Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8065, del 19-06-2017 (2017/5364)

RESOLUCIÓ de 9 de juny de 2017, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, a favor del Santuari i les Termes Romanes de Mura a Llíria i se sotmet l'expedient incoat a tràmit d'informació pública.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8065

Data del DOGV
:   19-06-2017

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2017/5364

CVE


Data del document
:   09-06-2017

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * [Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ de 9 de juny de 2017, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, a favor del Santuari i les Termes Romanes de Mura a Llíria i se sotmet l'expedient incoat a tràmit d'informació pública. [2017/5364]  
Vist l'informe emés pels serveis tècnics de la Direcció General de Cultura i Patrimoni d'aquesta conselleria favorable a incoació d'expedient per a declarar bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica el Santuari i les Termes Romanes de Mura a Llíria (València).  
  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, aquesta Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, en allò que és matèria de la seua competència, ha resolt:  
  
Primer  
Incoar expedient per a declarar bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, a favor del Santuari i les Termes Romanes de Mura a Llíria (València), i encomanar la seua tramitació a la Direcció General de Cultura i Patrimoni d'aquesta conselleria.  
  
Segon  
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, determinar els valors del bé que justifiquen la seua declaració, descriure aquest i les seues parts integrants per a la més perfecta identificació, així com fixar les normes de protecció del bé, en els annexos que s'hi adjunten a la present resolució.  
  
Tercer  
En compliment del que s'estableix en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, notificar aquesta resolució a l'Ajuntament de Llíria i a les persones interessades i fer-los saber que, de conformitat amb el que estableixen els articles 35, 36 i 62.3 en relació amb el 27.4 de la mateixa llei, la realització de qualsevol actuació en la zona arqueològica haurà de ser autoritzada preceptivament per la Direcció General de Cultura i Patrimoni amb caràcter previ a la seua realització i a l'atorgament de llicència municipal, si és el cas, quan aquesta resulte preceptiva, així com qualsevol canvi d'ús en l'immoble a què es refereix la present incoació, de conformitat amb el que estableixen els articles 36.2 i 62.3 de la mencionada llei, sense perjuí de l'íntegra aplicació a l'àmbit delimitat del bé d'interés cultural del règim que per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic estableix el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
  
Quart  
La present incoació, d'acord amb el que estableix l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble, així com de les esmentades actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les ja atorgades, i els efectes de la seua suspensió, de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es resoldran després de la declaració.  
  
No obstant això, la Direcció General de Cultura i Patrimoni podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció establides en la present resolució, manifestament no perjudiquen els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que per causa de força major o interés general s'hagen de realitzar inajornablement.  
Cinqué  
D'acord amb el que preveuen l'article 83 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques, i l'article 27.6 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, sotmetre l'expedient incoat a tràmit d'informació pública a fi que totes les persones tinguen interés puguen examinar-lo durant el termini d'un mes a partir de la publicació de la present resolució en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana. L'expedient estarà a disposició de les persones interessades a les dependències de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, avenida de la Constitució, número 284 de València.  
  
Sisé  
Que en compliment del que disposa l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural dependent de l'Administració general de l'Estat per a la seua anotació preventiva.  
  
  
Seté  
Que la present resolució amb els seus annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 9 de juny de 2017. El conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport: Vicent Marzà Ibáñez.  
  
  
ANNEX I  
Delimitació literal de la zona arqueològica del Santuari i Termes Romanes de Mura a Llíria (València), descripció de les seues parts integrants i valors patrimonials que justifiquen la seua declaració  
  
1. Denominació principal  
Santuari i Termes Romanes de Mura  
  
2. Localització  
Província: València  
Comarca: Camp de Túria  
Municipi: Llíria  
  
3. Delimitació literal de la zona arqueològica  
3.1. Justificació de la delimitació proposada del jaciment declarat zona arqueològica:  
El bé d'interés cultural queda definit tant literalment com gràficament en els annexos adjunts que formen part de la present resolució. La documentació complementària està en l'expedient. Els criteris utilitzats per a delimitar la zona arqueològica es basen en la legislació vigent en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, d'acord amb els paràmetres següents:  
  
- Arqueològics: l'àmbit arqueològic integrat i protegit comprén la zona excavada amb el jaciment en si i les àrees marginals pendents d'excavació.  
- Administratius: referències cadastrals i finques registrals mencionades anteriorment que delimiten un polígon irregular en què es troba la zona arqueològica (jaciment del Santuari i Termes Romanes de Mura) i que s'enquadrada entre els espais públics i privats contigus.  
  
Actualment figura inclosa en la secció segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià com a bé de rellevància local. Codi 46.11.147-021.  
El jaciment està constituït per un polígon irregular que conformen els punts següents i les seues coordenades:  
3.2. Delimitació literal del jaciment declarat zona arqueològica:  
  
Coordenades:  
Fus: 30 ETRS 89. Sentit horari  
UTMe: 706402  
UTMn: 4389358  
Altura: 169 m.s.n.m.  
3.3. Descripció de la línia delimitadora:  
Origen punt A: punt 1  
Sentit: horari.  
Coordenades:  
  
Punt X UTMe Y UTMn  
  
1 706348 4389334  
2 706348 4389371  
3 706375 4389373  
4 706384 4389377  
5 706384 4389400  
6 706411 4389400  
7 706424 4389388  
8 706428 4389392  
9 706464 4389339  
10 706431 4389325  
11 706402 4389325  
12 706301 4389316  
13 706397 4389314  
14 706368 4389321  
15 706369 4389335  
  
La delimitació literal de la zona arqueològica del Santuari i les Termes Romanes de Mura de Llíria s'inicia en el punt d'origen punt A 1: cantó de l'edifici del c/ Sant Vicent i cantó de pas de vianants de la zona verda. Des del punt d'origen 1 continua, seguint la línia del mur/banc que delimita l'àmbit excavat del jaciment arqueològic cap al N, fins al punt 2 situat al mur del Col·legi Fundació Llopis al c/ Sant Vicent. Continua cap a l'E pel punt 3 fins al punt 7 en el qual defineix el soterrani arqueològic i el mur de separació de les Termes amb el col·legi de la Fundació Llopis (punts 2, 3, 4, 5, 6 i 7). Contínua cap al punt 8, situat al carrer de vianants i seguint cap al SE la línia de façanes i voreres dels edificis situats a la plaça de les Termes (punts 8, 9), creuant el carrer Creu Roja fins al punt 10, segueix la línia en direcció cap a l'O fins al punt 11, travessant l'edifici que fa xamfrà en l'actualitat propietat privada, i continuant fins a la zona enjardinada (punts 11, 12, 13, 14 i 15) fins a connectar amb el punt d'origen A 1.  
  
  
4. Descripció del jaciment declarat, de les parts que l'integren i determinació dels seus valors  
4.1. Descripció del jaciment declarat i les seues parts integrants:  
  
A) Via dels temples i via de les termes amb dos monuments funeraris.  
B) Illa 1 amb temple grec i taverna. Es documenten les restes d'un edifici en forma de temple grec, que bé podria ser realment un temple o bé un monument funerari alçat al costat de la via d'eixida/entrada a la ciutat (urbs) romana.  
Al costat d'aquest edifici, al cantó S del carrer dels temples i de les termes, va ser construïda una taverna, una instal·lació comercial permanent, amb rebotiga, que conserva restes de les pintures al fresc de les seues estances.  
C) Illa 2 amb hospitia i tèmenos amb temple i edícula. Es conserven les restes d'una construcció denominada hospitia o hospitalia, a la qual s'accediria des del c/ Sant Vicent, a través d'una o dos portes (ostium) situades a la façana O. Es documenten diverses estances agrupades entorn d'un pati central descobert, envoltat en tres dels seus costats per una columnata, un porxat, un corredor, una ambulatio que configuren una espècie de casa (domus) de peristil. Al centre es trobaria un jardí amb arbres i plantes rodejat en tres dels costats per un safareig.  
  
Al costat d'aquest edifici es conserven les restes d'un probable temple hexàstil, demolit en construir el thesauroi. Aquesta nova construcció es troba delimitada per un tèmenos, i inclou al seu interior un temple pròstil, dístil, in antis. Al centre de la cella es conserven les restes d'una cambra subterrània ?2,96 m per 1,75m per 1,34 m- construïda amb grans lloses que descansen directament sobre el terreny natural.  
Adossat al temple es troba una edícula (aedicula) de planta pràcticament quadrada utilitzada probablement com a estança per a depositar els exvots i les ofrenes.  
D) Illa 3 amb dos edificis termals i zona de serveis. Se situen els dos edificis termals i les dependències de serveis. Les termes dobles ocupen una superfície aproximada de 3.600 m², dels quals 2.100 m² corresponen a la superfície edificada i els 1.500 m² restants a les palestres o patis a l'aire lliure. Amb poques paraules, s'emmarcarien dins del denominat tipus pompeià, ja que la palestra corre paral·lela a les sales termals, la disposició de totes les sales és axial respecte del mateix front i tenen un itinerari bàsic.  
  
Termes majors  
La primera estança de les termes és el prothyrum o diathuron, una espècie de vestíbul (vestibulum), que podríem denominar també com a accesus o ingresus, amb una escalinata que permet salvar el desnivell de l'edifici respecte al carrer. És una sala de planta rectangular (4,66/4,68 m de llarg per 3,73/3,84 m d'ample) situada entre la porta del carrer, la porta thermarum, i la porta interior -ostium-, permetia el pas a la basilica thermarum.  
La basilica thermarum és una estança de planta basilical de 14,98 m de llarg per 11,40 m d'ample. Al centre de la sala es defineix un peristil amb 3 columnes als costats curts i 4 als costats llargs, que delimita una perístasi interior (8,64 m de longitud per 5,90 m d'amplària). Els espais que queden entre les columnes i el mur exterior configuren uns corredors laterals (porticus, ambulatio), amb paviment de rajoles romboïdals i pintures al fresc, i conserva al sòcol motius geomètrics que imiten crustae marmorae.  
Des de la basílica es pot accedir a l'apoditeri (apodyterium) i iniciar el recorregut per les diverses estances de bany o a la palestra, gimnàs (gymnasium).  
La basilica thermarum va acompanyada d'instal·lacions secundàries com la botiga, tabernae o popinae (1,50/2,00 m per 4,10/4,20 m), amb la seua corresponent rebotiga (3,90 m per 3,20 m) on s'emmagatzemaven les mercaderies i es realitzava la comptabilitat. Es conserven nombroses restes de les perforacions realitzades per a fixar les prestatgeries de fusta.  
La primera sala termal (14,58 m de llarg per 7,74 m d'ample) es troba situada a continuació de la basilica thermarum. Al seu interior conté diverses estances relacionades amb les distintes fases del bany.  
  
L'apoditeri és la primera sala termal i comunica amb el frigidari (frigidarium), sala on es prenien banys d'aigua freda, amb el tepidarium destrictarium i amb la cella fornacarum i/o amb les latrines (latrinae).  
Al costat de l'apoditeri es troba la cella frigidaria, sala en què es troba una piscina d'aigua freda, utilitzada normalment després del recorregut pels diversos espais calefactats de les termes. Una porta de servei, posticum, comunicava amb la sala de calderes per a calfar l'aigua (praefurnium).  
Al costat de l'apoditeri, entre aquest i la primera sala calenta o sauna (assa sudatio), es localitza una estança calefactada, separada del primer per un envà de lateres, és la denominada com a tepidari, destrictarium, unctorium, elaeothesium (cella tepidaria, unctuaria). L'hipocaust (hypocaustum) d'aquesta habitació no disposa d'un forn propi.  
A la segona sala es troba el denominat bany d'aigua calenta (caldarium) I, probablement una assa sudatio o sauna, una sala rectangular (6,28/6,32 m d'ample per 9,36 m de llarg) situada entre el tepidari (tepidarium) i la sala del bany d'aigua calenta (caldarium) II, amb una superfície aproximada de 58,40 m². En la seua configuració interna es defineixen dos moments: un primer corresponent a la construcció inicial en què el paviment ocupa la totalitat de l'estança i un segon, realitzat poc de temps després, en el qual es construeix un alveus en el seu extrem E, que ocupa tot l'ample de la sala, la qual cosa obliga a travessar-lo per a poder accedir al bany d'aigua calenta (caldarium) II. Aquesta estança presentava un sistema de calefacció extremadament complex, amb la sala de calderes per a calfar l'aigua (praefurnium), l'hipocaust (hipocaustum) realitzat amb sèries d'arcs de rajola i pilae, suspensura (suspensurae) i concameració (concameratio).  
La tercera i última sala correspon al caldari, sala on es podien prendre banys de vapor (cella caldaria) o cella aquarum coctilium; la sala del bany d'aigua calenta II. L'estança (18,84/18,90 m de llarg per 7,94/ 7,96 m d'ample) es compon de tres parts principals: una estança circular, el laconicum, en un dels extrems, amb un estany (labrum) sobre un peu elevat al centre, un espai buit en meitat de l'estança, la sudatio, sudatorium, espai per al bany de vapor i un bany d'aigua calenta: l'alveus, en l'altre extrem. La calefacció de la cella caldaria es realitzava a través del seu hipocaust, una cambra construïda en el subsòl, bàsicament amb arcuacions, emprant les pilae per a reforçar la zona sobre la qual recolzava el pluteus del bany d'aigua calenta (alveus) gran. En aquesta cambra subterrània, la temperatura s'elevava amb l'ajuda de dos forns i dels seus conductes (hypocausis), col·locats sota el paviment de la sala del bany d'aigua calenta (caldarium). Comptava l'estança, a més, amb una elaborada concameració (concameratio) per a evacuar el fum de l'estança.  
Afrontant amb les tres sales anteriors, amb accés des de l'estança del frigidari (frigidarium) i des de la zona de serveis, es localitza la cella fornaculae balnearum, la sala de calderes en què es troben els forns i els conductes utilitzats per a calfar la sala termal als banys. Les sales amb calderes per calfar l'aigua (praefurnia) es troben situades als murs E i S. Es coneixen tres forns, tots comunicats amb els hypocausta de les estances contigües a través d'obertures practicades als murs, dos d'aquests comuniquen amb el caldari i un tercer comunica amb l'hipocaust (hypocaustum) de la sauna (assa sudatio). A aquesta estança arribava l'aigua canalitzada, per a la qual cosa es va utilitzar una tecnologia complexa, comptant a més, amb els seus corresponents canals d'evacuació de residus, com les cloaques (cloacae) i els canals (canalis).  
  
Termes menors  
L'edifici, estructuralment consta de dos cossos: les estances de bany i el cos d'entrada.  
Les termes menors són una construcció en forma de «L» que tanca el conjunt termal pel SE. En l'actualitat s'han pogut delimitar la totalitat de les sales que configuren aquest edifici termal que, a diferència de l'anterior, presenta una planta més complexa. S'ha observat una palestra a l'aire lliure, una basílica thermarum o peristil frigidari-apoditeri (frigidarium-apodytherium), una piscina càlida, dos caldaria i dos sales per a calderes per calfar l'aigua (praefurnia).  
La palestra és la primera sala de les termes, per on s'accedeix a l'interior del recinte. Consta d'un corredor porticat i un espai obert de 176 m², amb una xicoteta piscina coberta (natatio), on es practicaven els esports.  
Una estança de planta rectangular (7,40 m per 4,80 m) separa la palestra de la basílica thermarum, un espai de planta rectangular (18 m per 10,90 m) amb un espai central (12,40 m per 5,60 m) delimitat per pilars o columnes.  
Des d'aquesta estança es passa a la primera sala termal, l'apoditeri (11,90 m per 6,30 m), amb una edícula (aedicula) lateral per al frigidari (frigidarium) (5,60 m per 4 m). També des de l'apoditeri s'accedeix a la denominada piscina càlida (6,70 m per 5,90 m) element innovador respecte de les termes grans, perquè es tracta d'una piscina coberta i climatitzada, amb el seu corresponent hipocaust (hipocaustum). Aquesta estança faria probablement la funció de tepidari (tepidarium).  
Des de l'apoditeri s'accedeix al denominat bany d'aigua calenta (caldarium) I, sala de planta rectangular (10 m per 6 m) i d'aquest a la sala del bany d'aigua calenta II, sala de dimensions semblants i presència de l'absis característic. La seua configuració interna i el sistema de calefacció segueix les pautes descrites per a les termes majors.  
Aquestes termes menors disposen de dos cel·les fornacarum, una situada dins de la construcció monumental, a continuació de la sala de bany d'aigua calenta (caldarium) i una altra construïda posteriorment, fora del conjunt, en l'angle que creuen la sala de bany d'aigua calenta (caldarium) II i la piscina càlida.  
La sala per a les calderes de l'estança del bany d'aigua calenta (praefurnium del caldarium) es caracteritza per ser de planta bàsicament rectangular amb edícules (aediculae) laterals (10,62 m per 7 m). L'accés a la sala per a les calderes (praefurnium) es realitza per dos punts diferents: des de l'àrea de serveis situada a la part posterior de l'edifici, corresponent a l'entrada del combustible i des de la palestra de les termes majors passant per una porta xicoteta i baixant almenys huit escalons de pedra calcària. A l'interior de la sala hi ha dos fornii connectats amb la sala de bany d'aigua calenta (caldarium), un que comunica directament amb el gran alveus frontal, calfant per mitjà del «sistema de tortuga», i un altre que es comunica amb l'hipocaust (hypocaustum) de la dita sala, per sota de l'edícula (aedicula) lateral.  
La sala de les calderes (praefurnium) de la piscina càlida i el bany d'aigua calenta (caldarium) I és una sala de planta rectangular (5,20 m per 4,70 m), amb dos fornii, un per a cada estança.  
Aquest gran conjunt arqueològic monumental presenta senyals d'abandó des de principis del segle IV d. C., encara que a partir de mitjan del segle V i fins a principis del segle VII d. C. s'aprofita l'antic edifici termal amb una altra funció, probablement com a establiment monàstic.  
4.2. Determinació dels seus valors:  
Llíria, antiga Edeta, és junt amb Saguntum i Valentia una de les ciutats de referència del nostre territori per a les èpoques ibèrica i romana. En l'època imperial la ciutat adquireix un poder notable lligat, en molts casos, al prestigi que arriben a adquirir alguns dels seus habitants, com és el cas de M. Cornelio Nigrino Curiacio Materno, membre de l'aristocràcia senatorial de l'imperi i candidat a l'imperi.  
Les restes més monumentals i representatives d'aquesta antiga ciutat romana són, fins a la data, les corresponents a l'àmbit ocupat pel Santuari i les Termes Romanes de Mura. En un primer moment aquest espai corresponia a una zona situada fora del pomerium de la ciutat (urbs). Per aquesta discorria una de les principals vies d'entrada a la ciutat en què es van construir importants monuments funeraris, algun dels quals encara es poden contemplar en l'àmbit arqueològic integrat i protegit.  
A partir de mitjan del segle I d. C. la ciutat creix amb la construcció de nous espais públics que impliquen l'ampliació de la ciutat romana, i absorbeixen els antics monuments funeraris.  
El Santuari i les Termes Romanes de Mura constitueixen un dels conjunts arqueològics i arquitectònics monumentals més singulars i importants de la Hispània Romana. Manté un bon estat de conservació. Les restes conservades formen part d'un complex de caràcter públic, en què es diferencien dues zones: una religiosa (santuari) i un conjunt termal doble amb les seues dependències dotacionals.  
  
  
ANNEX II  
Normativa de protecció de la zona arqueològica  
  
1. Règim de la zona arqueològica  
El jaciment arqueològic Santuari i Termes Romanes de Mura a Llíria (València), és un bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, i es regirà per allò que es disposa per als béns immobles d'interés cultural de naturalesa arqueològica en la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, en la secció segona, capítol III, del títol II, sense perjuí a més de l'íntegra aplicació a la zona arqueològica delimitada del règim que per a la protecció del patrimoni d'aquesta índole estableix el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
2. Usos permesos  
Els usos permesos seran tots aquells que contribuïsquen a la investigació, la posada en valor, el gaudi patrimonial del bé, així com els existents en l'actualitat de conformitat amb la qualificació urbanística que atribueix a les parcel·les incloses en aquest enclavament el planejament en vigor. L'autorització particularitzada d'ús es regirà pel que disposen els articles 18 i 36 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
3. Règim d'intervenció en la zona arqueològica  
De conformitat amb el que estableixen els articles 35, 59, 60 i 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, qualsevol actuació que pretenga realitzar-se en la zona arqueològica requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. Aquesta autorització s'emetrà aplicant els criteris considerats en la present declaració.  
  
4. Patrimoni arqueològic  
Per a la realització d'actuacions arqueològiques al jaciment declarat bé d'interés cultural s'haurà de presentar una proposta d'intervenció que haurà de definir el seu abast en els termes que prescriu la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià i anar acompanyada de la documentació tècnica oportuna que permeta la seua avaluació patrimonial. També haurà d'especificar la ubicació així com adjuntar les fotografies que permeten constatar la situació actual i la seua transcendència patrimonial.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8065, del 19-06-2017 (2017/5364)

RESOLUCIÓN de 9 de junio de 2017, de la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, por la que se incoa expediente para declarar bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, a favor del Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria y se somete el expediente incoado a trámite de información pública.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   8065

Fecha DOGV
:   19-06-2017

Sección del DOGV
:   III. ACTOS ADMINISTRATIVOS - C) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2017/5364

CVE


Fecha del documento
:   09-06-2017

Organismo emisor
:   Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Resolución

Descriptores 

:   * [Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte](javascript:void(0))

RESOLUCIÓN de 9 de junio de 2017, de la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, por la que se incoa expediente para declarar bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, a favor del Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria y se somete el expediente incoado a trámite de información pública. [2017/5364]  
Visto el informe emitido por los Servicios Técnicos de la Dirección General de Cultura y patrimonio de esta conselleria favorable a incoación de expediente para declarar bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, el Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria (Valencia).  
Considerando lo que dispone el artículo 27 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, esta Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, en lo que es materia de su competencia, ha resuelto:  
  
Primero  
Incoar expediente para declarar bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, a favor del Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria (Valencia), y encomendar su tramitación a la Dirección General de Cultura y patrimonio de esta conselleria.  
  
Segundo  
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 28 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, determinar los valores del bien que justifican su declaración, describir el mismo y sus partes integrantes para su más perfecta identificación, así como fijar las normas de protección del bien, en los anexos que se adjuntan a la presente resolución.  
  
Tercero  
En cumplimiento de lo preceptuado en el artículo 27.3 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, notificar esta resolución al Ayuntamiento de Llíria y a los interesados y hacerles saber que, de conformidad con lo que establecen los artículos 35, 36 y 62.3 en relación con el 27.4 de la misma ley, la realización de cualquier actuación en la zona arqueológica deberá ser autorizada preceptivamente por la Dirección General de Cultura y patrimonio con carácter previo a su realización y al otorgamiento de licencia municipal en su caso, cuando esta resulte preceptiva así como cualquier cambio de uso en el inmueble al que se refiere la presente incoación, de conformidad con lo que establecen los artículos 36.2 y 62.3 de la mencionada ley, sin perjuicio de la íntegra aplicación al ámbito delimitado del bien de interés cultural del régimen que para la salvaguarda del patrimonio arqueológico establece el título III de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano.  
  
Cuarto  
La presente incoación, de acuerdo con lo establecido en el artículo 33 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, determina la suspensión del otorgamiento de licencias municipales de parcelación, urbanización, construcción, demolición, actividad y demás actos de edificación y uso del suelo que afecten al inmueble, así como de dichas actuaciones cuando sean llevadas a cabo directamente por las entidades locales. Quedan, igualmente suspendidos los efectos de las ya otorgadas, suspensión cuyos efectos, de conformidad con la limitación temporal contenida en el inciso segundo del artículo 33 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, se resolverán tras la declaración.  
No obstante la Dirección General de Cultura y Patrimonio, podrá autorizar las actuaciones mencionadas cuando considere que, en aplicación de las normas de protección establecidas en la presente resolución, manifiestamente no perjudican los valores del bien que motivan la incoación, así como las obras que por causa de fuerza mayor o interés general hubieran de realizarse inaplazablemente.  
Quinto  
Conforme a lo previsto en el artículo 83 de la Ley 39/2015, de 1 de octubre, del procedimiento administrativo común de las administraciones públicas, y en el artículo 27.6 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, someter el expediente incoado a trámite de información pública, a fin de que cuantas personas tengan interés puedan examinar el mismo durante el plazo de un mes a partir de la publicación de la presente resolución en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana. El expediente estará a disposición de los interesados en las dependencias de la Dirección General de Cultura y patrimonio, avenida de la Constitución número 284 de València.  
  
Sexto  
Que en cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 27.3 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, se notifique la presente resolución al Registro General de Bienes de Interés Cultural dependiente de la Administración general del Estado para su anotación preventiva.  
  
Séptimo  
Que la presente resolución con sus anexos se publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana y en el Boletín Oficial del Estado.  
  
  
València, 9 de junio de 2017. El conseller de Educación, Investigación, Cultura y Deporte: Vicent Marzà Ibáñez.  
  
  
ANEXO I  
Delimitación literal de la zona arqueológica del Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria (Valencia), descripción de sus partes integrantes y valores patrimoniales que justifican su declaración  
  
1. Denominación principal  
Santuario y Termas Romanas de Mura  
  
2. Localización  
Provincia: Valencia  
Comarca: Camp de Túria  
Municipio: Llíria  
  
3. Delimitación literal de la zona arqueológica  
3.1. Justificación de la delimitación propuesta del yacimiento declarado zona arqueológica:  
El bien de interés cultural queda definido tanto literal como gráficamente en los anexos adjuntos que forman parte de la presente resolución. La documentación complementaria obra en el expediente. Los criterios empleados para delimitar la zona arqueológica se basan en la legislación vigente en el ámbito de la Comunitat Valenciana, Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, de acuerdo con los parámetros siguientes:  
- Arqueológicos: el ámbito ámbito arqueológico integrado y protegido comprende la zona excavada con el yacimiento en sí y las áreas marginales pendientes de excavación.  
- Administrativos: referencias catastrales y fincas registrales mencionadas anteriormente delimitando un polígono irregular en el que se encuentra la zona arqueológica (yacimiento del Santuario y Termas Romanas de Mura) y que se encuadra entre los espacios públicos y privados colindantes.  
Actualmente figura incluida en la sección segunda del Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano como bien de relevancia local. Código 46.11.147-021.  
El yacimiento está constituido por un polígono irregular que conforman los siguientes puntos y sus coordenadas:  
3.2. Delimitación literal del yacimiento declarado zona arqueológica:  
Coordenadas:  
Huso: 30 ETRS 89. Sentido Horario  
UTMe: 706402  
UTMn: 4389358  
Altura: 169 m.s.n.m.  
3.3. Descripción de la línea delimitadora:  
Origen punto A: Punto 1  
Sentido: Horario.  
Coordenadas:  
  
Punto X UTMe Y UTMn  
  
1 706348 4389334  
2 706348 4389371  
3 706375 4389373  
4 706384 4389377  
5 706384 4389400  
6 706411 4389400  
7 706424 4389388  
8 706428 4389392  
9 706464 4389339  
10 706431 4389325  
11 706402 4389325  
12 706301 4389316  
13 706397 4389314  
14 706368 4389321  
15 706369 4389335  
  
La delimitación literal de la zona arqueológica del Santuario y Termas Romanas de Mura de Llíria se inicia en el punto de origen punto A 1: esquina del edificio de la c/ San Vicente esquina paso peatonal de la zona verde. Desde el punto de origen 1 continúa, siguiendo la línea del muro/banco que delimita el ámbito excavado del yacimiento arqueológico hacia el N, hasta el punto 2 situado en el muro del Colegio Fundación Llopis en la c/ San Vicente. Continúa hacia el E por el punto 3 hasta el punto 7 en el que define el sótano arqueológico y el muro de separación de las Termas con el Colegio Fundación Llopis (puntos 2, 3, 4, 5, 6 y 7). Continua hacia hasta el punto el punto 8, situado en la calle peatonal y siguiendo hacia el SE la línea de fachadas y aceras de los edificios situados en la Plaza de las Termas (puntos 8, 9), cruzando la c/ Cruz Roja hasta el punto 10, sigue la línea en dirección hacia O hasta el punto 11, atravesando el edificio que hace chaflán en la actualidad propiedad privada, continuando hasta la zona ajardinada (puntos 11, 12, 13, 14 y 15) hasta conectar con el punto de origen A 1.  
  
4. Descripción del yacimiento declarado, de sus partes integrantes y determinación de sus valores  
4.1. Descripción del yacimiento declarado y partes integrantes del mismo:  
A) Vía de los Templos y Vía de las Termas con dos monumentos funerarios.  
B) Manzana 1 con templo griego y taberna. Se documentan los restos de un edificio en forma de templo griego, que bien podría ser realmente un templo o bien un monumento funerario levantado junto a la vía de salida/entrada a la urbs romana.  
Junto a este edificio, en la esquina S de la calle de los templos y de las termas, fue construida una taberna, una instalación comercial permanente, con trastienda, que conserva restos de las pinturas al fresco de sus estancias.  
C) Manzana 2 con hospitia y temenos con templo y edícula. Se conservan los restos de una construcción denominada hospitia u hospitalia, a la que se accedería desde la c/ Sant Vicente, a través de una o dos puertas (ostium) situadas en la fachada O. Se documentan diversas estancias agrupadas en torno a un patio central descubierto, envuelto en tres de sus lados por una columnata, un porticado, un corredor, una ambulatio configurando una especie de domus de peristilo. En el centro se encontraría un jardín con árboles y plantas rodeado en tres de sus lados por una alberca.  
Junto a este edificio se conservan los restos de un probable templo hexástilo, demolido al construir el thesauroi. Esta nueva construcción se encuentra delimitada por un temenos, y incluye en su interior un templo próstilo, distilo, in antis. En el centro de la cella se conservan los restos de una cámara subterránea ?2,96 m. por 1,75m. por 1,34 m.- construida con grandes losas que descansan directamente sobre el terreno natural.  
Adosado al templo se encuentra una aedicula de planta prácticamente cuadrada utilizada probablemente como estancia para depositar los exvotos y las ofrendas.  
D) Manzana 3 con dos edificios termales y zona de servicios. Se sitúan los dos edificios termales y las dependencias de servicios. Las termas dobles ocupan una superficie aproximada de 3.600 m², de los cuales 2.100 m² corresponden a la superficie edificada y los 1.500 m² restantes a las palestras o patios al aire libre. A grandes rasgos, se enmarcarían dentro del denominado tipo pompeyano, ya que la palestra corre paralela a las salas termales, la disposición de todas las salas es axial respecto del mismo frente y tienen un itinerario básico.  
  
Termas Mayores:  
La primera estancia de las termas es el prothyrum o diathuron, una especie de vestibulum, que podríamos denominarla también como accesus o ingresus, con una escalinata que permite salvar el desnivel del edificio con respecto a la calle. Es una sala de planta rectangular (4,66/4,68 m de largo por 3,73/3,84 m de ancho) situada entre la puerta de la calle, la porta thermarum, y la puerta interior -ostium-, permitía el paso a la basilica thermarum.  
La basilica thermarum es una estancia planta basilical de 14,98 m de largo por 11,40 m de ancho. En el centro de la sala se define un peristilo con 3 columnas en los lados cortos y 4 en los lados largos, delimitando una peristasis interior (8,64 m de longitud por 5,90 m de anchura). Los espacios que quedan entre las columnas y el muro exterior configuran unos corredores laterales (porticus, ambulatio), con pavimento de ladrillos romboidales y pinturas al fresco, conservando en el zócalo motivos geométricos que imitan crustae marmorae.  
Desde la basílica se puede acceder al apodyterium e iniciar el recorrido por las diversas estancias de baño o a la palestra, gymnasium.  
  
La basilica thermarum va acompañada de instalaciones secundarias como la tienda, tabernae o popinae (1,50/2,00 m por 4,10/4,20 m), con su correspondiente trastienda (3,90 m por 3,20 m) donde se almacenaban las mercancías y se realizaba la contabilidad. Se conservan numerosos restos de las perforaciones realizadas para fijar las estanterías de madera.  
La primera sala termal (14,58 m de largo por 7,74 m de ancho) se encuentra situada a continuación de la basilica thermarum. En su interior contiene diversas estancias relacionadas con las distintas fases del baño.  
El apodyterium es la primera sala termal y comunica con el frigidarium, con el tepidarium, destrictarium y con la cella fornacarum y/o con las latrinae.  
Junto al apodyterium se encuentra la cella frigidaria, sala en la que se encuentra una piscina de agua fría, utilizada normalmente después del recorrido por los diversos espacios calefactados de las termas. Una puerta de servicio, posticum, comunicaba con el praefurnium.  
  
Junto al apodyterium, entre este y la primera sala caliente, la assa sudatio se localiza una estancia calefactada, separada del primero por un tabique de lateres; es la denominada como tepidarium, destrictarium, unctorium, elaeothesium (cella tepidaria, unctuaria). El hypocaustum de esta habitación no dispone de un horno propio.  
En la segunda sala se encuentra el denominado caldarium I, probablemente un assa sudatio o sauna, una sala rectangular (6,28/6,32 m de ancho por 9,36 m de largo) situada entre el tepidarium y el caldarium II, con una superficie en torno a los 58,40 m². En su configuración interna se definen dos momentos: un primero correspondiente a la construcción inicial en el que el pavimento ocupa la totalidad de la estancia y un segundo, realizado poco tiempo después, en el que se construye un alveus en su extremo E, ocupando todo el ancho de la sala, lo que obliga a atravesarlo para poder acceder al caldarium II. Esta estancia presentaba un sistema de calefacción extremadamente complejo, con su praefurnium, hipocaustum realizado con series de arcos de ladrillo y pilae, suspensurae y concameratio.  
  
  
La tercera y última sala corresponde a la cella caldaria o cella aquarum coctilium; el caldarium II. La estancia (18,84/18,90 m de largo por 7,94/7,96 m de ancho) se compone de tres partes principales: una estancia circular, el laconicum, en uno de los extremos, con un labrum sobre un pie elevado en el centro, un espacio vacío en mitad de la estancia, la sudatio, sudatorium, espacio para el baño de vapor y un baño de agua caliente: el alveus, en el otro extremo. La calefacción de la cella caldaria se realizaba a través de su hypocaustum, una cámara construida en el subsuelo, básicamente con arcaturas, empleando las pilae para reforzar la zona sobre la que apoyaba el pluteus del alveus grande. En esta cámara subterránea, la temperatura se elevaba con la ayuda de dos hornos y de sus conductos (hypocausis), colocados debajo del pavimento del caldarium. Contaba la estancia, además, con una elaborada concameratio para evacuar el humo de la estancia.  
  
Lindando con las tres salas anteriores, con acceso desde la estancia del frigidarium y desde la zona de servicios, se localiza la cella fornaculae balnearum, la sala de calderas en la que se encuentran los hornos y los conductos empleados para calentar la sala termal en los baños. Los praefurnia se encuentran situados en los muros E y S. Se conocen tres hornos, todos comunicados con los hypocausta de las estancias contiguas a través de oberturas practicadas en los muros, dos de ellos comunican con el caldarium y un tercero comunica con el hypocaustum de la assa sudatio. A esta estancia llegaba el agua canalizada, para lo cual se utilizó una tecnología compleja, contando además, con sus correspondientes canales de evacuación de residuos, como las cloacae y los canalis.  
  
Termas Menores  
El edificio, estructuralmente consta de dos cuerpos: las estancias de baño y el cuerpo de entrada.  
Las termas menores son una construcción en forma de «L» que cierra el conjunto termal por el SE. En la actualidad se ha podido delimitar la totalidad de las salas que configuran este edificio termal, que a diferencia del anterior presenta una planta más compleja. Se ha observado una palestra al aire libre, una basílica thermarum o peristilo, un frigidarium-apodytherium, una piscina cálida, dos caldaria y dos praefurnia.  
  
La palestra es la primera sala de las termas, por donde se accede al interior del recinto. Consta de un corredor porticado y un espacio abierto de 176 m², con una pequeña natatio, donde se practicaban los deportes.  
Una estancia de planta rectangular (7,40 m por 4,80 m) separa la palestra de la basilica thermarum, un espacio de planta rectangular (18 m por 10,90 m) con un espacio central (12,40 m por 5,60 m) delimitado por pilares o columnas.  
Desde esta estancia se pasa a la primera sala termal, el apodyterium (11,90 m por 6,30 m), con una aedicula lateral para el frigidarium (5,60 m por 4 m). También desde el apodyterium se accede a la denominada piscina cálida (6,70 m por 5,90 m) elemento innovador respecto de las termas grandes, pues se trata de una piscina cubierta y climatizada, con su correspondiente hipocaustum. Esta estancia haría probablemente la función de tepidarium.  
Desde el apodyterium se accede al denominado caldarium I, sala de planta rectangular (10 m por 6 m) y de este al caldarium II, sala de dimensiones similares y presencia del ábside característico. Su configuración interna y el sistema de calefacción sigue las pautas descritas para las Termas Mayores.  
Estas Termas Menores disponen de dos cellae fornacarum, una situada dentro de la construcción monumental, situada a continuación del caldarium y otra construida posteriormente, fuera del conjunto, en el ángulo que crean el caldarium II y la piscina cálida.  
  
El praefurnium del caldarium se caracteriza por ser una sala de planta básicamente rectangular con aediculae laterales (10,62 m por 7 m) El acceso al praefurnium se realiza por dos puntos diferentes: desde el área de servicios situada en la parte posterior del edificio, correspondiente a la entrada del combustible y desde la palestra de las Termas Mayores pasando por una puerta pequeña y bajando al menos ocho escalones de piedra caliza. En el interior de la sala hay dos fornii conectados con el caldarium, uno que comunica directamente con el gran alveus frontal, calentando mediante el sistema de testudo, y otro que se comunica con el hypocaustum de la dicha sala, por debajo de la aedicula lateral.  
  
El praefurnium de la piscina cálida y caldarium I es una sala de planta rectangular (5,20 m por 4,70 m), con dos fornii, uno para cada estancia.  
Este gran conjunto arqueológico monumental presenta señales de abandono desde principios del siglo IV d. de C., aunque a partir de mediados del siglo V y hasta principios del siglo VII d. de C. se aprovecha el antiguo edificio termal con otra función, probablemente como establecimiento monástico.  
4.2. Determinación de sus valores:  
Llíria, antigua Edeta, es junto con Saguntum y Valentia una de las ciudades de referencia de nuestro territorio para las épocas ibérica y romana. En la época imperial la ciudad adquiere un poder notable ligado, en muchos casos, al prestigio que llegan a adquirir algunos de sus habitantes, como es el caso de M. Cornelio Nigrino Curiacio Materno, miembro de la aristocracia senatorial del imperio y candidato al Imperio.  
Los restos más monumentales y representativos de esta antigua ciudad romana son, hasta la fecha, los correspondientes al ámbito ocupado por el Santuario y las Termas Romanas de Mura. En un primer momento este espacio correspondía a una zona situada fuera del pomerium de la urbs. Por ella discurría una de las principales vías de entrada a la ciudad en la que se construyeron importantes monumentos funerarios, alguno de los cuales todavía se puede contemplar en el ámbito arqueológico integrado y protegido.  
A partir de mediados del siglo I d. C. la ciudad crece con la construcción de nuevos espacios públicos que implican la ampliación de la urbs romana, absorbiendo los antiguos monumentos funerarios.  
El Santuario y las Termas Romanas de Mura, constituyen uno de los conjuntos arqueológicos y arquitectónicos monumentales más singulares e importantes de la Hispania Romana. Mantiene un buen estado de conservación. Los restos conservados forman parte de un complejo de carácter público, diferenciándose dos zonas: una religiosa (santuario) y un conjunto termal doble con sus dependencias dotacionales.  
  
  
ANEXO II  
Normativa de protección de la zona arqueológica  
  
1. Régimen de la zona arqueológica  
El yacimiento arqueológico Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria (Valencia), es un bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, y se regirá por lo dispuesto para los los bienes inmuebles de interés cultural de naturaleza arqueológica en la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, en su sección segunda, capitulo III, del título II, sin perjuicio además de la íntegra aplicación a la zona arqueológica delimitada del régimen que para la protección del patrimonio de esta índole establece el título III de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano.  
  
2. Usos permitidos  
Los usos permitidos serán todos aquellos que contribuyan a la investigación, la puesta en valor, el disfrute patrimonial del bien, así como los existentes en la actualidad de conformidad con la calificación urbanística que atribuye a las parcelas incluidas en este enclave el planeamiento en vigor. La autorización particularizada de uso se regirá por lo dispuesto en los artículos 18 y 36 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano.  
  
3. Régimen de intervención en la zona arqueológica  
De conformidad con lo que establecen los artículos 35, 59, 60 y 62 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, cualquier actuación que pretenda realizarse en la zona arqueológica requerirá la previa autorización de la conselleria competente en materia de cultura. Esta autorización se emitirá aplicando los criterios considerados en la presente declaración.  
  
4. Patrimonio arqueológico  
Para la realización de actuaciones arqueológicas en el yacimiento declarado bien de interés cultural se deberá presentar una propuesta de intervención que deberá definir su alcance en los términos que prescribe la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano e ir acompañada de la documentación técnica oportuna que permita su evaluación patrimonial. También deberá especificar la ubicación así como adjuntar las fotografías que permitan constatar la situación actual y su transcendencia patrimonial.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML