Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5142, del 24-11-2005 (2005/12950)

RESOLUCIÓ de 18 d'octubre de 2005, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5142

Data del DOGV
:   24-11-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/12950

CVE


Data del document
:   18-10-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * [Andilla](javascript:void(0))
    * [ben cultural](javascript:void(0))
    * [monument](javascript:void(0))
    * [protecció del patrimoni](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ de 18 d'octubre de 2005, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València. [2005/A12950]
  
Vist l'informe emés pels servicis tècnics de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, i la resta d'antecedents que figuren en l'expedient, favorables a la declaració com a bé d'interés cultural, amb categoria de monument, de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València.
  
Considerant el que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta Direcció General, en el que és matèria de la seua competència, ha resolt:
  
Primer
  
Incoar expedient per a la declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València.
  
Segon
  
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que en justifiquen la declaració, descriure este bé, les parts que l'integren i les pertinences i accessoris per a una identificació perfecta, així com delimitar l'entorn afectat i fixar les normes de protecció del bé i d'este àmbit en els annexos que s'adjunten a esta resolució.
  
Tercer
  
En compliment d'allò que s'ha preceptuat en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució als interessats i a l'Ajuntament d'Andilla i fer-los saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36 en relació amb el 27.4 de la llei, la realització de qualsevol intervenció, tant en el monument com en el seu entorn, haurà de ser autoritzada preceptivament per esta direcció general amb caràcter previ a la seua realització i a l'atorgament de llicència municipal, si és el cas, quan esta resulte preceptiva, així com qualsevol canvi d'ús en l'immoble a què es contrau la present incoació de conformitat amb el que disposa article 33 de l'esmentada llei.
  
Quart
  
Esta incoació, d'acord amb el que establix l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les dites actuacions, quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les que ja s'han atorgat; els efectes d'esta suspensió, de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es resoldran després de la declaració.
  
No obstant això, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció determinades per la present resolució, manifestament no perjudiquen els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que per causa major o interés general s'hagen de fer inajornablement, segons el que disposa l'incís primer de l'esmentat article.
  
Quint
  
Que en compliment del que disposa l'article 27.3 de la llei es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural, per a la seua anotació preventiva, i al Registre de la Propietat amb la mateixa finalitat.
  
Sext
  
Que la present resolució amb els annexos corresponents es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.
  
València, 18 d'octubre de 2005.- El director general de Patrimoni Cultural Valencià: Manuel Muñoz Ibáñez.
  
ANNEX I
  
Dades sobre el bé objecte de la declaració
  
1. Denominació:
  
Església parroquial de L'Assumpció.
  
2. Descripció:
  
a) Immoble objecte de la declaració
  
(Basat principalment en el text de Benito y Bérchez del Catàleg de monuments i conjunts de la Comunitat Valenciana de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana.)
  
El temple de L'Assumpció, de bellíssima factura i proporció, destaca harmoniosament entre el conjunt edificat d'Andilla. Va ser famós des de temps de Ponz per les seues pintures i retaules, i per l'extraordinària riquesa que va atresorar a causa d'importants mecenatges.
  
La seua fabrica és d'origen gòtic, però es va beneficiar de successives millores des de final del segle xv fins al segle xviii. D'estes últimes destaquen l'original portada principal, una de les primeres manifestacions a terres valencianes del més pur renaixement italià de mitjan segle xv, el magnífic altar major de finals del segle xvi, del qual hui només queden les pintures de les portes que el protegien, pintades per Ribalta a principi del xvii, i la decoració del segle xvii típica del barroc valencià d'este moment.
  
Cronologia
  
Andilla i el seu castell van ser donats pel rei Jaume el Conquistador a Eximén Peres d'Arenós, en escriptura atorgada a Saragossa el 27 de desembre de l'any 1237, abans de la conquista de València. A principis del segle xv pertany esta baronia als comtes de Prades. El 13 de març de 1458 es coneix com a senyor d'esta vila el senyor Rodrigo Díaz Caballero, qui, en esta mateixa data, firma la venda en favor del noble senyor Manuel Díaz Calataiud.
  
Per casament de l'única filla del senyor Manuel Díaz Calataiud, Andilla va passar a la família Heredia. El 18 de juny de 1577 va ocupar el senyoriu la senyora Ana de Bardaix fins a l'any 1595 quan, per disposició reial, va passar al senyor Miguel Díaz Girón de Rebolledo, el qual el va posseir fins al 21 de gener de 1623.
  
Posteriorment els següents posseïdors van ser:
  
- Sr. Martín Díaz Girón, en nom del procurador general, el senyor Fermín Díaz de Rebolledo.
  
- Sr. Francisco Girón.
  
- Sra. Ana Sapena, tutora del senyor Manuel Díaz Girón de Rebolledo, en va prendre possessió el 8 de febrer de 1670.
  
- Sr. Manuel Díaz Girón i Sapena en 1716.
  
- Sra. Rosalía Ribera de Aguirre Diez Girón de Rebolledo, consort del senyor Juan Llorens, en 1741.
  
- Sra. Rosalía Diez Girón de Rebolledo i Llorens, filla dels anteriors, casada amb el senyor Francisco Garcés de Marcilla Puig de Orfila,
  
- Sr. Pedro Alcántara Garcés de Marcilla Diez Girón de Rebolledo és el 3 d'abril de 1807 baró d'Andilla.
  
La baronia ha continuat en els descendents de Pedro Garcés de Marcilla fins a l'actualitat.
  
En l'arxiu no consta l'època d'erecció de l'església, però per la seua portada d'estil renaixement fa pensar en els segles xv i xvi. Se suposa que va ser el senyor Rodrigo de Rebolledo qui va ordenar construir-la i qui la va costejar.
  
Descripció
  
El temple és del tipus valencià, de fàbrica gòtica amb capelles en els cinc trams entre contraforts i voltes de creueria, i presbiteri poligonal de tres costats, cobert amb volta de nervis convergents en cinc florons. Les capelles laterals es cobrixen amb semicúpules sobre tambors ovals a l'interior i estan cobertes amb teula àrab esmaltada en blau.
  
El campanar és posterior, de clar segell classicista i estil herrerià, així com l'immafront afegit amb un pinacle central i grossa motlura al voltant del timpà oculat, sobre una altra obra anterior.
  
Els murs exteriors són de maçoneria, si bé al costat de les portes renaixentistes s'empra aparell de carreu. Una d'estes portades, situada a l'altura del segon tram, presenta un esquema adovellat entre els encaixos de pilastres i mènsules entre muntant i llinda, i es remata en frontó mixtilini, els costats inclinats de la qual s'ajunten en forma de trau per a albergar un relleu de l'Anunciació. El peculiar ús del trau evoca la mateixa llibertat compositiva usada per Alonso de Covarrubias en la seua primerenca portada de l'Hospital de Santa Cruz de Toledo (1542). El seu caràcter protorenaixentista s'advertix també en els capitells corintis, tan arbitraris com els que Diego de Sagredo proposa en les seues Medidas del Romano (Toledo, 1562).
  
L'altra portada, als peus del temple, es cobrix amb un edicle voltat amb cassetons i timpà amb venera policroma que servix de marc a una imatge de Maria. Dos destacades mènsules baixen l'edicle sobre dos pilars de capitell compost. Cal destacar la decoració de medallons i llaços, a més de dos blasons nobiliaris identificats amb els cognoms Díaz de Calatayud i Ladrón de Villanueva, respectivament. Sens dubte, ambdós portades constituïxen primerenques manifestacions del renaixement valencià de les primeres dècades del segle xvi.
  
De gran importància en la fama d'este temple va ser la construcció del seu retaule major, hui desaparegut, però perfectament documentat i descrit per Ponz. Se sap que el mestre Josef González, escultor veí de València, va contractar en 1576 este retaule d'acord amb la traça que ell mateix havia fet i que després de la mort d'este artista es va concertar una altra escriptura en 1584 amb l'escultor murcià Francisco de Ayala per concloure'l.
  
b) Parts integrants
  
La nau principal i les capelles laterals.
  
La torre campanar.
  
La sagristia i els espais annexos.
  
c) Béns mobles que comprén i que constituïxen part essencial de la seua història
  
Relleus escultòrics:
  
· -Fragments del desaparegut retaule major: Anunciació, Naixement o adoració dels pastors, adoració dels reis d'Orient i Resurrecció (núm. SVI: C0008700000299, C0008700000300, C0008700000302 i C0008700000301)
  
José González i Francisco Ayala. Segle XVI (últim terç). Talla sobre fusta estofada, policromada i daurada. 110 x 80 cm cada un. Escenes pertanyents als intercolumnis del desaparegut retaule major.
  
· Retaule de l'Eucaristia (núm. SVI: C0008700000308, C0008700000309 i C0008700000310)
  
Anònim. Segle XVII (c. 1630). Talla sobre fusta estofada, policromada i daurada. 182 x 131 cm. Del retaule original, únicament s'han conservat les dos escenes que formen el retaule actual: el Llavatori de peus i Crist en la glòria.
  
Pintura exempta:
  
· Sant Pau (núm. SVI: C0000100000458)
  
Sebastián Zaidía. Segle XVII (c. 1606). Oli sobre taula. 161 x 63 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les dos portelles que donava accés al transagrari.
  
· Sant Pere (núm. SVI: C0000100000456)
  
Sebastián Zaidía. Segle XVII (c. 1606). Oli sobre taula. 161 x 63 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les dos portelles que donava accés al transagrari.
  
· Presentació de la Mare de Déu al temple (núm. SVI: C0000100000455)
  
Joan Ribalta. Segle XVII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Visitació (núm. SVI: C0000100000462)
  
Joan Ribalta. Segle XVII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Circumcisió (núm. SVI: C0000100000461)
  
Joan Ribalta. Segle XVIII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Abraçada a la porta daurada (núm. SVI: C0000100000463)
  
Joan Ribalta. Segle XVII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Naixement de la Mare de Déu (núm. SVI: C0000100000457)
  
Vicent Castelló. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Disputa amb els doctors (núm. SVI: C0000100000464)
  
Vicent Castelló. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Esposoris de la Mare de Déu (núm. SVI: C0000100000460)
  
Abdón Castañeda. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Descans en la fugida a Egipte (núm. SVI: C0000100000459)
  
Abdón Castañeda. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Mare de Déu del Rosari (núm. SVI: C0008700000279)
  
Atribuït a Abdón Castañeda. Segle XVII (c. 1625). Oli sobre tela. 245 x 198 cm. Tela encarregada per a l'altar de la Mare de Déu del Roser.
  
Tèxtils:
  
· - Tira brodada (núm. SVI: C0008700000324)
  
Taller francés o valencià. Segle XV (a mitjan). Brodat de fils de seda, or i plata. 43 x 96 cm.
  
· Tern roig (núm. SVI: C0008700000327, C0008700000328, C0008700000329, C0008700000330 i C0008700000331)
  
Compost per casulla, dos dalmàtiques, capa pluvial i humeral o drap d'espatlles. Taller valencià. Segle XVI (segona mitat) i segle XVII (finals) o XVIII (principis). Brodat amb fils d'or i seda de colors; brocatell de seda de colors sobre fons llaurat.
  
· Tern blanc (núm. SVI: C0008700000332, C0008700000333, C0008700000334 i C0008700000335)
  
Compost per casulla, dos dalmàtiques, capa pluvial i humeral o drap d'espatlles. Taller valencià. Segle XVI (segona mitat) i segle XVII (finals) o XVIII (principis). Brodat amb fils d'or i seda de colors; brocatell de seda de colors sobre fons llavorat.
  
· Casulla (núm. SVI: C0008700000326)
  
Taller valencià. Segle XVI (segona mitat). Tira brodada amb fils d'or, plata i sedes de colors amb galons de fils d'or en ressalt sobre vellut de seda verd intens.
  
· Capçó de capa pluvial (núm. SVI: C0008700000325)
  
Taller valencià. Segle XV (finals). Brodat amb fils de seda de colors i or representant la Mare de Déu amb el xiquet; galó de fils d'or en ressalt. 33 x 32 cm.
  
Orfebreria:
  
· Calze i patena (núm. SVI: C0008700000314 i C0008700000315)
  
Punxó de València. Segle XVI. Plata daurada i repujada amb elements de fosa. 34,5 x (calze) i 19,4 cm (diàmetre patena).
  
· Creu processional (núm. SVI: C0008700000317)
  
Taller valencià (sense punxó). Últim quart del segle XVII o principis del segle XVIII. Plata daurada repujada amb alguns elements de fosa. 81 x 25 cm.
  
· Lignum crucis (núm. SVI: C0008700000316)
  
Taller valencià (sense punxó). Segle XVII (a mitjan). Plata repujada. 61,5 x 21,5 cm.
  
d) Delimitació de l'entorn afectat
  
Justificació: el criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció consistix a incloure dins de la seua àrea els següents elements urbans:
  
- Parcel·les que limiten directament amb aquella que ocupa el BIC, i que poden afectar-lo, tant visualment com físicament, qualsevol intervenció que es realitze sobre aquelles.
  
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i on qualsevol intervenció que es realitze puga suposar una alteració de les condicions de percepció d'este o del caràcter de l'espai urbà.
  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment i que constituïxen part del seu ambient urbà immediat.
  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que encara que no tenen una situació d'immediatesa amb el BIC afecten de manera fonamental la percepció d'este.
  
Línia delimitadora:
  
Origen: intersecció de l'eix del carrer Pedrera amb el del carrer Castillo, punt A.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora: des de l'origen, la línia creua la plaça Bardes i continua per les parts posteriors de les parcel·les números 13, 12, 11, 10 i 09, per la mitgera est de la parcel·la núm. 07 i per les posteriors de les parcel·les 06 i 05, totes estes de l'illa cadastral núm. 70.206 des de la qual gira a sud-est per l'eix del carrer de El Portal per a recórrer la paret mitgera sud de la parcel·la núm. 21 d'esta illa. Continua per l'eix del camí de La Huerta i per l'eix del carrer Lavador. Gira a nord-oest per la mitgera entre les parcel·les 09 i 10 de l'illa cadastral núm. 69195, creua el carrer Casas Nuevas, travessa l'illa núm. 69194 per la mitgera entre les parcel·les números 02 i 03 i creua el carrer Mayor. Travessa l'illa número 69207 entre les parcel·les números 11 i 12, 13 i 11 i 08 i 09, Continua per l'eix del carrer Calvario i després per l'eix del carrer Castillo en direcció nord fins al punt d'origen.
  
e) Normativa de protecció de l'església de L'Assumpció i el seu entorn
  
Monument:
  
Article 1. Caldrà ajustar-se al que disposa la secció segona, Règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de monument.
  
Article 2. Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució d'estes finalitats. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons allò que disposa l'article 18 de l'esmentada llei.
  
Entorn de protecció:
  
Article 3. D'acord amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del monument requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de Cultura. Esta autorització s'emetrà d'acord amb els criteris establits en la present normativa, i en allò que no s'hi preveu, per mitjà d'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 38 de l'esmentada llei.
  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit d'autorització, la definició necessària del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
  
Article 4. Sense perjuí del que disposa l'article anterior, per mitjà d'informe sospesat tècnic municipal es podrà derivar la no necessitat del tràmit d'autorització previ en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i les instal·lacions dirigides a la mera conservació, reparació i decoració interior d'estos immobles.
  
En estos casos, l'ajuntament comunicarà a esta administració en el termini de 10 dies la concessió de llicència municipal, i adjuntarà, com a mínim, l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua falta de transcendència patrimonial.
  
Article 5
  
La contravenció del que preveuen els articles anteriors, determinarà la responsabilitat de l'ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Article 6. Criteris d'intervenció.
  
1. Es mantindran les pautes de la parcel·lació històrica de l'entorn.
  
2. Les alineacions i els usos seran els establits en les normes subsidiàries de planejament municipal d'Andilla, aprovades definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme el 22 de desembre de 1993.
  
3. Els edificis tradicionals del conjunt, pel seu alt valor ambiental i testimonial d'una arquitectura i tipologia que el caracteritza, hauran de mantindre les fatxades visibles des de la via pública, i preservar i restaurar els caràcters originaris propis.
  
4. El nombre de plantes permeses és de tres altures, inclosa la baixa, segons la disposició tradicional de planta baixa, planta pis i cambra, i queden prohibits els semisoterranis. Els edificis que superen este nombre de plantes es regiran pel règim fora d'ordenació. A este efecte, en els supòsits que concloga la seua vida útil i es pretenga fer obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, una remodelació amb eliminació de les plantes superiors, o una substitució voluntària d'estos, se li aplicaran les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjuí de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià a estos immobles.
  
5. L'altura màxima reguladora, definida segons el Reglament de Zones d'Ordenació Urbanística de la Comunitat Valenciana és de huit metres vint centímetres (8,20 m).
  
6. Les cobertes, d'acord amb la tipologia de la zona, seran en el cos principal de l'edifici, la profunditat edificable del qual oscil·larà entre 8 i 11 metres, inclinades, de teula àrab, amb pendent compresa entre 18 i 40 %, a dos aigües i carener d'altura màxima 2,25 m respecte de la línia de cornisa. Este requisit únicament podrà ser dispensat, amb caràcter excepcional, en aquells casos on s'acredite l'existència d'una singular justificació historicocontextual.
  
7. Les noves edificacions, o les remodelacions de les no tradicionals, s'adequaran amb caràcter estètic a la tipologia i acabats tradicionals d'Andilla atenent la fatxada a les disposicions següents:
  
- Els ràfols de coberta seran els tradicionals a la zona, amb longitud màxima de volada de 35 cm.
  
- Els buits de fatxada seran de proporció vertical, disposició i dimensions característiques de la zona. Els buits de les cambres tindran tractament específic propi d'estes, sense cossos volats.
  
- Els balcons seran de barana metàl·lica, segons tradició local, amb amplària màxima de volada de 40 cm, 15 cm de cantell i longitud màxima de 1,80 m. Es prohibixen els miradors.
  
-- Els tancaments seran de fusta.
  
?- Es prohibixen les persianes, excepte les persianetes exteriors enrotllables tradicionals.
  
Article 7
  
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en l'apreciació de l'escena o paisatge urbà del monument i el seu entorn, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o arbratge, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualssevol altres de semblant estil i conseqüències, hauran de sotmetre's a autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i la dignitat adés al·ludits.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior als plans de fatxada dels edificis que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·licite i obtinga autorització expressa.
  
Article 8
  
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resultarà d'aplicació el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.
  
Article 9
  
Esta normativa és transitòria fins a l'aprovació del preceptiu Pla Especial de Protecció previst en l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià per als entorns de protecció dels monuments.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5142, del 24-11-2005 (2005/12950)

RESOLUCIÓN de 18 de octubre de 2005, de la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte, por la que se incoa expediente de declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la iglesia parroquial de La Asunción en Andilla, en la provincia de Valencia.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   5142

Fecha DOGV
:   24-11-2005

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2005/12950

CVE


Fecha del documento
:   18-10-2005

Organismo emisor
:   Conselleria de Cultura, Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Resolución

Descriptores 

:   * [Andilla](javascript:void(0))
    * [bien cultural](javascript:void(0))
    * [monumento](javascript:void(0))
    * [protección del patrimonio](javascript:void(0))

RESOLUCIÓN de 18 de octubre de 2005, de la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte, por la que se incoa expediente de declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la iglesia parroquial de La Asunción en Andilla, en la provincia de Valencia. [2005/A12950]
  
Visto el informe emitido por los Servicios Técnicos de la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano, y demás antecedentes obrantes en el expediente, favorables a la declaración como bien de interés cultural, con categoría de monumento, de la iglesia parroquial de La Asunción en Andilla, en la provincia de Valencia.
  
Considerando lo que dispone el artículo 27 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, esta Dirección General, en lo que es materia de su competencia, ha resuelto:
  
Primero
  
Incoar expediente para la declaración de bien de interés cultural, con categoría de monumento, a favor de la iglesia parroquial de La Asunción en Andilla, en la provincia de Valencia.
  
Segundo
  
De conformidad con lo dispuesto en el art. 28 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, determinar los valores del bien que justifican la declaración, describir el mismo, sus partes integrantes, pertenencias y accesorios para su más perfecta identificación, así como delimitar el entorno afectado y fijar las normas de protección del bien y dicho ámbito en los anexos que se adjuntan a la presente resolución.
  
Tercero
  
En cumplimiento de lo preceptuado en el art. 27.3 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano notificar esta resolución a los interesados y al Ayuntamiento de Andilla y hacerles saber que, de conformidad con lo que establecen los artículos 35 y 36 en relación con el 27.4 de la ley, la realización de cualquier intervención, tanto en el monumento como en su entorno, deberá ser autorizada preceptivamente por esta Dirección General con carácter previo a su realización y al otorgamiento de licencia municipal en su caso, cuando esta resulte preceptiva, así como cualquier cambio de uso en el inmueble al que se contrae la presente incoación de conformidad con lo que dispone art. 33 de la mencionada ley.
  
Cuarto
  
La presente incoación, de acuerdo con lo establecido en el artículo 33 de la Ley 4/98, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, determina la suspensión del otorgamiento de licencias municipales de parcelación, urbanización, construcción, demolición, actividad y demás actos de edificación y uso del suelo que afecten al inmueble y su entorno de protección, así como de dichas actuaciones cuando sean llevadas a cabo directamente por las entidades locales. Quedan, igualmente suspendidos los efectos de las ya otorgadas, suspensión cuyos efectos y, de conformidad con la limitación temporal contenida en el inciso segundo del artículo 33 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, se resolverán tras la declaración.
  
No obstante la Dirección General de Patrimonio Cultural Valenciano, podrá autorizar las actuaciones mencionadas cuando considere que, en aplicación de las normas de protección determinadas por la presente resolución, manifiestamente no perjudican los valores del bien que motivan la incoación, así como las obras que por causa mayor o interés general hubieran de realizarse inaplazablemente, según lo dispuesto en el inciso primero del referido artículo.
  
Quinto
  
Que en cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 27.3 de la ley se notifique la presente resolución al Registro General de Bienes de Interés Cultural para su anotación preventiva y al Registro de la Propiedad con el mismo fin.
  
Sexto
  
Que la presente resolución con sus anexos se publique en el Diario Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.
  
Valencia, 18 de octubre de 2005.- El director general de Patrimonio Cultural Valenciano: Manuel Muñoz Ibánez.
  
ANEXO I
  
I. Datos sobre el bien objeto de la declaración
  
1. Denominación:
  
Iglesia parroquial de La Asunción.
  
2. Descripción :
  
a) Inmueble objeto de la declaración
  
(Basado principalmente en el texto de Benito y Bérchez del Catálogo de monumentos y conjuntos de la Comunidad Valenciana de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia de la Generalitat Valenciana.).
  
El templo de La Asunción, de bellísima factura y proporción destaca armoniosamente entre el conjunto edificado de Andilla. Fue famoso desde tiempos de Ponz por sus pinturas y retablos y por la extraordinaria riqueza que atesoró debida a importantes mecenazgos.
  
Su fabrica es de origen gótico, pero se benefició de sucesivas mejoras desde finales del siglo XV hasta el siglo XVIII. De estas últimas destacan la original portada principal, una de las primeras manifestaciones en tierras valencianas del más puro renacimiento italiano de mediados del siglo XV, el magnífico altar mayor de fines del s. XVI, del que hoy solo quedan las pinturas de las puertas que lo protegían, pintadas por Ribalta a principios del XVII y la decoración del siglo XVII típica del barroco valenciano de este momento.
  
Cronología
  
Andilla y su castillo fueron donados por el rey Jaime el Conquistador a don Eximen Pérez de Arenós, en escritura otorgada en Zaragoza el 27 de diciembre del año 1237, antes de la conquista de Valencia. A principios del siglo XV pertenece esta baronía a los condes de Prades. El 13 de marzo de 1458 se conoce como señor de esta villa a don Rodrigo Díaz Caballero, quien en esta misma fecha firma la venta en favor del noble don Manuel Díaz Calatayud.
  
Por casamiento de la única hija de don Manuel Díaz Calatayud, Andilla pasa a la familia Heredia. En 18 de junio de 1577 pasa a ocupar el señorío doña Ana de Bardaix hasta el año 1595 en que por disposición real, pasó a don Miguel Díaz Girón de Rebolledo quien lo posee hasta el 21 de enero de 1623.
  
Posteriormente los siguientes poseedores serán:
  
- D. Martín Díaz Girón en nombre del procurador general don Fermín Díaz de Rebolledo.
  
- D. Francisco Girón.
  
- Doña Ana Sapena, tutora de don Manuel Díaz Girón de Rebolledo, toma posesión el 8 de febrero de 1670.
  
- D. Manuel Díaz Girón y Sapena en 1716.
  
- Doña Rosalía Ribera de Aguirre Diez Girón de Rebolledo, consorte de don Juan Llorens en 1741.
  
- Doña Rosalía Diez Girón de Rebolledo y Llorens hija de los anteriores, casada con Don Francisco Garcés de Marcilla Puig de Orfila,
  
- D. Pedro Alcántara Garcés de Marcilla Diez Girón de Rebolledo es el 3 de abril de 1807 barón de Andilla.
  
La baronía ha continuado en los descendientes de don Pedro Garcés de Marcilla hasta la actualidad.
  
En el archivo no consta la época de erección de la iglesia, pero por su portada de estilo renacimiento hace pensar en los siglos XV y XVI. Se supone que fue don Rodrigo de Rebolledo el que mandó construirla y el que la costeó.
  
Descripción
  
El templo es del tipo valenciano de fábrica gótica con capillas en sus cinco tramos entre contrafuertes y bóvedas de crucería, y presbiterio poligonal de tres lados cubierto con bóveda de nervios convergentes en cinco florones. Las capillas laterales se cubren con semicupulillas sobre tambores ovales al interior y cubiertas con teja árabe esmaltada en azul.
  
El campanario es posterior de claro sello clasicista y estilo herreriano, así como el imafronte añadido con un pináculo central y gruesa moldura alrededor del tímpano oculado, sobre otra obra anterior.
  
Sus muros exteriores son de mampostería, si bien junto a sus puertas renacentistas se emplea aparejo de sillar. Una de estas portadas situada a la altura del segundo tramo, presenta esquema adintelado entre pilastras cajeadas y ménsulas entre jamba y dintel, rematándose en frontón mixtilíneo cuyos lados inclinados se juntan en forma de ojal para cobijar un relieve de la Anunciación. El peculiar uso del ojal evoca la misma libertad compositiva usada por Alonso de Covarrubias en su temprana portada del Hospital de Santa Cruz de Toledo (1542). Su carácter protorrenacentista se advierte también en los capiteles corintios, tan arbitrarios como los que Diego de Sagredo propone en sus Medidas del Romano (Toledo, 1562).
  
La otra portada, a los pies del templo, se cubre con un edículo abovedado con casetones y tímpano con venera policroma que sirve de marco a una imagen de María. Dos destacadas ménsulas apean el edículo sobre dos pilares de capitel compuesto. Es de destacar la decoración de medallones y lazos, además de dos blasones nobiliarios identificados con los apellidos Díaz de Calatayud y Ladrón de Villanueva, respectivamente. Sin duda, ambas portadas constituyen tempranas manifestaciones del renacimiento valenciano de las primeras décadas del siglo XVI.
  
De gran importancia en la fama de este templo fue la construcción de su retablo mayor, hoy desaparecido, pero perfectamente documentado y descrito por Ponz. Se sabe que el maestro Josef González, escultor vecino de Valencia, contrató en 1576 este retablo con arreglo a la traza que el mismo había hecho y que tras la muerte de este artista se concertó otra escritura en 1584 con el escultor murciano Francisco de Ayala para concluirlo.
  
b) Partes integrantes:
  
La nave principal y las capillas laterales.
  
La torre campanario.
  
La sacristía y los espacios anexos.
  
c) Bienes muebles que comprende y constituyan parte esencial de su historia.
  
Relieves escultóricos:
  
· Fragmentos del desaparecido retablo mayor: Anunciación, Nacimiento o Adoración de los pastores, Adoración de los magos y Resurrección (núm. SVI: C0008700000299, C0008700000300, C0008700000302 y C0008700000301).
  
José González y Francisco Ayala. Siglo XVI (último tercio). Talla sobre madera estofada, policromada y dorada. 110 x 80 cm cada uno. Escenas pertenecientes a los intercolumnios del desaparecido retablo mayor.
  
· Retablo de la Eucaristía (núm. SVI: C0008700000308, C0008700000309 y C0008700000310)
  
Anónimo. Siglo XVII (c. 1630). Talla sobre madera estofada, policromada y dorada. 182 x 131 cm Del retablo original, únicamente se han conservado las dos escenas que conforman el retablo actual: el Lavatorio de pies y Cristo en la Gloria.
  
Pintura exenta:
  
· San Pablo (núm. SVI: C0000100000458)
  
Sebastián Zaidía. Siglo XVII (c. 1606). Óleo sobre tabla. 161 x 63 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era una de las dos portezuelas que daba acceso al transagrario.
  
· San Pedro (núm. SVI: C0000100000456)
  
Sebastián Zaidía. Siglo XVII (c. 1606). Óleo sobre tabla. 161 x 63 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era una de las dos portezuelas que daba acceso al transagrario.
  
· Presentación de la Virgen en el templo (núm. SVI: C0000100000455)
  
Juan Ribalta. Siglo XVII (1622-24). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Visitación (núm. SVI: C0000100000462)
  
Juan Ribalta. Siglo XVII (1622-24). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Circuncisión (núm. SVI: C0000100000461)
  
Juan Ribalta. Siglo XVII (1622-24). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Abrazo en la puerta dorada (núm. SVI: C0000100000463)
  
Juan Ribalta. Siglo XVII (1622-24). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Nacimiento de la Virgen (núm. SVI: C0000100000457)
  
Vicente Castelló. Siglo XVII (1624-26). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Disputa con los doctores (núm. SVI: C0000100000464)
  
Vicente Castelló. Siglo XVII (1624-26). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Desposorios de la Virgen (núm. SVI: C0000100000460)
  
Abdón Castañeda. Siglo XVII (1624-26). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Descanso en la huida a Egipto (núm. SVI: C0000100000459)
  
Abdón Castañeda. Siglo XVII (1624-26). Óleo sobre lienzo. 268 x 262 cm. Perteneciente al desaparecido retablo mayor, era uno de los ocho lienzos encastrados en las mamparas batientes que hacían la función de puertas del retablo.
  
· Virgen del Rosario (núm. SVI: C0008700000279)
  
Atribuido a Abdón Castañeda. Siglo XVII (c. 1625). Óleo sobre lienzo. 245 x 198 cm. Lienzo encargado para el altar de la Virgen del Rosario.
  
Textiles:
  
· Tira bordada (núm. SVI: C0008700000324)
  
Taller francés o valenciano. Siglo XV (mediados). Bordado de hilos de seda, oro y plata. 43 x 96 cm.
  
· Terno rojo (núm. SVI: C0008700000327, C0008700000328, C0008700000329, C0008700000330 y C0008700000331)
  
Compuesto por casulla, dos dalmáticas, capa pluvial y humeral o paño de hombros. Taller valenciano. Siglo XVI (segunda mitad) y siglo XVII (finales) o XVIII (principios). Bordado con hilos de oro y seda de colores; brocatel de seda de colores sobre fondo labrado.
  
· Terno blanco (núm. SVI: C0008700000332, C0008700000333, C0008700000334 y C0008700000335)
  
Compuesto por casulla, dos dalmáticas y capa pluvial. Taller valenciano. Siglo XVI (segunda mitad) y siglo XVII (finales) o XVIII (principios). Bordado con hilos de oro y seda de colores; brocatel de seda de colores sobre fondo labrado.
  
· Casulla (núm. SVI: C0008700000326)
  
Taller valenciano. Siglo XVI (segunda mitad). Tira bordada con hilos de oro, plata y sedas de colores con galones de hilos de oro en resalte sobre terciopelo de seda verde intenso.
  
· Capillo de capa pluvial (núm. SVI: C0008700000325)
  
Taller valenciano. Siglo XV (finales). Bordado con hilos de seda de colores y oro representando la Virgen con el Niño; galón de hilos de oro en resalte. 33 x 32 cm.
  
Orfebrería:
  
· Cáliz y patena (núm. SVI: C0008700000314 y C0008700000315)
  
Punzón de Valencia. Siglo XVI. Plata dorada y repujada con elementos de fundición. 34,5 x (cáliz) y 19,4 cm. (diámetro patena).
  
· Cruz procesional (núm. SVI: C0008700000317)
  
Taller valenciano (sin punzón). Último cuarto del siglo XVII o principios del siglo XVIII. Plata dorada repujada, con algunos elementos de fundición. 81 x 25 cm.
  
· Lignum Crucis (núm. SVI: C0008700000316)
  
Taller valenciano (sin punzón). Siglo XVII (mediados). Plata repujada. 61,5 x 21,5 cm.
  
d) Delimitación del entorno afectado:
  
Justificación: el criterio general seguido para la delimitación del entorno de protección consiste en incluir dentro de su área los siguientes elementos urbanos:
  
- Parcelas que limitan directamente con la que ocupa el BIC, pudiendo afectar al mismo, tanto visual como físicamente cualquier intervención que se realice sobre ellas.
  
- Parcelas recayentes al mismo espacio público que el BIC y que constituyen el entorno visual y ambiental inmediato y en el que cualquier intervención que se realice pueda suponer una alteración de las condiciones de percepción del mismo o del carácter del espacio urbano.
  
- Espacios públicos en contacto directo con el BIC y las parcelas enumeradas anteriormente y que constituyen parte de su ambiente urbano inmediato.
  
- Edificaciones o cualquier elemento del paisaje urbano que aún no teniendo una situación de inmediatez con el BIC afecten de forma fundamental a la percepción del mismo.
  
Línea delimitadora:
  
Origen: intersección del eje de la calle Pedrera con el de la calle Castillo, punto A.
  
Sentido: horario.
  
Línea delimitadora: desde el origen la línea cruza la plaza Bardes y continúa por las traseras de las parcelas números 13, 12, 11, 10 y 09, por la medianera este de la parcela núm. 07 y por las traseras de las parcelas 06 y 05, todas ellas de la manzana catastral núm. 70206 desde la que gira a sudeste por el eje de la calle del Portal para recorrer la medianera sur de la parcela núm. 21 de esta manzana. Continúa por el eje del camino de La Huerta y por el eje de la calle Lavadero. Gira a noroeste por la medianera entre las parcelas 09 y 10 de la manzana catastral número 69195, cruza la calle Casas Nuevas, atraviesa la manzana núm. 69194 por la medianera entre las parcelas números 02 y 03 y cruza la calle Mayor. Atraviesa la manzana núm. 69207 entre las parcelas números 11 y 12, 13 y 11 y 08 y 09, Continúa por el eje de la calle Calvario y luego por el eje de la calle Castillo en dirección norte hasta el punto de origen.
  
e) Normativa de protección de la iglesia de La Asunción y su entorno
  
Monumento:
  
Artículo 1. Se atendrá a lo dispuesto en la sección segunda, Régimen de los bienes inmuebles de interés cultural, del capítulo III de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, aplicable a la categoría de monumento.
  
Artículo 2. Los usos permitidos serán todos aquellos que sean compatibles con la puesta en valor y disfrute patrimonial del bien y contribuyan a la consecución de dichos fines. La autorización particularizada de uso se regirá según lo dispuesto por el artículo 18 de la citada ley.
  
Entorno de protección:
  
Artículo 3. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 35 de la Ley 4/1998, de 11 de Junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, cualquier intervención que pretenda abordarse en el entorno de protección del monumento, requerirá de la previa autorización de la conselleria competente en materia de cultura. Esta autorización se emitirá conforme a los criterios establecidos en la presente normativa, y en lo no contemplado en la misma, mediante al aplicación directa de los criterios contemplados en el artículo 38 de la citada ley.
  
Todas las intervenciones requerirán, para su trámite autorizatorio, la definición precisa de su alcance, con la documentación técnica que por su especificidad les corresponda, y con la ubicación parcelaria y el apoyo fotográfico que permita constatar la situación de partida y su trascendencia patrimonial.
  
Artículo 4. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo anterior, mediante sopesado informe técnico municipal, se podrá derivar la no necesidad de trámite autorizatorio previo en actuaciones que se sitúen fuera del presente marco normativo por falta de trascendencia patrimonial, como sería el caso de las obras e instalaciones dirigidas a la mera conservación, reparación y decoración interior de estos inmuebles.
  
En estos casos, el Ayuntamiento comunicará a esta administración en el plazo de 10 días la concesión de licencia municipal, adjuntando como mínimo el informe técnico que se menciona en el párrafo anterior, un plano de ubicación y el apoyo fotográfico que permita constatar la situación de partida y su falta de trascendencia patrimonial.
  
Artículo 5
  
La contravención de lo previsto en los artículos anteriores, determinará la responsabilidad del Ayuntamiento en los términos establecidos en el artículo 37 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Artículo 6. Criterios de intervención.
  
1. Se mantendrán las pautas de la parcelación histórica del entorno.
  
2. Las alineaciones y usos serán los establecidos en las normas subsidiarias de planeamiento municipal de Andilla, aprobadas definitivamente por la Comisión Territorial de Urbanismo el 22 de diciembre de 1993.
  
3. Los edificios tradicionales del conjunto, por su alto valor ambiental y testimonial de una arquitectura y tipología que caracteriza al mismo, deberán mantener las fachadas visibles desde la vía pública, preservando y restaurando los caracteres originarios de las mismas.
  
4. El número de plantas permitidas es de tres alturas incluida la baja, según disposición tradicional de planta baja, planta piso y cambra, quedando prohibidos los semisótanos. Los edificios que superen este número de plantas se regirán por el régimen fuera de ordenación. A tal efecto en los supuestos que concluya su vida útil, se pretendan obras de reforma de trascendencia equiparable a la reedificación, una remodelación con eliminación de las plantas superiores, o una sustitución voluntaria de los mismos le serán de aplicación las ordenanzas de protección de esta normativa. Todo ello sin perjuicio de la posible aplicación del artículo 21 de la Ley del Patrimonio Cultural Valenciano a estos inmuebles.
  
5. La altura máxima reguladora, definida según el Reglamento de Zonas de Ordenación Urbanística de la Comunidad Valenciana es de ocho metros veinte centímetros (8,20 m).
  
6. Las cubiertas, de acuerdo con la tipología de la zona, serán en el cuerpo principal del edificio, cuya profundidad edificable oscilará entre 8 y 11 metros, inclinadas, de teja árabe, con pendiente comprendida entre 18 % y 40 %, a dos aguas y cumbrera de altura máxima 2,25 m respecto de la línea de cornisa. Este requisito únicamente podrá ser dispensado, con carácter excepcional, en aquellos casos en los que se acredite la existencia de una singular justificación histórico-contextual.
  
7. Las nuevas edificaciones, o las remodelaciones de las no tradicionales, se adecuarán con carácter estético a la tipología y acabados tradicionales de Andilla atendiendo la fachada a las siguientes disposiciones:
  
- Los aleros de cubierta serán los tradicionales en la zona con longitud máxima de vuelo de 35 cm.
  
- Huecos de fachada de proporción vertical, disposición y dimensiones características de la zona. Los huecos de las cambras tendrán tratamiento específico propio de las mismas, sin cuerpos volados..
  
- Balcones de barandilla metálica, según tradición local, con anchura máxima de vuelo de 40 cm, 15 cm de canto y longitud máxima de 1,80 m. Se prohiben los miradores.
  
- Las carpinterías serán de madera.
  
- Se prohiben las persianas, salvo las persianillas exteriores enrollables tradicionales.
  
Artículo 7
  
Todas las actuaciones que puedan tener incidencia sobre la correcta percepción y la dignidad en el aprecio de la escena o paisaje urbano del monumento y su entorno, como sería el caso de la afección de los espacios libres por actuaciones de reurbanización, ajardinamiento o arbolado, provisión de mobiliario urbano, asignación de uso y ocupaciones de la vía pública, etc., o como podría serlo también la afección de la imagen arquitectónica de las edificaciones por tratamiento de color, implantación de rótulos, marquesinas, toldos, instalaciones vistas, antenas, etc., o cualesquiera otros de similar corte y consecuencias, deberán someterse a autorización de la conselleria competente en materia de cultura, que resolverá con arreglo a las determinaciones de la ley y los criterios de percepción y dignidad antes aludidos.
  
Queda proscrita la introducción de anuncios o publicidad exterior a los planos de fachada de los edificios que, en cualquiera de sus acepciones, irrumpa en dicha escena urbana, salvo la de actividades culturales o eventos festivos que, de manera ocasional, reversible y por tiempo limitado solicite y obtenga autorización expresa.
  
Artículo 8
  
En cualquier intervención que afecte al subsuelo del inmueble o su entorno de protección, resultará de aplicación el régimen tutelar establecido en el art. 62 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, para la salvaguarda del patrimonio arqueológico.
  
Artículo 9
  
Esta normativa es transitoria hasta la aprobación del preceptivo Plan Especial de Protección previsto en el artículo 34.2 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano, para los entornos de protección de los monumentos.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML