Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2094, del 02-09-1993 (1993/829052)

DECRET 151/1993, de 17 d'agost, del Govern Valencià, pel qual s'estableix el currículum i els graus elemental i mitjà de música i regula l'accés a aquests graus.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/1993/08/17/151/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   2094

Data del DOGV
:   02-09-1993

Secció del DOGV
:   DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1993/829052

CVE


Data del document
:   17-08-1993

Organisme emissor
:   Conselleria de Educació i Ciència

Tipus de document
:   Decret

Anàlisi jurídica

Decret 151/1993, de 17 d'agost, del Govern Valencià, pel qual s'estableix el currículum dels graus elemental i mitjà de música i regula l'accés a aquests graus.  
La Llei Orgànica 1/1990, de 3 d'octubre, d'Ordenació General del Sistema Educatiu, comporta canvis rellevants en els ensenyaments de règim general dissenyats el 1970; tanmateix, és en l?ensenyament de la música on introdueix transformacions més profundes, ja que la seua regulació és de l'any 1966 i, per tant, no es va beneficiar de les importants reformes realitzades per la Llei General d'Educació.  
4 Però no sols raons de tipus pedagògic justifiquen la reforma, ja que les activitats. artístiques aporten la, satisfacció que produeix el gaudi passiu dels productes acabats i, a més, desenvolupen la capacitat de col·laboració i de solidaritat entre els individus, integrats en un grup on cada un és part d'un tot harmònic. Així doncs, aquesta activitat ajuda a adquirir hàbits de convivència i de respecte mutu i prepara els qui la practiquen per a la participació responsable en les diferents tasques i instàncies socials. Si la maduresa de les societats es deriva, en gran manera, de la seua capacitat per a integrar, a partir de l?educació, les dimensions individual i comunitaria, l?estudi i la pràctica de la música es converteix en l?àmbit idoni on es realitza aquesta integració com a conseqüència de la seua mateixa naturalesa.  
Per això, la Llei Orgànica d'Ordenació General del Sistema Educatiu implica un repte especial pel que fa a l?ensenyament de la música.  
D'una banda, el dissenya basant-se en els mateixos principis educatius que els ensenyaments de règim general, portant a cap un canvi radical en la concepció del procés d'ensenyament i aprenentatge, en els criteris metodològics que han de regir la pràctica docent i, molt especialment, en el caràcter que atorga a l'avaluació dels aprenentatges dels alumnes i a l?elaboració de les programacions didàctiques dels professors, la coordinació dels quals han d'assegurar els projectes curriculars de grau.  
D'altra banda, l?estructura en graus compatibles i paral·lels a les noves etapes educatives del sistema general: grau elemental en connexió directa amb el segon i el tercer cicle de l?Educació Primària; primer i, segon cicle del grau mitjà paral·lel a l?Educació Secundària obligatòria, culminant finalment en un tercer cicle que faculta, els alumnes que ho desitgen, per a obtenir el títol de Batxillerat en Música, instant, a més, les administracions educatives perquè prenguen mesures com ara, entre d'altres, les revalidacions i la creació de centres integrats d'ensenyaments de música i de règim general.  
Per la seua part, quan el Govern Valencià assumeix la responsabilitat d'establir-ne el currículum en el territori de la seua competència, ho fa conscient de l?especial transcendència cultural i social que la música té en aquesta comunitat Autònoma, ja que des de sempre la música, com la llengua, ha dotat d'expressió els pobles i ha posat de manifest la seua identitat. Si el llenguatge de la música és universal, els seus artífexs, compositors i intèrprets, així com determinats plantejaments inspirats directament en elements autòctons, permeten parlar de músics propis, reflex de la identitat del poble a què pertanyen. Des dels temps islàmics fins als nostres dies, compositors, teòrics, intèrprets i directors valencians estan presents en la Història de la música, consagrats universalment per les seues importants aportacions. Des del segle passat, societats musicals i corporacions locals realitzen una àmplia i important tasca d'ensenyament i difusió de la música per totes les nostres terres. L'interés per aquesta manifestació artística el seu arrelament en les nostres tradicions és de tanta envergadura que ens ha permés conservar, des de l'època medieval, el Misteri d'Elx, únic en el seu gènere.  
En conseqüència, aquest decret pretén establir un currículum dels graus elemental i mitjà de música a la Comunitat Valenciana que servesca d'instrument per a fomentar i enriquir la seua pròdiga infrastructura musical popular i culta en el camp de la creació, la investigació i la docència, i també vol oferir un ensenyament de qualitat que prepare els nostres futurs músics en l?àmbit de l?Europa sense fronteres.  
El currículum que s'hi estableix, entès com el conjunt d'objectius, continguts, mètodes pedagògics i criteris d'avaluació que regulen la pràctica docent, integra els ensenyaments mínims que figuren en el Reial Decret 756/1992, de 26 de juny, i dissenya la formació musical com un procés que s'inicia en el grau elemental i continua, amb caràcter propedéutic en el gran mitjà per a culminar en el gran superior. En cap d'aquests graus s'ha de limitar l?estudi de la música a aspectes de pràctica instrumental, sinó que s'ha de considerar com un fenomen històrico-cultural, estètic i psicològic que li proporciona un caràcter humanístic.  
En el gran elemental, el xiquet de 8 a 12 anys, amplia les seues possibilitats per a organitzar la realitat de l?entorn que l?envolta; per això, és oportú l?estudi del llenguatge musical. L'aprofundiment en el fet musical persegueix l?equilibri entre el coneixement teòric, el desenvolupament de les destreses instrumentals i l'aprehensió dels principis estètics que determinen el fenomen artístico-musical. El currículum del gran elemental apuntarà així a la pràctica musical individual i de conjunt i a servir de preparació per a estudis posteriors.  
El gran mitjà abraça el període normalment comprés entre 12 i 18 anys. Durant aquesta etapa els interessos i les motivacions dels alumnes es diferencien de la mateixa manera que les seues capacitats i els seus ritmes d'aprenentatge .La formació musical és unitària i, per tant, el gran mitjà ha de donar resposta educativa a la consolidació i ampliació dels coneixements teòrics i a les habilitats interpretatives de l'alumne, l?especialització i la formació definitiva del qual, com a músic, tindrà lloc en el Gran Superior en el marc de l?especialitat escollida.  
Amb aquesta finalitat, el gran mitjà amplia els seus continguts curriculars i incorpora assignatures optatives per tal de facilitar l'accés als diferents itineraris educatius dels estudis posteriors. Es pot destacar l?estudi del piano complementari per a tots els instrumentistes, llevat dels de piano, orgue i clavecí, amb. caràcter obligatori durant el segon cicle i optatiu en el tercer cicle, per tal de proporcionar la visió polifònica de la música que propicie la comprensió global de qualsevol obra apropiada per al gran mitjà i la consolidació i interiorització dels processos harmònics que la configuren.  
La formació dels instrumentistes de tecla es completa en el segon cicle amb l?estudi d'un instrument complementari, triat per ells, que amplia i reforça la seua formació artística i instrumental i, en el tercer cicle, amb les diverses pràctiques instrumentals que s'integren en l'acompanyament: improvisació, i transposició i sota xifrat.  
Per a la resta d'instrumentistes els continguts equivalents a l'acompanyament es troben distribuïts al llarg del currículum de les assignatures instrumentals dels grau elemental i mitjà, a través de la lectura a vista, la improvisació i el transport, atenent així l'especificat de cada família instrumental.  
- L'harmonia, obligatòria per a tots els alumnes, se situa en el segon cicle com a lògica continuació del llenguatge musical. Igualment, l'anàlisi se situa en el tercer cicle com a aprofundiment del llenguatge musical en els aspectes estructurals, formals i de codi, mentre que fonaments de composició serà optativa en el tercer cicle per tal de completar la formació global del músic de cara a futures especialitats i en. relació amb la tècnica de creació musical.  
Per tal de contribuir a una millor formació humanística, en el tercer cicle s'inclou la Història de la música, punt de partida per a la comprensió de les diferents maneres de concebre, delimitar i plasmar la creació musical.  
En els annexos d'aquest decret es recullen els objectius educatius generals corresponents als graus elemental i mitjà, i els específics de cada assignatura, els continguts d'aquestes, els criteris d'avaluació i els principis metodologies.  
Els enunciats dels continguts tal com apareixen en aquest decret, no s'han d'interpretar com a unitats temàtiques i la seua enumeració tampoc no implica seqüenciació d'aquests.' En el cas dels instruments, s'expressen els continguts comuns a tots seguits dels específics de cadascú . Els equips docents hauran d'elaborar, per a cada grau, projectes educatius de caràcter general, en els quals el currículum establert s'adeque a les circumstàncies del centre i de l'alumnat. Aquesta concreció ha d'afectar, principalment, la distribució i la seqüenciació dels continguts per cursos i cicles i ha d'abastar les activitats de caràcter didàctic, els criteris d'avaluació, i la metodologia en conjunt. En el marc d'aquests projectes cada professor ha de realitzar la pròpia programació didàctica.  
En relació amb els continguts de llenguatge musical i de l?instrument principal cal destacar una característica comuna: la necessitat de conjugar, des del principi del procés d'ensenyament i aprenentatge, el coneixement, la comprensió, l?expressió i la seua realització.  
En l?ensenyament dels instruments, l?organització en classes individuals i col·lectives ofereix la possibilitat d'actuar mitjançant classe col·lectiva amb el mateix instrument o en classe de conjunt instrumental.  
Aquest complex procés d'educació artística no ha de perdre de vista que el músic s'expressa a través de coneixements i destreses en què es conjuga el llenguatge musical amb l?instrument o amb el cant i això comporta un aprofundiment constant en continguts pertinents. També, el grau de dificultat en la realització, que equival a la interpretació, ha d'estar determinat pels objectius i els continguts proposats per a cada tram i no per la naturalesa de les obres, que s'hauran de seleccionar d'acord amb aquests.  
Els criteris d'avaluació estableixen el tipus i el grau d'aprenentatge que s'espera que obtindran els alumnes en un moment determinat, respecte a les capacitats indicades en els objectius generals i en els específics de cada assignatura. El nivell de consecució dels objectius no ha de ser mesurat de forma mecànica, sinó que serà avaluat tenint en compte tant la situació de l'alumne en el procés d'aprenentatge, considerat individualment i en el conjunt on s'integra, com les característiques i les capacitats personals que el van configurant com artista. Els criteris d'avaluació es formulen mitjançant un enunciat que índica la meta que s'ha d'aconseguir, seguit d'una explicació que aclareix el significat profund de l?enunciat. Els criteris d'avaluació i les seues explicacions es constitueixen així en fonts d'informació per al professor l'obre la interacció en el procés d'ensenyament í aprenentatge.  
En l?horitzó formatiu dels graus elemental i mitjà cal considerar d'Autonomia dels alumnes en matèria de coneixements, comprensió, expressió i realització en el marc musical que correspon a cada nivell. Això és fonamental per a la seua formació personal i, des del punt de vista curricular, els permetrà accedir en cada cas al grau immediatament superior. Hauran de contribuir a tot això el desenvolupament del currículum i l?orientació tutorial.  
Així mateix, aquest decret regula l'accés als graus elemental i mitjà. Pel que fa a la valoració d'aptituds musicals per a l'accés al grau elemental es descarten els procediments encaminats únicament a Acreditació de coneixements i destreses prèvies. Al contrari, aquesta valoració ha de permetre el reconeixement de les aptituds musicals dels aspirants i Acreditació de l?edat idònia. La prova d'accés al grau mitjà haurà d'avaluar el nivell de coneixements, comprensió i destreses de L'aspirant, enteses aquestes com la capacitat per a l?expressió i la realització, aconseguida per l'alumne al llarg del grau elemental o mitjançant estudis sense caràcter oficial, d'acord sempre amb els objectius i els continguts d'aquest grau.  
Per tot això, a proposta del Conseller d'Educació i Ciència, i amb la deliberació prèvia del Govern Valencià, en la reunió del dia 17 d'agost de 1993,  
DECRETE  
Article primer  
1. Aquest decret estableix el currículum dels ensenyaments dels graus elemental i mitjà de música, d'acord amb el que disposa l'article 4.3 de la Llei Orgànica. 1/1990, de 3 d'octubre, d'Ordenació General del Sistema Educatiu, i integra el que disposa el Reial Decret 756/1992, de 26 de juny, que estableix els aspectes bàsics del currículum dels esmentats graus.  
2. També regula aquest decret els criteris d'ingrés al grau elemental i les proves d'accés al grau mitjà i a cadascun dels seus cursos.  
Article segon  
Aquest decret s'aplicarà en l?àmbit territorial de la Comunitat Valenciana.  
Article tercer  
L'ensenyament de la música en els graus elemental i mitjà l'organitzarà en quatre cursos de grau elemental i tres cicles de los cursos cadascun de grau mitjà, d'acorda respectivament, amb els apartats a) i b) de l'article 39.l, de la Llei Orgànica 1/1990, de 3 d'octubre, d'Ordenació General del Sistema Educatiu.  
Article quart  
A l'efecte del que disposa aquest decret s'entén per currículum dels ensenyaments de música de grau elemental i mitjà, l'conjunt d'objectius, continguts, principis metodològics i criteris d'avaluació que han de regular la pràctica docent en quests graus.  
Article cinquè  
El gran elemental dels ensenyaments de música contribuirà desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1 - Apreciar la importància de la música com a llenguatge artístic i mitjà d'expressió cultural dels pobles i de les persones.  
2. Adquirir i desenvolupar la sensibilitat musical a través de la interpretació i del gaudiment de la música de les diferents èpoques, gèneres i estils, per a enriquir les possibilitats de comunicació i de realització personal.  
3. Interpretar en públic, amb la necessària seguretat en ell mateix, per a comprendre la funció comunicativa de la interpretació musical.  
4. Interpretar música en grup, i habituar-se a escoltar altres veus o instruments i adaptar-se equilibradament al conjunt.  
5. Ser conscient de la importància del treball individual i adquirir les tècniques d'estudi que permetran l'autonomia en el treball i la valoració d'aquest.  
6. Valorar el silenci com a element indispensable per al desenvolupament de la concentració, l'audició interna i el pensament musical, i la seua funció expressiva en el discurs musical.  
Article sisè   
Les especialitats instrumentals corresponents al grau elemental són les següents:  
- Acordió   
- Arpa   
- Clarinet   
- Clavecí   
- Contrabaix   
- Fagot   
- Flauta travessera   
- Flauta de bec   
- Guitarra   
- Instruments de pua   
- Oboè,   
- Percussió   
- Piano   
- Saxofon   
- Trombó   
- Trompa   
- Trompeta   
- Tuba   
- Viola   
- Viola de gamba   
- Violí   
- Violoncel  
Article setè  
Les assignatures corresponents al grau elemental són les següents:  
1. Cursos primer i segon:  
- Instrument, d'acord amb el que s'estableix a l'article sisè.  
- Llenguatge musical.  
2. Cursos tercer i quart:  
- Instrument, d'acord amb el que s'estableix a l'article sisè  
- Llenguatge musical.  
- Cor.  
Article vuite  
El grau mitjà dels ensenyaments de música contribuirà a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
a) Adquirir criteris estètics, tècnics i històrics mitjançant l'audició, l'anàlisi i la crítica d'obres musicals significatives de diferents èpoques, escoles i gèneres, que permeten fonamentar i desenvolupar els propis criteris interpretatius.  
b) Participar en activitats musicals destinades a divulgar L'experiència musical i ajudar, a comprendre-la i a gaudir-ne.  
c) Valorar el domini de l?esquema corporal i de les capacitats psicomotores per a adquirir capacitat tècnica i de concentració en la interpretació i en l'audició.  
d) Aplicar els coneixements harmònics, formals i històrics per a aconseguir una interpretació artística de qualitat.  
e) Saber integrar-se adequadament en un grup per a realitzar actuacions de conjunt instrumental i vocal o per a actuar com a responsable d'aquest.  
f) Afermar-se en l'auto-control, el domini de la memòria i la capacitat comunicativa, mitjançant l'actuació en públic.  
g) Conéixer, valorar i interpretar obres musicals contemporànies escrites en llenguatges musicals no tradicionals.  
h) Formar-se una imatge ajustada d'ell mateix, de les seues característiques i possibilitats i desenvolupar hàbits correctes d'estudi valorant el rendiment en relació amb el temps utilitzat.  
Article novè  
Les especialitats corresponents al grau mitjà són les que figuren en l'article sisè d'aquest decret, a més de cant, orgue i instruments de corda polsada del Renaixement i del Barroc.  
Article deu  
El currículum de cadascuna de les especialitats dels ensenyaments de música del grau mitjà integrarà les assignatures que s'indiquen a continuació:  
1. Especialitats d'arpa, clarinet, contrabaix, fagot, flauta travessera, oboè, percussió, saxofon, trombó, trompa, trompeta, tuba, viola, violí i violoncel.  
a) Primer cicle:  
- Instrument   
- Llenguatge musical   
- Orquestra  
b) Segon cicle:   
- Instrument   
- Orquestra   
- Música de cambra   
- Harmonia   
- Plano complementari  
c) Tercer cicle:  
- Instrument  
- Orquestra  
- Música de cambra  
- Anàlisi  
- Història de la música  
- Cor  
- Una assignatura optativa, en cada curs, d'acord amb el que s'estableix a l'article onze d'aquest decret  
2. Especialitats d'acordió, guitarra, i instruments de corda polsada del Renaixement i del Barroc, flauta de bec, instruments de pua i viola de gamba.  
a) Primer cicle:   
- Instrument   
- Llenguatge musical  
b) Segon cicle:   
- Instrument   
- Música de cambra   
- Harmonia   
- Piano complementari  
c) Tercer cicle:  
- Instrument .  
- Música de cambra  
- Anàlisi   
- Història de la música  
- Cor  
- Una assignatura optativa, en cada curs, d'acord amb  
el que s'estableix a l'article onze d'aquest decret.  
2. Especialitats d'acordió, guitarra, instruments de corda polsada de Renaixement i del Barroc, flauta de bec, instruments de pua i viola de gamba.  
a)Primer cicle:  
- Instrument  
- Llenguatge musical  
b) Segon cicle:  
- Instrument   
- Música de cambra  
- Harmonia  
- Piano complementari  
c) Tercer cicle:  
- Instrument  
- Música de cambra  
- Anàlisi  
- Història de la música  
- Cor  
- Una assignatura optativa, en cada curs, d'acord amb el que s'estableix a l'article onze d'aquest decret  
3. Especialitats de claveci, orgue i piano.   
a) Primer cicle:  
- Instrument  
- Llenguatge musical   
b) Segon cicle:  
- Instrument   
- Música de cambra   
- Harmonia   
- Instrument complementari   
c) Tercer cicle:   
- Instrument   
- Música de cambra   
- Acompanyament   
- Anàlisi   
- Història de la música   
- Cor  
- Una assignatura optativa, en cada curs, d'acord amb el que s'estableix a l'article onze d'aquest decret   
4. Especialitat de cant:  
 a) Primer cicle:  
- Instrument   
- Llenguatge musical  
- Llengua italiana   
b) Segon cicle:  
- Instrument  
- Música de cambra  
- Harmonia  
- Piano complementari  
- Llengua alemanya  
c)Tercer cicle:  
- Instrument  
- Música de cambra  
- Anàlisi  
- Història de la música  
- Cor  
- Llengua francesa  
- Una assignatura optativa, en cada curs, d'acord amb el que s'estableix a l'article onze d'aquest decret  
Article onze  
1. En el tercer cicle del grau mitjà, els centres oferiran obligatòriament, a més de les assignatures pròpies de cada especialitat, les següents assignatures optatives: piano complementari, cor, orquestra i fonaments de composició.  
2. Els centres podran proposar l'ampliació d'assignatures optatives de tercer cicle i correspondrà a la Conselleria d'Educació i Ciència l'aprovació d'aquestes propostes en el marc de les condicions que reglamentàriament establirà.  
Article dotze  
Els objectius, continguts, criteris d'avaluació i principis metodològics del currículum corresponents als graus elemental i mitjà seran els inclosos, respectivament, en els annexos I i II d'aquest decret.  
Article tretze  
1. La Conselleria d'Educació i Ciència establirà l'horari lectiu corresponent a les diferents assignatures del currículum dels graus elemental i mitjà, respectant en tot cas el temps lectiu que figura en l'annex III d'aquest decret.  
2. En tots els cursos de totes les especialitats del grau elemental, excepte percussió, l?ensenyament instrumental inclourà una classe individual i una col·lectiva amb una durada d'una hora setmanal cadascuna. Les classes de percussió seran sempre col·lectives, amb una relació professor alumne no superior a 1/5 i una durada de 2 hores.  
3.- En tots els cursos del grau mitjà, les classes de cant i de les especialitats instrumentals seran individuals i tindran una durada d'una hora setmanal. Així mateix, en cada curs del primer cicle del grau mitjà de les especialitats d'acordió, claveci, flauta de bec, guitarra, instruments de corda polsada del Renaixement i del Barroc, instrument de pua, orgue, piano i viola de gamba, s'inclourà una classe col·lectiva d'una hora setmanal.  
Article catorze  
1. Els equips educatius dels centres docents concretaran i completaran el currículum dels ensenyaments dels graus elemental i mitjà de música mitjançant l'elaboració de projectes curriculars per a cadascun dels graus que impartesquen.  
2. Els projectes curriculars hauran d'adequar els objectius generals de cada grau a les característiques de l'alumnat, distribuir per cursos o cicles els objectius específics i els continguts, adoptar criteris metodologies generals i en relació amb el procés d'avaluació i, en el grau mitjà, adoptar criteris en mataria d'optativitat.  
3. Els projectes currículars garantiran l'acció coherent i coordinada dels equips docents.  
4. El projecte curricular de cada grau Formarà part de la programació de l'activitat docent del centre i s'incorporarà a la programació general corresponent.  
5. Els professors desenvoluparan programacions de les activitats docents en coherència amb el currículum establert en aquest decret i amb els projectes curriculars elaborats per a cada grau.  
6. La Conselleria d'Educació i Ciència fomentarà i orientarà l?elaboració de projectes í materials de desenvolupament curricular que faciliten el treball del professorat en aquest sentit.  
Article quinze  
1. L'acció de tutoria i orientació, que forma part de la funció docent, es desenvoluparà al llarg de cadascun dels graus.  
2. El professor tutor d'un grup d'alumnes tindrà la responsabilitat de coordinar tant l'avaluació, com la funció d'orientació de l'alumnat.  
Article setze  
1. Els professors avaluaran l'aprenentatge dels alumnes, els processos d'ensenyament i la pròpia pràctica docent.  
2. L'avaluació dels graus elemental i mitjà es portarà a terme tenint en compte els objectius educatius i els criteris d'avaluació establerts en el currículum que s'aprova en aquest decret i en coherència amb el projecte curricular del grau elemental o del grau mitjà, elaborats pel centre docent.  
3. L'avaluació de l'aprenentatge de l'alumnat serà contínua i integradora, encara que diferenciada, segons les diferents assignatures del currículum.  
4. L'avaluació serà realitzada pel conjunt de professors de l'alumne coordinats pel professor tutor. Els esmentats professors actuaran de manera integrada al llarg del procés d'avaluació i en l'adopció de les decisions que resulten d'aquest procés, tot i tenint en compte els següents criteris.  
a) La qualificació negativa en dues o més assignatures impedirà la Promoció d'un alumne al curs següent.  
b) La qualificació negativa d'una assignatura permetrà la promoció al curs següent.  
5.1: avaluació i la, qualificació final de l'alumnat es farà en el mes de juny. No obstant això, l'alumnat de cada curs del tercer cicle del grau mitjà podrà recuperar l'assignatura pendent mitjançant la realització de proves específiques en el mes de setembre.  
6. La Conselleria d'Educació i Ciència establirà els criteris per a la recuperació i la promoció d'alumnes amb assignatures pendents.  
Article disset  
1. El límit de permanència en el grau elemental serà de cine anys, sense que en cap cas els alumnes puguen estar més de dos anys en el mateix curs.  
2. En el grau mitjà el límit de permanència en cada curs serà de dos anys sense que, en cap cas, els alumnes puguen estar més de tres anys en cada cicle ni més de vuit anys en el total del grau.,  
3. La Conselleria d'Educació i Ciència podrà autoritzar, amb caràcter excepcional, que determinats alumnes puguen ampliar en un any la permanència en cadascun dels graus en casos de malaltia greu, o en altres casos de la mateixa consideració, que impedesquen el normal desenvolupament dels estudis.  
Article divuit  
Es competència del consell escolar de cada centre públic, o dels òrgans competents en el cas de centres privats, autoritzar, amb caràcter excepcional, la matriculació en més d'un curs als alumnes que, amb l'orientació prèvia del professorat, ho sol·liciten, sempre que l'informe del, conjunt de professors que imparteixen classes a l'esmentat alumne assegure la seua adequada capacitat d'aprenentatge.  
Article dinou  
1. Els alumnes que al final del grau elemental hagen aconseguit els objectius d'aquest rebran el corresponent certificat acreditatiu.  
2. Els alumnes que al final del grau mitjà hagen aconseguit els d'bjectius d'aquest tindran dret al títol professional en què constarà l?especialitat cursada.  
3. D'acord amb l'article 41.2 de la Llei Orgànica 1/1990, de 3 d'octubre, d'Ordenació General del Sistema Educatiu, els alumnes que hagen superat el tercer cicle de grau mitjà de música i les matèries comunes del Batxillerat obtindran el títol de Batxiller en Música.  
4. Els ensenyaments que figuren en l'apartat anterior podran cursar-se simultàniament. També es podran realitzar els estudis de las matèries comunes del Batxillerat amb posterioritat a la superació del tercer cicle del grau mitjà de música.  
5. La Conselleria d'Educació i Ciència facilitarà a l'alumnat la possibilitat de cursar simultàniament els ensenyaments de música i els de règim general mitjançant la coordinació en l'organització i l?ordenació acadèmica d'ambdós tipus d'estudi. Amb aquesta finalitat aplicarà les revalidacions que s'establiran en relació amb les àrees i les matèries dels ensenyaments de règim general i els ensenyaments de música regulats pel Reial Decret 756/1992, de 26 de juny. Així mateix, establirà les revalidacions oportunes que afecten a les mataries optatives de l?Educació Secundària Obligatòria o del Batxillerat i regularà les adaptacions curriculars encaminades a facilitar la simultaneïtat dels estudis.  
Article vint  
El consell escolar de cada centre públic, o l?òrgan competent en el cas de centres privats, establirà, tot i respectant les instruccions que dicte amb aquest fi la Conselleria d'Educació i Ciència, el procediment- d'ingrés en el grau elemental de música, d'acord amb el projecte curricular i amb les possibilitats organitzatives del centre docent. Aquest procediment atendrà prioritàriament l'apreciació de les aptituds musicals dels interessats i l?edat idònia per a realitzar els estudís d'aquest grau, que estarà compresa entre els 8 i els 12. anys.  
Article vint-i-u  
1. Per a iniciar els estudis de primer curs de grau mitjà caldrà superar una prova específica, d'acord amb l'article 40.2 de la Llei Orgànica 1/1990, de 3 d'octubre, d'Ordenació General del Sistema Educatiu.  
2. Les proves específiques d'accés al primer curs del gran mitjà de totes les especialitats instrumentals, llevat la de cant, tindran aquesta estructura:  
a) Lectura a primera vista d'un fragment adequat a l?instrument. El text contindrà les dificultats Tècniques pròpies dels continguts terminals del grau elemental.  
b) Prova de capacitat auditiva i de coneixements teórico-pràctics del llenguatge musical, la qual contindrà les dificultats Tècniques pròpies dels continguts terminals del grau elemental.  
e) Interpretació de memòria d'una obra lliurement elegida per l'aspirant, la qual presente el nivell tècnico-instrumental propi dels continguts terminals del gran elemental. Els centres docents proposaran, un mes abans d'iniciar les proves, llistes orientatives d'obres adequades per a cada instrument.  
Cadascun d'aquests tres exercicis tindrà caràcter eliminatori, es qualificarà de 0 a 10 punts, i serà necessària una qualificació mínima de 5 punts en cadascun d'ells per a superar-lo. La qualificació final serà la mitjana aritmètica de les tres puntuacions.  
i. Per a l?especialitat de cant, la prova tindrà aquesta estructura:  
a) Interpretació de dues obres, elegides lliurement per L'aspirant: una cançó senzilla en valencià o castellà, o en la llengua pròpia si es tracta d'aspirants estrangers, i una obra senzilla anterior al període clàssic, en idioma italià. Els centres docents proposaran, un mes abans d'Iniciar les proves, una llista orientativa d'obres adequades a aquesta finalitat.  
b) Prova de capacitat auditiva i de coneixements teórico-pràcties del llenguatge musical, la qual tindrà un nivell adequat als continguts terminals del grau elemental.  
e) Interpretació de memòria d'una obra lliurement elegida per l'aspirant, la qual presentarà un nivell tècnico-instrumental adequat als continguts terminals del grau elemental. Els centres docents proposaran, un mes abans d'iniciar les proves, llistes orientatives d'obres adequades per a cada instrument.  
Cadascun d'aquests tres exercicis tindrà caràcter eliminatori, es qualificarà de 0 a 10 punts, i serà necessària una qualificació mínima de 5 punts en cadascun d'ells per a superar-lo. La qualificació final serà la mitjana aritmètica de les tres puntuacions.  
4. L'adjudicació dels llocs vacants de cada especialitat es realitzarà d'acord amb les puntuacions finals obtingudes.  
5. Per a l'elaboració, la realització i l'avaluació d'aquestes proves es constituirà en els centres docents un tribunal de cada especialitat, designat pel director i compost per tres professors: un professor de llenguatge musical i dos professors de la família instrumental corresponent a la prova, sense que puguen formar-ne part els professors que durant aqueix curs hagen fet classe als candidats a la prova.  
6. La prova d'accés es realitzarà en una convocatòria anual, efectuada pel centre docent en el mes de juny. Els sol·licitants podran concórrer a un nombre màxim de dues convocatòries.  
Article vint-i-dos  
1. D'acord amb l?esmentat article 40.2 de la Llei Orgànica 1/1990, de 3 d'octubre, d'Ordenació General del Sistema Educatiu, també es podrà accedir a un altre curs del grau mitjà sense superar els anteriors sempre que, mitjançant una prova realitzada davant un tribunal designat pel director del centre, l'aspirant demostre posseir els coneixements necessaris per a seguir amb aprofitament els ensenyaments corresponents.  
2. Aquesta prova constarà dels mateixos exercicis que els proposats per a les d'accés al primer curs de les especialitats instrumentals i cant, d'acord amb l'article vint-i-u, punts 2 i 3 del present decret.  
3. El contingut i l'avaluació d'aquesta prova estarà d'acord amb la distribució per cursos dels objectius, dels continguts i dels criteris d'avaluació del projecte curricular de cada centre i estarà inclosa en l?esmentat projecte. Una volta aprovat el projecte curricular, els centres docents publicaran llistes orientatives d'obres adequades per a l'accés als diferents cursos.  
4. La qualificació definitiva de la prova serà la mitjana aritmética de les qualificacions corresponents als tres exercicis. Cadascun d'ells tindrà caràcter eliminatori, serà qualificat de 0 a 10 punts i caldrà un mínim de 5 punts per tal de superar-lo.  
5. El tribunal determinarà, si s'escau, el curs al qual podrà accedir l'aspirant, d'acord amb el rendiment global que haja demostrat.  
6. La prova d'accés a cada curs del grau mitjà es realitzarà en una convocatòria anual, efectuada pel centre docent, que es celebrarà pel mes de setembre. Els centres docents obriran amb la suficient antelació, un termini perquè els interessats sol·liciten el curs i l'especialitat a la qual volen accedir.  
7. Els aspirants disposaran d'un màxim de dues convocatòries.  
DISPOSICIONS ADDICIONALS  
1. Queda suprimida, per als ensenyaments, a què es refereix el present decret, la modalitat de matrícula lliure amb exàmens anuals de final de curs.  
2. No obstant això, la Conselleria d'Educació i Ciència organitzarà periòdicament proves per a obtenir directament el títol de gran mitjà a què fa referència l'article 19.2 d'aquest decret.  
Segona  
La Conselleria d'Educació i Ciència adoptarà les mesures oportunes per a l'adaptació del currículum a les necessitats dels alumnes amb minusvàlues físiques o sensorials. En tot cas, aquestes adaptacions hauran de respectar allò que és essencial en els objectius fixats en aquest decret.  
DISPOSICIO TRANSITORIA  
A partir de l?entrada en vigor d'aquest decret, l?ordenació acadèmica continguda en el Decret 2618/1966, de 10 de setembre, i en les disposicions que el modifiquen, continuaran vigents fins que es vagen complint els terminis d'implantació i extinció general d'aquests ensenyaments previstos en el Reial Decret 986/1991, de 14 de juny, el qual aprova el calendari d'aplicació de la nova ordenació del sistema educatiu i en les modificacions contingudes en el Reial Decret 535/1993, de 12 d'abril. Així mateix, continuarà en vigor en els casos considerats en l?esmentat Reial Decret per als alumnes que cursen estudis d'un grau a l?empara del sistema educatiu anterior i, afectats per la implantació del nou, opten per finalitzar aquest gran d'acord amb el pla de estudis regulat pel Decret 2618/1966, de 10 de setembre.  
DISPOSICIO DEROGATORIA   
Quan entre en vigor aquest decret quedaran derogades totes les disposicions de rang igual o inferior que s'hi oposen.  
DISPOSICIO FINAL  
S'autoritza la Conselleria d'Educació i Ciència a dictar les disposicions necessàries per a la interpretació, l'aplicació i el desenvolupament d'aquest decret, el qual entrarà en vigor l?endemà de la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana  
València, 17 d'agost de 1993.  
El President de la Generalitat Valenciana,   
JOAN LERMA I BLASCO  
El Conseller d'Educació i Ciència,   
JOAN ROMERO GONZALEZ  
ANNEX I  
Assignatures del gran elemental  
COR  
Introducció   
En el desenvolupament del grau elemental, el primer cicle està marcat per l?estudi del llenguatge musical i de l'instrument principal. Ambdós es plasmen en activitats individuals i de grup. La presència del cor, en el segon cicle, aporta a la pràctica musical l'activitat col·lectiva, que implica relació social, col·laboració dels alumnes i atenció especial del professor amb orientació molt marcada, més que en la pràctica musical, individual, cap a la interpretació.  
Atés el caràcter grupal del cant coral, la seua pràctica s'erigeix com a emblemàtica de la participació social en la música, però no és l?única.  
L'experiència coral aportarà per a l'alumne de música el cultiu de la memòria musical i la interiorització del so, sobretot en les interpretacions polifòniques, alhora que mitjançant aquestes, proporcionarà exemples vius del fenomen harmònic. Les dimensions pedagògiques del cor més que indiscutibles són insubstituïbles, per això adquireixen tanta importància en aquest període d'Iniciació musical.  
D'altra banda, la formació vocal que es deriva del cor, va acompanyada sempre del contrast de la veu pròpia amb la dels altres i és una ocasió per a l?observació dels timbres i per a la seua realització. La direcció del cor és una exercitació permanent en les realitzacions dinàmiques i agògiques que ací adquireixen tota la seua plenitud. .  
L'estudi del llenguatge musical disminueix en aridesa en contacte amb la pràctica instrumental i la pràctica coral. Si la pràctica instrumental aporta motivació a causa de ser progressió fàcilment comprovable, la pràctica coral corona la motivació per la perfecció de la interpretació a què es pot arribar. L'estudi de la música adquireix ací caràcter de realització acabada.  
Així, al llarg del grau elemental, les tres activitats es completen.  
Alguns problemes sorgits en l'aprenentatge del llenguatge musical trobaran explicacions més comprensibles amb l'ajuda de la pràctica coral, exemplificació freqüent de la teoria musical. D'altra banda, en aquest nivell el cor, més que l?instrument, permetrà l'aproximació a la cultura mitjançant repertoris en què tinguen acollida obres de diferents èpoques i estils junt a les del folklore tant universal com próxim.  
Objectius específics  
L'ensenyament del cor en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Aconseguir actituds positives des del primer contacte amb el, cant coral de forma lúdica i de gaudiment immediat a través de la imitació i sense exigències Tècniques prèvies.  
2. Descobrir la veu com a vehicle d'expressió musical i adquirir hàbits positius d'higiene vocal per a desenvolupar-la i millorar-la.  
3. Adquirir hàbits necessaris per a aconseguir la tècnicavocal de qualitat, imprescindible per a cantar amb naturalitat i expressivament  
4. Aprendre a formar part del conjunt coral escoltant diferents veus, d'acord amb el nivell corresponent, prenent consciència de la importància de l'aportació individual al resultat sonor del grup i assumint responsabilitats en el desenvolupament d'aquestes tasques.  
5. Experimentar la funció comunicativa del cant a través d'audicions públiques.  
6. Apreciar interpretar la cançó popular dels diferents pobles, començant per la pròpia.  
7. Adquirir un repertori coral (senzill) de diferents èpoques i estils i interpretar-lo amb acurada sensibilitat musical. Capacitat d'expressar-lo amb naturalitat en l'articulació i dinàmica, correcta afinació, homogeneïtat en el fraseig, igualtat en els atacs i en els talls.  
8. Relacionar els coneixements del llenguatge musical a través del cant coral per a enriquir el bagatge musical.  
Continguts  
El propi cas com a instrument: posició, relaxació, respiració, ressonància. Tècnica vocal: realització de vocalitzacions apropiades a 1, 2 i 3 veus. Cànons i cançons populars pròpies i de diferents passos. Cançons fins a tres veus blanques: polifonia popular, religiosa, profana. Treball sobre les cançons: amb la mètrica de les paraules; el fraseig, la respiració, la col·locació de la veu, l'afinació, l?empastament, la dinàmica, l'articulació, els gestos, l?expressivitat; el text: comprensió, dicció, memorització. Desenvolupament de la sensibilitat auditiva. Pràctica de lectura a vista. Desenvolupament permanent i progressin de la memòria musical. Adquisició d'hàbits correctes i eficaços d'estudi. Iniciació a la comprensió de les estructures musicals en els diferents nivells. Selecció progressiva pel que fa al grau de dificultat dels exercicis, estudis i obres del repertori coral que es consideren útils per al desenvolupament conjunt de la capacitat musical i tècnica de l'alumne. Desenvolupament d'automatismes. Pràctica de la relaxació.  
Criteris d'avaluació  
1. Interpretar qualsevol de les obres programades durant el curs en conjunt de tres membres per corda com a màxim.  
Aquest criteri tracta d'avaluar la capacitat de cada alumne davant del grup i per veus, ja que en formar part d'una corda amb dues persones més, es pot descobrir fàcilment cada aportació individual, per ser, en aqueix moment quasi solistes.  
2. Entonar intervals i acords a partir del La del diapasó ampliant progressivament la dificultat.  
Aquest criteri tracta d'avaluar la capacitat perquè cada membre del cor pense en un temps mínim el so que li correspon i el reproduesca de forma afinada. També es constata el grau d'interiorització de les diferents relacions intervàliques.  
3. Improvisar i preparar en grups obres homofóniques molt senzilles i de clars contorns tonals sense l'ajuda directa del professor.  
Aquest criteri pretén valorar la capacitat de desxifrar obres senzilles desconegudes en aplicar els coneixements adquirits de llenguatge musical sobre las cançons i la cooperació en el treball en grups perque el resultat final siga expressiu.  
4. Realitzar audicions públiques amb el repertori preparat durant el curs amb el professor.  
Aquest criteri tracta de valorar actituds de disciplina, puntualitat, col·laboració, ordre i responsabilitat davant del grup alhora que permet comprovar la funció comunicativa del cant a través de la reacció del públic.  
- LLENGUATGE MUSICAL  
Introducció  
El llenguatge musical ha de ser l?eix vertebrador de tot l?ensenyament de la música, ha d'informar tota pràctica musical i ha d'afavorir l'aprofundiment en el fet musical des del punt de vista tècnic. El llenguatge musical no s'ha de confondre amb la interpretació que a vegades es fa de la música com a llenguatge i allò que comunica la realització musical. Es evident que sols metafòricament es pot identificar la música com una llengua de relació, ja que no té caràcter semàntic com les llengües.  
Amb l?expressió llenguatge musical es pot designar el conjunt de termes i conceptes que defineixen el conjunt de recursos integrats en la música com a ciència i art que permeten la realització del fet musical. L'expressió llenguatge musical engloba els tradicionals conceptes de solfeig i teoria de la música.  
L'objecte fonamental de l?estudi de llenguatge musical en el grau elemental implica l'adquisició del concixement -significatiu del codi que permet parlar sobre música usant els termes adequats perquè aquesta comunicació puga ser compartida; implica també la possessió dels conceptes necessaris per a la descodificació de la seua representació gràfica i la codificació per a la representació significativa de les produccions alienes o pròpies; i implica la capacitat per a la realització musical en els aspectes de lectura, escriptura i composició.  
Amb tot això, a més, es posen les bases per a la valoració cultural i crítica de la música.  
D'altra banda el coneixement del llenguatge musical propicia en l'alumne el desenvolupament de les capacitats vocals, rítmiques, psicomotores, auditives i expressives com a conseqüència de l?exercici motivat pel mateix aprenentatge. En cap cas no s'ha d'entendre la lletera i l?escriptura de la música com a forma de descodificació i codificació mecàniques, sinó com a realització d'una sèrie d'operacions xifrades en el pensament i la memòria musicals que condueixen a la interpretació. Així aconsegueix la música la seua expressió i la seua comunicació, que existeixen, encara que no tinguen valoració semàntica com qualsevol llenguatge de relació.  
El coneixement del llenguatge musical haurà de proporcionar a l'alumne el domini de la lectura i l?escriptura musicals per a la qual cosa haurà de comptar amb les capacitats pertinents. L'ús de la veu i la formació de l?dida, l'adquisició del ritme i el desenvolupament psicomotor són les vies per a l'adquisició de les esmentades capacitats.  
La programació dels continguts haurà de considerar, sobretot en els dos primers anys del grau elemental, els coneixements i experiències que l'alumne té com a conseqüència d'activitats anteriors i estarà presidida per l?intent d'adaptació a les característiques pròpies de l'etapa de maduració psicològica dels alumnes, per a evitar així disfuncions de ritme i d'intensitat en el procés de ensenyament i aprenentatge. D'aquesta manera es tendirà a la formulació metodològica adequada.  
Objectius específics  
L'ensenyament del llenguatge musical en el grau elemental tindrà a com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1 .Compartir vivències musicals amb els companys del grup, per a enriquir la seua relació afectiva amb la música a través del cant, del moviment, de l'audició i de la pràctica instrumental.  
2. Establir la relació necessària entre els coneixements destreses i actituds- adquirits en etapes anteriors i l?estudi del llenguatge musical que ara s'escomet.  
3. Desenvolupar la correcta emissió de la veu mitjançant la reproducció, creació i discriminació d'intervals i melodies, fins a transformar-los en recursos expressius propis.  
4. Adquirir la coordinació motora necessària per a una\_ interpretació rítmica adequada, utilitzant els recursos corresponents.  
5. Desenvolupar l?orella interna per al reconeixement de timbres, altures, durades i intensitats, i també estructures formals, indicacions dinàmiques, expressives i agógiques, mitjançant la relació entre el so i la seua representació gràfica.  
6. Interpretar de memòria melodies i cançons que conduesquen a una comprensió millor dels diferents paràmetres musicals.  
7. Desenvolupar el pensament musical conscient mitjançant experiències harmòniques, formals i tímbriques servint-se de la pràctica auditiva, vocal i instrumental.  
8. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l?instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
9. Descobrir la necessitat del codi musical per a la creació musical, la representació significativa i la interpretació, i aprofundir-ne el coneixement.  
Continguts  
- Ritme  
Percepció, identificació i interiorització del pols. Percepció, identificació i interiortizació de l'accent. Reconeixement d'unitats mètriques (compassos) binàries, ternàries i quaternàries, tant de subdivisió binària com temària. Fórmules rítmiques bàsiques. Simultaneïtat de ritmes homogenis. Tempo i agógica. Pràctica, identificació i coneixement de grups de valoració especial continguts en un pols. Pràctica, identificació i coneixement de signes que modifiquen la durada (punt, lligadura). Pràctica, identificació i coneixement de figures rítmiques característiques (síncope, anacrusi, contratemps). Pràctica identificació de canvis de compàs amb equivalències pols=pols o figura=figura.  
- entonació, audició i expressió  
Educació de la veu. Respiració, emissió, articulació. Altura del so: to, intensitat, timbre, durada, afinació determinada i indeterminada. Sensibilització i pràctica melòdica tant auditiva com vocal. Reproducció memoritzada vocal i escrita de fragments melòdics i cançons. Lectura de notes amb emissió vocal del so que els correspon. Claus de Sòl en 2ª i Fa en 4ª. Reconeixement auditiu i reproducció vocal d'intervals melòdics simples majors, menors i justs, dins i fora del concepte tonal. Reconeixement auditiu d'intervals harmònics, majors, menors i justos. interpretació vocal a l'uníson i a dues veus d'obres adequades al nivell amb text o sense, amb acompanyament o sense- Lectura de notes disposades horitzontalment i verticalment en clau de Sòl en 2ª i Fa en 4ª. Iniciació a l'estudi de les claus de Do en 3ª i Do en 4ª. Percepció i identificació de graus i funcions tonals, escales, alteracions. sensibilització, identificació i reconeixement d'elements bàsics, harmònics i formals, amb dificultat adequada al nivell (tonalitat bimodel, modulacions, cadències, frases, ordenacions formals: repeticions, imitacions, variacions, contrast). Reproducció d'audicions rítmiques, melòdiques i ritmico-melòdiques a una veu. Identificació d'errors o diferències entre un fragment escrit i el que s'ha escoltat. Identificació, coneixement i interpretació dels termes i signes que afecten l'expressió. Utilització improvisada dels elements del llenguatge musical, amb proposta prèvia o sense. Desenvolupament de la sensibilitat auditiva. Pràctica de lectura a vista. Desenvolupament permanent i progressiu de la memòria musical. Pràctica de l'improvisació. Adquisició d'hàbits correctes i eficaços d'estudi. Iniciació a la comprensió de les estructures musicals en els diferents nivells. Selecció progressiva pel que fa al grau de dificultat dels exercicis, estudis i obres del repertori vocal que es consideren útils per al desenvolupament conjunt de la capacitat musical i tècnica de l'alumne. Desenvolupament d'automatismes. Pràctica de la relaxació.  
Criteris d'avaluació  
1. Imitar estructures melòdiques i rítmiques breus amb la veu i/o amb la percussió.  
Aquest criteri d'avaluació pretén comprovar el grau de memòria i la capacitat de reproduir amb fidelitat el missatge rebut tant en els aspectes sonors com en la realització motora.  
2. Reconèixer auditivament el pols d'una obra o fragment; mantenir, aquest pols durant períodes de silenci, i també reconèixer l'accent periòdic.  
Es pretén constatar la percepció i la interiorització del pols, i també la identificació de l'accent periòdic.  
3. Interpretar estructures rítmiques d'una obra o fragment, bé siga vocalment, instrumentalment o de forma percudida.,  
Amb aquest criteri es tracta de constatar la capacitat d'encadenar diverses fórmules rítmiques dins d'un tempo establert.  
4. Aplicar un text a un ritme senzill o viceversa.  
Té per objectiu comprovar la capacitat de l'alumne per a associar ritmes amb paraules o frases de la mateixa accentuació.  
5. Entonar una melodia o cançó tonal amb acompanyament o sense.  
Comprovació de la capacitat de l'alumne per a aplicar adequadament l'entonació, l'afinació i l'expressivitat a un fragment tonal. Si hi ha acompanyament instrumental, aquest no reproduirà la línia melòdica.  
6. Identificar intervals melòdics i harmònics majors, menors o justs, pràctica d'entonació dels intervals melòdics i dels harmònics partint d'un so determinat.  
Amb aquest criteri es pretén detectar el domini de l'interval.  
7. identificar auditivament el mode major o menor d'una obra o fragment.  
Es pretén constatar amb aquest criteri la capacitat de l'alumne per a discriminar els dos modes.  
8. Reproduir models melodies senzills, escales o acords a partir de diferents altures.  
Es tracta de comprovar la destresa de l'alumne per a reproduir un mateix fet melòdic des de qualsevol so.  
9. Reproduir per escrit fragments musicals escoltats, referint-se a aspectes ritmis i/o melódico-tonals.  
Mitjançant aquest criteri s'avalua la capacitat de l'alumne per a interioritzar i reproduir imatges sonores percebudes.  
10. Identificar després d'una audició els trets característics (rítmics, melòdics, models, cadencials, formals, tímbrics, etc ... ) de les obres escoltades o interpretades.  
Es tracta de comprovar la capacitat de l'alumne per a reconèixer algun d'aquests aspectes.  
11. Improvisar estructures melòdiques i/o rítmiques sobre un fragment escoltat.  
Es pretén comprovar la capacitat creativa de l'alumne.  
12. Improvisar individualment o col·lectivament petites formes musicals, partint de premisses relatives a diferents aspectes del Llenguatge musical.  
Mitjançant aquest criteri es tracta de comprovar el desenvolupament creatiu seleccionant diferents elements dins d'una forma musical i discernint idees principals i secundàries.  
13. Identificar auditivament i interpretar canvis senzills de compàs.  
S'intenta verificar la capacitat de percepció auditiva i de realització pràctica de canvis de compàs d'una unitat igual o diferent. En aqueix cas solament:  
1) negra=negra, 2) negra=negra amb punt, 3) negra=blanca, 4) corxera=corxera, i viceversa en els casos 2) i 3).  
14. Entonar una melodia o cançó tonal amb acompanyament o sense.  
Té per objecte comprovar la capacitat de l'alumne per a aplicar les seues tècniques d'entonació i justesa d'afinació a un fragment tonal aplicant indicacions expressives presents en la partitura. Si hi ha acompanyament instrumental, aquest no reproduirà la melodia.  
15. Llegir internament, en un temps determinat i sense verificar l?entonació, un text musical i reproduir-lo de memòria.  
Aquest criteri tracta de comprovar la capacitat de l'alumne per a imaginar, reproduir i memoritzar imatges sonores de caràcter melòdico-rítmic a partir de l?observació de la partitura.  
INSTRUMENTS  
Introducció  
. La pràctica de l?instrument en el grau elemental és paral·lela a l'adquisició del llenguatge musical i coadjuvant en aquesta adquisició. Més que conduir a la prem atura consciència d'intèrpret, s'ha de plantejar com un període d'experiència i descobriment en què l'alumne, en contacte amb els instruments, i després de triar-ne un, anirà madurant les seues preferències. Més tarde en acabar el grau mitjà, decidirà la seua dedicació a la branca de la interpretació preferida o s'inclinarà per qualsevol de les especialitats musicals el què el domini de l?instrument ocupe un lloc menys determinant.  
De tota manera, la tècnica instrumental o vocal que en aquests primers passos es pose en contacte amb el xiquet ha d'estar revestida de la gradació adequada al llarg del desenvolupament curricular, de forma que se n'assegure la continuitat i l'ampliació sense rectificacions ni esmenes.  
La problemàtica de la interpretació ha d'aparèixer clara, amb els seus atractius i les seus dificultats per a ajudar-lo a concretar la decisió personal, únic procediment vàlid per a suscitar motivacions profundes i raonades que eviten frustracions previsibles. Aixi sembla fonamental si s'adverteix, d'acord amb la pedagogia actual, que a una edat tan primerenca, la vocació musical del xiquet, en nombrosos casos, no està clarament definida, i no se li pot forçar a prendre decisions irreversibles.  
Sens dubte la pràctica instrumental ajudarà el xiquet a comprendre i a concretar alguns conceptes apareguts en el llenguatge musical, l'abstracció del qual se li tornarà mes assequible gràcies a la seua possible realització a través de l?instrument. No obstant això, aquesta tasca conscientment iniciada en el grau elemental, haurà de continuar la seua marxa ascendent en el grau mitjà.  
L'alumne del grau elemental experimenta al llarg d'aquest període -8 a 12. anys- importants canvis en el seu desenvolupament físic, intel·lectual i emocional, la qual cosa implica lógicament plantejaments pedagògics flexibles; l'activitat del professor s'ha d'adaptar a aquesta realitat canviant i ha d'ajudar l'alumne a descobrir els seus millors dots. Només així el podrà enfrontar amb la pràctica instrumental adequada amb previsió de futur. La motivació fonamentada en raons ambientals, provocada per les realitats musicals de l?entorn no es correspon sempre amb les possibilitats reals de l'alumne, per la qual cosa aclarir les seues raons ajudarà poderosament a l?encert en l?elecció.  
Aquesta elecció d'instrument en el grau elemental, per tant, serà adequada si garanteix el progrés de l'alumne en el coneixement del llenguatge musical i de la música en general més que si és definitiva, ja que el que es decideix en el grau elemental, no és el futur del alumne com a intèrpret, sinó com a possible músic. Només així es pot assegurar el respecte màxim a la personalitat de l'alumne, i L'aprofitament de les millors vocacions per a allò que realment se senten cridats.  
La capacitat de la memòria musical sens dubte queda potenciada a través de la pràctica instrumental. En primer lloc per l'associació entre l'aspecte motor i el sonor que propicia l?instrument, en segon lloc pel major caràcter lúdic que confereix la pràctica de l?instrument al llenguatge musical i, en un tercer lloc gens despreciable, per l?opció que se li concedeix al jove intèrpret de comprovar la realització a través de l?instrument de la idea formada en la seua ment, gràcies a. la lectura de la melodia, del text musical corresponent.  
Consideracions sobre els continguts En els continguts de cada especialitat instrumental s'integren els comuns a tots els instruments, que es podrien qualificar com a continguts transversals, i els propis de cada instrument particular, segons les seues característiques Tècniques.  
Per a evitar reiteracions innecessàries, els continguts comuns s'ofereixen més avall abans de l?enumeració dels instruments. No obstant això, el professor entendrà que aquests continguts comuns hauran d'agregar-se als propis, que apareixen com a tals en cada ocasió.  
Aquesta forma de destacar i de reconèixer els continguts generals s'avala per dos principis de caràcter metodològic.  
- Articular la formació musical de l'alumne, independentment de l?instrument triat  
- Recalcar la interrelació que hi ha entre els diferents instruments i els corresponents grups  
Continguts comuns  
Desenvolupament de la sensibilitat auditiva. Pràctica de lectura a vista. Desenvolupament permanent i progressiu de la memòria musical. Adquisició d'hàbits correctes i eficaços d'estudi. Iniciació a la comprensió de les estructures musicals en els diferents nivells. Selecció progressiva pel que fa al grau de dificultat dels exercicis, estudis i obres del repertori propi de cada instrument que es consideren útils per al desenvolupament conjunt de la capacitat musical i tècnica de l'alumne. Pràctica de la improvisació. Pràctica instrumental en grup. Desenvolupament d'automatismes. Pràctica de la relaxació. Iniciació a la grafia contemporània.  
ACORDO  
Objectius específics  
L'ensenyament d'acordió en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:   
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura  
musicals amb la pràctica de l'instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició corporal que permeta el control dels elements anatòmico-funcionais que intervenen en la relació del conjunt cas instrument per a la seua correcta col·locació.  
3. Adquirir domini en la pràctica de l'instrument mitjançant la coordinació dels diferents elements articulatoris, el digital i el de la manxa.  
4. Descobrir les caracteristiques i les possibilitats sonores de l'instrument a través del seu ús en el marc d'exigències del nivell.  
5. Formar repertori d'obres de diferents estils i èpoques, amb dificultats d'acord amb el nivell, que servesquen per a la seua interpretació com a solista i en grup.  
Continguts propis  
Desenvolupament paral·lel de les dues mans dins de la modalitat d'instrument triada (MI-MIII, free bass, o MI-MIII/II, convertor). Estudi dels diferents sistemes d'escriptura i grafies pròpies de l'instrument. Coordinació, independència, simultaneïtat i sincronització dels diferents elements articulatoris: dits, mans, avantbraç/manxa, etc. Independència de mans i dits: dues veus o línies en la mateixa mà, diferència entre melodia i acompanyament, poliritmia. Control del so: atac, manteniment i cessament del so; regularitat i gradació rítmica i dinàmica; simultaneïtat i independència de les parts en la interpretació de diferents textures, etc. Estudi de la manxa: possibilitats i efectes, ús de respiració i atac, regularitat, dinàmica, accents d'avantbraç, braç, etc. Estudi de la registració : canvis de registres durant la interpretació, coneixement aplicat de la funció dels registres per a comprendre la relació entre el que hi ha escrit i el que s'ha escoltat, registració d'obres, etc. Interpretació de textures melòdiques, a l'uníson (MI/III), polifòniques (MI/III), homofàniques (MI-MIII/II), etc. Aplicació pràctica dels conceptes de «posició fixa» i «desplaçament de la posició» sobre els diferents manuals, digitació de petits fragments d'acord amb les seues característiques musicals: tèmpo, moviments melòdics, articulació, etc. Aprenentatge de les diferents formes d'atac i articulació digital (legato, staccato, etc.), articulació de manxa (trémolo de manxa, ricochet de manxa, etc.) i de les combinacions d'ambdues. Utilització de la dinàmica i efectes diversos.  
ARPA  
Objectius específics  
L'ensenyament de l'arpa en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes las capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l'instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició adequada del cas d'acord amb la configuració de l'instrument.  
3. Adquirir domini de l'instrument d'acord amb les seues caracteristiques i possibilitats sonores mitjançant el seu ús en el marc d'exigències del nivell.  
4. Intentar el perfeccionament continu de la qualitat sonora en el marc d'exigències del nivell, mitjançant el coneixement de les característiques i possibilitats de l'instrument tant en la interpretació individual com de conjunt.  
5. Interprelar obres d'acord amb els objectius i els continguts propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
Continguts propis  
Iniciació al coneixement de les digitacions d'acord amb les conveniències tècniques i expressives. Estudi de la taula d'afinació i exercicis pràctics amb aparells auxiliars i sense. Pràctica dels pedals i de la seua aplicació als processos modulats: Pràctica d'intervals harmònics, acords, escales i arpegis. Desenvolupament de la velocitat. Iniciació a les tècniques d'efecte i expressió: legatos, sforzandos, articulacions, picats, picat lligats, solt (les tres últimes, amb tota la varietat de tècniques d'apagats). Tècniques de flexibilitat i balanceig de canells i braços, respiració i relaxació  
CLAVECI  
Objectius específics  
L'ensenyament del clavecí en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els 'alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l?instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició adequada del cas que afavoresca l'activitat del conjunt braç-avantbraç-mà respecte a l?instrument.  
3. Intentar el perfeccionament gradual de la, qualitat sonora mitjançant el coneixement i l?Us correcte del mecanisme intem de l?instrument.  
4. Utilitzar les possibilitats expressives i dinàmiques de diferents combinacions de teclats i registres.  
5. Interpretar obres d'acord amb els objectius i els continguts propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
6. Introduir-lo en la valoració de la música al llarg de la Història mitjançant la interpretació d'obres representatives de les diferents èpoques.  
7. Interpretar amb independència les distintes línies melòdiques en obres contrapuntístiques.  
Continguts propis   
Pràctica de les diferents articulacions i atac. Estudi de les diferents digitacions i la seua estreta connexió amb l'articulació i el fraseig. Pràctica d'exercicis d'independència i enfortiment dels dits. Treball en dos teclats. Coneixement dels diferents baixòs ostinatos sobre els qual s'han construït determinades obres.  
FLAUTA DE BEC  
Objectius específics  
L'ensenyament de la flauta de bec en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l?instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició corporal que permeta respirar amb naturalitat i que afavoresca la correcta col·locació de l?instrument i la coordinació entre les dues mans.  
3. Buscar la correcta emissió, l'afinació, l'articulació i la flexibilitat del so mitjançant el control de la respiració diafragmàtica.  
4. Descobrir les característiques i les possibilitats sonores de l?instrument i saber utilitzar-les, dins de les exigències del nivell, tant en la interpretació individual com de conjunt.   
5. Utilitzar els reflexos necessaris per a corregir de forma automàtica l'afinació de les notes i la qualitat del so.  
6. Valorar el fonament de l?expressivitat musical de l?instrument mitjançant la comprensió de les diferents articulacions.  
7. Interpretar obres d'acord amb els continguts i els objectius propis de cada nivell de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
Continguts propis  
Coneixement de la digitació pròpia de les diferents flautes i pràctica d'aquestes. Pràctica de les diferents articulacions i atacs. Interpretació del repertori propi del conjunt de flautes de dificultat adequada a aquest nivell.  
GUITARRA  
Objectius específics  
L'ensenyament de la guitarra en el gran elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l'instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició corporal adequada que possibilite i afavoresca l'acció del conjunt braç-avantbraç-canell-màdits de la mà esquerra sobre el diapasó i els dits de la mà dreta sobre les cordes.  
3. Intentar el perfeccionament continu de la qualitat sonora en el marc d'exigències del nivell, mitjançant el coneixement de les característiques i les possibilitats de l?instrument tant en la interpretació individual com de conjunt.  
4. Introduir-lo en la valoració de la música al llarg de la Història mitjançant la interpretació d'obres representatives de les diferents èpoques.  
5. Interpretar obres d'acord amb els continguts i els objectius propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
Continguts propis  
Percepció i desenvolupament de les funcions motores que intervenen en l?execució guitarrística i de la seua adequada coordinació. Desenvolupament de l?habilitat de cada mà i la sincronització d'ambdues. Afinació de les cordes. Desenvolupament de la distància entre els dits de la mà esquerra. Principis generals de la digitació guitarrística i el seu desenvolupament per a expressar amb la major claredat les idees i els continguts musicals. Treball de la dinàmica i l'agógica. Utilització de les possibilitats tímbriques de l?instrument. Coneixements bàsics dels diferents recursos de la guitarra. Aprenentatge de les diferents formes d'atac en la mà dreta per a aconseguir progressivament la qualitat sonora adequada i realitzar diferents plans simultanis. Desenvoluparnent de la conducció clara de les veus en obres contrapuntístiques. Harmònics naturals.  
INSTRUMENTS DE CORDA  
Violi, viola, violoncel, contrabaix  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de corda en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l'instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició adequada que permeta la correcta col·locacio de l'instrument i que afavoresca el maneig de l'arc, l'activitat de la ma esquerra i la coordinació entre les dues.  
3. Intentar el perfeccionament continu de la qualitat sonora en el marc d'exigències del nivell, mitjançant el coneixement de les característiques i les possibilitats de l?instrument, tant en la interpretació individual com de conjunt.  
4. Desenvolupar la precisió i els reflexos necessaris per a corregir de forma automàtica l'afinació de les notes i, la qualitat del so.  
5. Interpretar obres d'acord amb é4 objectius i els continguts propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
6. Introduir-lo en la valoració de la música al llarg de la histèria, mitjançant la interpretació d'obres representatives de les diferents èpoques.  
Continguts propis  
Producció del so: cordes a l'aire, usant tot l'arc i diferents longituds d'aquest. Posició de l'instrument i de l'arc: control muscular. Coneixement dels colps d'arc bàsics i del vibrato com a elements d'expressió musical. Estudi de les posicions. Desenvolupament del moviment horitzontal del braç dret (cantabile) i del moviment perpendicular dels dits de la mà esquerra i de la coordinació entre els dos.   
INSTRUMENTS DE PUA  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de pua en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l'instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició corporal adequada que facilite i afavoresca l'acció del conjunt braç-avantbraç-canell-mà-dits de la mà esquerra sobre el diapasó i els dits de la mà dreta sobre la pua i les cordes.  
3. Intentar el perfeccionament continu de la qualitat sonora en el marc d'exigències del nivell, mitjançant el coneixement de les característiques i les possibilitats de l'instrument, tant en la interpretació individual com de conjunt.  
4. Utilitzar, sempre dins de les exigències del nivell i de les característiques de les obres, les diferents articulacions de la pua, possibles en aquests instruments.  
5. Interpretar obres d'acord amb els continguts i els objectius propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
Continguts propis  
Coneixement del diapasó i del funcionament de la mà esquerra. Coordinació. entre les dues mans;- El diapasó en la bandúrria i en la mandolina: les sues característiques. Pràctica de l'afinació amb aparells auxiliars i sense . Pràctica de les diferents articulacions de la pua (directa, indirecta, alçada, batuda ... ) tenint en compte les diferents qualitats dels sons que cal emetre.  
INSTRUMENTS DE VENT-FUSTA  
Flauta travessera, oboé, clarinet, fagot i saxofon  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de vent-fusta en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l?instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició corporal que permeta respirar amb naturalitat i que afavoresca la correcta col·locació de l?instrument i la coordinació entre les mans.  
3. Fer possible la correcta emissió, afinació, articulació i flexibilitat del so mitjançant el control de la respiració diafragmàtica i dels músculs que formen l?embocadura.  
4. Desenvolupar la precisió i els reflexos necessaris per a corregir, de forma automàtica, l'afinació de les notes i la qualitat del so.  
5. Descobrir les característiques i les possibilitats sonores de l?instrument per a utilitzar-les, dins de les exigències del nivell, tant en la interpretació individual com de conjunt.  
6. Exercitar-se en el perfeccionament de la qualitat sonora i de la correcta afinació, mitjançant el control de la columna de l'aire i de d'educació de l?dida.  
7. Adquirir emissió estable del so en l?extensió aconsellable per a cada instrument mitjançant l?ús del vibrato i els diferents matisos per tal d'enriquir la interpretació.  
8. Interpretar obres d'acord amb els continguts i els objectius propis de cada nivell de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
9. Conéixer el muntatge i la fabricació de les llengüetes i poder rebaixar-les per al seu correcte funcionament (instruments de llengüeta doble).  
Continguts propis  
Exercicis de respiració amb instrument i sense (notes tingudes controlant l'afinació, la qualitat del so i la dosificació de l'aire). Pràctica d'escales i intervals (terceres, quartes) controlant l'emissió de l'aire en diferents articulacions. Emissió del so en relació amb les diferents dinàmiques i altures. Desenvolupament de la flexibilitat en els salts, articulacions, trinats, etc. Pràctica de conjunt amb altres instruments per a desenvolupar l'afinació, l'ajustament i la precisió rítmica.  
INSTRUMENTS DE VËNT-METALL  
Trompa, trompeta, trombó, tuba  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de Vent-metall en el grau elemenlal tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l?instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició corporal que permeta respirar amb naturalitat i que afavoresca la correcta col·locació de l?instrument i la coordinació entre les mans.  
3. Fer possible que l'alumne adquiresca els principis bàsics de l?emissió, afinació i articulació, mitjançant el control, la respiració i la formació de l?embocadura.  
4. desenvolupar els reflexos i mecanismes necessaris per a arribar a adquirir, de forma automàtica, la qualitat del so i l'afinació de les notes.  
5. Descobrir les característiques i possibilitats sonores de l?instrument per a utilitzar-les, dins de les exigències del nivell, tant en la interpretació individual com de conjunt.  
6. Interpretar obres d'acord amb els continguts i els objectius propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
7. Demostrar una sensibilitat auditiva que permeta el control permanent de l'afinació i el perfeccionament continu de la qualitat sonora.  
Continguts propis  
Enfortiment dels músculs facials. Estudi de l'emissió de so. Principis bàsics de la digitació Pràctica de les diferents articulacions. Treball de la dinàmica. Desenvolupament de la flexibilitat dels llavis, amb la pràctica d'intervals lligats i amb posicions fixes. Estudi de l'embocadura. Utilització d'instruments afins, que per la seua grandària faciliten el posterior aprenentatge de la tuba o el trombó (bombardi o trombó de pistons) o de la trompeta (cornetí o corneta de pistons).  
PERCUSSIO  
Objectius específics  
L'ensenyament de la percussió en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l?instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir les característiques de tots els instruments que constitueixen la família de la percussió i les seues possibilitats sonores per a utilitzar-les dins de les exigències del nivell, tant en la interpretació individual com en la col·lectiva.  
3. Desenvolupar la sensibilitat auditiva i els reflexos necessaris per a corregir de forma automàtica l'afinació de les notes i la qualitat del so.  
4. Desenvolupar la precisió i els reflexos necessaris per a ajustar les sues actuacions amb les dels altres instruments del conjunt.  
5. Interpretar obres d'acord amb els continguts i els objectius propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
Continguts propis  
Desenvolupament de l?habilitat de cada mà i del joc coordinat de les dues. Desenvolupament de la versatilitat necessària per a tocar simultàniament o successivament diferents instruments. Coneixements bàsics de la forma de producció del so en cada instrument (diferents tipus de baquetes, dits, mans, etc). Principis generals sobre els canvis de mans. Aprenentatge de les diferents formes d'atac. Estudi dels instruments de «petita percussió», amb especial insisténcia en els que es poden tocar directament amb la mà (bongos, pandero, tombadores, etc). Aprenentatge elemental de caixa, xilófon i timbals com a instruments bàsics per al desenvolupament rítmic, melódie i auditiu (afinació); estudis de dificultat progressiva en aquests instruments. Estudi d'obres de nivell elemental per a conjunt de percussió que tinguen una gamma àmplia i variada d'instruments amb intercanvi sistemàtic dels diferents instruments que integren el conjunt. Desenvolupament de la pràctica de conjunt com a mitjà indispensable per a adquirir la percepció simultània de la diversitat tímbrica característica de la percussió.  
PIANO  
Objectius específics  
L'ensenyament del piano en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
i. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l'instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició adequada del cas respecte a l'instrument, de forma que possibilite i afavoresca l'acció del conjunt braç-avantbraç-mà sobre el teclat.  
3. Descobrir les característiques i les possibilitats sonores de l'instrument per a utilitzar-les dins de les exigències del curs.  
4. Introduir-lo en la valoració de la música al Llarg de la història mitjançant la interpretació d'obres representatives de les diferents èpoques.  
5. Interpretar obres d'acord amb els objectius i els continguts propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
6. Mostrar un grau de desenvolupament tècnic que permeta abordar -sempre dins de les exigències del nivell- els diferents estils d'escriptura que són possibles en un instrument de la capacitat polifúnica del piano.  
Continguts propis  
Desenvolupament de la percepció interna de la pròpia relaxació i també dels indispensables esforços musculars que requereix l'execució instrumental, tractant sempre de trobar un equilibri satisfactori entre els dos factors. Assentar les bases d'una utilització conscient del pes del braç. Desenvolupament de l'habilitat de cada mà i del joc coordinat de les dues. Planificació del treball de la tècnica tenint en compte els següents principis generals: a) pràctica de la tècnica digital dirigida a incrementar la independència, la velocitat, la resistència i la capacitat de diversificació dinàmica partint dels moviments de les articulacions dels dits; b) estudi dels moviments possibles a partir de les diferents articulacions del braç (canell, colze, muscle), com ara caigudes, llançaments, desplaçaments laterals, moviments circulars i de rotació i tota la combinatòria que permet; c) percepció clara que la interacció permanent d'aqueixos diferents tipus d'accions constitueix la base de tota tècnica pianística eficaç. Estudi dels principis generals de la digitació pianística i el seu desenvolupament d'acord amb la complexitat progressiva de les dificultats que s'han de resoldre. Aprenentatge dels diversos modes d'atac i d'articulació en relació amb la dinàmica, la conducció de la frase i la densitat de la textura musical. Desenvolupament de la capacitat d'obtenir simultàniament sons de distinta intensitat entre les dues mans o entre els dits d'una mateixa mà, tractant d'aconseguir una diferenciació dinàmica que resulta indispensable en un instrument polifònic com el piano, ja es tracte de la relació melodia-acompanyament o de plantejaments contrapuntístics de més o menys complexitat.  
VIOLA DE GAMBA  
Objectius específics  
L'ensenyament de la viola de gamba en el grau elemental tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en ells alumnes les capacitats següents:  
1. Relacionar els coneixements adquirits de lectura i escriptura musicals amb la pràctica de l?instrument en la resolució de les dificultats presents en els objectius i els continguts del nivell.  
2. Descobrir la necessitat de la posició adequada que permeta la correcta col·locació de l?instrument i que afavoresca el maneig de l'arc i l'activitat de la mà esquerra i la coordinació entre les dues.  
3. Intentar el perfeccionament continu de la qualitat sonora en el marc d'exigències del nivell, mitjançant el coneixement de les característiques i les possibilitats de l?instrument, tant de la interpretació individual com de conjunt.  
4. Desenvolupar la precisió i els reflexos necessaris per a corregir de forma automàtica l'afinació de les notes i la qualitat del so.  
5. Interpretar obres d'acord amb els objectius i els continguts propis de cada nivell, de forma que l'alumne forme el seu repertori.  
6. Introduir-lo en la valoració de la música al llarg de la història, mitjançant la interpretació d'obres representatives de les diferents èpoques.  
Continguts propis  
Principis bàsics de les posicions dels dits, de les posicions en el mànec i del maneig de l'arc. Desenvolupament de la consciència corporal necessària per a comprendre la incidència dels moviments en el maneig de l'instrument. Principis bàsics de les posicions dels dits, de les posicions en el pal i del maneig de l'arc. Sensibilització del braç dret per a obtenir l'atac just, seguretat rítmica i flexibilitat en els canvis d'arc. Sensibilització del braç esquerre per a desenvolupar l'agilitat i l'afinació i facilitar l'ornamentació.  
Criteris d'avaluació: grau elemental, instrument  
1. Interpretar amb fluïdesa fragments d'obres musicals a primera  
vista.  
Aquest criteri servirà al professor per a comprovar la capacitat de lectura i el domini de l?instrument, d'acord amb els continguts propis del nivell.  
2. Interpretar fragments musicals usant la mesura, l'afinació, l'articulació i el fraseig adequats.  
Aquest criteri d'avaluació pretén comprovar la correcta assimilació i aplicació dels esmentats principis de llenguatge musical d'acord amb el nivell corresponent.  
3. Interpretar obres d'estils diferents.  
Amb aquest criteri d'avaluació es pretén detectar la maduresa interpretativa de l'alumne davant de la varietat d'obres i d'estils.  
4. Interpretar en públic, com a solista i de memòria, fragments i obres representatives del seu nivell d'instrument.  
Aquest criteri d'avaluació tracta de comprovar la capacitat de memòria i d'execució de les obres, d'acord amb els objectius i els continguts propis de cada curs i la motivació de l'alumne en l?estudi de la música.  
5. Interpretar fragments, estudis i obres d'acord amb la visió dels continguts exposats pel professor.  
Aquest criteri d'avaluació pretén verificar la capacitat de l'alumne per a assimilar les pautes de treball que se li marquen.  
6. Crear improvisacions en l?àmbit rítmic i tonal que se li indique.  
Aquest criteri d'avaluació intenta avaluar l?habilitat de l?estudiant per a improvisar, amb l?instrument, sobre els paràmetres rítmics i melòdics donats, amb autonomia i creativitat.  
7. Actuar com a membre d'un grup i ajustar la seua actuació a la dels altres instruments.  
Aquest criteri d'avaluació pretén valorar el sentit de col·laboració i interdependència entre els membres del grup.  
8. Demostrar capacitat per a tocar o cantar la pròpia veu al mateix temps que s'acobla a les dels altres.  
Aquest criteri comprova la capacitat de l'alumne per a adaptar l'afinació, precisió rítmica i dinàmica a la dels altres músics en el seu treball comú.  
9. Descobrir els trets característics de les obres escoltades en les audicions.  
Aquest criteri pretén avaluar la capacitat de l'alumne per a percebre els aspectes essencials d'una obra i relacionar-los amb els I coneixements adquirits encara que no els interprete per ser nous per a ell o perquè presenten dificultats superiors a la seua capacitat.  
10. Demostrar seguretat i precisió en l?ús de la terminologia adequada per a comunicar als altres opinions personals sobre les obres estudiades en aquest nivell.  
Aquest criteri avalua l'assimilació dels termes i conceptes del llenguatge musical utilitzats en, la comunicació sobre la música, tant en els aspectes docents, com en els crítics i col·loquials. Això acreditarà el coneixement del codi del llenguatge musical.  
11. Mostrar en els estudis i obres la capacitat d'aprenentatge progressiu individual.  
Aquest criteri d'avaluació pretén verificar que els alumnes són capaços d'aplicar en el seu estudi les indicacions del professor i, amb aquestes, desenvolupar una autonomia progressiva de treball que li permeta valorar correctament el seu rendiment.  
PRINCIPIS METODOLOGICS DE GRAU ELEMENTAL  
En la nova ordenació, l'estudi de l'instrument i el de llenguatge musical comencen i continuen simultàniament, per tal que la constitució corporal i la psicomotricitat del xiquet i de la xiqueta s'adapten a les peculiaritats i al maneig dels diferents instruments  
Per aquesta circumstància i per la llarga durada de la formació musical, l'alumne ha d'alterar aquests estudis amb els de caràcter general, és a dir, part de l?Educació Primària i de la Secundària Obligatòria en els tres cicles. Convé per tant que els processos dels dos tipus d'ensenyament segueixen els mateixos principis d'activitat constructiva com a factor decisiu en la realització de l'aprenentatge, conseqüència lògica del protagonisme que l'alumne adquireix en aquest sistema en modificar i reelaborar els seus esquemes de coneixement.  
S'apunten ací alguns principis metodologies de caràcter general que el professorat procurarà adequar al procés d'ensenyament aprenentatge del llenguatge musical i de l?instrument:  
a) Adequar els continguts i la seua seqüenciació al moment i a la situació del desenvolupament evolutiu del xiquet i de la xiqueta, de forma que l'aprenentatge siga constructiu, progressiu i motivador.  
b) Motivar l'alumne per a l?estudi de la música mitjançant la seua activitat i Participació en el procés, donant-li el protagonisme que li corresponga en la seua pròpia formació musical.  
c) Respectar les peculiaritats dels alumnes, individualment i col·lectivament i facilitar, així, la convivència en el si del grup í la col·laboració, de forma que s'eviten les discriminacions de tot tipus.  
d) Utilitzar procediments i recursos variats que estimulen la capacitat crítica i creativa de l'alumne mitjançant l'acceptació del diàleg i les argumentacions raonades.  
e) Procurar que l'assimilació dels continguts conceptuals per part de l'alumne es complete amb l'adquisició de continguts procedimentals i actitudinals que propicien la seua autonomia en el treball tant per al moment present com per al futur.  
f) Facilitar als alumnes el coneixement i l?ús del codi convencional d'expressió alhora que la correcció i l?exactitud en l?ús del llenguatge, per tal que l'aprenentatge i la comunicació siguen efectius.  
g) Exercitar la creativitat de l'alumne de forma que adquiresca estratègies pròpies d'estudi i de realitzacions musicals perquè puga superar lls dificultats que se li presenten en el procés d'ensenyament-aprenentatge.  
Encara que la interpretació instrumental no siga opció definitiva en el grau elemental, adquireix tota la seua importància per a l'aprofundiment en el coneixement del llenguatge musical. En la interpretació, malgrat ser un fet profundament subjectiu, convergeixen el missatge del creador de l?obra, la personal manera de transmetre-la de l'intèrpret, d'acord amb la seua sensibilitat í l?orientació de l?educador, que s'ha d'esforçar més a ajudar a resoldre dificultats i propórcionar opcions a l'intèrpret, que a imposar-li criteris.  
Els criteris d'avaluació han d'apuntar al tipus i al grau d'aprenentatge aconseguits pels alumnes en un moment determinat, en relació amb les capacitats previstes en els objectius generals i en. els específics de cada especialitat.  
El nivell de consecució dels objectius no pot ser valorat mecànicament, sinó amb flexibilitat, d'acord amb les característiques del cicle educatiu en què es troba l'alumne. L'avaluació, contínua i personalitzada, compleix així la seua funció informativa i formativa en oferir al professor indicadors del desenvolupament sobre els successius nivells d'aprenentatge dels alumnes i li aporta dades per a aclarir les noves estratègies didàctiques. Això permet aplicar els mecanismes correctors a les insuficiències advertides en el procés. En aquest sentit, els tradicionals exens són també indicadors de l?evolució del procés educatiu, però no l'únic constituent de l'avaluació del progrés dels alumnes.  
En conseqüència, els criteris d'avaluació abans esmentats hauran d'apuntar a:  
a) La comprovació del grau de domini del llenguatge musical a través de la pràctica instrumental i del cant.  
b) L'observació i la verificació del desenvolupament i control de les destreses necessàries per a l?execució musical.  
e) La valoració tècnica i estètica de la interpretació individual i col·lectiva.  
d) L'estimació que manifesta de l'art en general i de la música en particular, per l'interés posat en l?execució.  
e) El sentit de convivència i col·laboració entre condeixebles, demostrat a l?hora d'estudiar i d'interpretar col·lectivament.  
Tot això situarà la tasca d'ensenyament i aprenentatge en el marc de la formació humanística que necessita l?estudiant de música.   
ANNEX II  
Assignatures del grau mitjà  
ACOMPANYAMENT  
Introducció  
La pràctica musical que es realitza sota el nom d'acompanyament es caracteritza per la necessitat d'interrelacionar capacitats, coneixements i destreses diverses que, Per elles mateixes, constitueixen àmbits de sabers propis.  
El sentit i el valor educatius d'aquesta disciplina deriva de la conveniència de globalitzar els diversos components que la integren (lectura a vista, transposició, realització de xifratges, etc), per ser comuns tots ells a la funció d'«acompanyar», sense oblidar per aixà L'experiència que aporta cada un d'aquests components per si, mateix. Els dos aspectes, el funcional i el formatiu, són indissociables i complementaris.  
Els continguts bàsics d'aquesta disciplina s'articulen al voltant de tres eixos principals: desenvolupar la destresa i la musicalitat en la tècnica de l'execució; desenvolupar, així mateix, els mecanismes reflexos que la determinen; i potenciar la comprensió dels coneixements harmònics prèviament adquirits, junt amb la capacitat creativa, per a aplicar-los en situacions dispars.  
En els blocs de continguts s'inclouen els camps de coneixement següents:  
- Pràctica de la improvisació com a procediment imprescindible  
per a desenvolupar automatismes que permeten a l'instrumentista la realització instantània del text musical, assimilant al mateix temps i de forma immediata les seues característiques quant a l'època i l'estil a què pertany . Per tant, no es tracta solament d'incrementar la capacitat d'automatisme i velocitat en la lectura del text, sinó de comprendre el sentit dels seus elements essencials i interpretar-los en l'instrument a mesura que es llegeix l'obra. Per aixà, la improvisació està estretament relacionada amb l'anàlisi, que, al seu torn, depèn de tota una sèrie de coneixements teòrico pràctics prèviament adquirits.  
- Destresa en la transposició, com un mecanisme que permet adequar la tonalitat a la tessitura del solista -fonamentalment en la música vocal, facilita la lectura de partitures d'orquestra i, a més del seu valor funcional, posseeix un alt valor formatiu, que procedeix, d'una banda, del domini dels procediments tradicionals (canvi de claus i armadura, càlcul del nombre de diferencies), i de l'altra, de l?enfocament sintètic que aporta la lectura harmònica, i gràcies a tot això, l?estructura interna d'un fragment musical pot ser interpretada en qualsevol tonalitat.  
- Realització de diferents xifratges, com a pràctica d'acompanyament a una melodia. Aquesta pràctica permet relacionar- de forma .immediata els coneixements harmònics amb la seua aplicació instrumental i, per exigir un cert gran de creativitat, comporta un primer contacte amb la improvisació pròpiament dita, l?estudi a fons de la qual podrà abordar-se dins del grau superior.  
En la pràctica del baix xifrat es coneixerà i s'exercitarà la realització del baix continu característic del període barroc .Atés el seu indiscutible valor formatiu per a qualsevol acompanyant, la seua pràctica és obligatòria per a tots els instrumentistes de tecla. La realització del baix xifrat tradicionalment confiada -al clavecí, orgue, etc., encara que no al piano, determina que aquesta matèria, en aplicar-se específicament a aquest instrument s'ha d'enfocar cap als seus usos habituals. L'hàbit de l'acompanyament pianístic, basat en la realització d'un xifratge, està plenament vigent en la música de jazz i en la denominada música «lleugera», exercici usual en els nostres temps, com ho, va ser el baix continu en l'època barroca.  
Els continguts d'acompanyament en el grau mitjà han estat establerts no sols pel seu valor de preparació per a coneixements que puguen adquirir-se en trams posteriors, dins d'una elecció pròpia d'especialització professional, sinó també pel valor intrínsec que representen en la formació dels instrumentistes de tecla. Per aquesta última raó estan dins del marc de coneixements considerats indispensables per a satisfer les necessitats habituals dels instruments esmentats.  
Objectius específics  
L'ensenyament de l'acompanyament en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Reconéixer l?estructura harmònica i el fraseig d'una obra o fragment segons es toca a primera vista o després d'una lectura ràpida sense instrument, per a possibilitar, si s'escau, la simplificació en els passatges de gran dificultat, si n'hi -ha, sense pèrdua del seu valor intrínsec.  
2. Conéixer la disposició formal d'obres de factura clara, analitzant les seues seccions, punts de tensió, etc., per a determinar els seus aspectes essencials i possibilitar-ne la lectura a primera vista.  
3. Improvisar l'acompanyament a una melodia a partir, o no, d'un baix xifrat o guió.  
Continguts  
Improvisació. La lectura a vista i la seua aplicació pràctica. Introducció a la lectura harmònica. Anàlisi harmónico-rítmico-melódica aplicada a la improvisació. Improvisació de partitures de diferents estils i èpoques. Improvisació amb caràcter d'acompanyant o no.  
Transposició. El transport en la música actual. El transport com a desenvolupament formatiu de capacitats i reflexos. Transport harmònic i la seua aplicació a instruments polifònics. Tècnica i mecànica tradicional del transport. Claus, armadures, diferències ... i la seua utilitat pràctica.  
Sota xifrat. Realització en el teclat de xifratges tradicionals. Realització pràctica d'estructures harmòniques que formen frases simètriques amb desenvolupament d'una o més fórmules rítmiques d'acompanyament que usen harmonia compacta o dissolta. Aplicar d'immediat xifratges escrits o mentals a melodies folklòriques i possibilitar acompanyaments-pianístics. Introducció al xifratge americà característic en la música de jazz. Utilització i significat dels xifratges bàsics més habituals en la música «lleugera». Realització al piano de l'acompanyament de melodies de jazz i de música «lleugera» que duen adherides el xifratge usual, i així mateix de les improvisacions que solen seguir a l?exposició d'aquestes. .  
Criteris d'avaluació  
1. improvisació d'una partitura o de fragments pertanyents a partitures de distintes èpoques i estils acompanyant un solista, o participarti dins d'un grup d'instruments, com passa en la música de cambra.  
Es tracta de valorar el grau de desenvolupament dels reflexos i les altres qualitats que són estimulades a través de la lectura improvisada col·laborant amb un solista o formant part d'un grup d'instrumentistes.  
2. Transposició, improvisada, a qualsevol distància intervàlica, de l'acompanyament d'una obra, preferentment vocal.  
Mitjançant aquest criteri d'avaluació es tracta de valorar el domini de les set claus i de totes les armadures i en harmonies possibles.  
3. Realització del baix continu d'una obra pertanyent a l'època barroca o d'un dels seus moviments.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar l?habilitat de l'alumne per a realitzar en el teclat una part acompanyant a una línia melòdica o una espècie de subratllat que posa en evidència les harmonies que es produeixen en l?entreteixit polifònic de l?orquestra, sempre sobre un baix donat pel compositor i que s'inclou obligatòriament en la realització.  
4. Realització pràctica de dues estructures harmòniques, una imposada i l'altra de lliure invenció, que formen una frase simètrica, desenvolupant una o més fórmules rítmiques d'acompanyament que utilitzen harmonia compacta o dissolta.,  
A través d'aquest criteri d'avaluació es pretén valorar el gran de recursos preliminars adquirits per l'alumne per a poder abordar amb èxit l'acompanyament d'una melodia pròpiament dita.  
5. Realització de l'acompanyament d'una melodia de jazz o de música «Lleugera» i d'una improvisació o variació sobre aquesta, en què sols apareix la melodia i el xifratge americà, i s'executen dues versions: en la primera s'inclourà el baix improvisat en l'acompayament; i en la segona versió la part del baix serà executada per un contrabaix (en pizzicatto) preferentment.  
Amb aquest criteri es tracta de valorar el grau d'adaptació de l'alumne a la pràctica habitual en aquest acompanyament.  
6. Acompanyament d'una melodia folklòrica desproveïda de guió harmònic.  
Amb aquest criteri es pretén que l'alumne realitze l'acompanyament sobre el propi pensament harmònic, valorant el seu grau d'imaginació en aquest aspecte bàsic.  
7. Realitzar en els exercicis dels apartats 5 i 6 introduccions, la construcció de les quals es base en elements extrets preferentment de la línia melòdica que s'acompanyarà.  
Es tracta d'avaluar en l'alumne la capacitat per a desenvolupar elements temàtics.  
ANALISI  
Introducció  
El nivell tècnic i interpretatiu de l'alumne en aquest tercer cicle li permet treballar un repertori d'obres amb dimensions formals, complexitat harmònica, polifònica, d'elaboració temàtica, varietat estilística i estètica, que fan necessari aprofundir el coneixement dels principals elements i procediments del llenguatge musical i la seua relació amb les diferents Tècniques compositives, per tal d'avançar cada vegada més en una comprensió d'aquestes obres que en possibilite la interpretació adequada. Aquest avanç es pot realitzar a través de l'anàlisi, sense que siga imprescindible desenvolupar la destresa en les diferents tècniques d'escriptura. Si l'alumne vol enfocar la seua formació cap alguna branca teòrica en el Gran Superior, aquesta assignatura li aportarà el coneixement dels elements bàsics per a poder afrontar sistemes analítics complexos, o les bases teòriques fonamentals en el cas dels futurs compositors.,  
L'assignatura d'anàlisi està pensada com a continuació lògica de l'assignatura d'harmonia del segon cicle. Gràcies a aquesta l'alumne ja ha rebut informació bàsica sobre els elements morfològics i sintàctics del sistema tonal. En la que ens ocupa ara, s'estudiaran elements sintàctics més complexos, els principals elements i procediments competitius, sense limitar-se a l?àmbit tonal, a més d'aportar una altra sèrie de factors de tipus històric, indissociables del fet musical com a fenomen cultural.  
Objectius específics  
L'ensenyament de l'anàlisi en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Conéixer els principals elements i procediments compositius de les diferents èpoques i autors, des del cant gregorià fins a l'actualitat, aprofundint el període tonal bimodel.  
2. Avançar en la comprensió de les obres mitjançant subanàlisis.  
3. Comprendre la interrelació dels procediments compositius de les diferents èpoques, amb les estructures formals que se'n deriven.  
4. Aprofundir l'anàlisi de les obres mitjançant l'audició.  
5. Reproduir els elements i procediments bàsics d'obres de distintes èpoques mitjançant l?ús d'instruments polifònics.  
Continguts  
Estudi a través de l'anàlisi dels diversos components del llenguatge musical (forma, melodia, ritme, transformació temàtica, enllaços harmònics, modulació, contrapunt, processos de tensió i relaxació, cadències, etc.), a partir d'obres de diferents èpoques i autors, des del cant gregorià fins a l'actualitat (amb referències a la música no occidental). Pràctica auditiva i instrumental dels elements i procediments apresos que porten a la seua interiorització.  
Criteris d'avaluació  
1. Identificar mitjançant l'anàlisi d'obres els elements morfològics i sintàctics- de menor a major complexitat.  
Amb aquest criteri es pretén valorar el coneixement de l'alumne dels diversos components del llenguatge musical.  
2. Identificar auditivament els elements i procediments que configuren la forma, de menor a major complexitat.  
mitjançant aquest criteri es pretén avaluar el progrés en la capacitat auditiva de l'alumne i en la interiorització dels elements i procediments apresos.  
Introducció,  
HARMONIA  
El Llenguatge Musical occidental inclou multiplicitat d'elements conceptualment distints i, pet tant, divisibles analíticament, encara que es perceben de forma unitària en el context musical. L'harmonia s'ocupa dels acords, que, d'una banda, projecten la simultaneïtat de sons (funció morfològica), i de l'altra, estableixen relació amb els elements musicals que els precedeixen i els segueixen (funció sintàctica).  
El sistema tonal, qualificat com una de les més grans i prolífiques invencions del gènere humà, pot arribar a ser, per les conseqüències derivades de la simplificació, que comporta, un fort condicionament per a l'audició de la música no composta d'acord amb els seus postulats i la seua mecànica. El coneixement de les seues peculiaritats és, en mans de qui coneix a fons totes las qüestions relatives a la seua formació i dissolució, una poderosa eina per a desenvolupar l'escolta intel·ligent i conscient que permeta valorar, en la justa mesura, tant la música composta segons els sens principis, com la que no s'hi ajusta. Correspon a l'ensenyament de l'harmonia subministrar el coneixement profund d'aquest sistema, i la mecànica del funcionament dels elements que el componen.  
Per ser l?harmonia la continuació del llenguatge musical, és lògic que els seus aspectes teòrics més bàsics estiguen ja inclosos en els estudis d'aquesta matèria. D'altra banda, la pràctica de l?entonació i el repertori de l?instrument estudiat, com també les activitats musicals pròpies del seu entorn social, sens dubte el deuen haver posat, en contacte amb pràctiques i repertoris basats en el predomini quasi absolut de música composta d'acord amb el sistema tonal, prioritari en la seua educació i en la seua formació durant aquesta etapa dels estudis musicals.  
L'assignatura d'harmonia en el gran mitjà s'ha de plantejar com a formació bàsica de l'alumne i és la lògica continuació de l'assignatura de llenguatge musical, al mateix temps que la base fonamental per a poder afrontar l'assignatura d'anàlisi del tercer i últim cicle.  
Els continguts de l'assignatura responen a la totalitat de l?estudi de l?harmonia tonal, encara que sense ordenació concreta, ja que les programacions s'hauran d'ajustar al projecte curricular de cada centre. Els conceptes corresponents a cada un dels elements estudiats s'hauran d'assimilar fonamentalment mitjançant l'anàlisi, que serà matèria importantíssima durant aquest període d'estudis.  
Aquesta assignatura, per tot això anterior, s'haurà d'enfocar com a eina bàsica per a la realització d'anàlisis tradicionals d'obres tonals, en què prevaldrà fonamentalment l?estudi harmònic i formal. D'aquesta manera, junt amb l'assignatura d'anàlisi, quan l'alumne acabarà els estudis de gran mitjà, posseirà una sòlida base analítica, punt de partida per a posteriors especialitzacions en el grau superior, tant en qüestions interpretatives, per a altres sistemes analítics més complexos, com en la formació bàsica del futur compositor.  
Objectius específics  
L'ensenyament de l?harmonia en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Conèixer els elements bàsics de l'harmonia tonal i les seues característiques, funcions i transformacions en els diferents contextos histèrics.  
2. Utilitzar en treballs escrits els elements i els procediments bàsics de l'harmonia tonal.  
3. Escoltar internament l'harmonia, tant en l'anàlisi com en la realització d'exercicis escrits.  
4. Identificar a través de l'audició els acords i els procediments més comuns de l'harmonia tonal.  
5. Identificar a través de l'anàlisi d'obres els acords, els procediments més comuns de l'harmonia tonal i les transformacions temàtiques.  
6. Comprendre la interrelació dels processos harmònics amb la forma musical.  
7. Ser cridis davant l'escassa qualitat harmònica que es puga presentar tant en músiques pròpies o d'altri com en harmonitzacions generades per mitjans electrònics de manera automàtica.  
Continguts  
L'acord. Consonància i dissonància. Estat fonamental i inversions dels acords de tres i quatre sons sobre tots els graus de l'escala. Els acords de cinc i més sons i les seues possibilitats. Enllaços d'acords. Tonalitat i funcions tonals. Elements i procediments d'origen model presents en el sistema tonal. El ritme harmònic. Cadències i processos cadencials. La modulació, des del seu concepte més restringit al més ampli. Progressions unitonals i modulants. Seriés de sextes i sèptimes. Adorns melòdics i harmònics. Els acords de sobretónica. La nota pedal. La cromatització de la tonalitat. L'harmonia alterada. Utilització dels elements i procediments anteriors en la realització de treballs escrits. Pràctica auditiva i instrumental que conduesca a la interiorització dels elements i procediments apresos. Anàlisi d'obres per a relacionar els esmentats elements i procediments, així com les transformacions temàtiques dels materials utilitzats amb el seu context estilístic i la forma musical.  
Criteris d'avaluació  
1. Realitzar exercicis a partir d'un baix xifrat determinat amb els elements de l'harmonia tonal.  
Amb aquest criteri d'avaluació es tracta de comprovar el domini dels alumnes pel que fa a la mecànica d'encadenament d'acords i la seua aplicació a una realització acurada i interessant des del punt de vista musical.  
2. Realitzar exercicis d'harmonització a partir de tiples determinants amb els elements de l'harmonia tonal.  
Amb aquest criteri s'avaluarà la capacitat per a usar amb sentit sintàctic els diferents acords i procediments harmonies mitjançant una realització acurada i interessant, amb especial atenció a la veu del baix.  
3. Realitzar exercicis d'harmonització a partir de baixos sense xifrar determinats amb els elements de l?harmonia tonal.  
Aquest criteri permet avaluar la capacitat de l'alumne per a usar amb sentit sintàctic els diferents acords i procediments harmònica, així com la seua habilitat per a la consecució d'una realització correcta i interessant des del punt de vista musical, amb especial atenció a la ven de soprano.  
4. Compondre exercicis breus a partir d'un esquema harmònic determinat o propi amb els elements de l?harmonia tonal.  
Aquest criteri d'avaluació permetrà valorar la capacitat de l'alumne per a crear íntegrament petites peces musicals a partir de les indicacions harmòniques esquemàtiques o dels procediments que se li proposen i la seua habilitat per a aconseguir una realització lògica acurada i interessant, amb especial atenció a les veus extremes.  
5. Identificar auditivament els principals elements morfològica i sintàctics de l?harmonia tonal.  
Mitjançant aquest criteri podrà avaluar-se el progrés de l?habilitat auditiva de l'alumne a través de la identificació dels diversos tipus d'acords estudiats, en estat fonamental i en les seues inversions, i també el reconeixement del seu paper funcional en els elements for-\_ mals bàsics (cadències, progressions, etc.).  
6. Identificar mitjançant l'anàlisi d'obres els procediments morfològica i sintàctics de l'harmonia tonal.  
Amb aquest criteri es podrà valorar l?habilitat de l'alumne en el reconeixement dels acords i dels elements formals bàsics en una partitura.  
7. Identificar, mitjançant l'anàlisi, diversos errors en exercicis preparats amb aquesta finalitat i proposar-hi solucions.  
Aquest criteri permetrà valorar l?habilitat de l'alumne per a detectar, per mitjà de l'anàlisi, els possibles defectes que puguen aparèixer en un fragment de música, i també la seua capacitat per a proposar-hi solucions adequades.  
8. Identificar auditivament estructures formals concretes.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar la capacitat dels alumnes per a identificar la forma en què està construïda una obra, i per a comprendre l?estreta relació entre l?esmentada forma i els procediments harmònics utilitzats.  
9. Identificar mitjançant l'anàlisi d'obres els procediments de transformació temàtica.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de l'alumne per a reconéixer les transformacions temàtiques dels materials que intervenen en una obra i la seua relació amb el context harmònic i estilístic.  
10. Identificar auditivament diversos errors en exercicis preparats amb aquesta finalitat i proposar solucions.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar l?habilitat de l'alumne per a detectar mitjançant l'anàlisi, els possibles defectes que puguen aparèixer en un fragment de música, així com la seua capacitat per a proposar alternatives adequades.  
COR  
Introducció  
La idea de cor, per la seua dedicació a la polifonia, es pot relacionar amb el concepte d'orquestra; el cor, naturalment, amb exclusiva participació humana en la seua realització, sense el concurs dels instruments.  
La presència del cor en el currículum del grau mitjà insisteix en el caràcter col·lectiu de la interpretació. Es relativitza així l'aportació individual de l'intèrpret en la consecució dels resultats finals, fruit de la col·laboració.  
Cantar constitueix la forma més simple d'aproximació a la música i la seua realització, ja que l'intèrpret prescindeix de la col·laboració de l?instrument. El cas del cantant produeix la música sense necessitat d'un altre suport o mediació. i l'activitat coral, a l?igual que l?orquestral, evita l'aïllament de l'intèrpret. L'afinació depén de cada un i de l?escolta de les veus dels altres.  
En els aspectes humans el cor fomenta relacions, exercita el sentit de col·laboració i de responsabilitat compartida i potencia la disciplina i la memòria.   
Al Llarg de la història, el cor ha estat escola de formació musical i planter de compositors, musicòlegs i pedagogs.  
Culturalment l'activitat coral permet l'aproximació a la gran tradició polifònica i al patrimoni folklore. i estableix contactes entre el repertori culte i el popular, el religiós i el profà amb la particularitat que el cor propicia la pràctica musical de l'aficionat amb resultats artísticament superiors, quant a qualitat, als que obtenen generalment els grups instrumentals també d'aficionats.  
Objectius específics  
L'ensenyament del cor en el gran mitjà tindrà com a objectiu contribuir desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Enriquir les possibilitats tímbriques de la veu i proporcionar-li capacitat de resistència mitjançant el control del mecanisme respiratori i de l?emissió vocal.  
2. Millorar l'afinació, l'audició harmònica i la interpretació musical per mitjà de l?«orella interna».  
3. Contribuir a la unitat sonora mitjançant l?escolta del conjunt i la integració en aquest.  
4. Contribuir a la formació integral de la persona mitjançant la incorporació a la pràctica coral de la música de la tradició occidental i també la d'altres cultures.  
5. Adquirir la capacitat de distingir els processos harmònics i formals en què s'estructura l'obra vocal, coral o simfónico-coral, mitjançant l'audició i l'anàlisi.  
6. Aconseguir progressivament rapidesa de reflexos en la lectura a primera vista, per al muntatge fluït de les obres.  
7. Participar en la planificació i la realització en equip d'activitats corals, valorant-les aportacions pròpies i dels altres d'acord amb els objectius establerts, mostrant una actitud flexible i de col·laboració i assumint responsabilitats en el desenvolupament de les tasques.  
8. Ampliar el repertori coral adquirit en el grau elemental amb obres de diferents èpoques, estils i cultures fomentant així el desenvolupament integral de la persona.  
9. Conéixer i interpretar obres corals no convencionals com a presa de contacte amb la música del nostre temps.  
10. Impulsar la inquietud per-la investigació, mitjançant la realització de treballs i la recerca de dades sobre les obres del programa, per a situar-les històricament i artísticament, de forma individual o per equips.  
11. Adquirir la capacitat auditiva per a distingir i identificar la sonoritat coral de les diferents èpoques musicals mitjançant audicions.  
Continguts  
Respiració, entonació, articulació i ressonància com a elements bàsics de l?emissió vocal. Vocalitzacions, entonació d'acords i cadències per al desenvolupament de l?dida harmònica i l'afinació. Desenvolupament permanent i progressiu de la memòria musical, com a element rector de la interpretació. Desenvolupament de l'audició interna com a element de control de l'afinació de la qualitat vocal i del color sonor del conjunt, partint de les cançons escollides. Entonació d'intervals consonants i dissonants en diferents graus de complexitat per a consolidar l'afinació. Pràctica de lectura a vista. Anàlisi i interpretació de repertori d'estil polifònic i contrapuntístic a quatre i més veus mixtes amb acompanyament instrumental o sense. Adquisició progressiva de la seguretat personal en l?exercici del cant coral. Valoració del silenci com a març de la interpretació. Interpretació de textos «originals» de cançons que afavoresquen el desenvolupament de l'articulació, la velocitat i la precisió rítmica. Anàlisi i interpretació d'obres de repertori coral de diferents èpoques i estils, i també d'altres generes i altres àmbits culturals. Comprensió de l?esdevenir històric per a la realització i la comprensió total de les obres. Desenvolupament de la sensibilitat auditiva. Adquisició d'hàbits correctes i eficaços d'estudi. Comprensió de les estructures musicals en els diferents nivells. Selecció progressiva pel que fa al grau de dificultat dels exercicis i les obres del repertori per a cor que es consideren útils per al desenvolupament conjunt de la capacitat musical i tècnica de l'alumne. Pràctica de la relaxació. Iniciació a la interpretació de música contemporània i al coneixement de grafies i efectes.  
Criteris d'avaluació  
1. Reproduir en quartet (o en el corresponent repartiment) qualsevol de les obres programades durant el curs.  
Mitjançant aquest criteri es tracta de valorar la seguretat per a interpretar la pròpia part, junt amb la integració equilibrada en el conjunt i també la capacitat d'articular i afinar amb correcció.  
2. Reproduir qualsevol de les obres programades durant el curs en conjunt de tres o mes membres per corda.  
Aquest criteri tracta d'avaluar la capacitat per a adequar tots els elements de la interpretació a l?eficàcia del conjunt i l'actitud de col·laboració entre els diferents participants.  
3. Improvisar obres homofòniques de poca o mitjana dificultat i de clars contorns tonals.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de relacionar l'afinació amb el sentit tonal i la destresa de lectura a vista.  
4. Improvisar una obra polifònica de caràcter contrapuntístic de petita o mitjana dificultat.  
Es tracta de avaluar la capacitat d'integració en la lògica del discurs musical a través dels jocs imitatius.  
5. Preparar una obra en grup, sense la direcció del professor.  
Aquest criteri tracta de valorar la capacitat per a aplicar els coneixements dels diferents elements que intervenen en la interpretació de manera adequada amb l?estil elegit.  
6. Entonar acords a quatre veus en estat fonamental a partir del La del diapasó, ampliant progressivament la dificultat variant el so de referència.  
Amb aquest criteri es tracta d'avaluar la capacitat perquè cada membre del cor pense en un temps mínim el so que li correspon i el reproduesca de forma afinada.  
7. Realitzar anàlisis de les obres treballades durant el cus o similars, determinant l'època a què pertanyen, l?estil, el fraseig, el tractament del text, l'agògica i la dinàmica, en grups o individualment.  
Aquest criteri tracta de valorar la capacitat d'analitzar els diferents aspectes de les obres, raonant sempre les respostes i contrastant anib les dels companys i el professor.  
8. Distingir mitjançant tests d'audicions les sonoritats de la música coral en les diferents èpoques, raonant les respostes i relacionant els condixernents adquirits al Llarg del curs.  
Aquest criteri tracta de valorar la sensibilitat d'audició i la capacitat de situar-se en les diferents èpoques de forma intuïtiva i en poc temps, estimulant l'escolta de la música (discos, concerts) i les interrogacions sobre ella.  
9. Realitzar activitats de recerca de dades sobre aspectes relacionats amb les obres, autors i èpoques.  
Aquest criteri pretén valorar la curiositat de l'alumne, el grau de participació i l'interès en lectures i treballs paral·lels al cant que enriquiran la seua experiència.  
10. Realitzar audicions públiques amb el repertori preparat durant el curs amb el professor o sense, en grups de cambra.  
Aquest criteri tracta de valorar actituds de disciplina, puntualitat, col·laboració, ordre i responsabilitat davant el grup, alhora que permet comprovar la funció comunicativa del cant a través de la reacció del públic.  
FONAMENTS DE COMPOSICIO  
Introducció  
Els coneixements adquirits prèviament per l'alumne lí permetran desenvolupar durant aquest tercer cicle determinades destreses d'escriptura i també aprofundir el coneixement dels Principals elements i procediments del llenguatge musical i la seua relació amb les diferents Tècniques compositives, per tal d'iniciar-se en l?estudi de la composició i d'avançar cada vegada més en la comprensió de les obres musicals que possibilite la seua interpretació adequada.  
L'assignatura de fonaments de composició ha estat dissenyada, primordialment, per a aquells alumnes que volen orientar-se cap a la composició, la musicologia, la direcció, o la pedagogia, per als quals és imprescindible la formació d'escriptura prèvia als estudis de grau superior, sense que això excloça que puga ser cursada per alumnes que vulguen orientar-se cap a la interpretació. El caràcter de l?optativitat en el tercer cicle no determina l?especialitat que l'alumne haurà de cursar posteriorment sinó que amplia la seua informació musical i el posa en situació de poder elegir millor la seua especialització en el grau superior. El conjunt d'assignatures que es cursen en el tercer cicle possibilita la formació musical necessita per a l?elecció de qualsevol especialitat en el grau superior: pedagogia, musicologia, composició, interpretació.  
En fonaments de composició es fonen els ensenyaments d'harmonia, contrapunt i alguns principis de composició i orquestració tradicionalment separats. Aquestes matèries no s'han de continuar considerant com a independents, sinó més aviat com a dues dimensions no distintes, sinó complementàries en la música: a partir d'aquest nivell d'aprenentatge sembla aconsellable que l?estudi de les bases Tècniques de la composició incloga, com a objectiu referit, la pràctica de l?escriptura, el domini de la realització de les idees musicals, tant pel que fa a la lògica sintàctica que implica la consideració vertical o harmònica, com pel que fa a una consideració més lineal o horitzontal. Per descomptat, els dos ensenyaments no han estat mai incompatibles, però la seua separació com a matèries independents portava més sovint que caldria a una defectuosa comprensió dels seus objectius, a més del desenvolupament separat i freqüentment divergent dels seus continguts. Aquesta ordenació pretén esmenar aquestes deficiències, proposant una interdependència més gran dels dos durant el tercer cicle del grau mitjà. Per tant, les diferents Tècniques contrapuntístiques s'han d'aprendre simultàniament amb els continguts de l?harmonia, i també en l?estudi dels elements i procediments en diferents estils, treballant-ne almenys del barroc, clàssic i romàntic. També s'hi inclou l?estudi de les característiques i les possibilitats dels diferents instruments per a la seua utilització en els treballs d'aquesta assignatura, a més de constituir la base dels estudis d'orquestració del grau superior.  
La pràctica escrita dels elements estudiats en aquesta assignatura no ha de ser exhaustiva, ja que no cal que porte a un absolut domini de cada un dels estils, objectiu que pot ser deixat per a una especialització posterior. Ací el que escau és promoure coneixements bàsics.  
Objectius específics  
L'ensenyament dels fonaments de composició en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Conèixer els principals elements i procediments compositius de les diferents èpoques i autors des del cant gregorià fins avui.  
2. Utilitzar els principals elements i procediments compositius de les èpoques barroca, clàssica i romàntica.  
3. Realitzar petites obres Lliures a fi de desenvolupar l'espontaneïtat creativa.  
4. Tocar en un instrument polifònic de forma esquemàtica els procediments compositius bàsics estudiats.  
5. Tocar en un instrument polifònic els treballs realitzats.  
Continguts  
Pràctica escrita dels elements i procediments compositius que intervenen en el sistema tonal, tant de caràcter harmònic com contrapuntistic. Coneixement bàsic de les característiques i possibilitats dels diferents instruments. Realització de treballs i composició de petites obres vocals o instrumentals (o fragments) en els estils barroc, clàssic o romàntic. Realització de petites obres Lliures.  
Criteris d'avaluació  
1. Realitzar exercicis a partir de baixos xifrats, baixos sense xifrar i tiples determinats.  
Amb aquest criteri s'avalua el domini de l'alumne pel que fa a la mecànica dels elements estudiats i la capacitat per a usar amb sentit sintàctic els diferents procediments harmònics.  
2. Compondre exercicis breus a partir d'un esquema harmònic o procediment, donat o propi, pensant en. un mitjà instrumental o vocal concret.  
Aquest criteri d'avaluació permetrà valorar la capacitat de l'alumne per a crear íntegrament petites peces musicals, i la seua habilitat per a aconseguir resultats coherents fent ús de l'elaboració temàtica.  
3. Harmonitzar corals.  
Amb aquest criteris valorarà la capacitat de l'alumne tant per a realitzar una harmonització equilibrada com per a elaborar línies melòdiques interessants.  
4. Escriure línies melòdiques en contrapunt a dues, tres i quatre veus a una veu donada.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de l'alumne per a crear línies melòdiques, interessants i equilibrades i també la destresa en la superposició d'aquestes.  
5. Donat un fragment, de caràcter predominantment harmònic, completar-lo en el mateix estil, seguint un esquema formal predeterminat o lliure.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de l'alumne en la utilització dels recursos harmònics i formals.  
6. Donat un fragment, de caràcter predominantment contrapuntístic, completar-lo en el mateix estil, seguint un esquema formal predeterminat o lliure.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de l'alumne en la utilització dels recursos contrapuntistics i formals.  
7. Realitzar exercicis de contrapunt invertible a diferents intervals.  
mitjançant aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de l'alumne per a crear línies melòdiques interessants la superposició de les quals resulte equilibrada des dels punts de vista harmònic i contrapuntístic, en qualsevol de les disposicions possibles.  
8. Realitzar cànons per moviment directe, contrari, retrograda augmentació i disminució a dues o més veus.  
Aquest criteri pretén avaluar l'assimilació per part de l'alumne de les Tècniques d'imitació i el seu funcionament dins d'un context canònic.   
9. Compondre petites obres vocals o instrumentals (o fragments) en els estils barroc, clàssic o romàntic.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de l'alumne per a utilitzar en un context estilístic determinat els elements i els procediments apresos, i per a crear obres o fragments en què puga apreciar-se el seu sentit de les proporcions formals.  
10. Compondre petites obres lliures.  
Amb aquest criteri es pretén valorar la capacitat creativa de l'alumne. Igualment podrà avaluar-se la capacitat per a traure Conseqüències dels materials elegits i per a resoldre els problemes que puga presentar el seu tractament.  
Nota: Tots els exercicis s'escriuran pensant en la possible interpretació, per tant, s'ajustaran a una plantilla coral o instrumental determinada.  
HISTORIA DE LA MUSICA  
Introducció  
L'estudi de la Història de la música informa no solament de l?evolució de la música i la seua relació amb les altres arts sinó que aporta dades sobre aspectes tècnics, didàctics i humans imprescindibles per a entendre la música com la realitat cultural que és en la societat de cada moment.  
La història de la música, en primer lloc, ha de proporcionar a  
l'alumne l?esquema històric fonamental que li permeta catalogar les experiències musicals amb que entra en contacte i relacionar-les amb l?evolució de la música. El fet que la història de la música se situe en el tercer cicle, quan l'alumne des dels 8 anys i més intensament a partir dels 12, està en contacte amb obres o fragments coneguts i significatius, s'ha d'entendre com el desig d'estimular la seua capacitat de classificació històrica, i per a això aquesta assignatura proporciona, mitjançant l'anàlisi de les obres més representatives, les línies generals d'èpoques, escoles i estils.  
l'Alumne ha d'entendre, gràcies a les aportacions de la Història de  
la música, que la música és una cosa més que l'anecdòtica successió d'obres, amb determinades característiques Tècniques i artístiques. La música és una realització artística que evoluciona en el temps i en l?espai i en cada una de les etapes o llocs que se la considere inclou les característiques que li corresponen per l?estadi d'evolució i al mateix temps conté els germens per a l?evolució futura, en el marc del desenvolupament històric de les arts en general En aquest sentit, la Història de la música implica una reflexió sobre la musica que condiciona i estimula la mateixa creació musical.  
Els coneixements històrics rebuts en l?ensenyament obligatori  
hauran de recordar a l'alumne que la música no és un fet aïllat en el si de la societat i li demostraran com està estretament lligada al desenvolupament d'altres manifestacions artístiques i al març polític i religiós i a l?evolució en les formes de viure.  
El coneixement de les èpoques, escolés i estils, alimentarà el seu  
esperit crític, que l?introduirà en fructífers exercicis de retroàlimentació amb audicions en què la seua aportació activa ha de ser determinant tant per a l'anàlisi de les obres com per a l?enriquiment de l?esquema històric. El contacte amb documents i estudis diversos sobre les obres l'ajudaran a millorar el seu aprenentatge com a intèrpret i, alhora, li proporcionaran la vertadera dimensió de les obres des dels punts de vista cronològic, artístic i cultural.  
La Història de la música estendrà la seua acció il·lustrativa a aspectes tan decisius per al seu futur com l?evolució de la notació musical, les transformacions organológiques operades en els instruments, l'aparició i desaparició d'instruments, les variacions experimentades en els diferents conceptes de la teoria musical, la relació entre la música popular i la culta i les innovacions necessàries en la creació de les diverses formes musicals.  
Ha de quedar clar, per tant, que la Història de la música no constitueix un conjunt de reflexions sobre la música, sinó que s'ha d'implicar en el coneixement profund i la interpretació de la música, al progrés i perfeccionament de la qual contribueix poderosament.  
Objectius específics   
L'ensenyament de la Història de la música en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir coneixement de la música en les diferents èpoques i a través dels diversos autors de cada moment.  
2. Buscar, a través de l'audició, el reconeixement dels diferents corrents estètics í artístics i situar les obres musicals cronològicament.  
3. Valorar la interdisciplinarietat com a actitud necessària (anàlisi, harmonia, música de cambra, cor,...) en l?estudi històric de la música.  
4. Relacionar la música amb els conceptes estètics de cada època i amb les altres manifestacions artístiques del moment.  
5. Valorar la importància de la música en el desenvolupament cultural de la persona i de la societat.  
Continguts  
L'home i el so. La música com a fet cultural. La música en la cultura occidental: períodes, gèneres, estils i compositors. Situació de l?obra musical en el seu context social, econòmic, ideològic i artístic. Les fonts d'informació històrica i la seua utilització. Introducció a la música de les cultures no occidentals. Valoració històrica del folklore.  
Criteris d'avaluació  
1. Identificar, a través de l'audició, obres de diferents èpoques i descriure'n els trets més característics.  
Aquest criteri avalua la capacitat de l'alumne per a captar el caràcter, el gènere, l?estructura formal i els trets estilístics més importants de les obres escoltades.  
2. Identificar èpoques i estils, a través de l'audició d'obres amb partitures a la vista.  
Mitjançant aquest criteri s'avaluen els coneixements de l'alumne pel que fa a la distinció dels diferents estils i les seues peculiaritats.  
3. Realitzar un comentari crítie a partir de l'audició d'una obra determinada.  
Aquest criteri tracta d'avaluar la capacitat de l'alumne per a valorar un fet musical concret des d'una perspectiva personal.  
4. Per mitjà de l'audició i l'anàlisi, situar cronològicament i comparar obres musicals de similars característiques representatives entre elles.  
Mitjançant aquest criteri d'avaluació es pretén comprovar si l'alumne identifica i situa cronològicament els diferents períodes de la història de la música i també si en distingeix les principals característiques.  
5. Interrelacionar la Història de la música amb la d'altres aspectes de la cultura i el pensament.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar l?evolució del pensament crític de l'alumne, pel que fa a la seua capacitat de valoració de les diferents etapes de la Història de la música, globalment, o de determinats autors o obres, particularment, dins del context social i cultural en què es van produir.  
6. Buscar les circumstàncies de tot tipus (polítiques, culturals, econòmiques, ideològiques) que puguen incidir en el desenvolupament evolutiu de les diferents èpoques, estils o autors més representatius de la Història de la música.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar la capacitat de l'alumne per a analitzar la complexitat de circumstàncies i interessos (polítics, culturals, econòmics, ideològics) que, per la seua importància, determinen el posterior desenvolupament d'una època, un estil o un autor determinats.  
7. Realitzar comentaris sobre textos relatius a la música o de contingut musical, tant des del punt de vista històric com estètic.  
Aquest criteri avalua la capacitat de l'alumne per a captar i descriure els plantejaments plasmats per l'autor i relacionar-los amb els corrents estilístics d'una època concreta.  
8. Realitzar un treball senzill sobre algun aspecte determinat de la música actual o passada.  
Aquest criteri valorarà en quina mesura els alumnes són capaços de plantejar-se i realitzar en termes acceptables un petit treball, individual o en equip, que els faça interessar-se per descobrir i conéixer més coses de l'assignatura, en què l?important és l'autenticitat i el rigor de l?estudi realitzat i no la rellevància del tema.  
LLENGUATGE MUSICAL  
Introducció  
Els estudis de llenguatge musical en el grau mitjà han de comportar un nivell que facilite a l'alumne la pràctica instrumental, tant individual com de conjunt, que exigeix un repertori musical ric, ampli i complex i capacitar l'alumne per a comprendre i analitzar tot allò que signifiquen les obres escollides per a aquest cicle. L'estudi del llenguatge musical s'ha d'exercitar en la resolució de les dificultats que tenen aquestes obres i aquesta preparació ha d'afavorir-ne l?exercici, tant vocal com' instrumental, de manera que s'aconseguesca el nivell que demanen els objectius i els continguts de cada curs.  
Els coneixements de llenguatge musical adquirits en aquest període han de col·locar l'alumne en disposició d'abordar sense dificultats els estudis d'harmonia (2n cicle), anàlisi, Història de la música, fonaments de composició (3r cicle) i s'han d'interpretar com a coneixements que culminen els estudis bàsics de teoria musical que situen l'alumne al final del grau mitjà (Batxillerat musical) en disposició d'orientar la seua elecció, en el gran superior, entre les diverses especialitats que se li oferiran: pedagogia musical, musicologia, composició, interpretació.  
L'estudi del llenguatge musical no quedarà complet sense la iniciació en el llenguatge de les obres musicals contemporànies i el desenvolupament de l?orella interna a través de l?exercici de la memòria musical.  
El coneixement del llenguatge musical implica, en el marc del desenvolupament creatiu i analític de l'alumne, millorar la capacitat d'expressió i creació, activitats en què s'exercitarà l'alumne mitjançant experimentacions rítmiques, melòdiques, tímbriques i harmòniques concretades en breus composicions, variacions i improvisacions; cosa que elevarà, alhora, la seua capacitat crítica davant el fet musical.  
Objectius específics  
L'ensenyament del llenguatge musical en el gran mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Enriquir la seua relació afectiva amb la música a través del cant i de la participació instrumental en grup.  
2. Integrar la pròpia execució musical, tant vocal com instrumental, en un conjunt coordinat de veus o instruments, atenent el resultat sonor d'aquest.  
3. Interpretar correctament els signes gràfics del llenguatge musical contemporani i relacionar-los amb el llenguatge musical tradicional.  
4. Utilitzar la dissociació motora i auditiva necessàries. per a executar o escoltar amb independència desenvolupaments rítmics i meló dics simultanis.  
5. Reconèixer i representar gràficament obres, fragments musicals a una o dues veus realitzades amb diferents instruments.  
6. Reconéixer a través de l'audició i de la lectura estructures harmòniques bàsiques.  
7. Utilitzar els coneixements sobre el llenguatge musical per a consolidar i desenvolupar hàbits d'estudi que propicien una interpretació conscient.  
8. Relacionar el llenguatge musical amb les obres musicals en el seu entorn històric i social.  
9. Comprendre i valorar l?obra musical en conjunt i en els seus elements constitutius, mitjançant la representació mental o l'audició interior d'una partitura.  
10. Representar gràficament els sons musicals percebuts a través de l'audició, en els seus diferents valors de duració, entonació, intensitat i timbre i també la seua textura harmònica, instrumental i formal.  
Continguts  
- Rítmics  
Pràctica, identificació i coneixement de compassos originats per dos o més polsos desiguals. Concixement i pràctica de metres irregulars amb estructures fixes o variables. Polirrítmies i polimetries. Reconeixement i pràctica de grups de valoració especial amb duracions i posicions mètriques vàries. Pràctica de ritmes simultanis que comporten divisions diferents de la unitat. Pràctica d'estructures rítmiques atípiques en compassos convencionals. Ritmes aksak, coixos o de valor afegit. Compassos característics, compassos amb valor afegit i amb valor disminuït. Pràctica de música sense compassar. Reconeixement i pràctica de ritmes que caracteritzen la música de jazz, pop, etc. Pràctica de canvis de compàs amb unitats iguals o diferents i aplicació de les equivalències indicades. Desenvolupament d'hàbits interpretatius a partir del coneixement i l'anàlisi dels elements ritmics.  
Melòdico-harmónics  
Pràctica auditiva i vocal d'estructures tonals enriquides en el llenguatge per flexions o modulacions senzilles, amb reconeixement analític del procés. Pràctica auditiva i vocal d'obres modals en les seues diverses manifestacions històriques i folklòriques. Pràctica d'intervàlica pura (no tonal) i aplicació a obres posttonals o atonals. Reconeixement auditiu i anàlisi d'estructures tonals i formals no complexes. Improvisació sobre esquemes harmònics i formals establerts o lliures. Aplicació vocal o escrita de baixos harmònics a obres proposades de dificultat adaptada al nivell. Desenvolupament d'hàbits interpretatius a partir del concixement i l'anàlisi dels elements melòdico-harmònics.  
Lectoscriptura (Aprofundiment en la descodificació-codificació de la grafia musical, iniciada ja en el grau elemental)  
Practica de lectura horitzontal de notes amb els rítmics escrits i indicacions metronòmiques diverses. Lectura d'agrupacions verticals de notes. Coneixement i pràctica de les normes d'escriptura melòdica i harmònica. Pràctica de lectura de notes sense clau, atenint-se al dibuix intervàlic. Pràctica d'identificació i escriptura de notes en el seu registre correcte. Coneixement de l'àmbit sonor de les claus. Iniciació a les grafies contemporànies.  
- Audició  
Pràctica d'identificació d'elements rítmics, melòdics, modulatoris, cadencials, formals, timbris i estilístics en les obre,, escoltades. identificació d'errors o diferencies entre un fragment escrit i el que ha escoltat. Memorització, prèvia a l?escriptura, de frases o fragments progressivament més amplis. Escriptura de termes coneguts i memorització en diferents altures i tonalitats. Realització escrita de dictats a una i dues veus. Identificació d'acords. Audició d'obres o fragments en els quals es reconeguen elements estudiats.  
- Expressió i ornamentació  
Coneixement i aplicació de signes i termes relatius a dinàmica i agògica. Coneixement i aplicació dels signes que modifiquen l'atac dels sons. Coneixement dels signes característics en l?escriptura de la música instrumental. Coneixements i aplicació d'ornaments, adequant-se a l'època de l'obra interpretada.  
Criteris d'avaluació  
1. Mantenir el pols durant períodes de silenci prolongats.  
Aquest criteri té per objectiu avaluar una correcta interiorització del pols que permeta una execució correcta, bé individual o en conjunt.  
2. Identificar i executar estructures rítmiques d'una obra o fragment, amb canvi de compàs i sense, en un tempo establert.  
Amb aquest criteri es tracta d'avaluar la capacitat de l'alumne per a encadenar diverses formules rítmiques, l'aplicació) correcta, si s'escau, de qualsevol equivalència si es produeix canvi de compàs, i la interioritzacio aproximada de diverses velocitats metronòmiques.  
3. Entonar improvisant una melodia o cançó tonal, amb acompanyament o sense, aplicant-li totes les indicacions de caràcter expressiu.  
Aquest criteri d'avaluació té per objectiu comprovar la capacitat de l'alumne per a aplicar les seues Tècniques d'entonació i la justesa d'afinació a un fragment melòdic tonal amb alteracions accidental,,, que poden o no provocar una modulació, sent conscient de les característiques tonals o modals del fragment. Si és acompanyament no ha de reproduir la melodia.  
4. Llegir internament, en un temps breu i sense verificar la seua entonació, un fragment musical i reproduir-lo de memòria.  
Es tracta de comprovar la capacitat de l'alumne per a imaginar, reproduir i memoritzar imatges sonores de caràcter melòdic a partir de l'observació de la partitura.  
5. Identificar o entonar tot tipus d'intervals melòdics.  
Aquest criteri d'avaluació permet detectar el domini dels intervals per part de l'alumne, com a element d'aplicació a estructures tonals o no tonals.  
6. Entonar una obra atonal, amb acompanyament o sense, aplicant les indicacions de caràcter expressiu.  
Es tracta d'avaluar l'aplicació artística a una obra atonal dels coneixements melòdics i rítmics adquirits. L'acompanyament, si s'escau, no reproduirà la melodia.  
7. Identificar intervals harmònics i escriure'ls en el registre correcte.  
Es busca conèixer la capacitat de l'alumne per a la percepció simultània de dos sons en diferents relacions intervàliques i la identificació de les regions sonores en què es produeixen.  
8. Reproduir models melòdics, escalistics o acordats, en diferents altures.  
Es tracta de comprovar la destresa de l'alumne per a reproduir un fet melòdic a partir de diferents sons, sent conscient de les alteracions necessàries per a la seua exacta reproducció.  
9. Improvisació vocal o instrumental de melodies dins d'una tonalitat determinada.  
Aquest criteri pretén comprovar l'enteniment per part de l'alumne dels conceptes tonals bàsics en fer ús Lliure dels elements d'una tonalitat amb lògica tonal i estructural.  
10. Identificar i reproduir per escrit fragments musicals escoltats.  
Amb aquest criteri s'avalua la destresa de l'alumne per a la utilització correcta de la grafia musical i la seua capacitat de relacionar el fet musical amb la seua representació gràfica.  
11. Reconèixer i escriure fragments musicals a dues veus.  
Es pretén comprovar la percepció i identificació per part de l'alumne d'aspectes musicals polifònics.  
12. Reconèixer auditivament aspectes cadencials i formals d'un fragment musical.  
Per mitjà d'aquest criteri es tracta de comprovar la capacitat de l'alumne per a percebre aspectes sintàctics i estructurals de l'obra escoltada i denominar-los correctament.  
13. Reconèixer auditivament diferents timbres instrumentals.  
Es pretén constatar la familiarització de l'alumne amb els timbres provinents d'altres instruments diferents del que constitueix la seua especialitat.  
14. Reconèixer i escriure fragments musicals realitzats per dos instruments diferents exclòs el piano.  
Amb aquest criteri es pretén comprovar que la capacitat auditiva de l'alumne no experimenta distorsió quan rep el missatge a través d'un vehicle sonor diferent del piano.  
15 Reconèixer auditivament formes d'atac, articulacions, matisos i ornaments d'una obra o fragment.  
Es tracta, en aquest cas, de comprovar la capacitat d'observació de l'alumne d'aspectes directament relacionats amb la interpretació i l'expressió musicals.  
16. Improvisar vocalment o instrumentalment sobre un esquema harmònic donat  
Aquest criteri d'avaluació va ordenat a comprovar, dins del nivell adequat, la comprensió per part de l'alumne de la relació entre harmonia i veus melòdiques.  
17. Entonar fragments memoritzats d'obres de repertori seleccionats entre els proposats per l'alumne.  
Aquest criteri tracta d'avaluar el coneixement de les obres de repertori i la capacitat de memorització.  
18. Aplicar Lliurement ritmes percudits a un fragment musical escoltat.  
Es busca ací avaluar la capacitat d'iniciativa i a més el reconeixement ràpid d'aspectes ritmis i expressius de l'obra en qüestió.  
19. Aplicar baixos harmònics senzills, vocalment o gràficament, a una melodia prèviament escoltada,  
Aquest criteri pretén buscar l'associació melodia-harmonia imaginant aquesta des de la melodia escoltada.  
20. Situar amb la màxima aproximació possible l'època, l?estil i, si s'escau, l'autor d'una obra escoltada.  
Es tracta d'una proposta per a fomentar la curiositat i l'atenció ac l'alumne en escoltar música, sent conscient dels caràcters generals que identifiquen estils i autors.  
21. Analitzar en una obra del seu repertori instrumental, la situació històrica, l'autor i les característiques musicals d'aquesta: harmòniques, formals, tímbriques, etc.  
Intenta aquest criteri potenciar els hàbits de l?estudi intel·ligent i rigorós, fent-se conscient de les circumstàncies Tècniques i socials que envolten l?obra artística.  
LLENGÜES ESTRANGERES APLICADES AL CANT  
Introducció  
El cant és l'activitat artística que coordina la paraula amb la música. La paraula, per mitjà del cant, està present en l?origen mateix de la música com ho testifiquen els documents musicals més antics i ho acredita la bibliografia sobre cerimònies religioses i la lírica popular des de l'antiguitat clàssica.  
Aquest patrimoni vocal de tan remots orígens condiciona el naixement de la música instrumental, que s'inicia per la necessitat d'acompanyar el cant monódic, individual o col·lectiu i, posteriorment, per la duplicació de les veus en el cant polifònic. Quan s'independitza d'aquesta funció, comença la seua autonomia la musica instrumental.  
Atés que musica i paraula estan unides en el cant, el seu estudi no pot prescindir del coneixement de les llengües d'ús freqüent en la música vocal.  
Les llengües més usuals en el repertori vocal, líric o dramàtic, són l'Itàlia, l'alemany, el francés i l'anglès. Conéixer-les adequadament és imprescindible, per tant, per als cantants.  
En el procés d'emissió i recepció de missatges, és important que l?emissor tinga un domini de la llengua usada que no dificulte la comprensió per part del receptor, si és que la coneix. La comprensió del sentit del text lingüístic en qüestió per part del cantant pot ser conseqüència de l?estudi concret en cada cas; però la qualitat fonètica és indispensable perquè la transmissió i la comprensió siguen efectives. Cal destacar a més l?específica sonoritat d'alguns fonemes en cada llengua que influeixen decisivament en l'expressió.  
El plantejament de l'assignatura llengües estrangeres aplicades al cant no pot oblidar els diversos coneixements addicionals propis de la cultura i la literatura d'aquestes llengües que facilitaran i enriquiran la interpretació.  
L'aprenentatge de llengües aplicades al cant ha de reforçar el dels estudis vocals; davant la complexitat d'aquesta assignatura cal tenir en compte que el repertori establirà les prioritats: per a l'òpera, l?italià, l'alemany, i el francés; per a l?oratori, l'alemany i l'anglès; per al lied l'alemany; per a la cançó, el francés; i per a la música sacra, el llatí. També es convenient que l?estudiant espanyol de cant tinga coneixements fonètics que li permetesquen una correcta dicció en la interpretació d'obres en les diferents llengües d'Espanya.  
Objectius específics  
L'ensenyament de les llengües Estrangeres aplicades al cant en el grau mitjà, tindrà com a objectiu desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir coneixements i pràctica de la fonètica de les llengües nacionals o estrangeres freqüents en els repertoris de cant.  
2. Adquirir comprensió de senzills missatges orals o escrits en qualsevol de les llengües usuals en el repertori.  
3. Llegir amb sentit i expressió textos de nivell adequat a a capacitat de l'alumne en llengües estrangeres.  
4. Utilitzar la lectura de textos per tal de familiaritzarse amb els diferents registres lingüístics del llenguatge utilitzat i del llenguatge artístic.  
5. Valorar la importància del text en les realitzacions músicovocals.  
6. Apreciar la riquesa que signifiquen les diverses cultures i llengües i acceptar-les com a formes diferents de codificar L'experiència i de fer possibles les relacions interpersonals.  
Continguts  
Comprensió global de missatges orals. Reproducció i producció de missatges orals. Entrenament de les destreses fonètiques (articulació, emissió correcta, reconeixement i diferenciació auditiva dels fonemes, pronunciació correcta, aplicació a la fonètica cantada, concixement de les regles del sistema fonético-fonológic). Utilització del repertori individualitzat per a l'adquisició i la realització automatitzada del sistema fonético-fonológic. Comprensió global dels textos poético-literaris i coneixement del seu context històric, cultural i artístic. Anàlisi fonètica per a diferenciar signes de forma Autònoma.  
Criteris d'avaluació  
1 . Llegir de manera autònoma textos literaris musicals en les diferents llengües estrangeres estudiades.  
Aquest criteri pretén valorar la capacitat de relacionar els coneixements de les diferents llengües amb el contingut i el tractament musical.  
2. Reproduir de memòria breus textos pertanyents a obres musicals.  
Aquest criteri avalua la capacitat de comprensió i interrelació del text amb l?obra musical.  
3. Emetre correctament breus missatges orals en cada una de les llengües estudiades.  
Aquest criteri serveix per a avaluar la capacitat de comprensió de l'alumne en cada una de les llengües estudiades.  
4. Transcriure i comentar fonèticament textos de partitures estudiades.  
Amb aquest criteri es pretén comprovar la capacitat de l'alumnat . per a aplicar de forma autònoma els coneixements fonètics en la interpretació musical.  
5. Cantar de memòria pronunciant correctament el text de les partitures del repertori de l'alumne.  
Aquest criteri avalua el domini de l'alumne en relació amb les destreses fonètiques adquirides.  
MUSICA DE CAMBRA  
Introducció  
La pràctica de la música de cambra en el grau mitjà és un vehicle fonamental per a integrar una sèrie d'aspectes tècnics i musicals l'aprenentatge dels quals implica el desenvolupament de les capacitats de síntesi i anàlisi sobre la interpretació.  
La música de cambra perfecciona l?orella musical a través de l'afinació individual i de conjunt i també estimula cada un dels instrumentistes a l?escolta dels altres, cosa que fa desenvolupar la sonoritat de conjunt. De la mateixa manera, la interpretació cambrística, afavoreix la sensibilitat en matèria de dinàmica, fraseig, ritme i vibrato.  
També la pràctica de la música de cambra potencia hàbits de disciplina com són homogeneïtzació de l'articulació i la planificació del tempo i dels ritmes, a la vegada que permet el contrast de l?instrument propi amb altres diferents. I contribueix eficaçment a la maduració del músic en el terreny de la seua formació intel·lectual i expressiva, per la coordinació dels seus coneixements sobre els instruments i de les capacitats estilístiques pròpies.  
La necessitat de coordinació dels diferents punts ' de vista dels intèrprets de la mateixa obra va més enllà de la conciliació que ha de ser el resultat final que faça possible l?execució. Es l'acceptació, moltes ve ades, d'idees, coneixements i sensibilitats que se sumen en la ment Se cada un dels intèrprets individualment considerats i això sempre contribuirà al seu enriquiment personal i a l'acumulació de criteris vàlids per a altres ocasions, bé siga en les interpretacions individuals, bé en les de conjunt.  
Amb la música de cambra allò que cada intèrpret puga perdre en espontaneïtat individual es guanya en activitat, fruit de les aportacions conjuntes i per la retroalimentació que s'hi suscita.  
Objectius específics  
L'ensenyament de la música de cambra en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Valorar la música de cambra com un dels aspectes fonamentals de la formació musical i instrumental.  
2. Adquirir, mitjançant l'audició polifònica, l?hàbit d'escoltar simultàniament les diferents parts, alhora que s'executa la pròpia.  
3. Buscar l'ajust de so entre els instruments del conjunt, segons les necessitats estilístiques de l'obra i les possibilitats instrumentals.  
4. Adquirir coneixement i pràctica dels gestos bàsics que permeten interpretar coordinadament, sense director.  
5. Unificar criteris de tempo i caràcter.  
6. Enriquir els punts de vista personals sobre les obres, mitjançant la decantació i l'acceptació dels criteris dels restants membres del conjunt.  
Continguts  
La unitat sonora: respiració, atac, vibrato, colps d'arc, afinació, articulació, ritme i fraseig. agògica i dinàmica. Estudi i pràctica dels gestos anacrònics necessaris per a tocar sense director. Equilibri sonor i de plans. Anàlisi i interpretació d'obres bàsiques del repertori que incloguen diferents estils. Conjunt d'instruments monodics. Quartet de corda: igualtat de so en els diferents atacs de l'arc, vibrato, afinació, etc., distribució de l'arc per al fraseig. Quintet de vent: igualtat en els atacs, articulació, fraseig etc. Respiració, afinació i vibrato. Conjunt de metalls. Pràctica cambrística en formacions diverses. Cambra amb piano: equilibri de cordes, vent i piano. Articulació, afinació, fraseig, etc. Estudi d'obres de cambra amb clavecí o instrument polifònic obligat. Aplicació dels coneixements de baix continu a l'acompanyament d'un o més solistes. Audicions comparades de grans intèrprets per a analitzar de manera critica les característiques de les diferents versions.  
Criteris d'avaluació  
1. Interpretar obres de diferents èpoques i estils dins de l'Agrupació corresponent.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar la capacitat d'unificació del criteri interpretatiu entre tots els components del grup i l?equilibri sonor entre les parts.  
2. Realitzar cada un independentment els gestos corresponents a la codirecció del grup mentre executa la seua part.  
Mitjançant aquest criteri es pretén verificar que l'alumne té un coneixement global de la partitura i sap utilitzar els gestos necessaris de la concertació. Així mateix, es poden valorar els seus criteris sobre la unificació del so, timbre, vibrato, afinació i fraseig.  
3. Llegir a primera vista una obra de petita dificultat en l'Agrupació corresponent.  
Aquest criteri pretén constatar la capacitat de l'alumne per a desenvolupar-se autònomament en la lectura d'un text, el seu gran de fluïdesa i de comprensió de l'obra i la seua capacitat per a l'acoblament amb el grup.  
4. Interpretar les obres corresponents al repertori programat separadament i abans de la interpretació conjunta.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar el sentit de la responsabilitat com a membre del grup i l?estudi realitzat a cosa, la valoració del seu paper dins del grup i el respecte per la interpretació musical.  
5. Interpretació pública d'obres d'estils i èpoques diverses.  
Aquest criteri constata la unificació del fraseig, la precisió rítmica, l?equilibri sonor, la preparació de canvis dinàmics i d'accentuació i també l'adequació interpretativa al caràcter i l?estil de la música interpretada.  
6. Interpretació pública d'una obra contemporània amb formació instrumental heterogènia.  
mitjançant aquest criteri es pretén comprovar el grau de comprensió de llenguatge contemporani, el concixement d'efectes i grafia i també l?equilibri sonor dins d'un conjunt d'instruments de morfologies diverses i poc habituals.  
ORQUESTRA  
Introducció  
En el grau mitjà caldrà considerar l?orquestra com una meta i la pràctica de conjunt instrumental com el procediment per a arribar-hi.  
La consecució de l?orquestra, ideal per al desenvolupament normal de l'assignatura, requerirà dues condicions indispensables: en primer lloc, l'homogeneïtat del nivell de l'alumne; altrament, el treball de conjunt es torna inviable. En segon lloc, el nombre equilibrat entre els diversos instruments -vent, corda, percussió- a, fi que el conjunt no perda qualitat.  
Es previsible, per tant, que el funcionament efectiu de l?orquestra s'aconseguirà sobretot en el tercer cicle quan s'hauran complert les dues premisses apuntades abans. A la Comunitat Valenciana, on abunda la pràctica instrumental fins i tot de conjunt, sobretot entre els alumnes procedents de bandes, els dos requisits adquireixen caràcter especial: d'una banda, se sent la necessitat d'homogeneitzar el nivell d'execució entre tots els alumnes del grup; i de l'altra, s'imposa la urgència d'equilibrar numèricament les especialitats instrumentals, superant el tradicional predomini del vent sobre la corda. En aquest tercer cicle i a les portes del grau superior, l'alumne disposat a la pràctica professional de la música haurà de preveure la seua futura especial ització.  
Del caràcter marcadament individual que adopta la pràctica instrumental en el període anterior es passa, en el grau mitjà, a aquesta opció col·lectiva, cosa que ha de ser ocasió, no solament per a la pràctica instrumental conjunta, sinó també per a millorar la relació social entre condeixebles i per a potenciar intercanvis d'idees entre els diversos instrumentistes.  
L'orquestra, en l'execució, planteja un diàleg entre els instrumentistes i els grups d'instruments que en cada moment exerceixen la funció que els correspon segons les obres i la seua interpretació. Diàleg que s'ha d'establir no sols entre els grups instrumentals sinó també entre els solistes.  
La formació instrumental no pot desatendre la promoció del solista, pero tampoc no ha d'oblidar que la major part d'instrumentistes s'integren en agrupacions orquestrals o de cambra.  
L'orquestra, per tant, a l?igual de la música de cambra, ampliarà els horitzons del seu repertori i això induirà el professor a la selecció adequada d'obres d'acord amb el nivell interpretatiu del conjunt dels alumnes i dels objectius proposats.  
La necessitat de seguir les indicacions del director durant execució, induirà a memoritzar les obres i a incorporar a la interpretació els matisos adoptats pel conjunt.  
El desenvolupament de l?orquestra com a assignatura del grau mitjà, amb una duració de sis anys, permet que la seua programació i periodització reben un tractament relaxat í, en conseqüència, que la conscienciació i el perfeccionament de l'alumne adquiresca els nivells adequats que reclamen els seus objectius i continguts d'acord amb els tres nuclis que s'hi perfilen: la tècnica orquestral, la pràctica orquestral i l?estètica de la interpretació.  
Objectius específics  
L'ensenyament de l?orquestra en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir el domini del propi instrument a través de les exigències de cada obra.  
2. Desenvolupar progressivament la lectura a primera vista de manera que permeta el muntatge fluid de les obres.  
3. Aprendre a reaccionar amb precisió davant les indicacions del 'director.  
4. Respectar les normes i actituds que exigeix tota actuació en grup: afinació prèvia, atenció contínua, valoració del treball col·lectiu. I responsabilitzar-se en tot moment del seu compliment.  
5. Valorar la pràctica orquestral com la síntesi i culminació dels processos individuals d'aprenentatge instrumental i corn a preparació per a futures activitats professionals.  
6. Aprofundir el coneixement dels diferents estils i dels recursos interpretatius requerits per a cada un.  
7. Elaborar criteris personals raonats sobre qüestions estètiques, formals í de valoració de les obres a través de la formació emanada del director i de l'aportació pròpia.  
8. Interpretar obres representatives del repertori orquestral d'acord amb el nivell instrumental propi del curs en que es troben els alumne.  
Continguts  
Afinació prèvia a partir del La de l?oboè. Desenvolupament de l?orella per al control permanent de l'afinació en el conjunt. Control de l'afinació melòdica i harmònica. Equilibri del conjunt (plans sonors). L'anacrusi com a moviment bàsic en la pràctica orquestral Reacció i comprensió davant els colps a l'aire i altres gestos del director. Desenvolupament de la igualtat en colps d'arc (corda) i atacs (vent i percussió). Estudis per a orquestra. Passatges de determinades obres pel seu interés rítmic, harmònic, expressiu, estilístic, etc. Exercicis amb dificultat progressiva, d'improvisació col·lectiva. Valoració de silenci com a març de la interpretació. Importància del paper de cada un dels membres de l?orquestra. Treball per seccions. Treball col·lectiu. Audicions públiques d'obres treballades a classe. Coneixement i valoració de les normes de comportament en l?orquestra: estudi previ de la particel·la, silenci i concentració per a executar en to normes les indicacions del director, responsabilitat d'anotar indicacions, etc. Anàlisi i estudi raonat i comparatiu de les diferents formes musicals en relació amb l?orquestra. Evolució històrica dels conjunts instrumentals. Treball gradual del repertori simfònic bàsic. Audicions crítiques, dirigides, d'enregistraments de grans mestres.  
Criteris d'avaluació.  
1. Interpretar per seccions qualsevol de les obres programades durant el curs.  
Mitjançant aquest criteri es tracta de valorar la capacitat per a adequar el propi so al de la família orquestral corresponent i la precisió d'atacs i entrades d'acord amb el cop a l'aire del director.  
2. Reproduir qualsevol de les obres programades durant el curs, reduint la corda al nombre mínim possible d'alumnes per cada secció d'aquesta.  
Aquest criteri pretén avaluar la capacitat d'escolta de les altres parts, unificant-se amb les afins i el grau d'afinació harmònica i del conjunt, unificant unísons.  
3. Improvisar obres de dificultat progressiva.  
Aquest criteri pretén comprovar la integració rítmica en el conjunt seguint el tempo marcat pel director, la precisió per a reaccionar a les seues indicacions, el domini del seu instrument i el gran d'afinació en la lectura a vista.  
4. Controlar l?estudi a cosa de les obres corresponents al repertori programat.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar el sentit de la responsabilitat com a membre del grup, la valoració que té del seu paper dins d'aquest i el respecte per la interpretació musical.  
5. Participar en concerts en públic amb obres preparades durant el curs, dins i fora del centre.  
Aquest criteri permet comprovar actituds disciplinades en l?instrumentista d'orquestra, la seua capacitat per a assumir el paper assignat, la seua contribució dins de l?equilibri de plans del conjunt i la seua adequació a les formes i estil que marca el director.  
6. Participar en audicions crítiques d'obres de grans mestres.  
Aquest criteri apunta a la necessitat de desenvolupar anàlisis raonades sobre l?evolució històrica dels conjunts instrumentals i contrastar les seues formes amb la pròpia manera d'entendre i realitzar l?orquestra.  
PIANO COMPLEMENTARI  
Introducció  
La música de la cultura occidental en els últims segles està basada en la simultaneïtat sonora, contrapuntística i/o harmònica. Per a qualsevol músic la pràctica d'un instrument polifònic és una eina de treball d'indubtable eficàcia, ja que:  
a) Li oferirà la possibilitat de penetrar en el teixit d'una partitura polifúnica més o menys complexa, aprehenent-la globalment en les seues dimensions vertical i horitzontal i convertint-la d'immediat en realitat sonora.  
1 b) El desenvolupament de l'audició interna es veurà afavorit i reforçat mitjançant la comprovació immediata en l'instrument polifònic de com sona en la realitat l'imaginat en la ment a partir de l'escriptura.  
c) Potenciarà el desenvolupament del sentit harmònic i contrapuntístic de l'estudiant.  
d) A més, per als intèrprets d'instruments monòdics o de capacitat polifònica limitada (corda), amb un ampli repertori d'obres amb acompanyament d'un instrument polifònic, aquesta pràctica és un mitjà auxiliar molt valuós per al millor coneixement del repertori específic del seu propi instrument.  
Els instruments de gran capacitat polifònica són, per la seua constitució, els de teclat. Entre ells, el piano apareix com l'instrument idoni per a realitzar aquesta funció complementària per les raons següents:  
- La ja ressenyada capacitat polifònica.  
- Amplitud de registre.  
- Riquesa dinàmica.  
- Senzillesa del mecanisme davant d'altres instruments de teclat (més d'un teclat, registres).  
- Relativa fàcil disponibilitat davant la d'aquests últims.  
Fins ara, el piano ha estat present com a matèria obligatòria en certes carreres musicals, per a les quals s'exigia, almenys, el grau elemental d'aquest instrument. En aquests casos, el nivell d'exigència quant a capacitat tècnico-interpretativa ha estat sempre el mateix per a pianistes com per a no pianistes i no es diferenciava gens la metodologia a seguir en l'un i l'altre cos. D'altra banda, aquesta obligatorietat del piano no preveia la possible necessitat que en podrien tenir altres instrumentistes, sinó que es referia solament a compositors, directors, musicòlegs, cantants, etc. Amb la incorporació al currículum d'aquesta assignatura nova es pretén oferir un ensenyament orientat a complementar la formació dels instrumentistes no polifònics i a posar en mans dels estudiants que vagen a optar per altres especialitats en el grau superior un útil que els permeta l'accés pràctic a qualsevol música. Amb aquest objectiu, l'ensenyament no s'orientarà tant cap al desenvolupament d'una gran capacitat tècnica, com a potenciar altres aspectes, ja indicats abans, com són percepció global de la polifonia, audició interna, habilitat en la lectura a primera vista (inclosa una simplificació dels escrits en la partitura), etc. Per descomptat, convé tenir molt en compte que la capacitat de realització al teclat estarà sempre condicionada pel grau de domini aconseguit en la tècnica de l'instrument, perà és evident que, en aquest sentit, els nivells que cal fixar han d'estar per davall dels que s'exigeixen normalment al pianista si no es vol interferir gravosament en els que per a cada estudiant supose la finalitat principal del seu treball. D'aquesta manera podrà complir el piano una desitjable i convenient funció complementària en l'Educació de tot professional de la música.  
Objectius específics  
L'ensenyament del piano complementari en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Conéixer les distintes possibilitats de l?instrument.  
2. Adquirir un grau de destresa en l?execució que permeta desenvolupar-se amb la màxima facilitat possible al teclat, afrontant dificultats d'un cert nivell.  
3. Aconseguir progressivament rapidesa de reflexos en la lectura a primera vista.  
4. Comprendre els elements essencials, harmònics i contrapuntístics d'una partitura polifònica.  
5. Conéixer les característiques de l?escriptura pianística aplicada a l'acompanyament d'un instrument solista.  
6. Interpretar la part pianística d'obres de repertori del seu instrument principal.  
Continguts  
Desenvolupament de la percepció interna de la pròpia relaxació. Establir les bases d'una utilització conscient del pes del braç. Planificació del treball de la tècnica tenint en compte la unitat profunda dels factors que la determinen: a) desenvolupament de la tècnica digital i b) desenvolupament de la tècnica braquial. Principis de digitació pianística. Pràctica de les diverses formes de pulsació o atac possibles, d'acord sempre amb la dinàmica, el fraseig i el sentit musical general del fragment de que es tracte. Desenvolupament d'una tècnica polifònica bàsica. Coneixement dels pedals i les seues funcions. Pràctica intensiva de la lectura a primera vista. Lectura harmònica (lectura d'acords, series d'acords enllaçats, acords desplegats en tota la seua varietat de presentacions possibles, com ara fórmules del tipus baix d'Alberti, arpegis, etc.) i lectura contrapuntística, estrictament lineal, a dues i fins altres veus. Improvisació de cadències i també d'esquemes harmònics senzills. Estudis i obres del repertori pianístic de dificultat progressiva. Estudi de la part pianística d'obres de repertori del seu instrument principal.  
Criteris d'avaluació  
1. Llegir fragments o obres a primera vista.  
Aquest criteri d'avaluació pretén constatar la capacitat de l'alumne per a desenvolupar-se amb un cert grau d'Autonomia en la improvisació de fragments o obres.  
2. Mostrar en els estudis i obres la capacitat d'aprenentatge progressiu individual.  
Aquest criteri d'avaluació pretén verificar que els alumnes són capaços d'aplicar en l?estudi les indicacions dels professors i amb aquestes desenvolupar l'autonomia de treball que els permeta una certa valoració del seu rendiment.  
3. Interpretar la part pianística del repertori específic del seu instrument principal adequada al nivell.  
Aquest criteri d'avaluació pretén comprovar la capacitat de l'alumne per a utilitzar el tempo, l'articulació i la dinàmica com a elements bàsics de la interpretació i la seua capacitat d'adaptació al solista.  
4. Actuar com a membre d'un grup i manifestar la capacitat de tocar al mateix temps que escolta i s'adapta musicalment i sonorament als restants instruments o veus.  
Aquest criteri d'avaluació presta atenció a la capacitat de l'alumne d'adaptar-se musicalment i sonorament als companys per a realitzar un treball comú.  
5. Analitzar l?estructura harmònica interna d'un fragment de partitura per a teclat amb dificultats adequades per al nivell.  
Mitjançant aquest criteri es podrà valorar la capacitat de l'alumne per a trobar l'estructura harmònica subjacent en un fragment de música i determinar els diferents tractaments a què aquesta ha estat sotmesa per a la realització de l?obra.  
6. Reduir a estructures harmòniques elementals un fragment senzill de música escrit per a instrument polifònic.  
Mitjançant aquest criteri es podran valorar els coneixements analítics de l'alumne pel que fa a la identificació de les estructures harmòniques bàsiques, mitjançant un exercici de lectura basat principalment en l?eliminació de tot allò que no siga essencial des del punt de vista d'aquestes estructures.  
7. Lectura simplificada d'obres o fragments amb disposicions harmòniques típicament pianístiques (arpegis, etc.).  
Mitjançant aquest criteri es podrà valorar la capacitat de síntesi de l'alumne i la seua rapidesa en la realització de passatges harmonies simples, però d'execució relativament complicada.  
8. Improvisació d'una partitura participant dins d'un grup d'instruments o acompanyant un solista.  
Es tracta de valorar el grau de desenvolupament dels reflexos i altres qualitats que són estimulades ,en l'alumne a través de la lectura improvisada, formant part d'un grup d'instrumentistes o en l'acompanyament a un solista vocal i instrumental.  
INSTRUMENT COMPLEMENTARI  
Introducció  
L'estudi del piano complementari es preveu per a tots els instrumentistes l'especialitat els quals no siga el piano, l'orgue o el clavecí. Aquesta previsió es basa en la gran capacitat polifúnica dels instruments de tecla. Però l'intent de complementarietat no es compleix precisament amb els instrumentistes de piano, orgue i clavecí. Per aixà, per a aquests, es proposa l'estudi d'un instrument complementari, que triaran.  
L'interès de l'estudi d'un altre instrument es basa en l'oportunitat que tenen els instrumentistes de tecla esmentats de completar la seua formació musical com a instrumentistes, ja que això implica el coneixement d'altres formes de digitació, respiració, fraseig i expressivitat. Junt amb el cultiu intensiu de la polifonia augmenta el de la melodia. Tot això reforça les seues perspectives com a instrumentistes, en particular per a les actuacions de música de cambra, orquestra..., perquè augmenta les oportunitats en conèixer un altre instrument.  
Finalment amb l'instrument complementari s'amplia el camp d'elecció en el grau superior en especialitats, com composició, pedagogia musical, etc. No s'ha de perdre de vista aquest últim punt, ja que tradueix el vertader caràcter propedèutic del grau mitjà.  
Objectius específics  
L'ensenyament de l'instrument complementari en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents.  
1. Conèixer les diferents possibilitats de l'instrument elegit.  
2. Adquirir un grau de destresa en l'execució que permeta desenvolupar-se amb la màxima soltesa possible en l'instrument elegit, afrontant dificultats d'un cert nivell.  
3. Aconseguir progressivament rapidesa de reflexos en la lectura a primera vista, amb l'instrument.  
4. Interpretar la part corresponent a l'instrument elegit, d'obres de repertori del seu instrument principal.  
Continguts  
Estudi de les possibilitats tècniques de l'instrument, d'acord amb els continguts específics de cada un d'ells. Selecció progressiva quant al grau de dificultat dels exercicis, estudis i obres de repertori propi de cada instrument que es consideren útils per al desenvolupament conjunt de la capacitat musical i tècnica de l'alumne.  
Criteris d'avaluació  
1. Llegir fragments o obres a primera vista.  
Aquest criteri d'avaluació pretén contatar la capacitat de l'alumne per a desenvolupar-se amb un cert grau d'autonomia en la improvisació de fragments o obres.  
2. Mostrar en els estudis i obres la capacitat d'aprenentatge progressiu individual.  
Aquest criteri d'avaluació pretén verificar què els alumnes són capaços d'aplicar en l?estudi les indicacions dels professors i amb aquestes desenvolupar l'autonomia de treball que els permeta una certa valoració del seu rendiment.  
3. Interpretar la part corresponent a l?instrument elegit, en obres del repertori específic del seu instrument principal, adequades al nivell i la seua capacitat d'adaptació com a solista.  
Aquest criteri d'avaluació pretén comprovar la capacitat de l'alumne per a utilitzar el tempo, l'articulació i la dinàmica com a elements bàsics de la interpretació.i la seua capacitat d'adaptació com a solista.  
4. Actuar com a membre d'un grup i manifestar la capacitat de tocar al mateix temps que escolta i s'adapta musicalment i sonorament als restants instruments o veus.  
Aquest criteri d'avaluació presta atenció a la capacitat de l'alumne d'adaptar-se musicalment i sonorament als companys per a realitzar un treball comú.  
INSTRUMENTS  
Introducció  
L'intèrpret de música, a l?igual que l'actor en l'art dramàtic, exerceix funcions de mediador entre el creador i el públic destinatari. Si admetem que l'intèrpret, taxi instrumentista com cantant, és mediador, també cal admetre que fe mediació existeix per part del director i, per tant, aquesta funció de l?instrumentista i del cantant es veu condicionada per les aportacions del director.  
La interpretació és sempre un procés de recreació que es pot contemplar des de perspectives diferents que sovint se superposen. Per això, la tasca del futur. intèrpret implica en primer lloc, aprendre a desxifrar correctament la partitura; en segon lloc, executar-la amb precisió i exactitud i, en tercer lloc, dotar l?execució de la dimensió artística necessària per a transmetre l?obra, de manera que aconseguesca una realització estètica capaç de produir l?emoció implícita en la partitura. Aquesta circumstància destaca el caràcter humanístic que ha de tenir la formació de l?instrumentista i del cantor.  
Per a la consecució d'aquests objectius, l'intèrpret ha de desenvolupar les capacitats especifiques que li permeten realitzar les virtualitats estètiques de l'obra, mitjançant el domini de les possibilitats expressives de l'instrument. El desenvolupament d'aquestes destreses es diu tècnica.  
El repertori de qualsevol instrument planteja una sèrie d'exigències des del punt de vista interpretatiu. La superació d'aquestes dificultats s'aconsegueix, en primer Lloc, mitjançant l'aplicació dels recursos tècnics a l'obra, a què s'ha de sumar la visió estètica d'aquesta, si no es vol reduir la interpretació a mera habilitat psicomotora. Solament així l'executant arriba a ser intèrpret.  
En tot aquest treball la memòria exerceix un paper importantissim, que ajuda tant l'executant com l'intèrpret, encara que, en la pràctica, l'instrumentista té, com passa en les orquestres, l'ajuda de la partitura o de la particel·la corresponent. La memòria permet una sèrie d'associacions reflexes i d'automatismes indispensables per a la interpretació brillant de l'obra.  
La sensibilitat musical de l'alumne constitueix un procés de formació que pot tenir a vegades bases naturals, però que, en tot cas, s'ha de cultivar ininterrompudament durant el període formatiu, siga quina siga la trajectòria musical que es disposa seguir.  
L'instrumentista, d'altra banda, ha de valorar adequadament les seues possibles actuacions individuals i col·lectives. Si la interpretació com a solista fa recaure totalment la responsabilitat en l'intèrpret, no és menor la responsabilitat que adquireix l?instrumentista en la interpretació col·lectiva en què a la seua sensibilitat musical ha d'afegir el sentit de col·laboració i de ritme de l'ajust.  
La concepció interdisciplinària de la formació de l?instrumentista està clara, i tots admeten que la seua preparació tècnica es completa amb la preparació cultural i humanística.  
Consideracions sobre els continguts  
En els continguts de cada especialitat instrumental s'integren els comuns a tots els instruments, que es podrien qualificar com a continguts transversals i els propis de cada instrument particular, segons les seues característiques Tècniques.  
Per a evitar reiteracions innecessàries, els continguts comuns s'ofereixen més avall, abans de l?enumeració dels instruments. No obstant això, el professor entendrà que aquests continguts comuns hauran d'agregar-se als propis, que apareixen com tals en cada ocasió.  
Aquesta forma de destacar i de reconéixer els continguts generals s'avala per dos principis de caràcter metodològic:  
- Articular la formació musical de l'alumne, siga quin siga l?instrument escollit.  
- Recalcar la interrelació existent entre els diversos instruments i els grups corresponents.  
Continguts comuns  
Desenvolupament de la sensibilitat auditiva. Pràctica de lectura a vista. Desenvolupament permanent i progressiu de la memòria musical. Adquisició d'hàbits correctes í eficaços d'estudi. Coneixement de les estructures musicals en els diversos nivells. Pràctica instrumental de grup. Pràctica de la improvisació. Introducció a la interpretació d'obres contemporànies. Pràctica, desenvolupament i percepció interna de la relaxació. Selecció progressiva quant al grau de dificultat dels exercicis, estudis i obres de repertori propi de cada instrument que es consideren útils per al desenvolupament conjunt de la capacitat musical i tècnica de l'alumne. Desenvolupament d'automatismes. Coneixement i pràctica del transport. Audicions comparades de grans intèrprets per a analitzar de manera crítica les característiques de les seues diferents versions.  
ACORDIO  
Objectius específics  
L'ensenyament de l'acordió en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir control sobre la manxa de manera que es garantesca la consecució dels diferents efectes propis de l?instrument requerits en cada obra i la qualitat sonora adequada.  
2. Interpretar obres representatives de diferents estils i tècniques fins a constituir el repertori variat i que corresponga al nivell.  
3. Aplicar amb autonomia progressivament major els coneixements musicals per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: Digitació, registració, manxa.  
4. Adquirir concixement de les diverses convencions interpretatives vigents en diferents períodes de la història de la música instrumental, especialment les referides a l?escriptura rítmica o a l?ornamentació.  
Continguts propis  
Desenvolupament del perfeccionament interpretatiu d'acord amb el repertori i la modalitat instrumental elegida. Desenvolupament de la velocitat i flexibilitat dels dits. Perfeccionament de la tècnica de la manxa com a mitjà per a aconseguir qualitat de so i coneixement dels efectes acústics propis de l?instrument (Bellowshatre, ricochet, distorsions). Estudi del repertori adequat per a aquest grau que incloga representació de les diferents escoles acordionístiques existents. Elecció de la digitació, articulació, freseig i indicacions dinàmiques en obres on no figuren aquestes indicacions. Presa de consciència de les pròpies qualitats musicals i del seu desenvolupament segons les exigències interpretatives Aprofundiment en el treball d'articulació í accentuació. Aprofundiment en l?estudi de la dinàmica i de la registració.  
ARPA  
Objectius. específics  
L'ensenyament de l'arpa en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir un bon control de l?ús dels pedals i de l'afinació.  
2. Interpretar obres representatives de les diverses èpoques i estils fins a constituir un repertori d'acord amb aquest nivell.  
3. Aplicar amb autonomia progressivament més gran els concixement musicals per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: digitació, articulació.  
4. Adquirir coneixement de les diverses convencions interpretatives vigents en diferents períodes de la Història de la música instrumental, especialment les referides a l?escriptura rítmica i a l?ornamentació.  
Continguts propis  
Pràctica, en totes les octaves de l'arpa, d'intervals, harmònics, acords, escales i arpegis amb canvis de tonalitats majors i menors. Mans paral·leles, inverses, canvis de sentit, mans encreuades, alternades, combinacions de fórmules en cada mà per a desenvolupar la independència entre les dues. Estudi de cadències i importància dels graus de l?escala com a recursos per a les Tècniques a piacere. Aplicació dels efectes i matisos a les diferents èpoques i estils. Estudi de les notes d'adorn en les diferents èpoques i estils. Estudi de repertori simfònic.  
CANT  
Objectius específics  
L'ensenyament del cant en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Aconseguir un control suficient de la respiració que possibilite la correcta emissió, afinació i articulació de la veu.  
2. Descobrir les característiques i possibilitats de la pròpia ven: timbre, extensió, intensitat, flexibilitat, qualitats expressives,... i utilitzar-les correctament en la interpretació.  
3. Usar la fonètica adequada en relació amb l?idioma cantat i la dicció que faça intel·ligible el text.  
4. Interpretar obres representatives de les diverses èpoques i estils, per a formar un repertori adequat a les possibilitats de cada nivell.  
Continguts propis  
Estudi de la respiració. Vocalitzacions: a) Exercitació auditiva del timbre de la pròpia veu i recerca de diferents colors vocals. b) Desenvolupament de la percepció total de les sensacions fonatòries. c) Ampliació progressiva de la tessitura. d) Treball de la intensitat i gradació del so vocal. e) Recerca del vibrato. f) Treball de notes tingudes, matisació i agilitat. Interpretació d'obres d'acord amb cada veu de menys a més dificultat a mesural que es vaja aconseguint el domini tècnico-vocal. Estudi d'un repertori que haurà d'incloure obres de tots els estils.  
CLAVECI  
Objectius específics  
L'ensenyament del clavecí en el grau mitjà tindrà com a objectiu  
contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir coneixement de la Història del clavecí i dels instruments afins de teclat que hi van conviure, de les seues formes musicals i del seu repertori específic.  
2- Intentar la interpretació adequada del repertori de clavecí, d'acord amb els objectius del nivell, enriquint la interpretació amb les aportacions de la investigació.  
3. Aplicar la registració adequada a les obres estudiades, atenent consideracions expressives i estilístiques.  
4. Ornamentar les obres interpretades d'acord amb les característiques de l?estil corresponent, quan pertoque.  
5. Aplicar amb autonomia progressivament més gran els coneixements musicals per solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: digitació, articulació, fraseig, canvis de teclat, registració.  
6. Practicar. la música de conjunt mitjançant la integració en formacions de cambra de diversa configuració.  
7. Interpretar obres representatives de les diverses èpoques i  
estils, amb exigències pròpies d'aquest nivell, per a constituir un, repertori solista i de conjunt.  
Continguts propis  
Treball de les diferents digitacions segons èpoques i estils. Registració i canvis de teclat. Estudi del baix xifrat i la seua realització. Improvisació i acompanyament a partir d'un baix xifrat. Estudi de la semitonia subintel·lecta. Sistema hexacordal. Coneixement dels recursos i figures retòriques de l'època i aplicació a la composició i interpretació de determinades formes musicals. Estudi de les danses i evolució de la suite. Interpretació del repertori bàsic de clavecí que incloga reduccions orquestrals realitzades per compositors de l'època i el tractament donat a l'instrument. Coneixement del funcionament del clavecí de pedals: registració i tècniques especials. Estudi i pràctica de les diverses afinacions. Tècniques bàsiques de manteniment de l'instrument. Coneixement dels diferents tipus de clavecí, construcció i influència del repertori de les diferents èpoques i estils en cada pafs. Exercicis encaminats a aconseguir un bon control de l'instrument i a afavorir l'automatització de les diferents dificultats tècniques. Estudi de les danses- i evolució de la suite.  
FLAUTA DE BEC  
Objectius específics  
L'ensenyament de la flauta de bec en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats  
següents:  
1. Intentar la interpretació adequada del repertori de flauta de bec adequat als continguts i als objectius del nivell, enriquint la interpretació amb les aportacions de la investigació.  
2. Ornamentar les obres interpretades d'acord amb les característiques de l?estil corresponent, quan s'escaiga.  
3. Aplicar amb autonomia progressivament més gran els coneixements musicals per a 'solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: digitació, articulació, fraseig.  
4. Practicar la música de conjunt mitjançant la integració en formacions de cambra de configuració diversa.  
5. Interpretar obres representatives de les diferents èpoques i estils, amb exigències pròpies d'aquest nivell, per a constituir repertori solista i de conjunt.  
Continguts propis  
Estudi del repertori per a flauta solista, amb acompanyament i sense i per a conjunt de flautes. Desenvolupament de la improvisació com a premissa per a la interpretació de glosses i cadències solistes. Pràctica de l?ornamentació en els segles XVI, XVII i XVIII. Estudi dels tractats antics sobre la tècnica de la flauta de bec i sobre la interpretació de la música. Perfeccionament de tota la gamma d'articulacions i formes d'atac. Aprofundiment en la dinàmica, precisió en la realització de les diferents indicacions que s'hi refereixen i equilibri dels nivells i qualitats de so resultants.  
GUITARRA  
Objectius específics   
L'ensenyament de la guitarra en el gran mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Interpretar obres representatives de les diferents èpoques i estils per a constituir el repertori d'acord amb les exigències d'aquest nivell.  
2. Utilitzar amb autonomia progressivament més gran els coneixements musicals per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: digitació, articulació, fraseig, etc  
3. Adquirir coneixement de les diferents convencions interpretatives vigents en distints períodes de la Història de la música instrumental, especialment les referides a l?escriptura rítmica o a l?ornamentació.  
4. Practicar la música de conjunt, mitjançant la integració en formacions de cambra de diversa configuració.  
Continguts propis  
Aprofundir l?estudi de la digitació i les seues dificultats: digitació d'obres o passatges polifònics en relació amb la conducció de les diferents veus. Perfeccionament de tota la gamma d'articulacions i formes d'atac. La dinàmica i la seua precisió en la realització de les diferents indicacions que hi fan referència i l?equilibri dels nivells i les qualitats del so resultant. Aplicació de les regles d'ornamentar el repertori de la guitarra d'acord amb les exigències de les diferents èpoques i estils. Utilització dels efectes característics de l?instrument (timbres, percussió, etc.). Harmònics octavats.  
INSTRUMENTS DE CORDA  
Viola, violí, violoncel, contrabaix  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de corda en el gran mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Interpretar obres representatives de les diferents èpoques i estils per a constituir el repertori d'acord amb les exigències d'aquest nivell.,  
2. Aplicar amb autonomia progressivament més gran els coneixements municipals per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: digitació, articulació, fraseig, etc.  
3. Adquirir coneixements de les diferents convencions interpretatives vigents en distints períodes de la música instrumental, especialment les referides a l?escriptura rítmica o a l?ornamentació.  
4. Practicar la música de conjunt mitjançant la integració en formacions de cambra de diversa configuració.  
5. Exercir funcions de solista amb orquestra en obres de mitjana dificultat, per a desenvolupar així el sentit de la interdependència de les respectives comeses.  
Continguts propis  
Continuació del treball sobre els canvis de posicions. Dobles cordes i acords de tres i quatre notes. Desenvolupament de la velocitat. Perfeccionament de totes les arcades. Harmònics naturals i artificials. Treball de la polifonia. La qualitat sonora: cantable i afinació. Aprofundiment en la dinàmica, precisió en la realització de les diferents indicacions que s'hi refereixen i equilibri dels nivells i qualitats del so resultant.  
INSTRUMENTS DE CORDA  
Potsada del Renaixement i Barroc  
Objectius Especifics  
L'ensenyament dels instruments de corda polsada del Renaixement i Barroc en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Intentar la interpretació adequada del repertori d'aquests instruments d'acord amb els objectius i els continguts del nivell, enriquint la interpretació amb les aportacions de la investigació.  
2. Adquirir coneixement dels diferents tipus de tabulatura, incloent-hi els signes de digitació i ornamentació.  
3. Descobrir les característiques, les possibilitats i els recursos expressius d'aquests instruments per a aconseguir el perfeccionament de la qualitat sonora.  
4. Practicar música de conjunt d'acord amb les formacions pàries de cada època i instruments.  
5. Adquirir coneixement de la histèria i repertoris d'aquesta família d'instruments i les seues formes musicals bàsiques.  
6. Interpretar obres de diferents estils, segons cada instrument, de dificultats d'acord amb aquest nivell, per tal de constituir els repertoris corresponents.  
Continguts propis  
Desenvolupament de la coordinació dels dits i de les dues mans. Estudi d'un instrument del Renaixement i d'un altre del Barroc. Iniciació al baix continu. Iniciació al manteniment de l'instrument (posar trasts i encordar). Introducció als ornaments i a la disminució. Desenvolupament de la conducció clara de les veus.  
INSTRUMENTS DE PUA  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de pua en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les Capacitats següents:  
1. Adquirir coneixement de la història del repertori corresponent a les diferents èpoques dels instruments de pua, i de les exigències que planteja la seua interpretació estilísticament correcta.  
2. Interpretar el repertori adequat a aquest nivell, segons les diverses èpoques i estils, tant amb la bandúrria com amb la mandolina italiana.  
3. Actuar amb autonomia progressivament més gran per a solucionar per si mateix els diferents problemes d'execució que es puguen presentar, relatius a digitació, qualitat de so, articulació, ritme, fraseig, dinàmica.  
4. Utilitzar la doble i múltiple corda i els efectes i les possibilitats sonores dels instruments d'acord amb les exigències del repertori.  
Continguts propis   
Aprofundir l'estudi de la digitació i les seues dificultats, el desenvolupament i el perfeccionament de les articulacions (manteniment de la qualitat de so en totes les articulacions i capacitat de «modelar» aqueix so). La dinàmica i la seua precisió en la realització de les diferents indicacions que s'hi refereixen i l'equilibri dels nivells i les qualitats del so resultant. Aplicació de les regles d'ornamentar el repertori de pua de diferents èpoques i estils. Interpretar amb doble corda i conèixer l'execució en cordes múltiples. Tècniques bàsiques de manteniment de l'instrument. Estudi dels efectes acústics en l'instrument: ressonància, harmònics, etc.  
INSTRUMENTS DE VENT-FUSTA   
Flauta travessera, oboè, clarinet, fagot i saxofon  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de vent-fusta en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir la sensibilitat auditiva necessària per a perfeccionar gradualment la qualitat sonora,  
2. Interpretar obres representatives de les diverses èpoques i estils de dificultat adequada a aquest nivell per a constituir el repertori corresponent.  
3. Practicar la fabricació i rebaixament de llengüetes dobles per als instruments que en tenen.  
4. Adquirir autonomia progressivament més gran per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: digitació, articulació, fraseig.  
5. Adquirir coneixement de les diverses convencions interpretatives vigents en diferents períodes de la Història de la música instrumental, especialment les referides a l'escriptura rítmica o a l'ornamentació.  
6. Practicar la música de conjunt en formacions de cambra de configuració diversa.  
7. Exercir funcions de solista amb orquestra en obres de mitjana dificultat per a desenvolupar així el sentit de la interdependència de les respectives comeses.  
Continguts propis  
Desenvolupament en profunditat de la velocitat i de tota la gamma d'articulacions possibles (velocitat en legato, en els diferents staccatos, en els salts, etc.). Aprofundir l'estudi del vibrato d'acord amb les exigències interpretatives dels diferents estils. Estudi del registre sobreagut en els instruments que l'utilitzen. Estudi del repertori solista amb orquestra de diferents èpoques corresponent a cada instrument. Estudi dels instruments afins. Fabricació de canyes segons els mètodes tradicionals (instruments de llengüeta doble).  
INSTRUMENTS DE VENT-METALL   
Trompa, trompeta, trombó i tuba  
Objectius específics  
L'ensenyament dels instruments de vent-metall en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir en conjunt la tècnica i les possibilitats sonores i expressives de l'instrument.  
2. Utilitzar amb autonomia progressivament més gran els coneixements musicals per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: digitació, articulació, fraseig.  
3. Interpretar repertoris que incloguen obres representatives de les diferents èpoques i estils de dificultat adequada a aquest nivell.  
4. Practicar la música de conjunt en formacions de cambra de diversa configuració.  
5. Exercir funcions de solista amb orquestra o piano en obres de dificultat mitjana per a desenvolupar així el sentit de la interdependència de les respectives comeses.  
6. Adquirir coneixements de les diverses convencions interpretatives vigents en diferents períodes de la histèria de la música instrumental, especialment les referides a l'escriptura rítmica o a l'ornamentació.  
Continguts propis  
Desenvolupament de la velocitat en tot l'instrument. Estudi del registre agut. Estudi dels ornaments: trino, grupetos, appoggiatures, mordents, etc. Aprofundiment en tot allà referent a l'articulació: estudi del doble i triple picat. Perfeccionament de la igualtat sonora i tímbrica en els diferents registres, Estudi dels instruments afins al corresponent a l'especialitat.  
ORGUE  
Objectius específics  
L'ensenyament de l?orgue en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Adquirir coneixement dels fonaments sonors de l?orgue i la capacitat necessària per a utilitzar-ne les possibilitats.  
2. Adquirir el nivell de coordinació motora necessari entre les mans i a els peus per a poder afrontar les exigències del repertori.  
3. Controlar i administrar el cabal sonor de l?orgue i les diferents modalitats de tot d'acord amb l'acústica del local on s'ubique.  
4. Adquirir coneixement i utilitzar en els diferents tipus d'orgue la registració d'acord amb l'època i l?estil de la música destinada a aquests.  
5. Interpretar obres de diferents èpoques i estils amb dificultats d'acord amb aquest nivell per a constituir el repertori corresponent.  
6. Relacionar els coneixements litúrgics amb la funció de certes formes musicals característiques del seu repertori: preludis, corals, versos.  
7. Distingir els diferents estils d'interpretació segons èpoques i escoles.  
8. Valorar la importància del treball d'investigació per a interpretar adequadament el repertori de l?instrument.  
Continguts propis  
Exercicis manuals sobre els quals es treballen les diferents modalitats de toc pròpies de l?orgue. Coneixement i pràctica del pedaler. Exercicis combinats de manual i pedal per a desenvolupar la independència de mans i peus (escales per moviment contrari entre manual i pedal, combinació simultània de ritmes binaris i temaris, exercicis en trio, etc'). Estudi dels tractats de registració existents segons escoles i èpoques. Coneixement de l?ornamentació segons països i estils. Treball de l'articulació, fraseig i digitacions. Estudi del baix xifrat. Estudi de les diferents escoles de construcció d'orgues a Europa. Formes litúrgiques relacionades amb la música d'orgue. Estudi de l?orgue barroc espanyol i de la música Ibérica destinada a aquest.  
PERCUSSIO  
Objectius específics  
L'ensenyament de la percussió en el grau mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats  
següents:  
1. Adquirir domini tècnic de tots els instruments de l?especialitat i també la coordinació rítmica i motora que exigeix el conjunt d'aquests.  
2. Tocar en grup sense director amb precisió rítmica i coneixement global de l?obra.  
3. Utilitzar amb autonomia progressivament més gran els coneixements musicals per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació: articulació, coordinació entre les dues mans, dinàmica, etc.  
4. Interpretar obres de diferents èpoques i estils, amb dificultat adequada a aquest nivell, per a constituir el repertori adequat.  
5. Actuar en públic amb formació de percussió combinada.  
Continguts propis  
Desenvolupament de tota de gamma de formes d'atac. Ritmes compostos i grups irregulars. Caixa (redobles, paradiddles, etc.). Timbals (afinació amb canvis, tècnica de glissando, etc.). Bateria (independència i domini de la coordinació, cadenzas i breaks, etc.). Làmines (desenvolupament de la velocitat, acords amb quatre baquetes, tècniques Stevens i Across). Desenvolupament de la capacitat d'obtenir simultàniament sons de diferent intensitat entre les dues mans tractant d'assolir una diferenciació dinàmica, bé es tracte de la relació melodia-acompanyament o de plantejaments contrapuntístics de més complexitat. Instruments accessoris i d'efecte (coneixement bàsic de ritmes populars en instruments llatinoamericans, tècnica de tots els instruments, obres per a percussió combinada).  
PIANO  
Objectius específics  
L'ensenyaren del piano en el gran mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats següents:  
1. Interpretar obres representatives de diferents èpoques i estils de dificultat adequada a aquest nivell per a constituir repertori.  
2. Adquirir coneixement de les diferents convencions interpretatives vigents en diferents períodes de la música instrumental, especialment les referides a l?escriptura rítmica o a l?ornamentació.  
3. Practicar la música de conjunt en formacions de cambra de diversa configuració.  
4. Exercir funcions de solista amb orquestra en obres de dificultat mitjana, per a desenvolupar el sentit de la interdependència de les respectives comeses.  
5. Aplicar amb autonomia progressivament més gran els coneixements musicals per a solucionar per si mateix els diferents problemes d'execució que es puguen presentar relatius a digitació, pedalament, fraseig, dinàmica.  
Continguts propis  
Estudi en profunditat de: la digitació i la seua problemàtica; el desenvolupament i perfeccionament de tota la gamma de formes d'atac; la utilització progressivament més gran del pes del braç com a principal font de força i de control de la sonoritat; la dinàmica, la precisió en la realització de les diverses indicacions que s'hi refereixen a l?equilibri dels nivells i qualitats de so resultants; la utilització dels pedals i la potenciació que han experimentat els seus recursos en l?evolució de l?escriptura pianística; el fraseig i la seua adequació als diferents estils; lligat a això, el desenvolupament de la cantabilitat en el piano.  
VIOLA DE GAMBA  
Objectius específics  
L'ensenyament de la viola de gamba en el gran mitjà tindrà com a objectiu contribuir a desenvolupar en els alumnes les capacitats  
següents:   
1. Interpretar un repertori que incloga obres representatives de diferents estils de dificultat adequada al nivell.  
2. Adquirir domini de la tècnica i les possibilitats sonores i expressives de l'instrument en conjunt.  
3. Valorar la dualitat tensió-distensió en l'obra musical i les seues Conseqüències en la respiració i en el gest.  
4. Valorar la importància del treball d'investigació per a interpretar adequadament el repertori de l?instrument.  
5. Practicar la música de conjunt, integrant-se en formacions de cambra de diversa configuració.  
6. Interpretar com a solista obres representatives de les diferents èpoques i estils amb exigències adequades a aquest nivell.  
7. Aplicar amb autonomia progressivament més gran els coneixements musicals per a solucionar qüestions relacionades amb la interpretació.  
Continguts propis  
Nocions de temperaments històrics i de la seua aplicació als instruments de trasts. Pràctica d'acompanyament, música de cambra, conjunt de viola i conjunt mixt. Realització d'acords segons baixos xifrats. Pràctica d'improvisació històrica. Introducció als ornaments i a la disminució. Treball en tota l?extensió del pal i desenvolupament de tots els recursos que permeten el lloc polifònic propi de l?instrument.  
Criteris d'avaluació: grau mitjà, instruments  
1. Utilitzar l?esforç muscular i la respiració adequats a les exigències de l?execució instrumental.  
Amb aquest criteri es pretén avaluar el domini de la coordinació motora i l?equilibri entre els indispensables esforços musculars que requereix l?execució instrumental i el grau de relaxació necessaris per a evitar crispacions que porten a una pèrdua de control en l?execució.  
2. Demostrar el domini en l?execució d'estudis i obres sense deslligar els aspectes tècnics dels musicals.  
Aquest criteri avalua la capacitat d'interrelacionar els coneixements tècnics i teòrics necessaris per a aconseguir una interpretació adequada.  
3. Demostrar sensibilitat auditiva en l'afinació i en l?ús de les possibilitats sonores de l'instrument.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar el coneixement de les característiques i del funcionament mecànic de l?instrument i la utilització de les seues possibilitats.  
4. Interpretar obres de les diferents èpoques i estils com a solista i en grup.  
Es tracta d'avaluar el coneixement que té l'alumne del repertori del seu instrument i de les seues obres més representatives i també el grau de sensibilitat i imaginació per a aplicar els criteris estètics corresponents.  
5. Interpretar de memòria obres del repertori solista d'acord amb els criteris de l?estil corresponent.  
Mitjançant aquest criteri es valora el domini i la comprensió que l'alumne té de les obres i la capacitat de concentració sobre el resultat sonor d'aquestes.  
6. Demostrar l'autonomia necessària per a abordar la interpretació dins dels marges de flexibilitat que permeta el text musical.  
Aquest criteri avalua el concepte personal estilístic i la llibertat d'interpretació dins del respecte al text.  
7. Mostrar autonomia progressivament més gran en la resolució de problemes tècnics i interpretatius.  
Amb aquest criteri es vol comprovar el desenvolupament que l'alumne ha aconseguit pel que fa als hàbits d'estudi i la capacitat d'autocrítica.  
8. Presentar en públic programes adequats al seu nivell demostrant capacitat comunicativa i qualitat artística.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar la capacitat d'auto-control i el grau de maduresa de la seua personalitat artística.   
9. Descobrir i raonar els trets característics de les obres escoltades en audicions de concerts en directe o d'enregistraments.  
Aquest criteri pretén avaluar la capacitat de l'alumne per a analitzar obres i relacionar les seues característiques amb els coneixements instrumentals adquirits.  
10. Demostrar seguretat i precisió en l?ús de la terminologia adequada per a formular opinions personals sobre les obres estudiades i les que tenen especial significació.  
Aquest criteri pretén la consolidació en l?ús dels termes i conceptes del llenguatge musical adquirits anteriorment i la incorporació correcta dels termes i conceptes aportats en aquest nivell a través de l?estudi de les matèries pròpies del gran mitjà.  
11. Lectura a primera vista de propostes de fragments i obres.  
Mitjançant aquest criteri es pretén avaluar el grau de desenvolupament en els mecanismes de lectura i la seua coordinació instrumental.  
12. Transposició improvisada de fragments o obres amb dificultats convenientment seqüenciades.  
Amb aquest criteri s'avalua el grau de comprensió i realització a l?instrument de la pràctica del transport.  
Principis metodològics del grau mitjà  
El grau mitjà en l?ensenyament de la música, abraça un període ampli en què se suecceixen moltes transformacions en l?estudiant de música, tant físiques, com intel·lectuals i acadèmiques.  
En aquesta etapa l?estudiant de música veurà ampliar-se el seu març d'estudi en els aspectes conceptual, procedimental i altitudinal. La presència de noves assignatures com harmonia, anàlisi i fonaments de composició completa el panorama iniciat pel coneixement del llenguatge musical. Així, l?estudi de la música es toma més específic durant el grau mitjà i comporta noves exigències metodològiques.  
L'ensenyament de l'harmonia, l'anàlisi i els fonaments de composició adquireix, junt a la pràctica instrumental, un caràcter eminentment pràctic i d'aprofundiment, en front del marcadament teòric d'altres èpoques.  
Per a aquests ensenyaments, el contacte directe amb la matèria sonora és indispensable. i aquest contacte s'aconseguirà mitjançant l'audició d'exemples, la lectura al teclat dels propis exercicis i la improvisació d'esquemes harmònics amb els diferents elements i procediments estudiats. Com a complement lègic, està la plasmació escrita d'aquests exercicis, pas previ a la interiorització dels esmentats elements i procediments.  
La normativa de la composició, tan complexa, recull pràctiques de diferents èpoques i estils que s'hauran d'estudiar en aquesta etapa i constitueix informació bàsica sobre les diferents tècniques compositives que configuren aquests estudis. Per tant, s'haurà d'enfocar aquest estudi tant per a la consecució de la soltesa en la seua utilització, com per a fer-ne una correcta valoració. Així, l'alumne adquirirà la perspectiva necessària per a jutjar la música dels diferents períodes histèrics. A aixà ajudarà, sens dubte, l'orientació creativa que ha d'acompanyar aquesta mena d'estudis.  
El caràcter propedèutic del grau mitjà es reforça amb la presència d'assignatures optatives i amb l'estudi del piano o l'instrument complementari-  
A les assignatures optatives se'ls pot atribuir una doble funció, segons abunden en l'ampliació i el reforç de coneixements i destreses adquirits anteriorment o s'obriguen a noves perspectives. En el primer cos, s'orienta cap a l'augment del bagatge formatiu perquè la futura opció de l'alumne es veja consolidada; en el segon, com és evident, se suposa una ampliació d'horitzons que ofereix noves possibilitats. L'alumne d'instrument que no haja tingut per exemple, cor, podrà ara omplir aquest buit, si ho desitja. i l'assignatura de fonaments de composició, fins ara inexistent en el currículum, aportarà noves perspectives per a tots els qui hi opten.  
En qualsevol cas l'alumne tria entre les optatives que ofereix el centre d'acord amb les seues preferències. El conjunt d'assignatures que configuren el tercer cicle està conformant en l'alumne l'elecció d'especialitat en el grau superior.  
L'aprenentatge del piano i instrument complementari s'ha de considerar des de la seua funció com a complement. Per aixà, la complementarietat per a l'alumne del piano, clavecí i orgue, s'hauria d'oferir mitjançant l'estudi d'un altre instrument diferent; així, les perspectives de qui trie com a fonamental un instrument de tecla no es veuran retal·lades des del punt de vista instrumental i artístic. La interdisciplinarietat creixent en el grau mitjà, exigeix una relació intensa entre el professorat per a aconseguir que no s'establesquen discrepàncies ni contrasentits en els punts que han de ser considerats de forma coordinada. Aixà, lluny de resultar empobridor conferirà solidesa a aquest període d'estudis marcat pel seu caràcter propedèutic.  
La proposta curricular confereix, per tant, gran importància al treball conjunt de l?equip docent, que haurà de ser considerat com a motiu de reflexió sobre la pràctica docent i ajudarà el professorat a adequar el currículum al context educatiu propi del centre.  
L'avaluació contínua i personalitzada implica un procés de revisió constant sobre el desenvolupament que experimenta l'alumne i sobre la mateixa programació que el promou i el condiciona. El progrés ha de prendre com a referència les pròpies possibilitats de l'alumne. i el programa s'ha de moure en un març que permeta la realització dels alumnes, per a la qual cosa oscil·larà entre els extrems de mínims i màxims. La informació subministrada per l'avaluació contínua dels alumnes s'ha de contrastar amb els objectius proposats i els recursos utilitzats per a aconseguir-los. S'avalua així l'acció del professor com a organitzador del procés.  
No s'ha d'oblidar que una gran part de l'aprenentatge musical només es pot avaluar a partir de la interpretació. Les destreses ocupen un lloc destacat en aquest procés, però per a no caure en els excessos de la tècnica i el virtuosisme, les destreses s'han d'enquadrar en el marc teòric i cultural, tant en la interpretació individual com en la col·lectiva.  
L'avaluació dels estudis musicals conté grans dificultats, si s'entra en el terreny de les coses subjectives, risc que només es pot arranjar amb la conjunció de l'avaluació continua i personalitzada i amb l'actuació col·lectiva del professorat que participa en un procés d'ensenyament. L'avaluació continua, d'altra banda, en repartir l'observació i els esforços en el treball de cada dia, té més fiabilitat que la realitzada a partir d'interpretacions considerades com el tradicional examen final, els resultats del qual estan amenaçats pels esforços sovint excessius, per la tensió nerviosa que s'imposa a l'alumne i pel fet de reduir la resultant d'un procés a un únic moment final.  
ANNEX III  
Temps lectius de les assignatures dels graus elemental i mitjà  
Grau elemental  
1. Per a totes les especialitats, llevat de percussió.  
Assignatures N. de cursos Total hores  
Instrument  
Classe individual 4 120  
Classe col·lectiva 4 120  
Llenguatge musical 4 240  
Cor 2 90  
2. Especialitat de percussió  
Assignatures N. cursos Total hores  
Classe col·lectiva de percussió 4 240  
Llenguatge musical 4 240  
Cor 4 90  
El nombre mínim de setmanes lectives serà de 30 per curs acadèmic.  
Grau mitjà  
1. Arpa, clarinet, contrabaix' fagot, flauta travessera, oboe, percussió, saxòfon, trombó, trompa, trompeta, tuba, viola, violí i violoncel.  
Assignatures N. cursos Total hores  
Instrument principal 6 180  
Llenguatge musical 2 180  
Orquestra 6 360  
Música de cambra 4 120  
Harmonia 2 180  
Piano complementari 2 30  
Anàlisi 2 180  
Història de la música 2 180  
Optativa 2 180  
2. Acordió, guitarra i instruments de corda polsada del Reinaixement i del Barroc, flauta de bec, instruments de pua i viola de gamba.  
Assignatures N. cursos Total hores  
Instrument principal  
Classe individual 6 180  
Classe col·lectiva 2 60  
Llenguatge musical 2 180  
Música de cambra 4 120  
Harmonia 2 180  
Piano complementari 2 130  
Anàlisi 2 180  
Història de la música 2 180  
Cor 2 120  
Optativa 2 180  
3. Clavecí, orgue, piano.  
Assignatures N. cursos Total hores  
Instrument principal  
Classe individual 6 180  
Classe col·lectiva 2 60  
Llenguatge musical 2 180  
Música de cambra 4 120  
Harmonia 2 180  
Acompanyament 2 60  
Instrument complementari 2 30  
Anàlisi 2 180  
Història de la música 2 180  
Cor 2 120  
Optativa 2 120  
4. Cant  
Assignatures N. cursos Total hores  
Instrument principal  
Classe individual 6 180  
Classe col·lectiva 2 60  
Llenguatge musical 2 180  
Música de cambra 4 120  
Harmonia 2 180  
Piano complementari 2 30  
Anàlisi 2 180  
Història de la música 2 180  
Cor 2 120  
Llengua italiana 2 180  
Llengua alemanya 2 180  
Llengua francessa 2 180  
Optativa . 2 180  
El nombre mínim de setmanes lectives serà de 30 per curs acadèmic.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2094, del 02-09-1993 (1993/829052)

DECRETO 151/1993, de 17 de agosto del Gobierno Valenciano, por el que se establece el currículo de los grados elemental y medio de música y se regula el acceso a dichos grados.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estado**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/d/1993/08/17/151/dof/spa/html**

### Datos del documento

Número DOGV
:   2094

Fecha DOGV
:   02-09-1993

Sección del DOGV
:   DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   1993/829052

CVE


Fecha del documento
:   17-08-1993

Organismo emisor
:   Conselleria de Educación y Ciencia

Tipo de documento
:   Decreto

Análisis jurídico

Decreto 151/1993, de 17 de agosto, del Gobierno Valenciano, por el que se establece el currículo de los grados elemental y medio de música y se regula el acceso a dichos grados.  
La Ley Orgánica 1/1990, de 3 de octubre, de Ordenación General del Sistema Educativo, comporta cambios relevantes en las enseñanzas de régimen general diseñadas en 1970; sin embargo, es en la enseñanza de la música donde introduce transformaciones más profundas, ya que su regulación se remonta al año 1966 y, por tanto, no se benefició de las importantes reformas realizadas por la Ley General de Educación.  
Pero no sólo razones de tipo pedagógico justifican la reforma, ya que las actividades artísticas aportan la satisfacción que produce el goce pasivo de los productos acabados y, además. desarrollan la capacidad de colaboración y de solidaridad entre los individuos, integrados en un grupo donde cada uno es parte de un todo armónico. Así pues, esta actividad ayuda a adquirir hábitos de convivencia y de respeto mutuo y prepara a quienes la practican para la participación responsable en las distintas tareas e instancias sociales. Si la madurez de las sociedades se deriva, en buena medida, de su capacidad para integrar, a partir de la educación, las dimensiones individual y comunitaria, el estudio y la práctica de la música se convierte en el ámbito idóneo, donde se realiza esta integración como consecuencia de su propia naturaleza.  
Por ello, la Ley Orgánica de Ordenación General del Sistema Educativo implica un reto especial en lo que a la enseñanza de la música se refiere.  
Por una parte, la diseña en base a los mismos principios educativos que las enseñanzas de régimen general, llevando a cabo un cambio radical en la concepción del proceso de enseñanza y aprendizaje, en los criterios metodológicos que deber regir la práctica docente y, muy especialmente, en el carácter que otorga a la evaluación de los aprendizajes de los alumno,, así como a la elaboración de las programaciones didácticas de los profesores, cuya coordinación deben asegurar los proyectos curriculares de grado.  
Por otra, la estructura en grados compatibles y paralelos a las nuevas etapas educativas del sistema general: grado elemental en conexión directa con el segundo y tercer ciclo de la Educación Primaria; primer y segundo ciclo del grado medio paralelo a la Educación Secundaria Obligatoria, para culminar finalmente en un tercer ciclo que faculta, a los alumnos que as: lo deseen, para obtener el título de Bachillerato en Música, instando, además, a las administraciones educativas para que adopten medidas como son, entre otras, las convalidaciones y la creación de centros integrados de enseñanzas de música y de régimen general.  
Por su parte, cuando el Gobierno Valenciano asume la responsabilidad de establecer el currículo en el territorio de su competencia, lo hace consciente de la especial transcendencia cultural y social que la música tiene en esta comunidad autónoma, ya que desde siempre la música, como la lengua, ha dotado de expresión a los pueblos, poniendo de manifiesto su identidad. Si el lenguaje de la música es universal, sus artífices, compositores e interpretes, así como determinados planteamientos inspirados directamente en elementos autóctonos, permiten hablar de músicos propios, reflejo de la identidad del pueblo al que pertenecen. Desde los tiempos islámicos hasta nuestros días, compositores, teóricos, intérpretes y directores valencianos están presentes en la historia de la música, consagrados universalmente por sus importantes aportaciones. Desde el siglo pasado, sociedades musicales y corporaciones locales realizan una amplia e importante tarea de enseñanza y difusión de la música por toda nuestra geografía. El. interés por esta manifestación artística y su arraigo en nuestras tradiciones es de tanta envergadura que nos ha permitido conservar, desde la época medieval, el Misteri d'Elx, único en su genero.  
En consecuencia, este decreto pretende establecer un currículo dé los grados elemental y medio de música en la Comunidad Valenciana que sirva de instrumento para fomentar y enriquecer su pródiga infraestructura musical popular y culta en el campo de la creación, la investigación y la docencia, y quiere ofrecer una enseñanza de calidad que prepare a nuestros futuros músicos en el ámbito de la Europa sin fronteras.  
El currículo que aquí se establece, entendido como el conjunto de objetivos, contenidos, métodos pedagógicos y criterios de evaluación que regulan la práctica docente integra las enseñanzas mínimas establecidas en el Real Decreto 756/1992, de 26 de junio, y diseña la formación musical como un proceso que se inicia en el grado elemental y continúa, con carácter propedeútico en el grado medio para culminar en el grado superior. En ninguno de estos grados debe limitarse el estudio de la música a aspectos de práctica instrumental, sino que debe considerarse como un fenómeno histórico- cultural, estético y psicológico que le proporciona un carácter humanístico.  
En el grado elemental, el niño de 8 a 12 años amplía sus posibilidades para organizar la realidad del entorno que le rodea; por eso, es oportuno el estudio del lenguaje musical. La profundización en el hecho musical persigue el equilibrio entre el conocimiento teórico, el desarrollo de las destrezas instrumentales y la aprehensión de los principios estéticos que determinan el fenómeno artístico- musical. El currículo del grado elemental apuntará así a la práctica musical individual y de conjunto y a servir de preparación para estudios posteriores.  
El grado medio abarca el período normalmente comprendido entre 12 y 18 años. Durante esta etapa los intereses y las motivaciones de los alumnos se diferencian del mismo modo que sus capacidades y sus ritmos de aprendizaje. La formación musical es unitaria y, por tanto, el grado medio debe dar respuesta educativa al afianzamiento y ampliación de los conocimientos teóricos y a las habilidades interpretativas del alumno, cuya especialización y formación definitiva, como músico, tendrá lugar en el grado superior en el marco de la especialidad escogida.  
Con esta finalidad, el grado medio amplía sus contenidos curriculares e incorpora asignaturas optativas con el fin de facilitar el acceso a los diferentes itinerarios educativos de los estudios posteriores. Cabe destacar el estudio del piano complementario para todos los instrumentistas, excepto los de plano, órgano y clave, con carácter obligatorio durante el segundo ciclo y optativo en el tercer ciclo, a fin de proporcionar la visión polifónica de la música que propicie la comprensión global de cualquier obra apropiada para el grado medio y la consolidación e interiorización de los procesos armónicos que la configuran.  
La formación de los instrumentistas de tecla se completa, en el segundo ciclo con el estudio de un instrumento complementario de su elección que amplía y refuerza su formación artística e instrumental y, en el tercer ciclo, con las diversas prácticas instrumentales que se integran en el acompañamiento: improvisación, repentización, transposición y bajo cifrado.  
Para el resto de instrumentistas los contenidos equivalentes al acompañamiento se encuentran distribuidos a lo largo del currículo de las asignaturas instrumentales de los grados elemental y medio, a través de la lectura a vista, la improvisación y el transporte, atendiendo así a la especificidad de cada familia instrumental.  
La armonía, obligatoria para todos los alumnos, se sitúa en el segundo ciclo como lógica continuación del lenguaje musical. Igualmente, el análisis se sitúa en el tercer ciclo como profundización del lenguaje musical, en sus aspectos estructurales. formales y de código, mientras que fundamentos de composición será optativa en el tercer ciclo a fin de completar la formación global del músico con miras a futuras especialidades y en relación con la técnica de creación musical.  
Con el fin de contribuir a una mejor formación humanística, en el tercer ciclo se incluye la historia de la música, punto de partida para la comprensión de los diversos modos de concebir, delimitar y plasmar la creación musical.  
En los anexos de este decreto se recogen los objetivos educativos generales correspondientes a los grados elemental y medio, así como los específicos de cada asignatura, los contenidos de las mismas, los criterios de evaluación y los principios metodológicos.  
Los enunciados de los contenidos tal como aparecen en este decreto, no deben interpretarse como unidades temáticas y su enumeración tampoco se entenderá como secuenciación de los mismos. En el caso de los instrumentos, se expresan en primer lugar los contenidos comunes a todos, seguidos de los específicos de cada uno de ellos. Los equipos docentes deberán elaborar, para cada grado, proyectos educativos de carácter general, en los que el currículo establecido se adecue a las circunstancias del centro y del alumnado. Esta concreción ha de afectar, principalmente, a la distribución y la secuenciación de los contenidos por cursos y ciclos y abarcará las actividades de carácter didáctico, los criterios de evaluación y la metodología en su conjunto. En el marco de estos proyectos cada profesor ha de realizar su programación didáctica.  
En relación con los contenidos de lenguaje musical y del instrumento principal hay que destacar una característica común: la necesidad de conjugar, desde el principio del proceso de enseñanza y aprendizaje, el conocimiento, la comprensión, la expresión y su realización.  
En la enseñanza de los instrumentos, la organización en clases individuales y colectivas, ofrece la posibilidad de actuar mediante clase colectiva con el mismo instrumento o en clase de conjunto instrumental.  
Este complejo proceso de educación artística no debe perder de vista que el músico se expresa a través de conocimientos y destrezas en las que se conjuga el lenguaje musical con el instrumento o con el canto y esto supone una profundización constante en contenidos pertinentes. También, el grado de dificultad en la realización, que equivale a la interpretación, ha de estar determinado por los objetivos y los contenidos propuestos para cada tramo y no por la naturaleza de las obras, que tendrán que seleccionarse de acuerdo con ellos.  
Los criterios de evaluación establecen el tipo y el grado de aprendizaje que se espera que alcancen los alumnos en un momento determinado, respecto de las capacidades indicadas en los objetivos generales y en los específicos de cada asignatura. El nivel de consecución de los objetivos no debe ser medido de forma mecánica, sino que será evaluado teniendo en cuenta tanto la situación del alumno en el proceso de aprendizaje, considerado individualmente y en el conjunto en que se integra, como sus características y las capacidades personales que lo van configurando artísticamente. Los criterios de evaluación se formulan mediante un enunciado que indica la meta que se ha de obtener, seguido de una explicación que aclara el significado profundo del enunciado. Los criterios de evaluación y sus explicaciones se constituyen así en fuentes de información para el profesor acerca de la interacción en el proceso de enseñanza y aprendizaje.  
En el horizonte formativo de los grados elemental y medio se ha de considerar la autonomía de los alumnos en materia de conocimientos, comprensión, expresión y realización en el marco musical que corresponde a cada nivel. Esto es fundamental para su formación personal y, desde el punto de vista curricular, les permitirá acceder en cada caso al grado inmediatamente superior. A todo ello tendrá que contribuir el desarrollo del currículo y la orientación tutorial.  
Asimismo, este decreto regula el acceso a los grados elemental y medio. Por lo que respecta a la valoración de aptitudes musicales para el acceso al grado elemental se descartan los procedimientos encaminados a la sola acreditación de conocimientos y destrezas previas. Por el contrario, esta valoración debe permitir el reconocimiento de las aptitudes musicales de los aspirantes y la acreditación de la edad idónea. La prueba de acceso al grado medio deberá evaluar el nivel de conocimientos, comprensión y destrezas del aspirante, entendidas éstas como la capacidad para la expresión y la realización, que ha sido alcanzada por el alumno a lo largo del grado elemental o a través de estudios sin carácter oficial, de acuerdo siempre con los objetivos y los contenidos de este grado.  
Por todo lo expuesto, a propuesta del Conseller de Educación y Ciencia, y previa deliberación del Gobierno Valenciano, en la reunión del día 17 de agosto de 1993,  
DISPONGO  
Artículo primero  
1. El presente decreto establece el currículo de las enseñanzas de los grados elemental y medio de música, de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 4.3 de la Ley Orgánica 1/1990, de 3 de octubre, de Ordenación General del Sistema Educativo, e integra lo dispuesto en el Real Decreto 756/1992, de 26 de junio, que establece los aspectos básicos del currículo de los citados grados,  
2. Igualmente este decreto regula los criterios de ingreso al grado elemental y las pruebas de acceso al grado medio y a cada uno de sus cursos.  
Artículo segundo  
Este decreto se aplicará en el ámbito territorial de la Comunidad Valenciana.  
Artículo tercero  
La enseñanza de la música en los grados elemental y medio se organizará en cuatro cursos de grado elemental y tres ciclos de dos cursos cada uno de grado medio, de acuerdo respectivamente con los apartados a) y b) del artículo 39. 1, de la Ley Orgánica 1/1990, de 3 de octubre, de Ordenación General del Sistema Educativo.  
Artículo cuarto  
A los efectos de lo dispuesto en este decreto se entiende por currículo de las enseñanzas de música de grado elemental y medio, el conjunto de objetivos, contenidos, principios metodológicos y criterios de evaluación que han de regular la práctica docente en estos grados.  
Artículo quinto  
El grado elemental de las enseñanzas de música contribuirá a desarrollar en los alumnos las siguientes capacidades:  
1. Apreciar la importancia de la música como lenguaje artístico y medio de expresión cultural de los pueblos y de las personas.  
2. Adquirir y desarrollar la sensibilidad musical a través de la interpretación y del disfrute de la música de las diferentes épocas, géneros y estilos, para enriquecer las posibilidades de comunicación y de realización personal.  
3. Interpretar en público con la necesaria seguridad en sí mismo, para comprender la función comunicativa de la interpretación musical.  
4. Interpretar música en grupo, habituándose a escuchar otras voces o instrumentos y a adaptarse equilibradamente al conjunto.  
5. Ser consciente de la importancia del trabajo individual y adquirir las técnicas de estudio que permitan la autonomía en el trabajo y la valoración del mismo.  
6. Valorar el silencio como elemento indispensable para el desarrollo de la concentración, la audición interna y el pensamiento musical, así como su función expresiva en el discurso musical.  
Artículo sexto  
Las especialidades instrumentales correspondientes al grado elemental son las siguientes:  
- Acordeón  
- Arpa  
- Clarinete  
- Clave  
- Contrabajo  
- Fagot  
- Flauta travesera  
- Flauta de pico  
- Guitarra  
- Instrumentos de púa  
- Oboe  
- Percusión  
- Piano  
- Saxofón  
- Trombón  
- Trompa  
- Trompeta  
- Tuba  
- Viola  
- Viola de gamba  
- Violín  
- Violoncelo  
Artículo séptimo  
Las asignaturas correspondientes al grado elemental son las siguientes:  
1. Cursos primero y segundo:  
- Instrumento, de acuerdo con lo establecido en el artículo sexto.  
- Lenguaje musical.  
2. Cursos tercero y cuarto:  
- Instrumento, de acuerdo con lo establecido en el artículo sexto.  
- Lenguaje musical.  
- Coro.  
Artículo octavo  
El grado medio de las enseñanzas de música contribuirá a desarrollar en los alumnos las siguientes capacidades:  
a) Adquirir criterios estéticos, técnicos e históricos mediante la audición, el análisis y la crítica de obras musicales significativas de distintas épocas, escuelas y géneros, que permitan fundamentar y desarrollar los propios criterios interpretativos.  
b) Participar en actividades musicales destinadas a divulgar la experiencia musical y ayudar, mediante ellas, a su comprensión y goce.  
c) Valorar el dominio del esquema corporal y de las capacidades psicomotrices para adquirir capacidad técnica y de concentración en la interpretación y en la audición.  
d) Aplicar los conocimientos armónicos, formales e históricos para conseguir una interpretación artística de calidad.  
e) Saber integrarse adecuadamente en un grupo para realizar actuaciones de conjunto instrumental y vocal o para actuar como responsable del mismo.  
f) Afianzarse en el autocontrol, el dominio de la memoria y la capacidad comunicativa, mediante la actuación en público.  
g) Conocer, valorar e interpretar obras musicales contemporáneas escritas en lenguajes musicales no tradicionales.  
h) Formarse una imagen ajustada de sí mismo, de las propias características y posibilidades y desarrollar hábitos correctos de estudio, valorando el rendimiento en relación con el tiempo empleado.  
Artículo noveno  
Las especialidades correspondientes al grado medio son las expresadas en el artículo sexto de este decreto, además de canto, órgano e instrumentos de cuerda pulsada del Renacimiento y del Barroco.  
Artículo diez  
El currículo de cada una de las especialidades de las enseñanzas de música del grado medio integrará las asignaturas que se indican a continuación:  
1. Especialidades de arpa, clarinete, contrabajo, fagot, flauta travesera, oboe, percusión, saxofón, trombón, trompa, trompeta, tuba, viola, violín y violoncelo.  
a) Primer ciclo:  
- Instrumento  
- Lenguaje musical  
- Orquesta  
b) Segundo ciclo:  
- Instrumento  
- Orquesta  
- Música de cámara  
- Armonía  
- Piano complementario  
c) Tercer ciclo:  
- Instrumento  
- Orquesta  
- Música de cámara  
- Análisis  
- Historia de la música  
- Coro  
- Una asignatura optativa, en cada curso, de acuerdo con lo establecido en el artículo once de este decreto  
2. Especialidades de acordeón, guitarra, e instrumentos de cuerda pulsada del Renacimiento y del Barroco, flauta de pico, instrumentos de púa y viola de gamba.  
a) Primer ciclo:  
- Instrumento  
- Lenguaje musical  
b) Segundo ciclo:  
- Instrumento  
- Música de cámara  
- Armonía  
- Piano complementario  
c) Tercer ciclo:  
- Instrumento  
- Música de cámara  
- Análisis  
- Historia de la música  
- Coro  
- Una asignatura optativa, en cada curso, de acuerdo con lo establecido en el artículo once de este decreto  
3. Especialidades de clave, órgano y piano.  
a) Primer ciclo:  
- Instrumento  
- Lenguaje musical  
b) Segundo ciclo:  
- Instrumento  
- Música de cámara  
- Armonía  
- Instrumento complementario  
c) Tercer ciclo:  
- Instrumento  
- Música de cámara  
- Acompañamiento  
- Análisis  
- Historia de la música  
- Coro  
- Una asignatura optativa, en cada curso, de acuerdo con lo establecido en el artículo once de este decreto  
4. Especialidad de canto:  
a) Primer ciclo:  
- Instrumento  
- Lenguaje musical  
- Lengua italiana  
b) Segundo ciclo:  
- Instrumento  
- Música de cámara  
- Armonía  
- Piano complementario  
- Lengua alemana  
c) Tercer ciclo:  
- Instrumento  
- Música de cámara  
- Análisis  
- Historia de la música  
- Coro  
- Lengua francesa  
- Una asignatura optativa, en cada curso, de acuerdo con lo establecido en el artículo once de este decreto  
Artículo once  
1. En el tercer ciclo del grado medio, los centros ofrecerán obligatoriamente, además de las asignaturas propias de cada especialidad, las- siguientes asignaturas optativas: piano complementario, coro, orquesta y fundamentos de composición.  
2. Los centros podrán proponer la ampliación de asignaturas optativas de tercer ciclo y corresponderá a la Conselleria de Educación y Ciencia la aprobación de estas propuestas en el marco de las condiciones que reglamentariamente se establezcan.  
Artículo doce  
Los objetivos, contenidos, criterios de evaluación y principios metodológicos del currículo correspondientes a los grados elemental y medio serán los incluidos, respectivamente, en los anexos I y II de este decreto.  
Artículo trece  
1. La Conselleria de Educación y Ciencia establecerá el horario lectivo correspondiente a las diferentes asignaturas del currículo de los grados elemental y medio, respetando en todo caso el tiempo lectivo que figura en el anexo III de este decreto.  
2. En todos los cursos de todas las especialidades del grado elemental, excepto percusión, la enseñanza instrumental incluirá una clase individual y una colectiva, con una duración de una hora semanal cada una de ellas. Las clases de percusión serán siempre colectivas, con una relación profesor/alumno no superior a 1/5 y una duración de 2 horas.  
3. En todos los cursos del grado medio, las clases de canto y de las especialidades instrumentales serán individuales y tendrán una duración de una hora semanal. Asimismo, en cada curso del primer ciclo del grado medio de las especialidades de acordeón, clave, flauta de pico, guitarra, instrumentos de cuerda pulsada del Renacimiento y Barroco, instrumentos de púa, órgano, piano y viola de gamba, se incluirá una clase colectiva de una hora semanal.  
Artículo catorce  
1. Los equipos educativos de los centros docentes concretarán y completarán el currículo de las enseñanzas de los grados elemental y medio de música mediante la elaboración de proyectos curriculares para cada uno de los grados que impartan.  
2. Los proyectos curriculares deberán adecuar los objetivos generales de cada grado a las características del alumnado, distribuir por cursos o ciclos los objetivos específicos y los contenidos, adoptar criterios metodológicos generales y en relación con el proceso de evaluación y, en el grado medio, adoptar criterios en materia de optatividad.  
3. Los proyectos curriculares garantizarán la acción coherente y coordinada de los equipos docentes.  
4. El proyecto curricular de cada grado formará parte de la programación de la actividad docente del centro y se incorporará a la programación general correspondiente.  
5. Los profesores desarrollarán programaciones de las actividades docentes en coherencia con el currículo establecido en este decreto y con los proyectos curriculares elaborados para cada grado.  
6. La Conselleria de Educación y Ciencia fomentará y orientará la elaboración de proyectos y materiales de desarrollo curricular que faciliten el trabajo del profesorado en este sentido.  
Artículo quince  
1. La acción de tutoría y orientación, que forma parte de la función docente, se desarrollará a lo largo de cada uno de los grados.  
2. El profesor tutor de un grupo de alumnos tendrá la responsabilidad de coordinar tanto la evaluación, como la función de orientación del alumnado.  
Artículo dieciséis  
1. Los profesores evaluarán el aprendizaje de los alumnos, los procesos de enseñanza y su propia práctica docente.  
2. La evaluación de los grados elemental y medio se llevará a cabo teniendo en cuenta los objetivos educativos y los criterios de evaluación establecidos en el currículo que se aprueba en este decreto y en coherencia con el proyecto curricular del grado elemental o del grado medio, elaborados por el centro docente.  
3. La evaluación del aprendizaje del alumnado será continua e integradora, aunque diferenciada, según las distintas asignaturas del currículo.  
4. La evaluación será realizada por el conjunto de profesores del alumno coordinados por el profesor tutor. Dichos profesores actuarán de manera integrada a lo largo del proceso de evaluación y en la adopción de las decisiones que resulten de este proceso, teniendo en cuenta los siguientes criterios:  
a) La calificación negativa en dos o más asignaturas impedirá la promoción de un alumno al curso siguiente.  
b) La calificación negativa de una asignatura permitirá la promoción al curso siguiente.  
5. La evaluación y calificación final del alumnado se celebrará en el mes de junio. No obstante, el alumnado de cada curso del tercer ciclo del grado medio podrá recuperar la asignatura pendiente mediante la realización de pruebas específicas en el mes de septiembre.  
6. La Conselleria de Educación y Ciencia establecerá los criterios para la recuperación y promoción de alumnos con asignaturas pendientes.  
Artículo diecisiete  
1. El límite de permanencia en el grado elemental será de cinco años, sin que en ningún caso los alumnos puedan permanecer más de dos años en el mismo curso.  
2. En el grado medio el límite de permanencia en cada curso será de dos años sin que, en ningún caso, los alumnos puedan permanecer más de tres años en cada ciclo ni más de ocho años en el total del grado.  
3. La Conselleria de Educación y Ciencia podrá autorizar, con carácter excepcional, que determinados alumnos puedan ampliar en un año la permanencia en cada uno de los grados en supuestos de enfermedad grave, u otros de igual consideración, que impidan el normal desarrollo de los estudios.  
Artículo dieciocho  
Es competencia del consejo escolar de cada centro público, o de los órganos competentes en el caso de centros privados, autorizar, con carácter excepcional, la matriculación en más de un curso a aquellos alumnos que previa orientación del profesorado, así lo soliciten, siempre que el informe del conjunto de profesores que imparten clases a dicho alumno asegure su adecuada capacidad de aprendizaje.  
Artículo diecinueve  
1. Los alumnos que al término del grado elemental hayan alcanzado los objetivos del mismo recibirán el correspondiente certificado acreditativo,  
2. Los alumnos que al término del grado medio hayan alcanzado los objetivos del mismo tendrán derecho al título profesional en el que constará la especialidad cursada.  
3. De acuerdo con el artículo 41.2 de la Ley Orgánica 1/1990, de 3 de octubre, de Ordenación General del Sistema Educativo, los alumnos que hayan superado el tercer ciclo de grado medio de música y las materias comunes del Bachillerato obtendrán el título de Bachiller en Música.  
4. Las enseñanzas recogidas en el apartado anterior podrán cursarse simultáneamente. Asimismo podrán realizarse los estudios de las materias comunes del Bachillerato con posterioridad a la superación del tercer ciclo del grado medio de música.  
5. La Conselleria de Educación y Ciencia facilitará al alumnado la posibilidad de cursar simultáneamente las enseñanzas de música y las de régimen general mediante la coordinación en la organización y ordenación académica de ambos tipos de estudio. A tal fin, aplicará las convalidaciones que se establezcan en relación con las áreas y materias de enseñanzas de régimen general y las enseñanzas de música reguladas en el Real Decreto 756/1992, de 26 de junio. Asimismo establecerá las convalidaciones oportunas que afecten a las materias optativas de la Educación Secundaría Obligatoria o del Bachillerato y regulará las adaptaciones curriculares encaminadas a facilitar la simultaneidad de los estudios.  
Artículo veinte  
El consejo escolar de cada centro público, o el órgano competente en el caso de centros privados, establecerá, respetando las instrucciones que dicte al respecto la Conselleria de Educación y Ciencia, el procedimiento de ingreso en el grado elemental de música, acorde con el proyecto curricular y con las posibilidades organizativas del centro docente. Dicho procedimiento atenderá prioritariamente a la apreciación de las aptitudes musicales de los interesados y a la edad idónea para realizar los estudios de este grado, que estará comprendida entre los 8 y los 12 años.  
Artículo veintiuno  
1. Para iniciar los estudios de primer curso de grado medio será preciso superar una prueba específica, de acuerdo con el artículo 40.2 de la Ley Orgánica 1/1990, de 3 de octubre, de Ordenación General del Sistema Educativo.  
2. Las pruebas específicas de acceso al primer curso del grado medio de todas las especialidades instrumentales, excepto canto, tendrán esta estructura:  
a) Lectura a primera vista de un fragmento adecuado al instrumento. El texto contendrá las dificultades técnicas propias de los contenidos terminales del grado elemental.  
b) Prueba de capacidad auditiva y de conocimientos teórico- prácticos del lenguaje musical, que contendrá las dificultades técnicas propias de los contenidos terminales del grado elemental.  
c) Interpretación de memoria de una obra libremente elegida por el aspirante, que presente el nivel técnico- instrumental propio de los contenidos terminales del grado elemental. Los centros docentes propondrán, con un mes de antelación al inicio de las pruebas, listas orientativas de obras apropiadas para cada instrumento.  
Cada uno de estos tres ejercicios tendrá carácter eliminatorio, se calificará de 0 a 10 puntos, y será necesaria una calificación mínima de 5 puntos en cada uno de ellos para superarlo. La calificación final será la media aritmética de las tres puntuaciones.  
3. Para la especialidad de canto, la prueba tendrá esta estructura:  
a) Interpretación de dos obras, libremente elegidas por el aspirante: una canción sencilla en valenciano o castellano, o en su lengua si se trata de aspirantes extranjeros, y una obra sencilla anterior al período clásico, en idioma italiano. Los centros docentes propondrán, un mes antes de iniciar las pruebas, un listado orientativo de obras apropiadas a tal efecto.  
b) Prueba de capacidad auditiva y conocimientos teórico- prácticos del lenguaje musical que tendrá un nivel adecuado a los contenidos terminales del grado elemental.  
c) Interpretación de memoria de una obra libremente elegida por el aspirante, que presentará un nivel técnico- instrumental adecuado a los contenidos terminales del grado elemental.  
Los centros docentes propondrán, con un mes de antelación al inicio de las pruebas, listados orientativos de obras apropiadas para cada instrumento.  
Cada uno de estos tres ejercicios tendrá carácter eliminatorio, se calificará de 0 a 10 puntos, y será necesaria una calificación mínima de 5 puntos en cada uno de ellos para superarlo. La calificación final será la media aritmética de las tres puntuaciones.  
4. La adjudicación de las plazas vacantes de cada especialidad se realizará de acuerdo con las puntuaciones finales obtenidas.  
5. Para la elaboración, realización y evaluación de estas pruebas se constituirá en los centros docentes un tribunal de cada especialidad, designado por el director y compuesto por tres profesores: un profesor de lenguaje musical y dos profesores de la familia instrumental correspondiente a la prueba, sin que puedan formar parte de él los profesores que durante ese curso hayan impartido clase a los candidatos a la prueba.  
6. La prueba de acceso se realizará en una convocatoria anual, efectuada por el centro docente en el mes de junio. Los solicitantes podrán concurrir a un número máximo de dos convocatorias.  
Artículo veintidós  
1. De acuerdo con el mencionado artículo 40.2 de la Ley Orgánica 1/1990, de 3 de octubre, de Ordenación General del Sistema Educativo, también se podrá acceder a cualquier otro curso del grado medio sin haber superado los anteriores siempre que, a través de una prueba realizada ante un tribunal designado por el director del centro, el aspirante demuestre poseer los conocimientos necesarios para seguir con aprovechamiento las enseñanzas correspondientes.  
2. Esta prueba constará de los mismos ejercicios que se proponen para las de acceso al primer curso de las especialidades instrumentales y canto, de acuerdo con lo establecido en el artículo veintiuno, puntos 2 y 3 del presente decreto.  
3. El contenido y la evaluación de esta prueba estará de acuerdo con la distribución por cursos de los objetivos, de los contenidos y de los criterios de evaluación del proyecto curricular de cada centro y estará incluida en el citado proyecto. Una vez aprobado el proyecto curricular, los centros docentes publicarán listas orientativas de obras apropiadas para el acceso a los diferentes cursos.  
4. La calificación definitiva de la prueba será la media aritmética de las calificaciones correspondientes a los tres ejercicios. Cada uno de ellos tendrá carácter eliminatorio, se calificará de 0 a 10 puntos y será necesario un mínimo de 5 puntos para superarlo.  
5. El tribunal determinará, en su caso, el curso al que puede acceder el aspirante, de acuerdo con el rendimiento global que haya demostrado.  
6. La prueba de acceso a cada curso del grado medio se realizará en una convocatoria anual, efectuada por el centro docente, que se celebrará en el mes de septiembre. Los centros docentes abrirán con la suficiente antelación, un plazo para que los interesados soliciten el curso y la especialidad a la que quieren acceder.  
7. Los aspirantes dispondrán de un máximo de dos convocatorias.  
DISPOSICIONES ADICIONALES  
Primera  
1. Queda suprimida, para las enseñanzas a que se refiere el presente decreto, la modalidad de matrícula libre con exámenes anuales de fin de curso.  
2. No obstante, la Conselleria de Educación y Ciencia organizará periódicamente pruebas para obtener directamente el título de grado medio a que hace referencia el artículo 19.2 de este decreto.  
Segunda  
La Conselleria de Educación y Ciencia adoptará las medidas oportunas para la adaptación del currículo a las necesidades de los alumnos con minusvalías físicas o sensoriales. En todo caso, dichas adaptaciones deberán respetar en lo esencial los objetivos fijados en este decreto.  
DISPOSICION TRANSITORIA  
A partir de la entrada en vigor del presente decreto, la ordenación académica contenida en el Decreto 2618/1966, de 10 de septiembre, y en las disposiciones que lo modifican, continuarán vigentes hasta que se vayan cumpliendo los plazos de implantación y extinción general de estas enseñanzas previstos en el Real Decreto 986/1991, de 14 de junio, por el que se aprueba el calendario de aplicación de la nueva ordenación del sistema educativo y en las modificaciones contenidas en el Real Decreto 535/1993, de 12 de abril. Asimismo, continuará en vigor en los casos considerados en el citado Real Decreto, para los alumnos que cursan los, estudios de un grado al amparo del sistema educativo anterior y, afectados por la implantación del nuevo, opten por finalizar ese grado de acuerdo con el plan de estudios regulado en el Decreto 2618/1966, de 10 de septiembre.  
DISPOSICION DEROGATORIA  
A la entrada en vigor del presente decreto quedarán derogadas todas las disposiciones de igual o inferior rango que se opongan al mismo.  
DISPOSICION FINAL  
Se autoriza a la Conselleria de Educación y Ciencia a dictar las disposiciones necesarias para la interpretación, la aplicación y el desarrollo de este decreto, que entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
Valencia, 17 de agosto de 1993.  
El President de la Generalitat Valenciana,  
JOAN LERMA I BLASCO  
El Conseller d'Educació i Ciència,  
JOAN ROMERO GONZALEZ  
ANEXO I  
Asignaturas del grado elemental  
CORO  
Introducción  
En el desarrollo del grado elemental, el primer ciclo está marcado por el estudio del lenguaje musical y del instrumento principal. Ambos se plasman en actividades individuales y de grupo. La presencia del coro, en el segundo ciclo, aporta a la práctica musical la actividad colectiva, que implica relación social, colaboración de los alumnos y atención especial del profesor con orientación muy marcada, más que en la práctica musical individual, hacia la interpretación.  
Dado el carácter grupal del canto coral, su práctica se erige como emblemática de la participación social en la música, pero no es la única.  
La experiencia coral aportará para el alumno de música el cultivo de la memoria musical y la interiorización del sonido, sobre todo en las interpretaciones polifónicas, a la vez que mediante éstas, proporcionará ejemplos vivos del fenómeno armónico. Las, dimensiones pedagógicas del coro más que indiscutibles son insustituibles, de ahí la importancia que adquieren en este período de iniciación musical.  
Por otra parte, la formación vocal que se deriva del coro, va acompañada siempre del contraste de la voz propia con la de los demás, lo cual es ocasión para la observación de los timbres y para su realización. La dirección del coro es una ejercitación permanente en las realizaciones dinámicas y agógicas que aquí adquieren toda su plenitud.  
El estudio del lenguaje musical disminuye en aridez en contacto con la práctica instrumental y la práctica coral. Si la práctica instrumental aporta motivación a causa de ser progresión fácilmente comprobable, la práctica coral corona la motivación por la perfección de la interpretación a la que se puede llegar. El estudio de la música adquiere aquí carácter de realización acabada.  
Así, a lo largo del grado elemental, las tres actividades se completan.  
Algunos problemas surgidos en el aprendizaje del lenguaje musical encontrarán explicaciones más comprensibles con la ayuda de la práctica coral, ejemplificación frecuente de la teoría musical. Por otra parte, en este nivel el coro, más que el instrumento, permitirá la aproximación a la cultura mediante repertorios en los que tengan acogida obras de distintas épocas y estilos junto a las del folklore tanto universal como próximo.  
Objetivos específicos  
La enseñanza del coro en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Lograr actitudes positivas desde el primer contacto con el canto coral de forma lúdica y de disfrute inmediato a través de la imitación y sin exigencias técnicas previas.  
2. Descubrir la voz como vehículo de expresión musical y adquirir hábitos positivos de higiene vocal para desarrollarla y mejorarla.  
3. Adquirir hábitos necesarios para el logro de la técnica vocal de calidad, imprescindible para cantar con naturalidad y expresivamente.  
4. Aprender a formar parte del conjunto coral mediante la escucha de distintas voces, de acuerdo con el nivel correspondiente, tomando conciencia de la importancia de la aportación individual al resultado sonoro del grupo y asumiendo responsabilidades en el desarrollo de las tareas.  
5. Experimentar la función comunicativa del canto a través de audiciones públicas.  
6. Apreciar e interpretar la canción popular de los distintos pueblos, comenzando por la propia.  
7. Adquirir un repertorio coral (sencillo) de diferentes épocas y estilos e interpretarlo con cuidada sensibilidad musical. Capacidad de expresarlo con naturalidad en la articulación y dinámica, correcta afinación, homogeneidad en el fraseo, igualdad en los ataques y en los cortes.  
8. Relacionar los conocimientos del lenguaje musical a través del canto coral para enriquecer su bagaje musical.  
Contenidos  
El propio cuerpo como instrumento: posición, relajación, respiración, resonancia. Técnica vocal: realización de vocalizaciones apropiadas a 1, 2 y 3 voces. Cánones y canciones populares propias y de distintos países. Canciones hasta tres voces blancas: polifonía popular, religiosa, profana. Trabajo sobre las canciones: con la métrica de las palabras; el fraseo, la respiración, la colocación de la voz, la afinación, el empaste, la dinámica, la articulación, los gestos, la expresividad; el texto: comprensión, dicción, memorización. Desarrollo de la sensibilidad auditiva. Práctica de lectura a vista. Desarrollo permanente y progresivo de la memoria musical. Adquisición de hábitos correctos y eficaces de estudio. Iniciación a la comprensión de las estructuras musicales en sus distintos niveles. Selección progresiva en cuanto al grado de dificultad de los ejercicios, estudios y obras del repertorio coral que se consideren útiles para el desarrollo conjunto de la capacidad musical y técnica del alumno. Desarrollo de automatismos. Práctica de la relajación.  
Criterios de evaluación  
1. Interpretar cualquiera de las obras programadas durante el curso en conjunto de tres miembros por cuerda como máximo.  
Este criterio trata de evaluar la capacidad de cada alumno frente al grupo y por voces, ya que al formar parte de una cuerda con dos personas más, se puede descubrir fácilmente cada aportación individual, al ser, en ese momento casi solistas.  
2. Entonar intervalos y acordes a partir del La del diapasón ampliando progresivamente la dificultad.  
Este criterio trata de evaluar la capacidad para que cada miembro del coro piense en un tiempo mínimo el sonido que le corresponde y lo reproduzca de forma afinada. Asimismo, se constata el grado de interiorización de las distintas relaciones interválicas.  
3. Repentizar y preparar en grupos obras homofónicas muy sencillas y de claros contornos tonales sin la ayuda directa del profesor.  
Este criterio pretende valorar la capacidad de descifrar obras sencillas desconocidas al aplicar los conocimientos adquiridos de lenguaje musical sobre las canciones y la cooperación en el trabajo en grupos para que el resultado final sea expresivo.  
4. Realizar audiciones públicas con el repertorio preparado durante el curso con el profesor.  
Este criterio trata de valorar actitudes de disciplina, puntualidad, colaboración, orden y responsabilidad ante el grupo a la vez que permite comprobar la función comunicativa del canto a través de la reacción del público.  
LENGUAJE MUSICAL  
Introducción  
El lenguaje musical ha de ser el eje vertebrador de toda la enseñanza de la música, ha de informar toda práctica musical, así como ha de favorecer la profundización en el hecho musical desde el punto de vista técnico. El lenguaje musical no debe confundirse con la interpretación que a veces se hace de la música como lenguaje y lo que comunica la realización musical. Es evidente que sólo metafóricamente se puede identificar a la música como una lengua de relación, ya que no tiene carácter semántico como las lenguas.  
Con la expresión lenguaje musical se quiere designar el conjunto de términos y conceptos que definen el conjunto de recursos integrados en la música como ciencia y arte que permiten la realización del hecho musical. La expresión lenguaje musical engloba los tradicionales conceptos de solfeo y teoría de la música.  
El objeto fundamental del estudio del lenguaje musical en el grado elemental implica la adquisición del conocimiento significativo del código que permite hablar sobre música empleando los términos adecuados para que esta comunicación pueda ser compartida; implica también la posesión de los conceptos necesarios para la descodificación de su representación gráfica así como su codificación para la representación significativa de las producciones ajenas o propias; e implica la capacidad para la realización musical en los aspectos de lectura, escritura y composición.  
Con todo ello, además, se ponen las bases para la valoración cultural y crítica de la música.  
Por otra parte, el conocimiento del lenguaje musical propicia en el alumno el desarrollo de las capacidades vocales, rítmicas, psicomotoras, auditivas y expresivas como consecuencia del ejercicio motivado por el propio aprendizaje. En ningún caso debe entenderse la lectura y escritura de la música como forma de descodificación y codificación mecánicas, sino como realización de una serie de operaciones cifradas en el pensamiento y la memoria musicales que conducen a la interpretación. Así consigue la música su expresión y su comunicación, que existen, aunque no tengan valoración semántica como cualquier lenguaje de relación.  
El conocimiento del lenguaje musical deberá proporcionarle al alumno el dominio de la lectura y escritura musicales para lo cual habrá de contar con las capacidades pertinentes. El uso de la voz y la formación del oído, la adquisición del ritmo y el desarrollo psicomotor son los cauces para la adquisición de dichas capacidades.  
La programación de los contenidos deberá tener en cuenta, sobre todo en los dos primeros años del grado elemental, los conocimientos y experiencias que el alumno posee como consecuencia de actividades anteriores y estará presidida por el intento de adaptación a las características propias de la etapa de maduración piscológica de los alumnos, para evitar así disfunciones de ritmo y de intensidad en el proceso de enseñanza y aprendizaje. De este modo se tenderá a la formulación metodológica adecuada.  
Objetivos específicos  
La enseñanza del lenguaje musical en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Compartir vivencias musicales con los compañeros del grupo, para enriquecer su relación afectiva con la música a través del canto, del movimiento, de la audición y de la práctica instrumental.  
2. Establecer la relación necesaria entre los conocimientos - destrezas y actitudes- adquiridos en etapas anteriores y el estudio del lenguaje musical que ahora se acomete.  
3. Desarrollar la correcta emisión de la voz mediante la reproducción, creación y discriminación de intervalos y melodías, hasta transformarlos en recursos expresivos propios.  
4. Adquirir la coordinación motriz necesaria para una interpretación rítmica adecuada, utilizando los recursos correspondientes  
5. Desarrollar el oído interno para el reconocimiento de timbres, alturas, duraciones e intensidades, así como estructuras formales, indicaciones dinámicas, expresivas y agógicas, mediante la relación entre el sonido y su representación gráfica.  
6. Interpretar de memoria melodías y canciones que conduzcan a una mejor comprensión de los distintos parámetros musicales.  
7. Desarrollar el pensamiento musical consciente mediante experiencias armónicas, formales y tímbricas sirviéndose de la práctica auditiva, vocal e instrumental.  
8. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
9. Descubrir la necesidad del código musical para la creación musical, su representación significativa y su interpretación, y profundizar en el conocimiento del mismo.  
Contenidos  
- Ritmo  
Percepción, identificación e interiorización del pulso. Percepción, identificación e interiorización del acento. Reconocimiento de unidades métricas (compases) binarias, ternarias y cuaternarias, tanto de subdivisión binaria como temaria. Fórmulas rítmicas básicas. Simultaneidad de ritmos homogéneos. Tempo y agógica. Práctica, identificación y conocimiento de grupos de valoración especial contenidos en un pulso. Práctica, identificación y conocimiento de signos que modifican la duración (puntillo, ligadura). Práctica, identificación y conocimiento de figuras rítmicas características (síncopa, anacrusa, contratiempo). Práctica e identificación de cambios de compás con equivalencias pulso = pulso o figura = figura.  
- Entonación, audición y expresión  
Educación de la voz. Respiración, emisión, articulación. Altura del sonido: tono, intensidad, timbre, duración, afinación determinada e indeterminada. Sensibilización y práctica melódica tanto auditiva como vocal. Reproducción memorizada vocal y escrita de fragmentos melódicos y canciones. Lectura de notas con emisión vocal del sonido que les corresponde. Claves de Sol en 2ª y Fa en 4ª. Reconocimiento auditivo y reproducción vocal de intervalos melódicos simples - mayores, menores y justos -, dentro y fuera del concepto tonal. Reconocimiento auditivo de intervalos armónicos, mayores, menores y justos. Interpretación vocal al unísono y a dos voces de obras adecuadas al nivel con o sin texto, con o sin acompañamiento. Lectura de notas dispuestas horizontal y verticalmente en clave de Sol en 2ª y Fa en 4ª. Iniciación al estudio de las claves de Do en 3ª y Do en 4ª. Percepción e identificación de grados y funciones tonales, escalas, alteraciones. Sensibilización, identificación y reconocimiento de elementos básicos, armónicos y formales, con dificultad adecuada al nivel (tonalidad bimodal, modulaciones, cadencias, frases, ordenaciones formales: repeticiones, imitaciones, variaciones, contraste). Reproducción de audiciones rítmicas, melódicas y rítmico- melódicas a una voz. Identificación de errores o diferencias entre un fragmento escrito y lo escuchado. Identificación, conocimiento e interpretación de los términos y signos que afectan a la expresión. Utilización improvisada de los elementos del lenguaje musical, con o sin propuesta previa. Desarrollo de la sensibilidad auditiva. Práctica de lectura a vista. Desarrollo permanente y progresivo de la memoria musical. Práctica de la improvisación. Adquisición de hábitos correctos y eficaces de estudio. Iniciación a la comprensión de las estructuras musicales en sus distintos niveles. Selección progresiva en cuanto al grado de dificultad de los ejercicios, estudios y obras del repertorio vocal que se consideren útiles para el desarrollo conjunto de la capacidad musical y técnica del alumno. Desarrollo de automatismos. Práctica de la relajación.  
Criterios de evaluación  
1. Imitar estructuras melódicas y rítmicas breves con la voz y/o con la percusión.  
Este criterio de evaluación pretende comprobar el grado de memoria y la capacidad de reproducir con fidelidad el mensaje recibido tanto en sus aspectos sonoros como en su realización motriz.  
2. Reconocer auditivamente el pulso de una obra o fragmento; mantener dicho pulso durante períodos de silencio, así como reconocer el acento periódico.  
Se pretende constatar la percepción e interiorización del pulso, así como la identificación del acento periódico.  
3. Interpretar estructuras rítmicas de una obra o fragmento, bien sea vocal, instrumentalmente o de forma percutida.  
Con este criterio se trata de constatar la capacidad de encadenar diversas fórmulas rítmicas dentro de un tempo establecido.  
4. Aplicar un texto a un ritmo sencillo o viceversa.  
Tiene por objeto comprobar la capacidad del alumno para asociar ritmos con palabras o frases de igual acentuación.  
5. Entonar una melodía o canción tonal con o sin acompañamiento.  
Comprobación de la capacidad del alumno para aplicar adecuadamente la entonación, afinación y expresividad a un fragmento tonal. De producirse acompañamiento instrumental, éste no reproducirá la línea melódica.  
6. Identificar intervalos melódicos y armónicos mayores, menores o justos. Práctica de entonación de los intervalos melódicos y de los armónicos partiendo de un sonido dado.  
Con este criterio se pretende detectar el dominio del intervalo.  
7. Identificar auditivamente el modo mayor o menor de una obra o fragmento.  
Se pretende constatar con este criterio la capacidad del alumno para discriminar ambos modos.  
8. Reproducir modelos melódicos sencillos, escalas o acordes a partir de diferentes alturas.  
Se trata de comprobar la destreza del alumno para reproducir un mismo hecho melódico desde cualquier sonido.  
9. Reproducir por escrito fragmentos musicales escuchados, refiriéndose a aspectos rítmicos y/o melódico- tonales.  
Mediante este criterio se evalúa la capacidad del alumno para interiorizar y reproducir imágenes sonoras percibidas.  
10. Identificar con posterioridad a una audición los rasgos característicos (rítmicos, melódicos, modales, cadenciales, formales, tímbricos, etc ... ) de las obras escuchadas o interpretadas.  
Se trata de comprobar la capacidad del alumno para reconocer alguno de estos aspectos.  
11. Improvisar estructuras melódicas y/o rítmicas sobre un fragmento escuchado. -  
Se pretende comprobar la capacidad creativa del alumno.  
12. Improvisar individual o colectivamente pequeñas formas musicales, partiendo de premisas relativas a diferentes aspectos del lenguaje musical.  
Mediante este criterio se trata de comprobar el desarrollo creativo, seleccionando diferentes elementos dentro de una forma musical y discerniendo ideas principales y secundarias.  
13. Identificar auditivamente e interpretar cambios sencillos, de compás.  
Se intenta verificar la capacidad de percepción auditiva y de realización práctica de cambios de compás de una unidad igual o diferente. En ese caso solamente:  
1) Negra = negra, 2) negra = negra con puntilla, 3) negra = blanca, 4) corchea = corchea, y viceversa en los casos 2) y 3).  
14. Entonar una melodía o canción tonal con o sin acompañamiento.  
Tiene por objeto comprobar la capacidad del alumno para aplicar sus técnicas de entonación y justeza de afinación a un fragmento tonal aplicando indicaciones expresivas presentes en la partitura. De producirse acompañamiento instrumental, éste no reproducirá la melodía.  
15. Leer internamente, en un tiempo dado y sin verificar la entonación, un texto musical y reproducirlo de memoria.  
Este criterio trata de comprobar la capacidad del alumno para imaginar, reproducir y memorizar imágenes sonoras de carácter melódico- rítmico a partir de la observación de la partitura.  
INSTRUMENTOS  
Introducción  
La práctica del instrumento en el grado elemental es paralela a la adquisición del lenguaje musical y coadyuvante en esta adquisición. Más que conducir a la prematura conciencia de intérprete, debe plantearse como un período de experiencia y descubrimiento en el que el alumno, en contacto con los instrumentos y tras la elección de uno irá madurando sus preferencias. Más tarde, al finalizar el grado medio, decidirá por su dedicación a la rama de la interpretación preferida o se inclinará por cualquiera de las especialidades musicales en las que el dominio del instrumento ocupe un lugar menos determinante.  
De cualquier modo, la técnica instrumental o vocal que en estos primeros pasos se ponga en contacto con el niño, ha de estar revestida de la gradación adecuada a lo largo del desarrollo curricular, de forma que se asegure la continuidad y ampliación sin rectificaciones ni enmiendas.  
La problemática de la interpretación debe aparecer clara, con sus atractivos y dificultades, para ayudarle a concretar su decisión personal, único procedimiento válido para suscitar motivaciones profundas y razonadas que eviten frustraciones previsibles. Esto parece fundamental si se advierte, de acuerdo con la pedagogía actual, que a tan temprana edad, la vocación musical del niño, en numerosos casos, no está claramente definida, y no se le puede forzar a tornar decisiones irreversibles.  
Si duda alguna la práctica instrumental ayudará al niño a comprender y concretar algunos conceptos aparecidos en el lenguaje musical, cuya abstracción se le volverá más asequible gracias a su posible realización a través del instrumento. No obstante, esta tarea conscientemente iniciada en el grado elemental, deberá proseguir su marcha ascendente en el grado medio.  
El alumno del grado elemental experimenta a lo largo de este período -8 a 12 años- importantes cambios en su desarrollo físico, intelectual y emocional, lo que implica lógicamente planteamientos pedagógicos flexibles; la actividad del profesor debe adaptarse a esta realidad cambiante y debe ayudar al alumno a descubrir sus mejores dotes. Sólo así podrá enfrentarlo con la práctica instrumental adecuada con previsión de futuro. La motivación fundada en razones ambientales, provocada por las realidades musicales del entorno no siempre se corresponde con las posibilidades reales del alumno, por lo que clarificar sus razones ayudará poderosamente al acierto en la elección.  
Esta elección de instrumento en el grado elemental, por consiguiente, será adecuada si garantiza el progreso del alumno en el conocimiento del lenguaje musical y de la música en general más que si es definitiva, ya que lo que se decide en el grado elemental, no es el futuro del alumno como intérprete, sino como posible músico. Sólo así puede asegurarse el respeto máximo a la personalidad del alumno, así como el aprovechamiento de las mejores vocaciones para lo que en verdad se sienten llamados.  
La capacidad de la memoria musical sin duda queda potenciada a través de la práctica instrumental. En primer lugar por la asociación entre lo motórico y lo sonoro que propicia el instrumento, en segundo lugar por el mayor carácter lúdico que confiere la práctica del instrumento al lenguaje musical y, en un tercer plano, nada despreciable, por la opción que se le concede al joven intérprete de comprobar la realización a través del instrumento de la idea formada en su mente, gracias a la lectura de la melodía, del texto musical correspondiente.  
Consideraciones sobre los contenidos  
En los contenidos de cada especialidad instrumental se integran los comunes a todos los instrumentos, que cabría calificar como contenidos transversales, y los propios de cada instrumento particular, según sus características técnicas.  
Para evitar reiteraciones innecesarias, los contenidos comunes se ofrecen más abajo antes de la enumeración de los instrumentos. No obstante, el profesor entenderá que tales contenidos comunes deben sumarse a los propios, que aparecen como tales en cada ocasión.  
Esta forma de destacar y reconocer los contenidos comunes viene avalada por dos principios de carácter metodológico:  
- Articular la formación musical del alumno, cualquiera que sea el instrumento escogido  
- Recalcar la interrelación existente entre los diversos instrumentos y sus correspondientes grupos  
Contenidos comunes  
Desarrollo de la sensibilidad auditiva. Práctica de lectura a vista. Desarrollo permanente y progresivo de la memoria musical. Adquisición de hábitos correctos y eficaces de estudio. Iniciación a la comprensión de las estructuras musicales en sus distintos niveles. Selección progresiva en cuanto al grado de dificultad de los ejercicios, estudios y obras del repertorio propio de cada instrumento que se consideren útiles para el desarrollo conjunto de la capacidad musical y técnica del alumno. Práctica de la improvisación. Práctica instrumental en grupo. Desarrollo de automatismos. Práctica de la relajación. Iniciación a la grafía contemporánea.  
ACORDEON  
Objetivos específicos  
La enseñanza del acordeón en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición corporal que permita el control de los elementos anatómico- funcionales que intervienen en la relación del conjunto cuerpo- instrumento para su correcta colocación.  
3. Adquirir dominio en la práctica del instrumento mediante la coordinación de los diferentes elementos articulatorios, el digital y el del fuelle.  
4. Descubrir las características y posibilidades sonoras del instrumento a través de su uso en el marco de exigencias del nivel.  
5. Formar repertorio de obras de diferentes estilos y épocas, con dificultades acordes con el nivel, que sirvan para su interpretación como solista y en grupo.  
Contenidos propios  
Desarrollo paralelo de ambas manos dentro de la modalidad de instrumento elegida (MI-MIII, free bass, o MI-MIII/II, convertor). Estudio de los diversos sistemas de escritura y grafías propias del instrumento. Coordinación, independencia, simultaneidad y sincronización de los diversos elementos articulatorios: dedos, manos, antebrazo/fuelle, cte. Independencia de manos y dedos: dos voces o líneas en la misma mano, diferencia entre melodía y acompañamiento polirritmia. Control del sonido: ataque, mantenimiento y cese del sonido; regularidad gradación rítmica y dinámica; simultaneidad e independencia de las partes en la interpretación de diversas texturas, etc. Estudio del fuelle: posibilidades y efectos, empleo de respiración y ataque, regularidad, dinámica, acentos de antebrazo, brazo, etc. Estudio de la registración: cambios de registros durante la interpretación, conocimiento aplicado de la función de los registros para comprender la relación entre lo escrito y lo escuchado, registración de obras, etc. Interpretación de texturas melódicas, al unísono (MI/III), polifónicas  
(MI/III), homofónicas (MI-MIII/II), etc. Aplicación práctica de los conceptos de «posición fija» y «desplazamiento de la posición» sobre los diferentes manuales; digitación de pequeños fragmentos en función de sus características musicales: tempo, movimientos melódicos, articulación, etc. Aprendizaje de los diversos modos de ataque y articulación digital (legato, staccato, etc.), articulación de fuelle (trémolo de fuelle, ricochet de fuelle, etc.) y de las combinaciones de ambas. Utilización de la dinámica y efectos diversos.  
ARPA  
Objetivos específicos  
La enseñanza del arpa en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición adecuada del cuerpo en consonancia con la configuración del instrumento.  
3. Adquirir dominio del instrumento de acuerdo con sus características y posibilidades sonoras mediante el uso del mismo en el marco de exigencias del nivel.  
4. Intentar el perfeccionamiento continuo de la calidad sonora en el marco de exigencias del nivel, mediante el conocimiento de las características y posibilidades del instrumento tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los objetivos y contenidos propios de cada nivel de modo que el alumno forme su repertorio.  
Contenidos propios  
Iniciación al conocimiento de las digitaciones en función do, las conveniencias técnicas y expresivas. Estudio de la tabla de afinación y ejercicios prácticos con y sin aparatos auxiliares. Práctica de los pedales y de su aplicación a los procesos modulantes. Práctica de intervalos armónicos, acordes, escalas y arpegios. Desarrollo de la velocidad. Iniciación a las técnicas de efecto y expresión: legatos, sforzandos, articulaciones, picados, picado- ligados, suelto (las tres últimas, con toda la variedad de técnicas de apagados). Técnicas de flexibilidad y balanceo de muñecas y brazos, respiración y relajación.  
CLAVE  
Objetivos específicos  
La enseñanza del clave en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición adecuada del cuerpo que favorezca la actividad del conjunto brazo- antebrazo- mano respecto al instrumento.  
3. Intentar el perfeccionamiento gradual de la calidad sonora mediante el conocimiento y uso correcto del mecanismo interno del instrumento.  
4. Utilizar las posibilidades expresivas y dinámicas de distintas combinaciones de teclados y registros.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los objetivos y contenidos propios de cada nivel de modo que el alumno forme su repertorio.  
6. Introducirle en la valoración de la música a lo largo de su historia mediante la interpretación de obras representativas de las distintas épocas.  
7. Interpretar con independencia las distintas líneas melódicas en obras contrapuntísticas.  
Contenidos propios   
Práctica de las diferentes articulaciones y ataque. Estudio de las diferentes digitaciones y su estrecha conexión con la articulación y el fraseo. Práctica de ejercicios de independencia y fortalecimiento de los dedos. Trabajo en dos teclados. Conocimiento de los distintos bajos ostinatos sobre los que se han construido determinadas obras.  
FLAUTA DE PICO  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la flauta de pico en, el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición corporal que permita respirar con naturalidad y que favorezca la correcta colocación del instrumento y la coordinación entre ambas manos.  
3. Buscar la correcta emisión, la afinación, la articulación y la flexibilidad del sonido mediante el control de la respiración diafragmática.  
4. Descubrir las características y posibilidades sonoras del instrumento y saber utilizarlas, dentro de las exigencias del nivel, tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
5. Utilizar los reflejos necesarios para corregir de forma automática la afinación de las notas y la calidad del sonido.  
6. Valorar el fundamento de la expresividad musical del instrumento mediante la comprensión de las distintas articulaciones.  
7. Interpretar obras de acuerdo con los contenidos y objetivos propios de cada nivel de modo que el alumno forme su repertorio.  
Contenidos propios  
Conocimiento de la digitación propia de las distintas flautas y práctica de las mismas. Práctica de las diferentes articulaciones y ataques. Interpretación del repertorio propio del conjunto de flautas de dificultad adecuada a este nivel.  
GUITARRA  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la guitarra en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición corporal adecuada que posibilite y favorezca la acción del conjunto brazo- antebrazo- muñeca- mano- dedos de la mano izquierda sobre el diapasón y los dedos de la mano derecha sobre las cuerdas.  
3. Intentar el perfeccionamiento continuo de la calidad sonora en el marco de exigencias del nivel, mediante el conocimiento de las características y las posibilidades del instrumento tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
4. Introducirle en la valoración de la música a lo largo de su historia mediante la interpretación de obras representativas de las distintas épocas.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los contenidos y objetivos propios de cada nivel, de modo que el alumno forme su repertorio.  
Contenidos propios  
Percepción y desarrollo de las funciones motrices que intervienen en la ejecución guitarrística y de su adecuada coordinación. Desarrollo de la habilidad de cada mano y la sincronización de ambas. Afinación de las cuerdas. Desarrollo de la distancia entre los dedos de la mano izquierda. Principios generales de la digitación guitarrística y su desarrollo en función de expresar con la mayor claridad las ideas y los contenidos musicales. Trabajo de la dinámica y la agógica. Utilización de las posibilidades tímbricas del instrumento. Conocimientos básicos de los distintos recursos de la guitarra. Aprendizaje de las diversas formas de ataque en la mano derecha para conseguir progresivamente la calidad sonora adecuada y realizar distintos planos simultáneos. Desarrollo de la conducción clara de las voces en obras contrapuntísticas. Armónicos naturales.  
INSTRUMENTOS DE CUERDA  
Violín, viola, violoncelo, contrabajo  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de cuerda en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición adecuada que permita la correcta colocación del instrumento y que favorezca el manejo del arco y la actividad de la mano izquierda así como la coordinación entre ambas.  
3. Intentar el perfeccionamiento continuo de la calidad sonora en el marco de exigencias del nivel, mediante el conocimiento de las características y posibilidades del instrumento, tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
4. Desarrollar la precisión y los reflejos necesarios para corregir de forma automática la afinación de las notas y la calidad del sonido.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los objetivos y contenidos propios de cada nivel, de modo que el alumno forme su repertorio.  
6. Introducirle en la valoración de la música a lo largo de la historia, mediante la interpretación de obras representativas de las distintas épocas.  
Contenidos propios  
Producción del sonido: cuerdas al aire, empleando todo el arco y distintas longitudes de éste. Posición del instrumento y del arco: control muscular. Conocimiento de los golpes de arco básicos y del vibrato como elementos de expresión musical. Estudio de las posiciones. Desarrollo del movimiento horizontal del brazo derecho (cantabile) y del movimiento perpendicular de los dedos de la mano izquierda así como de la coordinación entre ambos.  
INSTRUMENTOS DE PUA  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de púa en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición corporal adecuada que facilite y favorezca la acción del conjunto brazo- antebrazo- muñeca- manos- dedos de la mano izquierda sobre el diapasón y los dedos de la mano derecha sobre la púa y las cuerdas.  
3. Intentar el perfeccionamiento continuo de la calidad sonora en el marco de exigencias del nivel, mediante el conocimiento de las características y posibilidades del instrumento, tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
4. Utilizar, siempre dentro de las exigencias del nivel y de las características de las obras, las distintas articulaciones de la púa, posibles en estos instrumentos.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los contenidos y objetivos propios de cada nivel, de modo que el alumno forme su repertorio.  
Contenidos propios  
Conocimiento del diapasón y del funcionamiento de la mano izquierda. Coordinación entre ambas manos. El diapasón en la bandurria y en la mandolina: sus características. Práctica de la afinación con y sin aparatos auxiliares. Práctica de las distintas articulaciones de la púa (directa, indirecta, alzapúa, batido ... ) teniendo en cuenta las diversas cualidades de los sonidos a emitir.  
INSTRUMENTOS DE VIENTO- MADERA  
Flauta travesera, oboe, clarinete, fagot y saxofón  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de viento- madera en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición corporal que permita respirar con naturalidad y que favorezca la correcta colocación del instrumento y la coordinación entre ambas manos.  
3. Hacer posible la correcta emisión, afinación, articulación y flexibilidad del sonido mediante el control de la respiración diafragmática y de los músculos que forman la embocadura.  
4. Desarrollar la precisión y los reflejos necesarios para corregir, de forma automática, la afinación de las notas y la calidad del sonido.  
5. Descubrir las características y posibilidades sonoras del instrumento para utilizarlas, dentro de las exigencias del nivel, tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
6. Ejercitarse en el perfeccionamiento de la calidad sonora y de la correcta afinación, mediante el control de la columna del aire y de la educación del oído.  
7. Adquirir emisión estable del sonido en la extensión aconsejable para cada uno de los instrumentos mediante el uso del vibrato y los diferentes matices a fin de enriquecer la interpretación.  
8. Interpretar obras de acuerdo con los contenidos y objetivos propios de cada nivel de modo que el alumno forme su repertorio.  
9. Conocer el montaje y fabricación de las lengüetas y poder rebajarlas para su correcto funcionamiento (instrumentos de lengüeta doble).  
Contenidos propios  
Ejercicios de respiración con y sin instrumento (notas tenidas controlando la afinación, la calidad del sonido y la dosificación del aire). Práctica de escalas e intervalos (terceras, cuartas) controlando la emisión del aire en diferentes articulaciones. Emisión del sonido en relación con las diversas dinámicas y alturas. Desarrollo de la flexibilidad en los saltos, articulaciones, trinos, etc. Práctica de conjunto con otros instrumentos para desarrollar la afinación, el ajuste y la precisión rítmica.  
INSTRUMENTOS DE VIENTO- METAL  
Trompa, trompeta, trombón, tuba  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de viento- metal en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición corporal que permita respirar con naturalidad y que favorezca la correcta colocación del instrumento y la coordinación entre ambas manos.  
3. Hacer posible que el alumno adquiera los principios básicos de la emisión, afinación y articulación, mediante el control, la respiración y la formación de la embocadura.  
4. Desarrollar los reflejos y mecanismos necesarios para llegar a adquirir de forma automática, la calidad del sonido y la afinación de las notas.  
5. Descubrir las características y posibilidades sonoras del instrumento para utilizarlas, dentro de las exigencias del nivel, tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
6. Interpretar obras de acuerdo con los contenidos y objetivos propios de cada nivel, de modo que el alumno forme su repertorio.  
7. Demostrar una sensibilidad auditiva que permita el control permanente de la afinación y el perfeccionamiento continuo de la calidad sonora.  
Contenidos propios  
Fortalecimiento de los músculos faciales. Estudio de la emisión del sonido. Principios básicos de la digitación. Práctica de las distintas articulaciones. Trabajo de la dinámica. Desarrollo de la flexibilidad de los labios, con la práctica de intervalos ligados y con posiciones fijas. Estudio de la boquilla. Utilización de instrumentos afines, que por su tamaño faciliten el posterior aprendizaje de la tuba o el trombón (bombardino o trombón de pistones) o de la trompeta (cornetín o cometa de pistones).  
PERCUSION  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la percusión en el grado elemental tendrá como objetivo, contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir las características de todos los instrumentos que constituyen la familia de la percusión y sus posibilidades sonoras para utilizarlas dentro de las exigencias del nivel, tanto en la interpretación individual como en la colectiva.  
3. Desarrollar la sensibilidad auditiva y los reflejos necesarios para corregir de forma automática la afinación de las notas y la calidad del sonido.  
4. Desarrollar la precisión y los reflejos necesarios para ajustar sus actuaciones con las de los otros instrumentos del conjunto.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los contenidos y objetivos propios de cada nivel de modo que el alumno forme su repertorio.  
Contenidos propios  
Desarrollo de la habilidad de cada mano y del juego coordinado de ambas. Desarrollo de la versatilidad necesaria para tocar simultánea o sucesivamente distintos instrumentos. Conocimientos básicos de la forma de producción del sonido en cada instrumento (distintos tipos de baquetas, dedos, manos, etc.). Principios generales sobre los cambios de manos. Aprendizaje de los diversos modos de ataque. Estudio de los instrumentos de «pequeña percusión», con especial hincapié en todos aquellos que se puedan tocar directamente con la mano (bongóes, pandero, tumbadoras, etc.). Aprendizaje elemental de caja, xilófono y timbales como instrumentos básicos para el desarrollo rítmico, melódico y auditivo (afinación); estudios de dificultad progresiva en estos instrumentos. Estudio de obras de nivel elemental para conjunto de percusión que reúnan una gama amplia y variada de instrumentos con intercambio sistemático de los diversos instrumentos que . integren el conjunto. Desarrollo de la práctica de conjunto como medio indispensable para adquirir la percepción simultánea de la diversidad tímbrica característica de la percusión.  
PIANO  
Objetivos específicos  
La enseñanza del piano en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición adecuada del cuerpo con respecto al instrumento, de modo que posibilite y favorezca la acción del conjunto brazo- antebrazo- mano sobre el teclado.  
3. Descubrir las características y posibilidades sonoras del instrumento para utilizarlas dentro de las exigencias del curso.  
4. Introducirle en la valoración de la música a lo largo de la historia mediante la interpretación de obras representativas de las distintas épocas.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los objetivos y contenidos propios de cada nivel, de modo que el alumno forme su repertorio.  
6. Mostrar un grado de desarrollo técnico que permita abordar - siempre dentro de las exigencias del nivel- los distintos estilos de escritura que son posibles en un instrumento de la capacidad polifónica del piano.  
Contenidos propios  
Desarrollo de la percepción interna de la propia relajación, así como de los indispensables esfuerzos musculares que requiere la ejecución instrumental, tratando siempre de hallar un equilibrio satisfactorio entre ambos factores. Sentar las bases de una utilización consciente del peso del brazo. Desarrollo de la habilidad de cada mano y del juego coordinado de ambas. Planificación del trabajo de la técnica teniendo en cuenta los siguientes principios generales: a) práctica de la técnica digital dirigida a incrementar la independencia, la velocidad, la resistencia y la capacidad de diversificación dinámica partiendo de los movimientos de las articulaciones de los dedos; b) estudio de los movimientos posibles a partir de las distintas articulaciones del brazo (muñeca, codo, hombro), tales como caídas, lanzamientos, desplazamientos laterales, movimientos circulares y de rotación y toda la combinatoria que permite; c) percepción clara de que la interacción permanente de esos diferentes tipos de acciones constituyen la base de toda técnica pianística eficaz. Estudio de los principios generales de la digitación pianística y su desarrollo en función de la complejidad progresiva de las dificultades a resolver. Aprendizaje de los diversos modos de ataque y de articulación en relación con la dinámica, la conducción de la frase y la densidad de la textura musical. Desarrollo de la capacidad de obtener simultáneamente sonidos de distinta intensidad entre ambas manos o entre los dedos de una misma mano, tratando de alcanzar una diferenciación dinámica que resulta indispensable en un instrumento polifónico como el piano, ya se trate de la relación melodía- acompañamiento o de planteamientos contrapuntísticos de mayor o menor complejidad.  
VIOLA DE GAMBA  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la viola de gamba en el grado elemental tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Relacionar los conocimientos adquiridos de lectura y escritura musicales con la práctica del instrumento en la resolución de las dificultades presentes en los objetivos y contenidos del nivel.  
2. Descubrir la necesidad de la posición adecuada que permita la correcta colocación del instrumento y que favorezca el manejo del arco y la actividad de la mano izquierda así como la coordinación entre ambas.  
3. Intentar el perfeccionamiento continuo de la calidad sonora en el marco de exigencias del nivel, mediante el conocimiento de las características y las posibilidades del instrumento, tanto en la interpretación individual como de conjunto.  
4. Desarrollar la precisión y los reflejos necesarios para corregir de forma automática la afinación de las notas y la calidad del sonido.  
5. Interpretar obras de acuerdo con los objetivos y contenidos propios década nivel, de modo que el alumno forme su repertorio.  
6. Introducirle en la valoración de la música a lo largo de la historia, mediante la interpretación de obras representativas de las distintas épocas.  
Contenidos propios  
Principios básicos de las posiciones de los dedos, de las posiciones en el mástil y del manejo del arco. Desarrollo de la conciencia corporal necesaria para comprender la incidencia de los movimientos en el manejo del instrumento. Principios básicos de las posiciones de los dedos, de las posiciones en el mástil y del manejo del arco. Sensibilización del brazo derecho para obtener el ataque justo, seguridad rítmica y flexibilidad en los cambios de arco. Sensibilización del brazo izquierdo para desarrollar la agilidad y afinación y facilitar la ornamentación.  
Criterios de evaluación: grado elemental, instrumento  
1. Interpretar con fluidez fragmentos de obras musicales a primera vista.  
Este criterio le servirá al profesor para comprobar la capacidad de lectura y el domino del instrumento, de acuerdo con los contenidos propios del nivel.  
2. Interpretar fragmentos musicales empleando la medida, afinación, articulación y fraseo adecuado.  
Este criterio de evaluación pretende comprobar la correcta asimilación y aplicación de los citados principios de lenguaje musical de acuerdo con el nivel correspondiente.  
3. Interpretar obras de estilos diferentes.  
Con este criterio de evaluación se pretende detectar la madurez interpretativa del alumno frente a la variedad de obras y de estilos.  
4. Interpretar en público, como solista y de memoria, fragmentos y obras representativas de su nivel de instrumento.  
Este criterio de evaluación trata de comprobar la capacidad de memoria y ejecución de las obras, de acuerdo con los objetivos y contenidos propios de cada curso y la motivación del alumno en el estudio de la música.  
5. Interpretar fragmentos, estudios y obras de acuerdo con la visión de los contenidos expuestos por el profesor.  
Este criterio de evaluación pretende verificar la capacidad del alumno para asimilar las pautas de trabajo que se le marcan.  
6. Crear improvisaciones en el ámbito rítmico y tonal que se le señale.  
Este criterio de evaluación intenta evaluar la habilidad del estudiante para improvisar, con el instrumento, sobre los parámetros rítmicos y melódicos dados, con autonomía y creatividad.  
7. Actuar como miembro de un grupo y ajustar su actuación a la de los demás instrumentos  
Este criterio de evaluación pretende valorar el sentido de colaboración e interdependencia entre los miembros del grupo.  
8. Demostrar capacidad para tocar o cantar su propia voz al mismo tiempo que se acopla a las de los demás.  
Este criterio comprueba la capacidad del alumno para adaptar la afinación, precisión rítmica y dinámica a la de los otros músicos en su trabajo común.  
9. Descubrir los rasgos característicos de las obras escuchadas en las audiciones.  
Este criterio pretende evaluar la capacidad del alumno para percibir los aspectos esenciales de una obra y relacionarlos con los conocimientos adquiridos aunque no los interprete por ser nuevos para él o representar dificultades superiores a su capacidad.  
10. Demostrar seguridad y precisión e n el uso de la terminología adecuada para comunicar a los demás juicios personales acerca de las obras estudiadas en este nivel.  
Este criterio evalúa la asimilación de los términos y conceptos del lenguaje musical utilizados en la comunicación sobre la música, tanto en los aspectos docentes, como críticos y coloquiales. Esto acreditará el conocimiento del código del lenguaje musical.  
11. Mostrar en los estudios y obras la capacidad de aprendizaje progresivo individual.  
Este criterio de evaluación pretende verificar que los alumnos son capaces de aplicar en su estudio las indicaciones del profesor y, con ellas, desarrollar una autonomía progresiva de trabajo que le permita valorar correctamente su rendimiento.  
PRINCIPIOS METODOLOGICOS DEL GRADO ELEMENTAL  
En la nueva ordenación, el estudio del instrumento y el de lenguaje musical se empieza y se prosigue simultáneamente, con el fin de que la constitución corporal y la psicomotricidad del niño y de la niña se adapten a las peculiaridades y al manejo de los distintos instrumentos  
Debido a esta circunstancia y a la larga duración de la formación musical, el alumno se Ve obligado a simultanear estos estudios con los de carácter general, es decir, parte de la Educación Primaria y de la Secundaria Obligatoria en sus tres ciclos. Conviene por tanto que los procesos de ambos tipos de enseñanza sigan los mismos principios de actividad constructiva como factor decisivo en la realización del aprendizaje, consecuencia lógica del protagonismo que el alumno adquiere en este sistema al modificar y reelaborar sus esquemas de conocimiento.  
Se apuntan aquí algunos principios metodológicos de carácter general que el profesorado procurará adecuar al proceso de enseñanza- aprendizaje del lenguaje musical y del instrumento:  
a) Adecuar los contenidos y su secuenciación al momento y situación del desarrollo evolutivo del niño y de la niña, de forma que el aprendizaje sea constructivo, progresivo y motivador.  
b) Motivar al alumno para el estudio de la música mediante su actividad y participación en el proceso, dándole el protagonismo que le corresponda en su propia formación musical.  
c) Respetar las peculiaridades de los alumnos, individual y colectivamente, facilitando así la convivencia en el seno del grupo y la colaboración, de forma que se eviten las discriminaciones de todo tipo.  
d) Utilizar procedimientos y recursos variados que estimulen la capacidad crítica y creativa del alumno mediante la aceptación del diálogo y las argumentaciones razonadas.  
e) Procurar que la asimilación de los contenidos conceptuales por parte del alumno se complete con la adquisición de contenidos procedimentales y actitudinales que propicien su autonomía en el trabajo tanto para el momento presente como para el futuro.  
f) Facilitar a los alumnos el conocimiento y empleo del código convencional de expresión a la vez que la corrección y la exactitud en el uso del lenguaje, con el fin de que el aprendizaje y la comunicación sean efectivos.  
g) Ejercitar la creatividad del alumno, de modo que adquiera estrategias propias de estudio y de realizaciones musicales con el fin de que pueda superar las dificultades que se le presenten en el proceso de enseñanza- aprendizaje.  
Aunque la interpretación instrumental no sea opción definitiva en el grado elemental, adquiere toda su importancia para la profundización en el conocimiento del lenguaje musical. En la interpretación, pese a ser un hecho profundamente subjetivo, convergen el mensaje del creador de la obra, la personal manera de transmitirla del intérprete, de acuerdo con su sensibilidad y la orientación del educador, que debe esforzarse más en ayudar a resolver dificultades y proporcionar opciones al intérprete, que en imponerle criterios.  
Los criterios de evaluación han de apuntar al tipo y grado de aprendizaje alcanzados por los alumnos en un momento determinado, en relación con las capacidades previstas en los objetivos generales y en los específicos de cada especialidad.  
El nivel de consecución de los objetivos no pude ser valorado mecánicamente, sino con flexibilidad, de acuerdo con las características del ciclo educativo en que se halla el alumno. La evaluación, continua y personalizada, cumple así su función informativa y formativa al ofrecer al profesor indicadores del desarrollo sobre los sucesivos niveles de aprendizaje de los alumnos y le aporta datos para esclarecer sus nuevas estrategias didácticas. Esto permite aplicar los mecanismos correctores a las insuficiencias advertidas en el proceso. En este sentido, los tradicionales exámenes son también indicadores de la evolución del proceso educativo, pero no el único constituyente de la evaluación del progreso de los alumnos.  
En consecuencia, los criterios de evaluación antes mencionados deberán apuntar a:  
a) La comprobación del grado de dominio del lenguaje musical a través de la práctica instrumental y del canto.  
b) la observación y verificación del desarrollo y control de las destrezas necesarias para la ejecución musical.  
c) La valoración técnica y estética de la interpretación individual y colectiva.  
d) La estimación que manifiesta del arte en general y de la música en particular, por el empeño puesto en su ejecución.  
e) El sentido de convivencia y colaboración entre condiscípulos, demostrado a la hora de estudiar y de interpretar colectivamente.  
Todo ello situará la labor de enseñanza y aprendizaje en el marco de la formación humanística que necesita el estudiante de música.  
ANEXO II  
Asignaturas del grado medio  
ACOMPAÑAMIENTO  
Introducción  
La práctica musical que se realiza bajo el nombre de acompañamiento se caracteriza por la necesidad de interrelacionar capacidades, conocimientos y destrezas diversas que, por sí mismas, constituyen ámbitos de saberes propios.  
El sentido y el valor educativo de esta disciplina deriva de la conveniencia de globalizar los diversos componentes que la integran (lectura a vista, transposición, realización de cifrados, etc), por ser comunes todos ellos a la función de «acompañar», sin olvidar por ello la experiencia que aporta cada uno de dichos componentes por sí mismo. Ambos aspectos, el funcional y el formativo, son indisociables y complementarios.  
Los contenidos básicos de esta disciplina se articulan en torno a tres ejes principales: desarrollar la destreza y la musicalidad en la técnica de la ejecución; desarrollar, asimismo, los mecanismos reflejos que la determinan; y potenciar la comprensión de los conocimientos armónicos previamente adquiridos, junto con la capacidad creativa, para aplicarlos en situaciones dispares.  
Se incluyen, en los bloques de contenidos, los siguientes campos de conocimiento:  
- Práctica de la repentización como procedimiento imprescindible para desarrollar automatismos que permitan al instrumentista la realización instantánea del texto musical, asimilando al propio tiempo y de forma inmediata sus características en cuanto a la época y estilo a que pertenezca. Por tanto, no se trata solamente de incrementar la capacidad de automatismo y velocidad en la lectura del texto, sino de comprender el sentido de sus elementos esenciales e interpretarlos en el instrumento a medida que se lee la obra. Por ello, la repentización está estrechamente relacionada con el análisis, el cual, a su vez, depende de toda una serie de conocimientos teórico- prácticos previamente adquiridos.  
- Destreza en la transposición como un mecanismo que permite adecuar la tonalidad a la tesitura del solista -fundamentalmente en la música vocal -, facilita la lectura de partituras de orquesta y, además de su valor funcional, posee un alto valor formativo, que procede, por una parte, del dominio de los procedimientos tradicionales (cambio de claves y armadura, cálculo del número de diferencias), y, por otra, del enfoque sintético que aporta la lectura armónica, gracias a todo lo cual, la estructura interna de un fragmento musical puede ser interpretada en cualquier tonalidad.  
- Realización de diferentes cifrados, como práctica de acompañamiento a una melodía. Dicha práctica permite relacionar de forma inmediata los conocimientos armónicos con su aplicación instrumental y, por exigir un cierto grado de creatividad, supone un primer contacto con la improvisación propiamente dicha, cuyo estudio en profundidad podrá abordarse dentro del grado superior.  
En la práctica del bajo cifrado se conocerá y ejercitará la realización del bajo continuo característico del período barroco. Dado su indiscutible valor formativo para cualquier acompañante, su práctica es obligatoria para todos los instrumentistas de tecla. La realización del bajo cifrado tradicionalmente confiada al clave, órgano, etc., aunque no al piano, determina que esta materia, al aplicarse específicamente a dicho instrumento debe enfocarse hacia usos habituales del mismo. El hábito del acompañamiento pianístico, basado en la realización de un cifrado, está plenamente vigente en la música de jazz y en la denominada música «ligera», ejercicio usual en nuestros tiempos, como lo fue en el bajo continuo en la época barroca.  
Los contenidos de acompañamiento en el grado medio han sido establecidos no sólo por su valor de preparación para conocimientos que puedan adquirirse en tramos posteriores, dentro de una elección propia de especialización profesional, sino también por el valor intrínseco que representan en la formación de los instrumentistas de tecla. Por esta última razón permanecen dentro del marco de conocimientos considerados indispensables para satisfacer las necesidades habituales de los instrumentos apuntados.  
Objetivos específicos  
La enseñanza del acompañamiento en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Reconocer la estructura armónica y el frasco de una obra o fragmento según se toca a primera vista o después de una lectura rápida sin instrumento, para posibilitar, en su caso,, la simplificación en los pasajes de gran dificultad, si los hubiere, sin pérdida de su valor intrínseco.  
2. Conocer la disposición formal de obras de factura clara, analizando sus secciones puntos de tensión, etc., para determinar sus aspectos esenciales y posibilitar su lectura a primera vista.  
3. Improvisar el acompañamiento a una melodía a partir, o no, de un bajo cifrado o guión.  
Contenidos  
Repentización. La lectura a vista y su aplicación práctica. Introducción a la lectura armónica. Análisis armónico- rítmico- melódico aplicado a la repentización. Repentización de partituras de diferentes estilos y épocas. Repentización con carácter de acompañante o no.  
Transposición. El transporte en la música actual. El transporte como desarrollo formativo de capacidades y reflejos. Transporte armónico y su aplicación a instrumentos polifónicos. Técnica y mecánica tradicional del transporte. Claves, armaduras, diferencias... y su utilidad práctica.  
Bajo cifrado. Realización en el teclado de cifrados tradicionales. Realización práctica de estructuras armónicas que formen frases simétricas con desarrollo de una o varias fórmulas rítmicas de acompañamiento que utilicen armonía compacta o disuelta. Aplicar de inmediato cifrados escritos o mentales a melodías folklóricas y posibilitar acompañamientos pianísticos. Introducción al cifrado americano característico en la música de jazz. Utilización y significado de los cifrados básicos más habituales en la música «ligera». Realización al piano del acompañamiento de melodías de jazz y de música «ligera» que llevan adheridas el cifrado usual, como asimismo de las improvisaciones que suelen seguir a la exposición de las mismas.  
Criterios de evaluación  
1. Repentización de una partitura o de fragmentos pertenecientes a partituras de distintas épocas y estilos acompañando a un solista, o participando dentro de un grupo de instrumentos, como sucede en la música de cámara.  
Se trata de valorar el grado de desarrollo de los reflejos y demás cualidades que son estimuladas a través de la lectura improvisada colaborando con un solista o formando parte de un grupo de instrumentistas.  
2. Transposición, repentizada, a cualquier distancia interválica, del acompañamiento de una obra, preferentemente vocal.  
Mediante este criterio de evaluación se trata de valorar el dominio de las siete claves y de todas las armaduras y enarmonías posibles.  
3. Realización del bajo continuo de una obra perteneciente a la época barroca o de uno de sus movimientos.  
Con este criterio se pretende evaluar la habilidad del alumno para realizar en el teclado una parte acompañante a una línea melódica o una especie de subrayado que pone en evidencia las armonías que se producen en el entretejido polifónico de la orquesta, siempre sobre un bajo dado por el compositor y que se incluye obligatoriamente en la realización.  
4. Realización práctica de dos estructuras armónicas, una impuesta y otra de libre invención, que formen una frase simétrica, desarrollando una o varias fórmulas rítmicas de acompañamiento que utilicen armonía compacta o disuelta.  
A través de este criterio de evaluación se pretende valorar el grado de recursos preliminares adquiridos por el alumno para poder abordar con éxito el acompañamiento de una melodía propiamente dicha.  
5. Realización del acompañamiento de una melodía de jazz o de música «ligera» y de una improvisación o variación sobre la misma, en la que solo aparece la melodía y el cifrado americano, ejecutándose dos versiones: en la primera se incluirá el bajo improvisado en el acompañamiento; y en la segunda versión la parte del bajo será ejecutada por un contrabajo (en pizzicatto) preferentemente.  
Con este criterio se trata de valorar el grado de adaptación del alumno a la práctica habitual en este acompañamiento.  
6. Acompañamiento de una melodía folklórica desprovista de guión armónico.  
Con este criterio se pretende que el alumno realice el acompañamiento sobre su propio pensamiento armónico, valorando su grado de imaginación en este aspecto básico.  
7. Realizar en los ejercicios de los apartados 5 y 6 introducciones cuya construcción se base en elementos extraídos preferentemente de la línea melódica que se va a acompañar.  
Se trata de evaluar en el alumno la capacidad para desarrollar elementos temáticos.  
ANALISIS  
Introducción  
El nivel técnico e interpretativo del alumno en este tercer ciclo le permite trabajar un repertorio de obras cuyas dimensiones formales, complejidad armónica, polifónica, de elaboración temática, variedad estilística y estética, hacen necesario profundizar en el conocimiento de los principales elementos y procedimientos del lenguaje musical y su relación con las distintas técnicas compositivas, con el fin de avanzar cada vez más en una comprensión de dichas obras que posibilite su interpretación adecuada. Este avance puede realizarse a través del análisis, sin que sea imprescindible desarrollar la destreza en las distintas técnicas de escritura. Si el alumno quiere enfocar su formación hacia alguna rama teórica en el grado superior, esta asignatura le aportará el conocimiento de los elementos básicos para poder afrontar sistemas analíticos complejos, o las bases teóricas fundamentales en el caso de los futuros compositores.  
La asignatura de análisis está pensada como continuación lógica de la asignatura de armonía del segundo ciclo. Gracias a ésta el alumno ya ha recibido información básica sobre los elementos morfológicos y sintácticos del sistema tonal. En la que nos ocupa ahora, se estudiarán elementos sintácticos de mayor complejidad, los principales elementos y procedimientos compositivos, sin limitarse al ámbito tonal, además de aportar otra serie de factores de tipo histórico, indisociables del hecho musical como fenómeno cultural.  
Objetivos específicos,  
La enseñanza del análisis en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Conocer los principales elementos y procedimientos compositivos de las distintas épocas y autores, desde el canto gregoriano hasta la actualidad, profundizando en el período tonal bimodal.  
2. Avanzar en la comprensión de las obras mediante subanálisis.  
3. Comprender la interrelación de los procedimientos compositivos de las distintas épocas, con las estructuras formales que de ellos se derivan.  
4. Profundizar en el análisis de las obras mediante la audición.  
5. Reproducir los elementos y procedimientos básicos de obras de distintas épocas mediante el uso de instrumentos polifónicos.  
Contenidos  
Estudio a través del análisis de los diversos componentes del lenguaje musical (forma, melodía, ritmo, transformación temática, enlaces armónicos, modulación, contrapunto, procesos de tensión y relajación, cadencias, etc.), a partir de obras de diferentes épocas y autores, desde el canto gregoriano hasta la actualidad (incluyendo referencias a la música no occidental). Práctica auditiva e instrumental de los elementos y procedimientos aprendidos que conduzcan a su interiorización.  
Criterios de evaluación  
1. Identificar mediante el análisis de obras los elementos morfológicos y sintácticos dé menor a mayor complejidad.  
Con este criterio se pretende valorar el conocimiento del alumno de los diversos componentes del lenguaje musical.  
2. Identificar auditivamente los elementos y procedimientos que configuran la forma, de menor a mayor complejidad.  
Mediante este criterio se pretende evaluar el progreso en la capacidad auditiva del alumno y en la interiorización de los elementos y procedimientos aprendidos.  
ARMONIA  
Introducción  
El lenguaje musical occidental incluye multiplicidad de elementos distintos en lo conceptual y, por tanto, divisibles analíticamente, aunque se perciban de forma unitaria en el contexto. musical. La armonía se ocupa de los acordes, que, por una parte, proyectan la simultaneidad de sonidos (función morfológica), y, por otra, establecen relación con los elementos musicales que les preceden y les siguen (función sintáctica).  
El sistema tonal, calificado como una de las mayores y más prolíficas invenciones del genero humano, puede llegar a ser, por las consecuencias derivadas de la simplificación que supone, fuerte condicionamiento para la audición de la música no compuesta con arreglo a sus postulados y a su mecánica. El conocimiento de sus peculiaridades es, en manos de quien conoce a fondo todas las cuestiones relativas a su formación y disolución, poderosa herramienta para desarrollar la escucha inteligente y consciente que permita valorar, en su justa medida, tanto la música compuesta según sus principios, como la que no se ajusta a ellos. Corresponde a la enseñanza de la armonía suministrar el conocimiento profundo de dicho sistema, así como la mecánica del funcionamiento de los elementos que lo componen.  
Por ser la armonía la continuación del lenguaje musical, es lógico que sus aspectos teóricos más básicos estén ya incluidos en los estudios de esta materia. Por otra parte, la práctica de la entonación y el repertorio del instrumento estudiado, así como las actividades musicales propias de su entorno social, le habrán puesto, sin duda, en contacto con prácticas y repertorios basados en el predominio casi absoluto de música compuesta con arreglo al sistema tonal, prioritario en su educación y en su formación durante esta etapa de sus estudios musicales.  
La asignatura de armonía en el grado medio debe plantearse como formación básica del alumno, siendo la lógica continuación de la asignatura de lenguaje musical, al mismo tiempo que la base fundamental para poder afrontar la asignatura de análisis del tercer y último ciclo.  
Los contenidos de la asignatura responden a la totalidad del estudio de la armonía tonal, aunque sin ordenación concreta, ya que las programaciones deberán acomodarse al proyecto curricular de cada centro. Los conceptos correspondientes a cada uno de los elementos estudiados deberán asimilarse fundamentalmente mediante el análisis, que será materia importantísima durante este período de estudios.  
Esta asignatura, por todo lo expuesto anteriormente, deberá enfocarse como herramienta básica para la realización de análisis tradicionales de obras tonales, en los que primará fundamentalmente el estudio armónico y formal. De este modo, junto con la asignatura de análisis, cuando el alumno termine sus estudios de grado medio, poseerá sólida base analítica, punto de partida para posteriores especializaciones en el grado superior, tanto en cuestiones interpretativas, para otros sistemas analíticos más complejos, como en la formación básica del futuro compositor.  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la armonía en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Conocer los elementos básicos de la armonía tonal y sus características, funciones y transformaciones en los distintos contextos históricos.  
2. Utilizar en trabajos escritos los elementos y procedimientos básicos de la armonía tonal.  
3. Escuchar internamente la armonía, tanto en el análisis como en la realización de ejercicios escritos.  
4. Identificar a través de la audición los acordes y procedimientos más comunes de la armonía tonal.  
5. Identificar a través del análisis de obras los acordes, los procedimientos más comunes de la armonía tonal y las transformaciones temáticas.  
6. Comprender la interrelación de los procesos armónicos con la forma musical.  
7. Ser crítico frente a la escasa calidad armónica que pudiera presentarse tanto en músicas propias o ajenas como en armonizaciones generadas por medios electrónicos de modo automático.  
Contenidos  
El acorde. Consonancia y disonancia. Estado fundamental e inversiones de los acordes de tres y cuatro sonidos sobre todos los grados de la escala. Los acordes de cinco y más sonidos y sus posibilidades. Enlaces de acordes. Tonalidad y funciones tonales. Elementos y procedimientos de origen modal presentes en el sistema tonal. El ritmo armónico. Cadencias y procesos cadenciales. La modulación, desde su concepto más restringido al más amplio. Progresiones unitonales y modulantes. Series de sextas y séptimas. Adornos melódicos y armónicos. Los acordes de sobretónica. La nota pedal. La cromatización de la tonalidad. La armonía alterada. Utilización de los elementos y procedimientos anteriores en la realización de trabajos escritos. Práctica auditiva e instrumental que conduzca a la interiorización de los elementos y procedimientos aprendidos. Análisis de obras para relacionar dichos elementos y procedimientos, así como las transformaciones temáticas de los materiales utilizados con su contexto estilístico y la forma musical.  
Criterios de evaluación  
1. Realizar ejercicios a partir de un bajo cifrado dado con los elementos de la armonía tonal.  
Con este criterio de evaluación se trata de comprobar el dominio del alumno en lo referente a la mecánica de encadenamiento de acordes y su aplicación a una realización cuidada e interesante desde el punto de vista musical.  
2. Realizar ejercicios de armonización a partir de tiples dados con los elementos de la armonía tonal.  
Con este criterio se evaluará la capacidad para emplear con sentido sintáctico los diferentes acordes y procedimientos armónicos por medio de una realización cuidada e interesante, con especial atención a la voz del bajo.  
3. Realizar ejercicios de armonización a partir de bajos sin cifrar dados con los elementos de la armonía tonal.  
Este criterio permite evaluar la capacidad del alumno para emplear con sentido sintáctico los diferentes acordes y procedimientos armónicos, así como su habilidad para la consecución de una realización correcta e interesante desde el punto de vista musical, con especial atención a la voz de soprano.  
4. Componer ejercicios breves a partir de un esquema armónico dado o propio con los elementos de la armonía tonal.  
Este criterio de evaluación permitirá valorar la capacidad del alumno para crear en su integridad pequeñas piezas musicales a partir de las indicaciones armónicas esquemáticas o de los procedimientos que se le propongan, así como su habilidad para lograr una realización lógica, cuidada e interesante, con especial atención a las voces extremas.  
5. Identificar auditivamente los principales elementos morfológicos y sintácticos de la armonía tonal.  
Mediante este criterio podrá evaluarse el progreso de la habilidad auditiva del alumno a través de la identificación de los diversos tipos de acordes estudiados, en estado fundamental y en sus inversiones, así como el reconocimiento de su papel funcional en los elementos formales básicos (cadencias, progresiones, etc.).  
6. Identificar mediante el análisis de obras los procedimientos morfológicos y sintácticos de la armonía tonal.  
Con este criterio se podrá valorar la habilidad del alumno en el reconocimiento de los acordes y de los elementos formales básicos en una partitura.  
7. Identificar, mediante el análisis, diversos errores en ejercicios preparados con esta finalidad y proponer soluciones.  
Este criterio permitirá valorar la habilidad del alumno para detectar, por medio del análisis, los posibles defectos que puedan aparecer en un fragmento de música, así como su capacidad para proponer soluciones adecuadas.  
8. Identificar auditivamente estructuras formales concretas.  
Mediante este criterio se pretende evaluar la capacidad de los alumnos para identificar la forma en que está construida una obra, así como para comprender la estrecha relación entre dicha forma y los procedimientos armónicos utilizados.  
9. Identificar mediante el análisis de obras los procedimientos de transformación temática.  
Mediante este criterio se pretende evaluar la capacidad del alumno para reconocer las transformaciones temáticas de los materiales que intervienen en una obra y su relación con el contexto armónico y estilístico.  
10. Identificar auditivamente diversos errores en ejercicios preparados con esta finalidad y proponer soluciones.  
Con este criterio se pretende evaluar la habilidad del alumno para detectar por medio del análisis, los posibles defectos que puedan aparecer en un fragmento de música, así como su capacidad para proponer alternativas adecuadas.  
CORO  
Introducción  
La idea de coro, por su dedicación a la polifonía, se puede relacionar con el concepto de orquesta; el coro, naturalmente, con exclusiva participación humana en su realización,, sin el concurso de los instrumentos.  
La presencia del coro en el currículo del grado medio insiste en el carácter colectivo de la interpretación. Se relativiza así la aportación individual del intérprete en la consecución de los resultados finales, fruto de la colaboración.  
Cantar constituye el modo más simple de aproximación a la música y su realización, ya que el intérprete prescinde de la colaboración del instrumento. El cuerpo del cantante produce la música sin necesidad de otro apoyo o mediación. Y la actividad coral, al igual que la orquestal, evita el aislamiento del intérprete. La afinación depende de cada uno y de la escucha de las voces de los demás.  
En los aspectos humanos el coro fomenta relaciones, ejercita el sentido de colaboración y de responsabilidad compartida y potencia la disciplina y la memoria.  
A lo largo de la historia, el coro ha sido escuela de formación musical y semillero de compositores, musicólogos y pedagogos.  
Culturalmente la actividad coral permite el acercamiento a la gran tradición polifónica y al patrimonio folklórico. Y establece contactos entre el repertorio culto y el popular, el religioso y el profano con la particularidad de que el coro propicia la práctica musical del aficionado con resultados artísticamente superiores, en cuanto a calidad, a los que obtienen generalmente los grupos instrumentales también de aficionados.  
Objetivos específicos  
La enseñanza del coro en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Enriquecer las posibilidades tímbricas de la voz y proporcionarle capacidad de resistencia mediante el control del mecanismo respiratorio y de la emisión vocal.  
2. Mejorar la afinación, la audición armónica y la interpretación musical por medio del «oído interno».  
3. Contribuir a la unidad sonora mediante la escucha del conjunto y la integración en el mismo.  
4. Contribuir a la formación integral de la persona mediante la incorporación a la práctica coral de la música de la tradición occidental así como la de otras culturas.  
5. Adquirir la capacidad de distinguir los procesos armónicos y formales en que se estructura la obra vocal, coral o sinfónico- coral, mediante la audición y el análisis.  
6. Alcanzar progresivamente rapidez de reflejos en la lectura a primera vista, para el montaje fluido de las obras.  
7. Participar en la planificación y realización en equipo de actividades corales, valorando las aportaciones propias y ajenas en función de los objetivos establecidos, mostrando una actitud flexible y de colaboración y asumiendo responsabilidades en el desarrollo de las tareas.  
8. Ampliar el repertorio coral adquirido en el grado elemental con obras de diferentes épocas, estilos y culturas fomentando así el desarrollo integral de la persona.  
9. Conocer e interpretar obras corales no convencionales como toma de contacto con la música de nuestro tiempo.  
10. Impulsar la inquietud por la investigación, mediante la realización de trabajos y la búsqueda de datos sobre las obras del programa, para situarlas histórica y artísticamente, de forma individual o por equipos.  
11. Adquirir la capacidad auditiva para distinguir e identificar la sonoridad coral de las diferentes épocas musicales mediante audiciones.  
Contenidos  
Respiración, entonación, articulación y resonancia como elementos básicos de la emisión vocal. Vocalizaciones, entonación de acordes y cadencias para desarrollar el oído armónico y la afinación. Desarrollo permanente y progresivo de la memoria musical, como elemento rector de la interpretación. Desarrollo de la audición interna como elemento de control de la afinación, de la calidad vocal y del color sonoro del conjunto, partiendo de las canciones escogidas. Entonación de intervalos consonantes y disonantes en diferentes grados de complejidad para afianzar la afinación. Práctica de lectura a vista. Análisis e interpretación de repertorio de estilo polifónico y contrapuntístico a cuatro y más voces mixtas con o sin acompañamiento instrumental. Adquisición progresiva de la seguridad personal en el ejercicio del canto coral. Valoración del silencio como marco de la interpretación. Interpretación de textos «originales» de canciones que favorezcan el desarrollo de la articulación, la velocidad y la precisión rítmica. Análisis e interpretación de obras de repertorio coral de diferentes épocas y estilos, así como de otros géneros y otros ámbitos culturales. Comprensión del devenir histórico para la realización y la comprensión total de las obras. Desarrollo de la sensibilidad auditiva. Adquisición de hábitos correctos y eficaces de estudio. Comprensión de las estructuras musicales en sus distintos niveles. Selección progresiva en cuanto al grado de dificultad de los ejercicios y las obras del repertorio para coro que se consideren útiles para el desarrollo conjunto de la capacidad musical y técnica del alumno. Práctica de la relajación. Iniciación a la interpretación de música contemporánea y al conocimiento de sus grafías y efectos.  
Criterios de evaluación  
1. Reproducir en cuarteto (o en el correspondiente reparto) cualquiera de las obras programadas durante el curso.  
Mediante este criterio se trata de valorar la seguridad para interpretar la propia parte, junto con la integración equilibrada en el conjunto, así como la capacidad de articular y afinar con corrección.  
2. Reproducir cualquiera de las obras programadas durante el curso en conjunto de tres o más miembros por cuerda.  
Este criterio trata de evaluar la capacidad para adecuar todos los elementos de la interpretación a la eficacia del conjunto y la actitud de colaboración entre los distintos participantes.  
3. Repentizar obras homofónicas de poca o mediana dificultad y de claros contornos tonales.  
Con este criterio se pretende evaluar la capacidad de relacionar la afinación con el sentido tonal y la destreza de lectura a vista.  
4. Repentizar una obra polifónica de carácter contrapuntístico de pequeña o mediana dificultad.  
Se trata de evaluar la capacidad de integración en la lógica del discurso musical a través de los juegos imitativos.  
5. Preparar una obra en grupo, sin la dirección del profesor.  
Este criterio trata de valorar la capacidad para aplicar los conocimientos de los distintos elementos que intervienen en la interpretación de manera adecuada con el estilo elegido.  
6. Entonar acordes a cuatro voces en estado fundamental a partir del La del diapasón, ampliando progresivamente la dificultad variando el sonido de referencia.  
Con este criterio se trata de evaluar la capacidad para que cada miembro del coro piense en un tiempo mínimo el sonido que le corresponde y lo reproduzca de forma afinada.  
7. Realizar análisis de las obras trabajadas durante el curso o similares, determinando la época a la que pertenecen, el estilo, el fraseo, el tratamiento del texto, la agógica y dinámica, en grupos o individualmente.  
Este criterio trata de valorar la capacidad de analizar los distintos aspectos de las obras, razonando siempre las respuestas y contrastándolas con las de los compañeros y el profesor.  
8. Distinguir mediante tests de audiciones las sonoridades de la música coral en las distintas épocas, razonando las respuestas y relacionando los conocimientos adquiridos a lo largo del curso.  
Este criterio trata de valorar la sensibilidad de audición y la capacidad de situarse en las distintas épocas de forma intuitiva y en poco tiempo, estimulando la escucha de la música (discos, conciertos) y las interrogaciones sobre ella.  
9. Realizar actividades de búsqueda de datos sobre aspectos relacionados con las obras, autores y épocas.  
Este criterio pretende valorar la curiosidad del alumno, el grado de participación y el interés en lecturas y trabajos paralelos al canto que enriquecerán su experiencia.  
10. Realizar audiciones públicas con el repertorio preparado durante el curso con o sin el profesor, en grupos de cámara.  
Este criterio trata de valorar actitudes de disciplina, puntualidad, colaboración, orden y responsabilidad ante el grupo, a la vez que permite comprobar la función comunicativa del canto a través de la reacción del público.  
FUNDAMENTOS DE COMPOSICION  
Introducción  
Los conocimientos adquiridos previamente por el alumno le permitirán desarrollar durante este tercer ciclo determinadas destrezas de escritura, así como profundizar en el conocimiento de los principales elementos y procedimientos del lenguaje musical y su relación con las distintas técnicas compositivas, con el fin de iniciarse en el estudio de la composición y de avanzar cada vez más en la comprensión de las obras musicales que posibilite su interpretación adecuada.  
La asignatura de fundamentos de composición ha sido diseñada, primordialmente, para aquellos alumnos que deseen orientarse hacia la composición, la musicología, la dirección, o la pedagogía, para los cuales es imprescindible la formación de escritura previa a los estudios de grado superior, sin que ello excluya que pueda ser cursada por alumnos que deseen orientarse hacia la Interpretación. El carácter de la optatividad en el tercer ciclo no determina la especialidad que el alumno deberá cursar posteriormente sino que amplía su información musical poniéndole en situación de poder elegir mejor su especialización en el grado superior. El conjunto de asignaturas que se cursan en el tercer ciclo posibilita la formación musical necesaria para la elección de cualquier especialidad en el grado superior: pedagogía, musicología, composición, interpretación.  
En fundamentos de composición quedan fusionadas las enseñanzas de armonía, contrapunto y algunos principios de composición y orquestación tradicionalmente separados. Estas materias no deben seguir considerándose como independientes, sino más bien como dos dimensiones no distintas, sino complementarias en la música: a partir de este nivel de aprendizaje parece aconsejable que el estudio de las bases técnicas de la composición incluya, como objetivo referido, la práctica de la escritura, el dominio de la realización de las ideas musicales, tanto en lo relativo a la lógica sintáctica que supone la consideración vertical o armónica, como lo referente a una consideración más lineal u horizontal. Por supuesto, ambas enseñanzas no han sido nunca incompatibles, pero su separación como materias independientes llevaba con mayor frecuencia de la deseable a la defectuosa comprensión de sus objetivos, además del desarrollo separado y a menudo divergente de sus contenidos. La presente ordenación pretende subsanar estas deficiencias, proponiendo mayor interdependencia de ambas durante el tercer ciclo del grado medio. Por consiguiente, las diferentes técnicas contrapuntísticas deben aprenderse simultáneamente con los contenidos de la armonía, así como en el estudio de los elementos y procedimientos en diferentes estilos, trabajando como mínimo los del barroco, clásico y romántico. También se incluye el estudio de las características y posibilidades de los diferentes instrumentos para su utilización en los trabajos de esta asignatura, además de constituir la base de los estudios de orquestación del grado superior.  
La práctica escrita de los elementos estudiados en esta asignatura no debe ser exhaustiva, ya que no es necesario que conduzca a un absoluto dominio de cada uno de los estilos, objetivo que puede ser dejado para una posterior especialización. Lo procedente aquí es promover conocimientos básicos.  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los fundamentos de composición en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Conocer los principales elementos y procedimientos compositivos de las distintas épocas y autores desde el canto gregoriano hasta la actualidad.  
2. Utilizar los principales elementos y procedimientos compositivos de las épocas barroca, clásica y romántica.  
3. Realizar pequeñas obras libres con el fin de desarrollar la espontaneidad creativa.  
4. Tocar en un instrumento polifónico de forma esquemática los procedimientos corrípositivos básicos estudiados.  
5. Tocar en un instrumento polifónico los trabajos realizados.  
Contenidos  
Práctica escrita de los elementos y procedimientos compositivos que intervienen en el sistema tonal, tanto de carácter armónico como contrapuntístico. Conocimiento básico de las características y posibilidades de los diferentes instrumentos. Realización de trabajos y composición de pequeñas obras vocales o instrumentales (o fragmentos) en los estilos barroco, clásico o romántico. Realización de pequeñas obras libres.  
Criterios de evaluación  
1. Realizar ejercicios a partir de bajos cifrados, bajos sin cifrar y tiples dados.  
Con este criterio se evalúa el dominio del alumno en lo referente a la mecánica de los elementos estudiados, así como la capacidad para emplear con sentido sintáctico los diferentes procedimientos armónicos.  
2. Componer ejercicios breves a partir de un esquema armónico o procedimiento, dado o propio, pensando en un medio instrumental o vocal concreto.  
Este criterio de evaluación permitirá valorar la capacidad del alumno para crear en su integridad pequeñas piezas musicales, así como su habilidad para conseguir resultados coherentes haciendo uso de la elaboración temática.  
3. Armonizar corales.  
Con este criterio se valorará la capacidad del alumno tanto para realizar una armonización equilibrada como para elaborar líneas melódicas interesantes.  
4. Escribir líneas melódicas en contrapunto a dos, tres y cuatro voces a una voz dada.  
Mediante este criterio se pretende evaluar la capacidad del alumno para crear líneas melódicas, interesantes y equilibradas, así como la destreza en la superposición de las mismas.  
5. Dado un fragmento, de carácter predominantemente armónico, completarlo en el mismo estilo, siguiendo un esquema formal predeterminado o libre.  
Con este criterio se pretende evaluar la capacidad del alumno en la utilización de los recursos armónicos y formales.  
6. Dado un fragmento, de carácter predominantemente contrapuntístico, completarlo en el mismo estilo, siguiendo un esquema formal predeterminado o libre.  
Con este criterio se pretende evaluar la capacidad del alumno en la utilización de los recursos contrapuntísticos y formales.  
7. Realizar ejercicios de contrapunto invertible a distintos intervalos.  
Mediante este criterio se pretende evaluar la capacidad del alumno para crear líneas melódicas interesantes cuya superposición resulte equilibrada desde los puntos de vista armónico y contrapuntístico, en cualquiera de las disposiciones posibles.  
8. Realizar cánones por movimiento directo, contrario, retrógrado, aumentación y disminución a dos o más voces.  
Este criterio pretende evaluar la asimilación por parte del alumno de las técnicas de imitación y su funcionamiento dentro de un contexto canónico.  
9. Componer pequeñas obras vocales o instrumentales (o fragmentos) en los estilos barroco, clásico o romántico.  
Mediante este criterio se pretende evaluar la capacidad del alumno para utilizar en un contexto estilístico determinado los elementos y procedimientos aprendidos, así como para crear obras o fragmentos en los que pueda apreciarse su sentido de las proporciones formales.  
10. Componer pequeñas obras libres.  
Con este criterio se pretende valorar la capacidad creativa del alumno. Igualmente podrá evaluarse la capacidad para sacar consecuencias de los materiales elegidos y para resolver los problemas que pueda presentar su tratamiento.  
Nota: todos los ejercicios se escribirán pensando en su posible interpretación, por tanto, se ajustarán a una plantilla coral o instrumental determinada.  
HISTORIA DE LA MUSICA  
Introducción  
El estudio de la historia de la música informa no sólo de la evolución de la música y su relación con las otras artes sino que aporta datos sobre aspectos técnicos, didácticos y humanos imprescindibles para entender la música como la realidad cultural que es en la sociedad de cada momento.   
La historia de la música, en primer lugar, debe proporcionar al alumno el esquema histórico fundamental que le permita catalogar las experiencias musicales con las que entra en contacto y relacionarlas con la evolución de la música. El hecho de que la historia de la música se sitúe en el tercer ciclo, cuando el alumno desde los 8 años y más intensamente a partir de los 12, está en contacto con obras o fragmentos conocidos y significativos, debe entenderse como el deseo de estimular su capacidad de clasificación histórica, para lo cual esta asignatura proporciona, mediante el análisis de las obras más representativas, las líneas generales de épocas, escuelas y estilos.  
El alumno debe entender, gracias a las aportaciones de la historia de la música, que la música es algo más que la anecdótica sucesión de obras, con determinadas características técnicas y artísticas. La música es una realización artística que evoluciona en el tiempo y en el espacio y en cada una de las etapas o lugares que se la considere encierra las características que le corresponden por su estadio de evolución y a su vez contiene los gérmenes para la evolución futura, en el marco del desarrollo histórico de las artes en general. En este sentido, la historia de la música supone una reflexión sobre la música que condiciona y estimula a la propia creación musical.  
Los conocimientos históricos recibidos en la enseñanza obligatoria tendrán que recordar al alumno que la música no es un hecho aislado en el seno de la sociedad y le demostrarán cómo está estrechamente ligada al desarrollo de otras manifestaciones artísticas y al marco político y religioso y a la evolución en las formas de vivir.  
El conocimiento de las épocas, escuelas y estilos, alimentará su espíritu crítico, que le introducirá en fructíferos ejercicios de retroalimentación con audiciones en las que su aportación activa ha de ser determinante tanto para el análisis de las obras como para el enriquecimiento del esquema histórico. El contacto con documentos y estudios varios sobre las obras le ayudarán a mejorar su aprendizaje como intérprete y, a la vez, le proporcionarán la verdadera dimensión de las obras desde los puntos de vista cronológico, artístico y cultural.  
La historia de la música extenderá su acción ilustrativa a aspectos tan decisivos para su devenir como la evolución de la notación musical, las transformaciones organológicas operadas en los instrumentos, la aparición y desaparición de instrumentos, las variaciones experimentadas en los distintos conceptos, de la teoría musical, la relación entre la música popular y la culta y las innovaciones necesarias en la creación de las diversas formas musicales.  
Debe quedar claro, por tanto, que la historia de la música no constituye un conjunto de reflexiones sobre la música, sino que tiene que implicarse en el conocimiento profundo y la interpretación de la música, a cuyo progreso y perfeccionamiento contribuye poderosamente.  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la historia de la música en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir conocimiento de la música en las distintas épocas y a través de los diversos autores de cada momento.  
2. Buscar, a través de la audición, el reconocimiento de las distintas corrientes estéticas y artísticas y situar las obras musicales cronológicamente.  
3. Valorar la interdisciplinariedad como actitud necesaria (análisis, armonía, música de cámara, coro, ...) en el estudio histórico de la música.  
4. Relacionar la música con los conceptos estéticos de cada época y con las otras manifestaciones artísticas del momento.  
5. Valorar la importancia de la música en el desarrollo cultural de la persona y de la sociedad.  
Contenidos  
El hombre y el sonido. La música como hecho cultural. La música en la cultura occidental: períodos, géneros, estilos y compositores. Situación de la obra musical en su contexto social, económico, ideológico y artístico. Las fuentes de información histórica y su utilización. Introducción a la música de las culturas no occidentales. Valoración histórica del folklore.  
Criterios de evaluación  
1. Identificar, a través de la audición, obras de diferentes épocas y describir sus rasgos más característicos.  
Este criterio evalúa la capacidad del alumno para captar el carácter, el genero, la estructura formal y los rasgos estilísticos más importantes de las obras escuchadas.  
2. Identificar épocas y estilos, a través de la audición de obras con partituras a la vista.  
Mediante este criterio se evalúan los conocimientos del alumno en lo relativo a la distinción de los distintos estilos y sus peculiaridades.  
3. Realizar un comentario crítico a partir de la audición de una obra determinada.  
Este criterio trata de evaluar la capacidad del alumno para valorar un hecho musical concreto desde una perspectiva personal.  
4. Por medio de la audición y el análisis, situar cronológicamente y comparar obras musicales de similares características representativas entre ellas.  
Mediante este criterio de evaluación se pretende comprobar si el alumno identifica y sitúa cronológicamente los diferentes períodos de la historia de la música, así como si distingue sus principales características.  
5. Interrelacionar la historia de la música con la de otros aspectos de la cultura y el pensamiento.  
Mediante este criterio se pretende evaluar la evolución del pensamiento crítico del alumno, en lo referente a su capacidad de valoración de las distintas etapas de la historia de la música, en lo global, o de determinados autores u obras, en lo particular, dentro del contexto social y cultural en que se produjeron.  
6. Rastrear las circunstancias de todo tipo (políticas, culturales, económicas, ideológicas) que puedan incidir en el desarrollo evolutivo de las distintas épocas, estilos o autores más representativos de la historia de la música.  
Con este criterio se pretende evaluar la capacidad del alumno para analizar la complejidad de circunstancias e intereses (políticos, culturales, económicos, ideológicos) que, por su importancia, determinen el posterior desarrollo de una época, un estilo o un autor determinado.  
7. Realizar comentarios sobre textos relativos a la música o de contenido musical, tanto desde el punto de vista histórico como estético.  
Este criterio evalúa la capacidad del alumno para captar y describir los planteamientos plasmados por el autor y relacionarlos con las corrientes estilísticas de una época concreta.  
8. Realizar un trabajo sencillo sobre algún aspecto determinado de la música actual o pasada.  
Este criterio valorará en qué medida los alumnos son capaces de plantearse y realizar en términos aceptables un pequeño trabajo, individual o en equipo, que les motive a interesarse en descubrir y conocer algo más de la asignatura, siendo lo importante en este caso la autenticidad y el rigor del estudio realizado y no la relevancia del tema.  
LENGUAJE MUSICAL  
Introducción  
Los estudios de lenguaje musical en el grado medio han de suponer un nivel tal que facilite al alumno la práctica instrumental, tanto individual como de conjunto, que exige un repertorio musical rico, amplio y complejo y capacitar al alumno para comprender y analizar cuanto significan las obras escogidas para este ciclo. El estudio del lenguaje musical debe ejercitarse en la resolución de las dificultades que entrañan estas obras y esta preparación ha de favorecer su ejercicio, tanto vocal como instrumental, de modo que se alcance el nivel que demandan los objetivos y contenidos de cada curso.  
Los conocimientos de lenguaje musical adquiridos en este período deben colocar al alumno en disposición de abordar sin dificultades los estudios de armonía (2º ciclo), análisis, historia de la música, fundamentos de composición (3r ciclo) y deben interpretarse como conocimientos que culminan los estudios básicos de teoría musical que sitúan al alumno al término del grado medio (bachillerato musical) en disposición de orientar su elección, en el grado superior, entre las diversas especialidades que se le ofrecerán: pedagogía musical, musicología, composición, interpretación.  
El estudio del lenguaje musical no quedará completo sin la iniciación en el lenguaje de las obras musicales contemporáneas y el desarrollo del oído interno a través del ejercicio de la memoria musical.  
El conocimiento del lenguaje musical implica, en el marco del desarrollo creativo y analítico del alumno, mejorar la capacidad de expresión y creación, actividades en las que se ejercitará el alumno mediante experimentaciones rítmicas, melódicas, tímbricas y armónicas concretadas en breves composiciones, variaciones e improvisaciones; lo que elevará, a su vez, su capacidad crítica frente al hecho musical.  
Objetivos específicos  
La enseñanza del lenguaje musical en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Enriquecer la relación afectiva con la música a través del canto y de la participación instrumental en grupo.  
2. Integrar la propia ejecución musical, tanto vocal como instrumental, en un conjunto coordinado de voces o instrumentos, atendiendo al resultado sonoro del mismo.  
3. Interpretar correctamente los signos gráficos del lenguaje musical contemporáneo y relacionarlos con el lenguaje musical tradicional.  
4. Utilizar la disociación motriz y auditiva necesarias para ejecutar o escuchar con independencia desarrollos rítmicos y melódicos simultáneos.  
5. Reconocer y representar gráficamente obras, fragmentos musicales a una o dos voces realizadas con diferentes instrumentos.  
6. Reconocer a través de la audición y de la lectura estructuras armónicas básicas.  
7. Utilizar los conocimientos sobre el lenguaje musical para afianzar y desarrollar hábitos de estudio que propicien una interpretación consciente.  
8. Relacionar el lenguaje musical con las obras musicales en su entorno histórico y social.  
9. Comprender y valorar la obra musical en su conjunto y en sus elementos constitutivos, mediante representación mental o audición interior de una partitura.  
10. Representar gráficamente los sonidos musicales percibidos a través de la audición, en sus diferentes valores de duración, entonación, intensidad y timbre, así como su textura armónica, instrumental y formal.  
Contenidos  
- Rítmicos  
Práctica, identificación y conocimiento de compases originados por dos o más pulsos desiguales. Conocimiento y práctica de metros irregulares con estructuras fijas o variables. Polirritmias y polimetrías. Reconocimiento y práctica de grupos de valoración especial con duraciones y posiciones métricas varias. Práctica de ritmos simultáneos que suponen divisiones distintas de la unidad. Práctica de estructuras rítmicas atípicas en compases convencionales. Ritmos aksak, cojos o de valor añadido. Compases característicos, compases con valor añadido y con valor disminuido. Práctica de música sin compasear. Reconocimiento y práctica de ritmos que caracterizan la música de jazz, pop, etc. Práctica de cambios de compás con unidades iguales o diferentes y aplicación de las equivalencias indicadas. Desarrollo de hábitos interpretativos a partir del conocimiento y análisis de los elementos rítmicos.  
- Melódico armónico.  
Práctica auditiva y vocal de estructuras tonales enriquecidas en su lenguaje por flexiones o modulaciones sencillas, con reconocimiento analítico del proceso. Práctica auditiva y vocal de obras modales en sus diversas manifestaciones históricas y folklóricas. Práctica de interválica pura (no tonal) y aplicación a obras post- tonales o atonales. Reconocimiento auditivo y análisis de estructuras tonales y formales no complejas. Improvisación sobre esquemas armónicos y formales establecidos o libres. Aplicación vocal o escrita de bajos armónicos a obras propuestas de dificultad adaptada al nivel. Desarrollo de hábitos interpretativos a partir del conocimiento y análisis de los elementos melódico- armónicos.  
Lecto- escritura (Profundización en la descodificación- codificación de la grafía musical, iniciada ya en el grado elemental)  
Práctica de lectura horizontal de notas con los ritmos escritos e indicaciones metronómicas diversas. Lectura de agrupaciones verticales de notas. Conocimiento y práctica de las normas de escritura melódica y armónica. Práctica de identificación y escritura de notas en su registro correcto. Conocimiento del ámbito sonoro de las claves. Iniciación a las grafías contemporáneas.  
- Audición  
Práctica de identificación de elementos rítmicos, melódicos, modulatorios, cadenciales, formales, tímbricos y estilísticos en las obras escuchadas. Identificación de errores o diferencias entre un fragmento escrito y lo escuchado. Memorización, previa a la escritura, de frases o fragmentos progresivamente más amplios. Escritura de temas conocidos y memorización en diferentes alturas y tonalidades. Realización escrita de dictados a una y dos voces. Identificación de acordes. Audición de obras o fragmentos en los que se reconozcan elementos estudiados.  
- Expresión y ornamentación  
Conocimiento y aplicación de signos y términos relativos a dinámica y agógica. Conocimiento y aplicación de los signos que modifican el ataque de los sonidos. Conocimiento de los signos característicos en la escritura de la música instrumental. Conocimiento y aplicación de ornamentos, adecuándose a la época de la obra interpretada.  
Criterios de evaluación  
1. Mantener el pulso durante períodos de silencio prolongados.  
Este criterio tiene por objetivo evaluar una correcta interiorización del pulso que permita una ejecución correcta, bien individual o en conjunto.  
2. Identificar y ejecutar estructuras rítmicas de una obra o fragmento, con o sin cambio de compás, en un tempo establecido.  
Con este criterio se trata de evaluar la capacidad del alumno para encadenar diversas fórmulas rítmicas, la aplicación correcta, en su caso, de cualquier equivalencia si se produce cambio de compás y la interiorización aproximada de diversas velocidades metronómicas.  
3. Entonar repentizando una melodía o canción tona, con o sin acompañamiento, aplicándole todas las indicaciones de carácter expresivo.  
Este criterio de evaluación tiene por objeto comprobar la capacidad del alumno para aplicar sus técnicas de entonación y la justeza de afinación a un fragmento melódico tonal con alteraciones accidentales que pueden o no provocar una modulación, haciéndose consciente de las características tonales o modales del fragmento. Si es acompañamiento no debe reproducir la melodía.  
4. Leer internamente, en un tiempo breve y sin verificar su entonación, un fragmento musical y reproducirlo de memoria.  
Se trata de comprobar la capacidad del alumno para imaginar, reproducir y memorizar imágenes sonoras de carácter melódico a partir de la observación de la partitura.  
5. Identificar o entonar todo tipo de intervalos melódicos.  
Este criterio de evaluación permite detectar el dominio de los intervalos por parte del alumno como elemento de aplicación a estructura tonales o no tonales.  
6. Entonar una obra atonal, con o sin acompañamiento, aplicando las indicaciones de carácter expresivo.  
Se trata de evaluar la aplicación artística a una obra atonal de los conocimientos melódicos y rítmicos adquiridos. El acompañamiento en su caso, no reproducirá la melodía.  
7. Identificar intervalos armónicos y escribirlos en su registro correcto.  
Se busca conocer la capacidad del alumno para la percepción simultánea de dos sonidos en diferentes relaciones interválicas, así como la identificación de las regiones sonoras en que se producen.  
8. Reproducir modelos melódicos, escalísticos o acordales, en diferentes alturas.  
Se trata de comprobar la destreza del alumno para reproducir un hecho melódico a partir de diferentes sonidos, haciéndose consciente de las alteraciones necesarias para su exacta reproducción.  
9. Improvisación vocal o instrumental de melodías dentro de una tonalidad determinada.  
Este criterio pretende comprobar el entendimiento por parte del alumno de los conceptos tonales básicos al hacer uso libre de los elementos de una tonalidad con lógica tonal y estructural.  
10. Identificar y reproducir por escrito fragmentos musicales escuchados.  
Con este criterio se evalúa la destreza del alumno para la utilización correcta de la grafía musical y su capacidad de relacionar el hecho musical con su representación gráfica.  
11. Reconocer y escribir fragmentos musicales a dos voces.  
Se pretende comprobar la percepción e identificación por parte del alumno de aspectos musicales polifónicos.  
12. Reconocer auditivamente aspectos cadenciales y formales de un fragmento musical.  
Por medio de este criterio se trata de comprobar la capacidad del alumno para percibir aspectos sintácticos y estructurales de la obra escuchada y denominarlos correctamente.  
13. Reconocer auditivamente diferentes timbres instrumentales.  
Se pretende constatar la familiarización del alumno con los timbres provenientes de otros instrumentos diferentes del que constituye su especialidad.  
14. Reconocer y escribir fragmentos musicales realizados por dos instrumentos diferentes excluyendo el piano.  
Con este criterio se pretende comprobar que la capacidad auditiva del alumno no sufre distorsión cuando recibe el mensaje a través de un vehículo sonoro diferente al piano.  
15. Reconocer auditivamente modos de ataque, articulaciones, matices y ornamentos de una obra o fragmento.  
Se trata, en este caso, de comprobar la capacidad de observación del alumno de aspectos directamente relacionados con la interpretación y la expresión musicales.  
16. Improvisar vocal o instrumentalmente sobre un esquema armónico dado.  
Este criterio de evaluación va ordenado a comprobar, dentro del nivel adecuado, la comprensión por parte del alumno de la relación entre armonía y voces melódicas.  
17. Entonar fragmentos memorizados de obras de repertorio seleccionados entre los propuestos por el alumno.  
Este criterio trata de evaluar el conocimiento de las obras de repertorio y la capacidad de memorización.  
18. Aplicar libremente ritmos percutidos a un fragmento musical escuchado.  
Se busca aquí evaluar la capacidad de iniciativa implicando, además, el reconocimiento rápido de aspectos rítmicos y expresivos de la obra en cuestión.  
19. Aplicar bajos armónicos sencillos, vocal o gráficamente, a una melodía previamente escuchada.  
Este criterio pretende buscar la asociación melodía- armonía imaginando ésta desde la melodía escuchada.  
20. Situar con la mayor aproximación posible la época, el estilo y, en su caso, el autor de una obra escuchada.  
Se trata de una propuesta para fomentar la curiosidad y la atención del alumno al escuchar música, haciéndose consciente de los caracteres generales que identifican estilos y autores.  
21. Analizar en una obra de su repertorio instrumental, la situación histórica, el autor y las características musicales de la misma: armónicas, formales, tímbricas, cte.  
Intenta este criterio potenciar los hábitos del estudio inteligente y riguroso, haciéndose consciente de las circunstancias técnicas y sociales que rodean a la obra artística.  
LENGUAS EXTRANJERAS APLICADAS AL CANTO  
Introducción  
El canto es la actividad artística que aúna la palabra con la música. La palabra, por medio del canto, está presente en el origen mismo de la música como lo atestiguan los documentos musicales más antiguos y lo acredita la bibliografía sobre ceremonias religiosas y la lírica popular desde la antigüedad clásica.  
Este patrimonio vocal de tan remotos orígenes condiciona el nacimiento de la música instrumental, cuyos inicios hay que cifrar en la necesidad de acompañar al canto monódico, individual o colectivo y, posteriormente, en la duplicación de las voces en el canto polifónico. Al independizarse de esta función, comenzará su autonomía la música instrumental.  
Dado que música y palabra están unidas en el canto, su estudio no puede prescindir del conocimiento de las lenguas de uso frecuente en la música vocal.  
Las lenguas más usuales en el repertorio vocal, lírico o dramático, son el italiano, el alemán, el francés y el inglés. Su adecuado conocimiento resulta imprescindible, por tanto, para los cantantes.  
En el proceso de emisión y recepción de mensajes, es importante que el emisor posea un dominio tal de la lengua usada que no dificulte la comprensión por parte del receptor, en el caso de conocerla. La comprensión del sentido del texto lingüístico en cuestión por parte del cantante puede ser consecuencia del estudio concreto en cada caso; pero la calidad fonética es indispensable para que la transmisión y la comprensión sean efectivas. Debe subrayarse además la específica sonoridad de algunos fonemas en cada lengua que influyen decisivamente en la expresión.  
El planteamiento de la asignatura lenguas extranjeras aplicadas al canto no puede olvidar los diversos conocimientos adicionales propios de la cultura y literatura de estas lenguas que facilitarán y enriquecerán la interpretación.  
El aprendizaje de lenguas aplicadas al canto debe reforzar el de los estudios vocales; ante la complejidad de esta asignatura hay que tener en cuenta que el repertorio establecerá las prioridades: para la ópera, el italiano, el alemán, y el francés; para el oratorio, el alemán y el inglés; para el lied, el alemán; para la canción, el francés; y para la música sacra, el latín. También es conveniente que el estudiante español de canto posea conocimientos fonéticos que le permitan una correcta dicción en la interpretación de obras en las distintas lenguas de España.  
Objetivos específicos  
La enseñanza de las lenguas extranjeras aplicadas al canto en el grado medio, tendrá como objetivo desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir conocimientos y práctica de la fonética de las lenguas nacionales o extranjeras frecuentes en los repertorios de canto.  
2. Adquirir comprensión de sencillos mensajes orales o escritos en cualquiera de las lenguas usuales en el repertorio.  
3. Leer con sentido y expresión textos de nivel adecuado a la capacidad del alumno en lenguas extranjeras.  
4. Utilizar la lectura de textos con el fin de familiarizarse con los diferentes registros lingüísticos del lenguaje utilizado y del lenguaje artístico.  
5. Valorar la importancia del texto en las realizaciones músico- vocales.  
6. Apreciar la riqueza que suponen las diversas culturas y sus lenguas aceptando a éstas como formas diferentes de codificar la experiencia y de hacer posibles las relaciones interpersonales.  
Contenidos  
Comprensión global de mensajes orales. Reproducción y producción de mensajes orales. Entrenamiento de las destrezas fonéticas (articulación, emisión correcta, reconocimiento y diferenciación auditiva de los fonemas, pronunciación correcta, aplicación a la fonética cantada, conocimiento de las reglas del sistema fonético- fonológico). Utilización del repertorio individualizado para la adquisición y realización automatizada del sistema fonético- fonológico. Comprensión global de los textos poético- literarios y conocimiento de su contexto histórico, cultural y artístico. Análisis fonético para diferenciar signos de forma autónoma.  
Criterios de evaluación  
1. Leer de manera autónoma textos literarios musicales en las diferentes lenguas extranjeras estudiadas.  
Este criterio pretende valorar la capacidad de relacionar los conocimientos de las diferentes lenguas con el contenido y el tratamiento musical.  
2. Reproducir de memoria breves textos pertenecientes a obras musicales.  
Este criterio evalúa la capacidad de comprensión e interrelación del texto con la obra musical.  
3. Emitir correctamente breves mensajes orales en cada una de las lenguas estudiadas.  
Este criterio sirve para evaluar la capacidad de comprensión del alumno en cada una de las lenguas estudiadas.  
4. Transcribir y comentar fonéticamente textos de partituras estudiadas.  
Con este criterio se pretende comprobar la capacidad del alumnado para aplicar de forma autónoma los conocimientos fonéticos en la interpretación musical.  
5. Cantar de memoria pronunciando correctamente el texto de las partituras del repertorio del alumno.  
Este criterio evalúa el dominio del alumno en relación con las destrezas fonéticas adquiridas.  
MUSICA DE CAMARA  
Introducción  
La práctica de la música de cámara en el grado medio es un vehículo fundamental para integrar una serie de aspectos técnicos y musicales cuyo aprendizaje implica el desarrollo de las capacidades de síntesis y análisis sobre la interpretación.  
La música de cámara perfecciona el oído musical a través de la afinación individual y de conjunto, así como estimula a cada uno de los instrumentistas a la escucha de los otros, con lo que se desarrolla la sonoridad de conjunto. Del mismo modo, la interpretación camerística, favorece la sensibilidad en materia de dinámica, fraseo, ritmo y vibrato.  
También la práctica de la música de cámara potencia hábitos de disciplina tales como la homogeneización de la articulación y la planificación del tempo y de los ritmos, a la vez que permite el contraste del instrumento propio con otros diferentes. Y contribuye eficazmente a la maduración del músico en el terreno de su formación intelectual y expresiva, por la coordinación de sus conocimientos acerca de los instrumentos y de las capacidades estilísticas propias.  
La necesidad de coordinación de los distintos puntos de vista de los varios intérpretes de la misma obra va más allá de la conciliación que debe ser el resultado final que haga posible su ejecución. Es la aceptación, muchas veces, de ideas, conocimientos y sensibilidades que se suman en la mente de cada uno de los intérpretes individualmente considerados, lo cual siempre contribuirá a su enriquecimiento personal y a la acumulación de criterios válidos para otras ocasiones, bien sea en las interpretaciones individuales, bien en las de conjunto.  
Con la música de cámara lo que cada intérprete pueda perder en espontaneidad individual se gana en actividad, fruto de las aportaciones conjuntas y por la retroalimentación que se suscita.  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la música de cámara en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Valorar la música de cámara como uno de los aspectos fundamentales de la formación musical e instrumental.  
2. Adquirir, mediante la audición polifónica, el hábito de escuchar simultáneamente las diferentes partes, a la vez que se ejecuta la propia.  
3. Buscar el ajuste de sonido entre los instrumentos del conjunto, en función de las necesidades estilísticas de la obra y las posibilidades instrumentales.  
4. Adquirir conocimiento y práctica de los gestos básicos que permitan interpretar coordinadamente, sin director.  
5. Unificar criterios de tempo y carácter.  
6. Enriquecer los puntos de vista personales sobre las obras, mediante la decantación y aceptación de los criterios de los demás miembros del conjunto.  
Contenidos  
La unidad sonora: respiración, ataque, vibrato, golpes de arco, afinación, articulación, ritmo y fraseo. Agógica y dinámica. Estudio y práctica de los gestos anacrúsicos necesarios para tocar sin director. Equilibrio sonoro y de planos. Análisis e interpretación de obras básicas del repertorio que incluyan diferentes estilos. Conjunto de instrumentos monódicos. Cuarteto de cuerda: Igualdad de sonido en los distintos ataques del arco, vibrato, afinación, etc., distribución del arco para el fraseo. Quinteto de viento: igualdad en los ataques, articulación, fraseo, etc. Respiración, afinación y vibrato. Conjunto de metales. Práctica camerística. en formaciones diversas. Cámara con piano: equilibrio de cuerdas, viento y piano. Articulación, afinación, fraseo, etc. Estudio de obras de cámara con clave o instrumento polifónico obligado. Aplicación de los conocimientos de bajo continuo al acompañamiento de uno o varios solistas. Audiciones comparadas de grandes intérpretes para analizar de manera crítica las características de sus diferentes versiones.  
Criterios de evaluación  
1. Interpretar obras de distintas épocas y estilos dentro de la agrupación correspondiente.  
Con este criterio se pretende evaluar la capacidad de unificación del criterio interpretativo entre todos los componentes del grupo y el equilibrio sonoro entre las partes.  
2. Realizar cada uno independientemente los gestos correspondientes a la codirección del grupo mientras ejecuta su propia parte.  
Mediante este criterio se pretende verificar que el alumno tiene conocimiento global de la partitura y sabe utilizar los gestos necesarios de la concertación. Asimismo, se pueden valorar sus criterios sobre la unificación del sonido, timbre, vibrato, afinación y fraseo.  
3. Leer a primera vista una obra de pequeña dificultad en la agrupación correspondiente.  
Este criterio pretende constatar la capacidad del alumno para desenvolverse con autonomía en la lectura de un texto, su grado de fluidez y de comprensión de la obra, así como su capacidad para el acoplamiento con el grupo.  
4. Interpretar las obras correspondientes al repertorio programado separadamente y con anterioridad a la interpretación conjunta.  
Mediante este criterio se pretende evaluar el sentido de la responsabilidad como miembro del grupo y el estudio realizado en casa, la valoración de su papel dentro del grupo y el respeto por la interpretación musical.  
5. Interpretación pública de obras de estilos y épocas diversas.  
Este criterio constata la unificación del frasco, la precisión rítmica, el equilibrio sonoro, la preparación de cambios dinámicos y de acentuación, así como la adecuación interpretativa al carácter y al estilo de la música interpretada.  
6. Interpretación pública de una obra contemporánea con formación instrumental heterogénea.  
Mediante este criterio se pretende comprobar el grado de comprensión del lenguaje contemporáneo, el conocimiento de efectos y grafía, así como el equilibrio sonoro dentro de un conjunto de instrumentos de morfologías diversas y poco habituales.  
ORQUESTA  
Introducción  
En el grado medio habrá que considerar la Orquesta como una meta y la práctica de conjunto instrumental como el procedimiento para llegar a ella.  
La consecución de la orquesta, ideal para el desarrollo normal de la asignatura, requerirá dos condiciones indispensables: en primer lugar, la homogeneidad del nivel del alumno; de lo contrario el trabajo de conjunto se vuelve inviable. En segundo lugar, el número equilibrado entre los diversos instrumentos - viento, cuerda, percusión- a fin de que el conjunto no pierda calidad.  
Es previsible, por consiguiente, que el funcionamiento efectivo de la orquesta se conseguirá sobre todo en el tercer ciclo cuando se hayan cumplido las dos premisas apuntadas antes. En la Comunidad Valenciana, donde abunda la práctica instrumental, incluso de conjunto, sobre todo entre los alumnos procedentes de bandas, ambos requisitos adquieren carácter especial: por una parte, se siente la necesidad de homogeneizar el nivel de ejecución entre todos los alumnos del grupo; y, por otra, se impone la urgencia de equilibrar numéricamente las especialidades instrumentales, superando el tradicional predominio del viento sobre la cuerda. Por otra parte, en este tercer ciclo y a las puertas del grado superior, el alumno dispuesto a la práctica profesional de la música tendrá que prever su futura especialización.  
Del carácter marcadamente individual que adopta la práctica instrumental en el período anterior se pasa, en el grado medio, a esta opción colectiva, lo cual tiene que ser ocasión, no sólo para la práctica instrumental conjunta, sino también para mejorar la relación social entre condiscípulos y para potenciar intercambios de ideas entre los diversos instrumentistas.  
La orquesta, en su ejecución, plantea un diálogo entre los instrumentistas y los grupos de instrumentos que en cada momento desempeñan la función que les corresponde según las obras y su interpretación. Diálogo que debe establecerse no sólo entre los grupos instrumentales sino también entre los solistas.  
La formación instrumental no puede descuidar la promoción del solista, pero tampoco debe olvidar que la mayor parte de instrumentistas se integra en agrupaciones orquestales o de cámara.  
La orquesta, por tanto, al igual que la música de cámara, ampliará los horizontes de su repertorio y ello inducirá al profesor a la selección adecuada de obras de acuerdo con el nivel interpretativo del conjunto de los alumnos y de los objetivos propuestos.  
La necesidad de seguir las indicaciones del director durante la ejecución, inducirá a memorizar las obras y a incorporar a su interpretación los matices adoptados por el conjunto.  
El desarrollo de la Orquesta como asignatura del grado medio, con duración de seis años, permite que su programación y periodización reciban tratamiento relajado y, en consecuencia, que la concienciación y el perfeccionamiento del alumno adquiera los niveles adecuados que reclaman sus objetivos y contenidos, atendiendo a los tres núcleos que se perfilan en ellas: la técnica orquestal, la práctica orquestal y la estética de la interpretación.  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la orquesta en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir el dominio del propio instrumento a través de las exigencias de cada obra.  
2. Desarrollar progresivamente la lectura a primera vista de modo que permita el montaje fluido de las obras.  
3. Aprender a reaccionar con precisión ante las indicaciones del director.  
4. Respetar las normas y actitudes que exige toda actuación en grupo: afinación previa, atención continua, valoración del trabajo colectivo. Y responsabilizarse en todo momento de su cumplimiento.  
5. Valorar la práctica orquestal como la síntesis y culminación de los procesos individuales de aprendizaje instrumental y como preparación para futuras actividades profesionales.  
6. Profundizar en el conocimiento de los distintos estilos y de los recursos interpretativos requeridos para cada uno de ellos.  
7. Elaborar criterios personales razonados sobre cuestiones estéticas, formales y de valoración de las obras a través de la formación emanada del director y de la aportación propia.  
8. Interpretar obras representativas del repertorio orquestal de acuerdo con el nivel instrumental propio del curso en que se encuentran los alumnos.  
Contenidos  
Afinación previa a partir del La del oboe. Desarrollo del oído para el control permanente de la afinación en el conjunto. Control de la afinación melódica y armónica. Equilibrio del conjunto (planos sonoros). La anacrusa como movimiento básico en la práctica orquestal. Reacción y comprensión ante los golpes al aire y otros gestos del director. Desarrollo de la igualdad en golpes de arco (cuerda) y ataques (viento y percusión). Estudios para orquesta. Pasajes de determinadas obras por su interés rítmico, armónico, expresivo, estilístico, etc... Ejercicios con dificultad progresiva, de repentización colectiva. Valoración del silencio como marco de la interpretación. Importancia del papel de cada uno de los miembros de la orquesta. Trabajo por secciones. Trabajo colectivo. Audiciones públicas de obras trabajadas en clase. Conocimiento y valoración de las normas de comportamiento en la orquesta: estudio previo de la partícella, silencio y concentración para ejecutar en todo momento las indicaciones del director, responsabilidad de anotar indicaciones, etc. Análisis y estudio razonado y comparativo de las diferentes formas musicales en relación con la orquesta. Evolución histórica de los conjuntos instrumentales. Trabajo gradual del repertorio sinfónico básico. Audiciones críticas, dirigidas, de grabaciones de grandes maestros.  
Criterios de evaluación.  
1. Interpretar por secciones cualquiera de las obras programadas durante el curso.  
Mediante este criterio se trata de valorar la capacidad para adecuar el propio sonido al de la familia orquestal correspondiente y la precisión de ataques y entradas de acuerdo con el golpe al aire del director.  
2. Reproducir cualquiera de las obras programadas durante el curso, reduciendo la cuerda al número mínimo posible de alumnos por cada sección de la misma.  
Este criterio pretende evaluar la capacidad de escucha de las otras partes, unificándose con las afines y el grado de afinación armónica y del conjunto, unificando unísonos.  
3. Repentizar obras de dificultad progresiva.  
Este criterio pretende comprobar la integración rítmica en el conjunto siguiendo el tempo marcado por el director, la precisión para reaccionar a sus indicaciones, el dominio de su instrumento y el grado de afinación en la lectura a vista.  
4. Controlar el estudio en casa de las obras correspondientes al repertorio programado.  
Mediante este criterio se pretende evaluar el sentido de la responsabilidad como miembro del grupo, la valoración, que tiene de su papel dentro del mismo y el respeto por la interpretación musical.  
5. Participar en conciertos en público con obras preparadas durante el curso, dentro y fuera del centro.  
Este criterio permite comprobar actitudes disciplinadas en el instrumentista de orquesta, su capacidad para asumir el papel asignado, su contribución dentro del equilibrio de planos del conjunto y su adecuación a los modos y estilo que marca el director.  
6. Participar en audiciones críticas de obras de grandes maestros.  
Este criterio apunta a la necesidad de desarrollar análisis razonados sobre la evolución histórica de los conjuntos instrumentales y contrastar sus modos con la propia manera de entender y realizar la orquesta.  
PIANO COMPLEMENTARIO  
Introducción  
La música de la cultura occidental en los últimos siglos está basada en la simultaneidad sonora, contrapuntística y/o armónica. Para cualquier músico la práctica de un instrumento polifónico es una. herramienta de trabajo de indudable eficacia, ya que:  
a) Le ofrecerá la posibilidad de penetrar en el tejido de una partitura polifónica más o menos compleja, aprehendiéndola globalmente en sus dimensiones vertical y horizontal y convirtiéndola de inmediato en realidad sonora.  
b) El desarrollo de la audición interna se verá favorecido y reforzado mediante la comprobación inmediata en el instrumento polifónico de cómo suena en la realidad lo imaginado en la mente a partir de la escritura.  
c) Potenciará el desarrollo del sentido armónico y contrapuntístico del estudiante.  
d) Además, para los intérpretes de instrumentos monódicos o de capacidad polifónica limitada (cuerda), con un amplio repertorio de obras con acompañamiento de un instrumento polifónico, esta práctica es un medio auxiliar valiosísimo para el mejor conocimiento del repertorio específico de su propio instrumento.  
Los instrumentos de gran capacidad polifónica son, por su constitución, los de teclado. Entre ellos, el piano aparece como el instrumento idóneo para realizar esta función complementaria por las razones siguientes:  
- La ya reseñada capacidad polifónica.  
- Amplitud de registro.  
- Riqueza dinámica.  
- Sencillez del mecanismo frente a otros instrumentos de teclado (más de un teclado, registros).  
- Relativa fácil disponibilidad frente a la de estos últimos.  
Hasta el momento actual, el piano ha estado presente como materia obligatoria en ciertas carreras musicales, para las que se exigía, al menos, el grado elemental de dicho instrumento. En estos casos, el nivel de exigencia en cuanto a capacidad técnico- interpretativa ha sido siempre el mismo para pianistas como para no pianistas y en nada se diferenciaba la metodología a seguir en unos y otros casos. Por otra parte, esa obligatoriedad del piano no contemplaba la posible necesidad que de él pudieran tener otros instrumentistas, sino que se refería solamente a compositores, directores, musicólogos, cantantes, etc. Con la incorporación al currículo de esta asignatura nueva se pretende ofrecer una enseñanza orientada a complementar la formación de los instrumentistas no polifónicos y a poner en manos de los estudiantes que vayan a optar por otras especialidades en el grado superior un útil que les permita el acceso práctico a cualquier música. Con este objetivo, la enseñanza no se orientará tanto hacia el desarrollo de una gran capacidad técnica, cuanto a potenciar otros aspectos, ya señalados antes, tales como percepción global de la polifonía, audición interna, habilidad en la lectura a primera vista (incluida una simplificación de lo escrito en la partitura), etc. Por supuesto, conviene tener muy en cuenta que la capacidad de realización al teclado estará siempre condicionada por el grado de dominio alcanzado en la técnica del instrumento, pero es evidente que, en este sentido, los niveles a fijar tienen que estar por debajo de los que se exigen normalmente al pianista si no se quiere interferir gravosamente en los que para cada estudiante suponga la finalidad principal de su trabajo. De esta manera podrá cumplir el piano una deseable y conveniente función complementaria en la educación de todo profesional de la música.  
Objetivos específicos  
La enseñanza del piano complementario en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Conocer las distintas posibilidades del instrumento.  
2. Adquirir tal grado de destreza en la ejecución que permita desenvolverse con la mayor soltura posible en el teclado, enfrentándose a dificultades de un cierto nivel.  
3. Alcanzar progresivamente rapidez de reflejos en la lectura a primera vista.  
4. Comprender los elementos esenciales, armónicos y contrapuntísticos de una partitura polifónica.  
5. Conocer las características de la escritura pianística aplicada al acompañamiento de un instrumento solista.  
6. Interpretar la parte pianística de obras de repertorio de su instrumento principal.  
Contenidos  
Desarrollo de la percepción interna de la propia relajación. Sentar las bases de una utilización consciente del peso del brazo. Planificación del trabajo de la técnica teniendo en cuenta la unidad profunda de los factores que la determinan: a) desarrollo de la técnica digital y b) desarrollo de la técnica braquial. Principios de digitación pianística. Práctica de los diversos modos de pulsación o ataque posibles, en función siempre de la dinámica, el frasco y el sentido musical general del fragmento de que se trate. Desarrollo de una técnica polifónica básica. Conocimiento de los pedales y sus funciones. Práctica intensiva de la lectura a primera vista. Lectura armónica (lectura de acordes, series de acordes enlazados, acordes desplegados en toda su variedad de presentaciones posibles, tales como fórmulas del tipo bajo de Alberti, arpegios, etc.) y lectura contrapuntística, estrictamente lineal, a dos e incluso a tres voces. Improvisación de cadencias, así como de esquemas armónicos sencillos. Estudios y obras del repertorio pianístico de dificultad progresiva. Estudio de la parte pianística de obras de repertorio de su instrumento principal.  
Criterios de evaluación  
1. Leer fragmentos u obras a primera vista.  
Este criterio de evaluación pretende constatar la capacidad del alumno para desenvolverse con cierto grado de autonomía en la repentización de fragmentos u obras.  
2. Mostrar en los estudios y obras la capacidad de aprendizaje progresivo individual.  
Este criterio de evaluación pretende verificar que los alumnos son capaces de aplicar en su estudio las indicaciones de los profesores y con ellas desarrollar la autonomía de trabajo que les permita cierta valoración de su rendimiento.  
3. Interpretar la parte pianística del repertorio específico de su instrumento principal adecuada al nivel.  
Este criterio de evaluación pretende comprobar la capacidad del alumno para utilizar el tempo, la articulación y la dinámica como elementos básicos de la interpretación y su capacidad de adaptación al solista.  
4. Actuar como miembro de un grupo y manifestar la capacidad de tocar al mismo tiempo que escucha y se adapta musical y sonoramente al resto de los instrumentos o voces.  
Este criterio de evaluación presta atención a la capacidad del alumno de adaptarse musical y sonoramente a sus compañeros para realizar un trabajo común.  
5. Analizar la estructura armónica interna de un fragmento de partitura para teclado con dificultades adecuadas para el nivel.  
Mediante este criterio se podrá valorar la capacidad del alumno para hallar la estructura armónica subyacente en un fragmento de música y determinar los diferentes tratamientos a que la misma ha sido sometida para la realización de la obra.  
6. Reducir a estructuras armónicas elementales un fragmento sencillo de música escrito para instrumento polifónico.  
Mediante este criterio se podrán valorar los conocimientos analíticos del alumno en lo referente a la identificación de las estructuras armónicas básicas, mediante un ejercicio de lectura basado principalmente en la eliminación de todo aquello que no sea esencial desde el punto de vista de dichas estructuras.  
7. Lectura simplificada de obras o fragmentos con disposiciones armónicas típicamente pianísticas (arpegios, etc.).  
Mediante este criterio se podrá valorar la capacidad de síntesis del alumno y su rapidez en la realización de pasajes armónicos simples, pero de ejecución relativamente complicada.  
8. Repentización de una partitura participando dentro de un grupo de instrumentos o acompañando a un solista.  
Se trata de valorar el grado de desarrollo de los reflejos y demás cualidades que son estimuladas en el alumno a través de la lectura improvisada, formando parte de un grupo de instrumentistas o en el acompañamiento a un solista vocal e instrumental.  
INSTRUMENTO COMPLEMENTARIO  
Introducción  
El estudio del piano complementario se contempla para todos los instrumentistas cuya especialidad no sea el piano, el órgano o el clave. Esta previsión se basa en la gran capacidad polifónica de los instrumentos de tecla. Pero el intento de complementariedad no se cumple precisamente con los instrumentistas de piano, órgano y clave. Por ello, para éstos, se propone el estudio de un instrumento complementario de su elección.  
El interés del estudio de otro instrumento se basa en la oportunidad que tienen los instrumentistas de tecla citados de completar su formación musical como instrumentistas, ya que esto implica el conocimiento de otras formas de digitación, respiración, frasco y expresividad. Junto al cultivo intensivo de la polifonía se acrecienta el de la melodía. Todo esto refuerza sus perspectivas como instrumentistas, en particular para sus actuaciones de música de cámara, orquesta..., porque aumenta las oportunidades al conocer otro instrumento.  
Finalmente con el instrumento complementario se amplía el campo de elección en el grado superior en especialidades, como composición, pedagogía musical, etc. No hay que perder de vista este último punto, ya que traduce el verdadero carácter propedéutico del grado medio.  
Objetivos específicos  
La enseñanza del instrumento complementario en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Conocer las distintas posibilidades del instrumento elegido.  
2. Adquirir tal grado de destreza en la ejecución que permita desenvolverse con la mayor soltura posible en el instrumento elegido, enfrentándose a dificultades de cierto nivel.  
3. Alcanzar progresivamente rapidez de reflejos en la lectura a primera vista, con el instrumento.  
4. Interpretar la parte correspondiente al instrumento elegido, de obras de repertorio de su instrumento principal.  
Contenidos  
Estudio de las posibilidades técnicas del instrumento, de acuerdo con los contenidos específicos de cada uno de ellos. Selección progresiva en cuanto al grado de dificultad de los ejercicios, estudios y obras de repertorio propio de cada instrumento que se consideren útiles para el desarrollo conjunto de la capacidad musical y técnica del alumno.  
Criterios de evaluación  
1. Leer fragmentos u obras a primera vista.  
Este criterio de evaluación pretende constatar la capacidad del alumno para desenvolverse con cierto grado de autonomía en la repentización de fragmentos u obras.  
2. Mostrar en los estudios y obras la capacidad de aprendizaje progresivo individual.  
Este criterio de evaluación pretende verificar que los alumnos son capaces de aplicar en su estudio las indicaciones de los profesores y con ellas desarrollar la autonomía de trabajo que les permita cierta valoración de su rendimiento.  
3. Interpretar la parte correspondiente al instrumento elegido, en obras del repertorio específico de su instrumento principal, adecuadas al nivel y a su capacidad de adaptación como solista.  
Este criterio de evaluación pretende comprobar la capacidad del alumno para utilizar el tempo, la articulación y la dinámica como elementos básicos de la interpretación. Y su capacidad de adaptación como solista.  
4. Actuar como miembro de un grupo y manifestar la capacidad de tocar al mismo tiempo que escucha y se adapta musical y sonoramente al resto de los instrumentos o voces.  
Este criterio de evaluación presta atención a la capacidad del alumno de adaptarse musical y sonoramente a sus compañeros para realizar un trabajo común.  
INSTRUMENTOS  
Introducción  
El intérprete de música, al igual que el actor en el arte dramático, ejerce funciones de mediador entre el creador y el público destinatario.  
Si admitimos que el intérprete, tanto instrumentista como cantante, es mediador, también hay que admitir que la mediación existe por parte del director y, por consiguiente, esta función del instrumentista y del cantante se ve condicionada por las aportaciones del director.  
La interpretación es siempre un proceso de recreación que se puede contemplar desde perspectivas diferentes que a menudo se superponen. Por eso, la tarea del futuro intérprete supone, en primer lugar, aprender a descifrar correctamente la partitura; en segundo lugar, ejecutarla con precisión y exactitud y, en tercer lugar, dotar a la ejecución de la dimensión artística necesaria para transmitir la obra, de modo que consiga una realización estética capaz de producir la emoción implícita en la partitura. Esta circunstancia destaca el carácter humanístico que ha de tener la formación del instrumentista y del cantor.  
Para la consecución de estos objetivos, el intérprete debe desarrollar las capacidades específicas que le permitan realizar las virtualidades estéticas de la obra, mediante el dominio de las posibilidades expresivas del instrumento. Al desarrollo de estas destrezas lo llamamos técnica.  
El repertorio de cualquier instrumento plantea una serie de exigencias desde el punto de vista interpretativo. La superación de estas dificultades se consigue, en primer lugar, mediante la aplicación de los recursos técnicos a la obra, a la que debe sumarse la visión estética de la misma, si no quiere reducirse la interpretación a mera habilidad psicomotriz. Sólo así el ejecutante llega a ser intérprete.  
En todo este trabajo la memoria desempeña un papel importantísimo, que acude tanto en ayuda del ejecutante como del intérprete, aunque, en la práctica, el instrumentista cuenta, como sucede en las orquestas, con la ayuda de la partitura o de la particella correspondiente. La memoria permite una serie de asociaciones reflejas y de automatismos indispensables para la interpretación brillante de la obra.  
La sensibilidad musical del alumno constituye un proceso de formación que puede contar a veces con bases naturales, pero que, en cualquier caso, debe cultivarse ininterrumpidamente durante el período formativo, cualquiera que sea la trayectoria musical que se disponga a seguir.  
El instrumentista, por otra parte, debe valorar adecuadamente sus posibles actuaciones individuales y colectivas. Si la interpretación como solista hace recaer totalmente la responsabilidad en el intérprete, no es menor la responsabilidad que adquiere el instrumentista en la interpretación colectiva, para lo cual a su sensibilidad musical debe añadir el sentido de colaboración y de ritmo del ajuste.  
La concepción interdisciplinar de la formación del instrumentista está clara, y todos admiten que su preparación técnica se completa con la preparación cultural y humanística.  
Consideraciones sobre los contenidos  
En los contenidos de cada especialidad instrumental se integran los comunes a todos los instrumentos, que cabría calificar de contenidos transversales y los propios de cada instrumento particular, según sus características técnicas.  
Para evitar reiteraciones innecesarias los contenidos comunes se ofrecen más abajo, antes de la enumeración de los instrumentos. No obstante, el profesor entenderá que tales contenidos comunes deben sumarse a los propios, que aparecen como tales en cada ocasión.  
Esta forma de destacar y reconocer los contenidos comunes viene avalada por dos principios de carácter metodológico:  
- Articular la formación musical del alumno, cualquiera que sea el instrumento escogido.  
- Recalcar la interrelación existente entre los diversos instrumentos y sus correspondientes grupos.  
Contenidos comunes  
Desarrollo de la sensibilidad auditiva. Práctica de lectura a vista. Desarrollo permanente y progresivo de la memoria musical. Adquisición de hábitos correctos y eficaces de estudio. Conocimiento de las estructuras musicales en sus diversos niveles. Práctica instrumental de grupo. Práctica de la improvisación, Introducción a la interpretación de obras contemporáneas. Práctica, desarrollo y percepción interna de la relajación. Selección progresiva en cuanto al grado de dificultad de los ejercicios, estudios y obras de repertorio propio de cada instrumento que se consideren útiles para el desarrollo conjunto de la capacidad musical y técnica del alumno. Desarrollo de automatismos. Conocimiento y práctica del transporte. Audiciones comparadas de grandes intérpretes para analizar de manera crítica las características de sus diferentes versiones.  
ACORDEON  
Objetivos específicos  
La enseñanza del acordeón en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir control sobre el fuelle de manera que se garantice la consecución de los diferentes efectos propios del instrumento requeridos en cada obra y la calidad sonora adecuada.  
2. Interpretar obras representativas de diferentes estilos y técnicas hasta constituir el repertorio variado y que corresponda al nivel  
3. Aplicar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: digitación, registración, fuelle.  
4. Adquirir conocimiento de las diversas convenciones interpretativas vigentes en distintos períodos de la historia de la música instrumental, especialmente las referidas a la escritura rítmica o a la ornamentación.  
Contenidos propios  
Desarrollo del perfeccionamiento interpretativo en función del repertorio y la modalidad instrumental elegida. Desarrollo de la velocidad y flexibilidad de los dedos. Perfeccionamiento de la técnica del fuelle como medio para conseguir calidad de sonido y conocimiento de los efectos acústicos propios del instrumento (Bellowshatre, ricochet, distorsiones). Estudio del repertorio adecuado para este grado que incluya representación de las distintas escuelas acordeonísticas existentes. Elección de la digitación, articulación, fraseo e indicaciones dinámicas en obras donde no figuren tales indicaciones. Toma de conciencia de las propias cualidades musicales y de su desarrollo en función de las exigencias interpretativas. Profundización en el trabajo de articulación y acentuación. Profundización en el estudio de la dinámica y de la registración.  
ARPA  
Objetivos específicos  
La enseñanza del arpa en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir buen control del uso de los pedales y de la afinación.  
2. Interpretar obras representativas de las diversas épocas y estilos hasta constituir un repertorio acorde con este nivel.  
3. Aplicar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: digitación, articulación.  
4. Adquirir conocimiento de las diversas convenciones interpretativas vigentes en distintos períodos de la historia de la música instrumental, especialmente las referidas a la escritura rítmica y a la ornamentación.  
Contenidos propios  
Práctica, en todas las octavas del arpa, de intervalos, armónicos, acordes, escalas y arpegios con cambios de tonalidades mayores y menores. Manos paralelas, inversas, cambios de sentido, manos cruzadas, alternadas, combinaciones de fórmulas en cada mano para desarrollar la independencia entre ambas. Estudio de cadencias e importancia de los grados de la escala como recursos par las técnicas a piacere. Aplicación de los efectos y matices a las distintas épocas y estilos. Estudio de las notas de adorno en las distintas épocas y estilos. Estudio de repertorio sinfónico.  
CANTO  
Objetivos específicos  
La enseñanza del canto en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Alcanzar un control suficiente de la respiración que posibilite la correcta emisión, afinación y articulación de la voz.  
2. Descubrir las características y posibilidades de la propia voz:  
timbre, extensión, intensidad, flexibilidad, cualidades expresivas... y utilizarlas correctamente en la interpretación.  
3. Emplear la fonética adecuada en relación con el idioma cantado y la dicción que haga inteligible el texto.  
4. Interpretar obras representativas de las diversas épocas y estilos, para formar un repertorio adecuado a las posibilidades de cada nivel.  
Contenidos propios  
Estudio de la respiración. Vocalizaciones: a) Ejercitación auditiva del timbre de la propia voz y búsqueda de distintos colores vocales. b) Desarrollo de la percepción total de las sensaciones fonatorias. c) Ampliación progresiva de la tesitura. d) Trabajo de la intensidad y gradación del sonido vocal. e) Búsqueda del vibrato. f) Trabajo de notas tenidas, matización y agilidad. Interpretación de obras acordes con cada voz de menor a mayor dificultad a medida que se vaya consiguiendo el dominio técnico- vocal. Estudio de un repertorio que deberá incluir obras de todos los estilos.  
CLAVE  
Objetivos específicos  
La enseñanza del clave en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir conocimiento de la historia del clave y de los instrumentos afines de teclado que convivieron con él, de sus formas musicales y de su repertorio específico.  
2. Intentar la interpretación adecuada del repertorio de clave, de acuerdo con los objetivos del nivel, enriqueciendo la interpretación con las aportaciones de la investigación.  
3. Aplicar la registración adecuada a las obras estudiadas, atendiendo a consideraciones expresivas y estilísticas.  
4. Ornamentar las obras interpretadas de acuerdo con las características del estilo correspondiente, cuando proceda.  
5. Aplicar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: digitación, articulación, fraseo, cambios de teclado, registración.  
6. Practicar la música de conjunto mediante la integración en formaciones de cámara de diversa configuración.  
7. Interpretar obras representativas de las diversas épocas y estilos, con exigencias propias de este nivel, para constituir repertorio solista y de conjunto.  
Contenidos propios  
Trabajo de las diferentes digitaciones según épocas y estilos. Registración y cambios de teclado. Estudio del bajo cifrado y su realización. Improvisación y acompañamiento a partir de un bajo cifrado. Estudio de la semitonía subintellecta. Sistema hexacordal. Conocimiento de los recursos y figuras retóricas de la época y su aplicación a la composición e interpretación de determinadas formas musicales. Estudio de las danzas y evolución de la suite. Interpretación del repertorio básico de clave que incluya reducciones orquestales realizadas por compositores de la época y el tratamiento dado al instrumento. Conocimiento del funcionamiento del clave de pedales: su registración y técnicas especiales. Estudio y práctica de las diversas afinaciones. Técnicas básicas de mantenimiento del instrumento. Conocimiento de los distintos tipos de clave, construcción e influencia del repertorio de las distintas épocas y estilos en cada país. Ejercicios encaminados a conseguir un buen control del instrumento y favorecer la automatización de las distintas dificultades técnicas. Estudio de las danzas y evolución de la suite.  
FLAUTA DE PICO  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la flauta de pico en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Intentar la interpretación adecuada del repertorio de flauta de pico adecuado a los contenidos y objetivos del nivel, enriqueciendo la interpretación con las aportaciones de la investigación.  
2. Ornamentar las obras interpretadas de acuerdo con las características del estilo correspondiente, cuando proceda.  
3. Aplicar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: digitación, articulación, fraseo.  
4. Practicar la música de conjunto mediante la integración en formaciones de cámara de diversa configuración.  
5. Interpretar obras representativas de las diversas épocas y estilos, con exigencias propias de este nivel, para constituir repertorio solista y de conjunto.  
Contenidos propios  
Estudio del repertorio para flauta solista con y sin acompañamiento y para conjunto de flautas. Desarrollo de la improvisación como premisa para la interpretación de glosas y cadencias solistas. Práctica de la ornamentación en los siglos XVI, XVII y XVIII. Estudio de los tratados antiguos sobre la técnica de la flauta de pico y sobre la interpretación de la música. Perfeccionamiento de toda la gama de articulaciones y modos de ataque. Profundización en la dinámica, precisión en la realización de las diversas indicaciones que a ella se refieren y equilibrio de los niveles y caliades de sonido resultantes.  
GUITARRA  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la guitarra en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Interpretar obras representativas de las diversas épocas y estilos para constituir el repertorio acorde con las exigencias de este nivel.  
2. Utilizar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: digitación, articulación, frasco, etc.  
3. Adquirir conocimiento de las diversas convenciones interpretativas vigentes en distintos períodos de la historia de la música instrumental, especialmente las referidas a la escritura rítmica o a la ornamentación.  
4. Practicar la música de conjunto, mediante la integración en formaciones de cámara de diversa configuración.  
Contenidos propios   
Profundizar en el estudio de la digitación y sus dificultades: digitación de obras o pasajes polifónicos en relación con la conducción de las distintas voces. Perfeccionamiento de toda la gama de articulaciones y modos de ataque. La dinámica y su precisión en la realización de las diversas indicaciones que a ella se refiere y el equilibrio de los niveles y calidades del sonido resultante. Aplicación de las reglas de ornamentar el repertorio de la guitarra de acuerdo con las exigencias de las distintas épocas y estilos. Utilización de los efectos característicos del instrumento (timbres, percusión, etc.). Armónicos octavados.  
INSTRUMENTOS DE CUERDA  
Viola, violín, violoncelo, contrabajo  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de cuerda en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Interpretar obras representativas de las diversas épocas y estilos para constituir el repertorio acorde con las exigencias de este nivel.  
2. Aplicar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación, digitación, articulación, frasco, etc.  
3. Adquirir conocimientos de las diversas convenciones interpretativas vigentes en distintos períodos de la música instrumental, especialmente las referidas a la escritura rítmica o a la ornamentación.  
4. Practicar la música de conjunto mediante la integración en formaciones de cámara de diversa configuración.  
5. Desempeñar funciones de solista con orquesta en obras de dificultad media, para desarrollar así el sentido de la interdependencia de los respectivos cometidos.  
Contenidos propios  
Continuación del trabajo sobre los cambios de posiciones. Dobles cuerdas y acordes de tres y cuatro notas. Desarrollo de la velocidad. Perfeccionamiento de todas las arcadas. Armónicos naturales y artificiales. Trabajo de la polifonía. La calidad sonora: cantabile y afinación. Profundización en la dinámica, precisión en la realización de las diferentes indicaciones que a ella se refieren y equilibrio de los niveles y calidades del sonido resultante.  
INSTRUMENTOS DE CUERDA  
Pulsada del Renacimiento y Barroco  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de cuerda pulsada del Renacimiento y Barroco en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Intentar la interpretación adecuada del repertorio de estos instrumentos de acuerdo con los objetivos y contenidos del nivel, enriqueciendo la interpretación con las aportaciones de la investigación.  
2. Adquirir conocimiento de los diversos tipos de tablatura, incluyendo los signos de digitación y ornamentación.  
3. Descubrir las características, posibilidades y recursos expresivos de estos instrumentos para conseguir el perfeccionamiento de la calidad sonora.  
4. Practicar música de conjunto de acuerdo con las formaciones propias de cada época e instrumentos.  
5. Adquirir conocimiento de la historia y repertorios de esta familia de instrumentos, así como de sus formas musicales básicas.  
6. Interpretar obras de diferentes estilos, según cada instrumento, de dificultades acordes con este nivel, con el fin de constituir los repertorios correspondientes.  
Contenidos propios  
Desarrollo de la coordinación de los dedos y de ambas manos. Estudio de un instrumento del Renacimiento y de otro del Barroco. Iniciación al bajo continuo. Iniciación al mantenimiento del instrumento (trasteado y encordadura). Introducción a los ornamentos y a la disminución. Desarrollo de la conducción clara de las voces.  
INSTRUMENTOS DE PUA  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de púa en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir conocimiento de la historia y del repertorio correspondiente a las distintas épocas de los instrumentos de púa, así como de las exigencias que plantea su interpretación estilísticamente correcta.  
2. Interpretar el repertorio adecuado a este nivel, según las diversas épocas y estilos, tanto con la bandurria como con la mandolina italiana.  
3. Actuar con autonomía progresivamente mayor para solucionar por sí mismo los diversos problemas de ejecución que puedan presentarse, relativos a digitación, calidad de sonido, articulación, ritmo, fraseo, dinámica.  
4. Utilizar la doble y múltiple cuerda, así como los efectos y posibilidades sonoras de los instrumentos de acuerdo con las exigencias del repertorio.  
Contenidos propios  
Profundizar en el estudio de la digitación y sus dificultades, el desarrollo y perfeccionamiento de las articulaciones (mantenimiento de la calidad de sonido en todas las articulaciones y capacidad de «modelar» ese sonido). La dinámica y su precisión en la realización de las diversas indicaciones que a ella se refieren y el equilibrio de los niveles y calidades de sonido resultante. Aplicación de las reglas de ornamentar el repertorio de púa de distintas épocas y estilos. Interpretar con doble cuerda y conocer la ejecución en cuerdas múltiples. Técnicas básicas de mantenimiento del instrumento. Estudio de los efectos acústicos en el instrumento: resonancia, armónicos, etc.  
INSTRUMENTOS DE VIENTO- MADERA  
Flauta travesera, oboe, clarinete, fagot y saxofón  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de viento- madera en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir la sensibilidad auditiva necesaria para perfeccionar gradualmente la calidad sonora.  
2. Interpretar obras representativas de las diversas épocas y estilos de dificultad adecuada a este nivel para constituir el repertorio correspondiente.  
3. Practicar la fabricación y rebajamiento de lengüetas dobles para los instrumentos que las tienen.  
4. Adquirir autonomía progresivamente mayor para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: digitación, articulación, fraseo.  
5. Adquirir conocimiento de las diversas convenciones interpretativas vigentes en distintos períodos de la historia de la música instrumental, especialmente las referidas a la escritura rítmica o a la ornamentación.  
6. Practicar la música de conjunto en formaciones de cámara de diversa configuración.  
7. Desempeñar funciones de solista con orquesta en obras de dificultad media para desarrollar así el sentido de la interdependencia de los respectivos cometidos.  
Contenidos propios  
Desarrollo en profundidad de la velocidad y de toda la gama de articulaciones posibles (velocidad en legato, en los distintos staccatos, en los saltos, etc.). Profundizar en el estudio del vibrato de acuerdo con las exigencias interpretativas de los diferentes estilos. Estudio del registro sobreagudo en los instrumentos que lo utilizan. Estudio del repertorio solista con orquesta de diferentes épocas correspondiente a cada instrumento. Estudio de los instrumentos afines. Fabricación de cañas según los métodos tradicionales (instrumentos de lengüeta doble).  
INSTRUMENTOS DE VIENTO- METAL  
Trompa, trompeta, trombón y tuba  
Objetivos específicos  
La enseñanza de los instrumentos de viento- metal en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir en su conjunto la técnica y las posibilidades sonoras y expresivas del instrumento.  
2. Utilizar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: digitación, articulación, frasco.  
3. Interpretar repertorios que incluyan obras representativas de las diversas épocas y estilos de dificultad adecuada a este nivel.  
4. Practicar la música de conjunto en formaciones de cámara de diversa configuración.  
5. Desempeñar funciones de solista con orquesta o piano en obras de dificultad media para desarrollar así el sentido de la interdependencia de los respectivos cometidos.  
6. Adquirir conocimientos de las diversas convenciones interpretativas vigentes en distintos períodos de la historia de la música instrumental, especialmente las referidas a la escritura rítmica o a la ornamentación.  
Contenidos propios  
Desarrollo de la velocidad en todo el instrumento. Estudio del registro agudo. Estudio de los ornamentos: trino, grupetos, apoyaturas, mordentes, etc. Profundización en todo lo referente a la articulación: estudio del doble y triple picado. Perfeccionamiento de la igualdad sonora y tímbrica en los diferentes, registros. Estudio de los instrumentos afines al correspondiente a la especialidad.  
ORGANO  
Objetivos específicos  
La enseñanza del órgano en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir conocimiento de los fundamentos sonoros del órgano y la capacidad necesaria para utilizar sus posibilidades.  
2. Adquirir el nivel de coordinación motriz necesario entre manos y pies a fin de poder hacer frente a las exigencias del repertorio.  
3. Controlar y administrar el caudal sonoro del órgano y las distintas modalidades de toque en función de la acústica del local donde se ubique.  
4. Adquirir conocimiento y utilizar en los distintos tipos de órgano la registración en función de la época y estilo de la música destinada a ellos.  
5. Interpretar obras de diferentes épocas y estilos con dificultades acordes con este nivel para constituir el repertorio correspondiente.  
6. Relacionar los conocimientos litúrgicos con la función de ciertas formas musicales características de su repertorio: preludios, corales, versos.  
7. Distinguir los diferentes estilos de interpretación según épocas y escuelas.  
8. Valorar la importancia del trabajo de investigación para interpretar adecuadamente el repertorio del instrumento.  
Contenidos propios  
Ejercicios manuales sobre los que se trabajen las distintas modalidades de toque propias del órgano. Conocimiento y práctica del pedaleró. Ejercicios combinados de manual y pedal para desarrollar la independencia de manos y pies (escalas por movimiento contrario entre manual y pedal, combinación simultánea de ritmos binarios y ternarios, ejercicios en trío, etc.). Estudio de los tratados de registración existentes según escuelas y épocas. Conocimiento de la ornamentación según países y estilos. Trabajo de la articulación, frasco y digitaciones. Estudio del bajo cifrado. Estudio de las distintas escuelas de construcción de órganos en Europa. Formas litúrgicas relacionadas con la música de órgano. Estudio del órgano barroco español y de la música ibérica destinada al mismo.  
PERCUSION  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la percusión en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Adquirir dominio técnico de todos los instrumentos de la especialidad así como la coordinación rítmica y motriz que exige el conjunto de los mismos.  
2. Tocar en grupo sin director con precisión rítmica y conocimiento global de la obra.  
3. Utilizar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación: articulación, coordinación entre las dos manos, dinámica, etc.  
4. Interpretar obras de distintas épocas y estilos, con dificultad adecuada a este nivel, para constituir el repertorio adecuado.  
5. Actuar en público con formación de percusión combinada.  
Contenidos propios  
Desarrollo de toda la gama de modos de ataque. Ritmos compuestos y grupos irregulares. Caja (redobles, paradiddles, etc.). Timbales (afinación con cambios, técnica de glissando, etc.). Batería (independencia y dominio de la coordinación, cadenzas y breaks, etc.). Láminas (desarrollo de la velocidad, acordes con cuatro baquetas, técnicas Stevens y Across). Desarrollo de la capacidad de obtener simultáneamente sonidos de distinta intensidad entre ambas manos tratando de alcanzar una diferenciación dinámica, ya se trate de la relación melodía- acompañamiento o de planteamientos contrapuntísticos de mayor complejidad. instrumentos accesorios y de efecto (conocimiento básico de ritmos populares en instrumentos latinoamericanos, técnica de todos los instrumentos, obras para percusión combinada).  
PIANO  
Objetivos específicos  
La enseñanza del piano en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Interpretar obras representativas de diferentes épocas y estilos de dificultad adecuada a este nivel para constituir repertorio.  
2. Adquirir conocimiento de las diversas convenciones interpretativas vigentes en distintos períodos de la música instrumental, especialmente las referidas a la escritura rítmica o a la ornamentación.  
3. Practicar la música de conjunto en formaciones de cámara de diversa configuración.  
4. Desempeñar funciones de solista con orquesta en obras de dificultad media para desarrollar el sentido de la interdependencia de los respectivos cometidos.  
5. Aplicar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar por sí mismo los diversos problemas de ejecución que puedan presentarse relativos a digitación, pedalización, frasco, dinámica.  
Contenidos propios  
Estudio en profundidad de: la digitación y su problemática; el desarrollo y perfeccionamiento de toda la gama de modos de ataque; la utilización progresivamente mayor del peso del brazo como principal fuente de fuerza y de control de la sonoridad; la dinámica, la precisión en la realización de las diversas indicaciones que a ella se refieren y el equilibrio de los niveles y calidades de sonido resultantes; la utilización de los pedales y la potenciación que han experimentado sus recursos en la evolución de la escritura pianística; el frasco y su adecuación a los diferentes estilos; ligado a ello, el desarrollo de la cantabilidad en el piano.  
VIOLA DE GAMBA  
Objetivos específicos  
La enseñanza de la viola de gamba en el grado medio tendrá como objetivo contribuir a desarrollar en los alumnos las capacidades siguientes:  
1. Interpretar un repertorio que incluya obras representativas de diferentes estilos de dificultad adecuada al nivel.  
2. Adquirir dominio de la técnica y las posibilidades sonoras y expresivas del instrumento en su conjunto.  
3. Valorar la dualidad tensión- distensión en la obra musical y sus consecuencias en la respiración y en el gesto.  
4. Valorar la importancia del trabajo de investigación para interpretar adecuadamente el repertorio del instrumento.  
5. Practicar la música de conjunto, integrándose en formaciones de cámara de diversa configuración.  
6. Interpretar como solista obras representativas de las diversas épocas y estilos con exigencias adecuadas a este nivel.  
7. Aplicar con autonomía progresivamente mayor los conocimientos musicales para solucionar cuestiones relacionadas con la interpretación.  
Contenidos propios  
Nociones de temperamentos históricos y de su aplicación a los instrumentos de trastes. Práctica de acompañamiento, música de cámara, conjunto de violas y conjunto mixto. Realización de acordes según bajos cifrados. Práctica de improvisación histórica. Introducción a los ornamentos y a la disminución. Trabajo en toda la extensión del mástil y desarrollo de todos los recursos que permitan el juego polifónico propio del instrumento.  
Criterios de evaluación: grado medio, instrumentos  
1. Utilizar el esfuerzo muscular y la respiración adecuados a las exigencias de la ejecución instrumental.  
Con este criterio se pretende evaluar el dominio de la coordinación motriz y el equilibrio entre los indispensables esfuerzos musculares que requiere la ejecución instrumental y el grado de relajación necesaria para evitar crispaciones que conduzcan a una pérdida de control en la ejecución.  
2. Demostrar el dominio en la ejecución de estudios y obras sin desligar los aspectos técnicos de los musicales.  
Este criterio evalúa la capacidad de interrelacionar los conocimientos técnicos y teóricos necesarios para alcanzar una interpretación adecuada.  
3. Demostrar sensibilidad auditiva en la afinación y en el uso de las posibilidades sonoras del instrumento.  
Mediante este criterio se pretende evaluar el conocimiento de las características y del funcionamiento mecánico del instrumento y la utilización de sus posibilidades.  
4. Interpretar obras de las distintas épocas y estilos como solista y en grupo.  
Se trata de evaluar el conocimiento que el alumno posee del repertorio de su instrumento y de sus obras más representativas, así como el grado de sensibilidad e imaginación para aplicar los criterios estéticos correspondientes.  
5. Interpretar de memoria obras del repertorio solista de acuerdo con los criterios del estilo correspondiente.  
Mediante este criterio se valora el domino y la comprensión que el alumno posee de las obras, así como la capacidad de concentración sobre el resultado sonoro de las mismas.  
6. Demostrar la autonomía necesaria para abordar la interpretación dentro de los márgenes de flexibilidad que permita el texto musical.  
Este criterio evalúa el concepto personal estilístico y la libertad de interpretación dentro del respeto al texto.  
7. Mostrar autonomía progresivamente mayor en la resolución de problemas técnicos e interpretativos.  
Con este criterio se quiere comprobar el desarrollo que el alumno ha alcanzado en cuanto a los hábitos de estudio y la capacidad de autocrítica.  
8. Presentar en público programas adecuados a su nivel demostrando capacidad comunicativa y calidad artística.  
Mediante este criterio se pretende evaluar la capacidad de autocontrol y grado de madurez de su personalidad artística.  
9. Descubrir y razonar los rasgos característicos de las obras escuchadas en audiciones de conciertos en directo o de grabaciones.  
Este criterio pretende evaluar la capacidad del alumno para analizar obras y relacionar sus características con los conocimientos instrumentales adquiridos.  
10. Demostrar seguridad y precisión en el uso de la terminología adecuada para formular juicios personales acerca de las obras estudiadas y aquellas que gozan de especial significación.  
Este criterio pretende el afianzamiento en el uso de los términos y conceptos de las materias del área de lenguaje musical adquiridos anteriormente, así como la incorporación correcta de los términos y conceptos aportados en este nivel a través del estudio de las materias propias del grado medio.  
11. Lectura a primera vista de propuestas de fragmentos y obras.  
Mediante este criterio se pretende evaluar el grado de desarrollo en los mecanismos de lectura y su coordinación instrumental.  
12. Transposición repentizada de fragmentos u obras con dificultades convenientemente secuenciadas.  
Con este criterio se evalúa el grado de comprensión y realización en el instrumento de la práctica del transporte.  
Principios metodológicos del grado medio  
El grado medio en la enseñanza de la música, abarca un período amplio en el que se suceden muchas transformaciones en el estudiante de música, tanto físicas, como intelectuales y académicas.  
En esta etapa el estudiante de música verá ampliarse su marco de estudio en los aspectos conceptual, procedimental y actitudinal. La presencia de nuevas asignaturas como armonía, análisis y fundamentos de composición completa el panorama iniciado por el conocimiento del lenguaje musical. Así, el estudio de la música se vuelve más específico durante el grado medio y comporta nuevas exigencias metodológicas.  
La enseñanza de la armonía, el análisis y los fundamentos de composición adquiere, junto a la práctica instrumental carácter eminentemente práctico y de profundización, frente al marcadamente teórico de otras épocas.  
Para estas enseñanzas, el contacto directo con la materia sonora es indispensable. Y este contacto se conseguirá mediante la audición de ejemplos, la lectura al teclado de los propios ejercicios y la repentización de esquemas armónicos con los distintos elementos y procedimientos estudiados. Como complemento lógico, está la plasmación escrita de estos ejercicios, paso previo a la interiorización de los citados elementos y procedimientos.  
La normativa de la composición, tan compleja, recoge prácticas de diferentes épocas y estilos que deberán estudiarse en esta etapa y constituye información básica sobre las distintas técnicas compositivas que configuran estos estudios. Por tanto, deberá enfocarse este estudio tanto para la consecución de la soltura en su utilización, como para su correcta valoración. Así, el alumno adquirirá la perspectiva necesaria para juzgar la música de los distintos períodos históricos. A esto ayudará, sin duda, la orientación creativa que ha de acompañar a esta clase de estudios.  
El carácter propedéutico del grado medio se refuerza con la presencia de asignaturas optativas y con el estudio del piano o del instrumento complementario.  
A las asignaturas optativas cabe atribuirles doble función, según abunden en la ampliación y refuerzo de conocimientos y destrezas adquiridos anteriormente o según se abran a nuevas perspectivas. En el primer caso, se orienta hacia el aumento del bagaje formativo para que la futura opción del alumno se vea afianzada; en el segundo, como es evidente, se supone una ampliación de horizontes que ofrece nuevas posibilidades. El alumno de instrumento que no haya tenido, por ejemplo, coro, podrá ahora rellenar este hueco, si lo desea. Y la asignatura de fundamentos de composición, hasta el momento inexistente en el currículo, aportará nuevas perspectivas para todos los que opten por ella.  
En cualquier caso, el alumno elige entre las optativas que oferta el centro de acuerdo don sus preferencias. El conjunto de asignaturas que configuran el tercer ciclo está conformando en el alumno la elección de especialidad en el grado superior.  
El aprendizaje del piano e instrumento complementario debe considerarse desde su función como complemento. Por eso, la complementariedad para el alumno de piano, clave y órgano, tendrá que ofrecerse mediante el estudio de otro instrumento diferente; así, las perspectivas de quien elija como fundamental un instrumento de tecla no se verán recortadas desde el punto de vista instrumental y artístico. La interdisciplinariedad, creciente en el grado medio, exige una relación intensa entre el profesorado para conseguir que no se establezcan discrepancias ni contrasentidos en aquellos puntos que deben ser contemplados de forma coordinada. Esto, lejos de resultar empobrecedor, conferirá solidez a este período de estudios marcado por su carácter propedéutico.  
La propuesta curricular confiere, por tanto, gran importancia al trabajo conjunto del equipo docente, que tendrá que ser contemplado como motivo de reflexión sobre la práctica docente y ayudará al profesorado a adecuar el currículo al contexto educativo propio del centro.  
La evaluación continua y personalizada implica un proceso de revisión constante sobre el desarrollo que experimenta el alumno y sobre la propia programación que lo promueve y condiciona. El progreso debe tomar como referencia las propias posibilidades del alumno. Y el programa debe moverse en un marco que permita la realización de los alumnos, para lo cual oscilará entre los extremos de mínimos y máximos. La información suministrada por la evaluación continua de los alumnos debe contrastarse con los objetivos propuestos y los recursos utilizados para conseguirlos. Se evalúa así la acción del profesor como organizador del proceso.  
No hay que olvidar que gran parte del aprendizaje musical sólo puede evaluarse a partir de la interpretación. Las destrezas ocupan lugar destacado en este proceso, pero para no caer en los excesos de la técnica y el virtuosismo, las destrezas deben encuadrarse en el marco teórico y cultural, tanto en la interpretación individual como en la colectiva.  
La evaluación de los estudios musicales encierra grandes dificultades, si se cae en el terreno de lo subjetivo, riesgo que sólo puede orillarse con la conjunción de la evaluación continua y personalizada y con la actuación colectiva del profesorado que participa en un proceso de enseñanza. La evaluación continua, por otra parte, al repartir la observación y los esfuerzos en el trabajo de cada día, tiene más fiabilidad que la realizada a partir de interpretaciones consideradas como el tradicional examen final, cuyos resultados están amenazados por los esfuerzos a menudo excesivos, por la tensión nerviosa que se impone al alumno y por el hecho de reducir la resultante de un proceso a un único momento final.  
ANEXO III  
Tiempos lectivos de las asignaturas de los grados elemental y medio  
Grado elemental  
1. Para todas las especialidades, excepto percusión.  
Asignaturas Nº cursos Total horas  
Instrumento  
Clase individual 4 120  
Clase colectiva 4 120  
Lenguaje musical 4 240  
Coro 2 90  
2. Especialidad de percusión  
Asignaturas Nº cursos Total horas  
Clase colectiva de percusión 4 240  
Lenguaje musical 4 240  
Coro 4 90  
El número mínimo de semanas lectivas será de 30 por curso académico.  
Grado medio  
1. Arpa, clarinete, contrabajo, fagot, flauta travesera, oboe, percusión, saxofón, trombón, trompa, trompeta, tuba, viola, violín y violoncelo.  
Asignaturas Nº cursos Total horas  
Instrumento principal 6 180  
Lenguaje musical 2 180  
Orquesta 6 360  
Música de cámara 4 120  
Armonía 2 180  
Piano complementario 2 30  
Análisis 2 180  
Historia de la música 2 180  
Optativa 2 180  
2. Acordeón, guitarra e instrumentos de cuerda pulsada del Renacimiento y del Barroco, flauta de pico, instrumentos de púa y viola de gamba.  
Asignaturas Nº cursos Total horas  
Instrumento principal  
Clase individual 6 180  
Clase colectiva 2 60  
Lenguaje musical 2 180  
Música de cámara 4 120  
Armonía 2 180  
Piano complementario 2 130  
Análisis 2 180  
Historia de la música 2 180  
Coro 2 120  
Optativa 2 180  
3. Clave, órgano, piano.  
Asignaturas Nº cursos Total horas  
Instrumento principal  
Clase individual 6 180  
Clase colectiva 2 60  
Lenguaje musical 2 180  
Música de cámara 4 120  
Armonía 2 180  
Acompañamiento 2 60  
Instrumento complementario 2 30  
Análisis 2 180  
Historia de la música 2 180  
Coro 2 120  
Optativa 2 120  
4. Canto  
Asignaturas Nº cursos Total horas  
Instrumento principal  
Clase individual 6 180  
Clase colectiva 2 60  
Lenguaje musical 2 180  
Música de cámara 4 120  
Armonía 2 180  
Piano complementario 2 30  
Análisis 2 180  
Historia de la música 2 180  
Coro 2 120  
Lengua italiana 2 180  
Lengua alemana 2 180  
Lengua francesa 2 180  
Optativa 2 180  
El número mínimo de semanas lectivas será de 30 por curso académico.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI