fundamentación del crecimiento económico en la división del trabajo a lo largo de la era preindustrial. En una economía dependiente del trabajo animal y humano, la forma más sencilla de aumentar la productividad del trabajo era la división del proceso productivo en fases delimitadas e integradas en una secuencia productiva. En Callosa de Segura se puede asistir hoy en día a la reproducción de todas las fases del proceso productivo preindustrial del cáñamo.  
Por ser un magnífico ejemplo de la fundamentación del crecimiento económico en la división del trabajo a lo largo de la era preindustrial. En una economía dependiente del trabajo animal y humano y de la energía hidráulica y eólica, la forma de aumentar la productividad del trabajo más sencilla era la división del proceso productivo en fases muy delimitadas e integradas en una secuencia productiva. En Callosa de Segura se puede asistir hoy en día a la reproducción de todas las fases del proceso productivo preindustrial del cáñamo.  
Valor científico: la cultura del cáñamo de Callosa de Segura fue el fundamento en torno al cual los doctores Ricardo Flores Marco y Antonio Barbero Carnicero describieron por primera vez la «cannabosis» o enfermedad del cáñamo, haciendo que Callosa de Segura figuro en los anales de la ciencia médica.  
Valor filológico: el vocabulario específico de la cultura del cáñamo constituye un tesoro léxico que refleja la persistencia en la actualidad de los términos empleados en Callosa de Segura hasta el siglo XVII.  
Por los valores patrimoniales, los atributos y las circunstancias anteriormente reseñadas puede calificase indudablemente la cultura del cáñamo de Callosa de Segura como un elemento del patrimonio cultural valenciano. Es por ello merecedora de integrarse dentro de los Bienes de Interés Cultural (BIC) por su excepcional grado de singularidad y representatividad patrimonial, por el hecho que Callosa haya sido incuestionablemente la capital histórica del cáñamo en la comarca del Baix Segura, en la Comunidad Valenciana y en España; para constituir un crisol del patrimonio cultural valenciano, en particular en cuanto al mantenimiento de la agricultura tradicional de la huerta y los oficios de la madera, el textil, el calzado y la metalurgia; y para conservar la secuencia íntegra de los trabajos que constituían el proceso de producción agrícola y transformación artesanal del cáñamo.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML