Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5371, del 20-10-2006 (2006/11814)

DECRET 154/2006, de 13 d'octubre, del Consell, pel qual aprova el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, d'acord amb el mandat arreplegat en la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/2006/10/13/154/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   5371

Data del DOGV
:   20-10-2006

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2006/11814

CVE


Data del document
:   13-10-2006

Organisme emissor
:   Conselleria de Sanitat

Tipus de document
:   Decret

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * [estadística de sanitat](javascript:void(0))
    * [establiment hospitalari](javascript:void(0))
    * [legislació](javascript:void(0))
    * [cost de la sanitat](javascript:void(0))
    * [salut pública](javascript:void(0))
    * [sistema sanitari](javascript:void(0))

DECRET 154/2006, de 13 d'octubre, del Consell, pel qual aprova el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, d'acord amb el mandat arreplegat en la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana. [2006/11814]  
L'article 149.1.16ª. de la Constitució Espanyola reserva a l'Estat la competència exclusiva sobre les bases i la coordinació general de la sanitat, i l'article 148.1.21ª. preveu expressament que les comunitats autònomes puguen assumir competències sobre sanitat.  
L'article 48 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix que, en l'exercici de les seues competències, la Generalitat gaudix de les potestats i els privilegis propis de l'administració de l'Estat.  
L'article 49.1.3ª. de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix que la Generalitat té competència exclusiva sobre normes de procediment administratiu derivades de les particularitats del dret substantiu valencià o de les especialitats de l'organització de la Generalitat.  
Al mateix temps, la disposició final primera de la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, autoritza el Consell per a dictar les normes reglamentàries necessàries per al desplegament i l'aplicació de la llei.  
Les necessitats i els problemes de salut de la població de la Comunitat Valenciana van variant, al ser esta una població dinàmica i canviant.  
L'abordatge de problemes i necessitats de salut, sobre els quals augmenta cada dia el coneixement i les possibilitats d'intervenció, planteja nous reptes, que exigixen una posada al dia de les estratègies d'intervenció del sistema sanitari.  
Per a respondre a estos reptes, la Conselleria de Sanitat ha elaborat un instrument estratègic de planificació i programació del sistema sanitari valencià, el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, en sintonia amb la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana.  
El II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana arreplega la valoració de les necessitats de salut de la població i també els objectius bàsics de salut i les prioritats de la política sanitària. És un document obert, sotmés a la revisió i redefinició dels seus objectius. Es tracta, per tant, de reorientar els servicis sanitaris amb un segell d'eficiència, accessibilitat, disponibilitat i qualitat, amb la finalitat d'adaptar-los a les necessitats de cada moment.  
En l'elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana s'han tingut en compte els criteris generals de coordinació sanitària previstos en l'article 70.2 de la Llei 14/1986, de 25 d'abril, General de Sanitat, per a incloure'ls en el Pla Integrat de Salut; els articles 64, 71 i 76 de la Llei 16/2003, de 28 de maig, de Cohesió i Qualitat del Sistema Nacional de Salut, i la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana. Els principis del II Pla de Salut són:  
a) L'adequació als objectius de la política socioeconòmica i de benestar social de la Comunitat Valenciana.  
b) L'establiment d'indicadors o criteris bàsics i comuns que afavorisquen l'ordenació i la coordinació sanitària i possibiliten avaluar les necessitats i també l'inventari de recursos.  
c) El manteniment d'un marc d'actuacions conjuntes per a aconseguir un sistema sanitari equitatiu i harmònic, basat en la concepció integral de la salut.  
d) L'elaboració de criteris bàsics i comuns d'avaluació de l'eficàcia i eficiència del sistema sanitari públic.  
Per al desplegament operatiu del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, la Conselleria de Sanitat, segons el que disposa la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, determina el procediment, la metodologia i els terminis d'elaboració. I, a fi de dur a terme el seguiment, l'avaluació i la gestió eficaç del Pla, hi ha l'Oficina del Pla de Salut, dependent directament de la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària, en compliment del que disposen el Decret 26/2005, de 4 de febrer, del Consell, pel qual es va aprovar el Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria de Sanitat, i l'Orde de 27 de maig del 2005, del conseller de Sanitat.  
Així, la Conselleria de Sanitat, a través de l'Oficina del Pla de Salut, adscrita a la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària, ha elaborat el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana amb subjecció a les previsions establides en la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana. Per a l'elaboració del II Pla de Salut s'ha constituït la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, com a òrgan consultiu per a formular i dissenyar les estratègies i el desplegament del II Pla de Salut i definir la metodologia de cada etapa d'elaboració. En l'elaboració del Pla s'han tingut en compte les propostes formulades pel Comité d'Experts del II Pla de Salut, constituït com a òrgan consultiu del II Pla de Salut. Ha sigut un procés participatiu i de consens, amb la intervenció del Consell de Salut de la Comunitat Valenciana i d'altres entitats, associacions de la població civil i societats científiques a què s'ha sol·licitat la participació.  
El II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana s'ha elaborat d'acord amb el seu contingut, seguint les fases següents:  
a) Fase d'anàlisi de la situació de salut, de servicis i recursos.  
b) Fase d'identificació de les àrees d'intervenció i problemes de salut més importants per mitjà de la consulta a professionals sanitaris, a la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració i basada en l'aplicació de mètodes de consens.  
c) Fase d'establiment d'objectius generals i específics del II Pla de Salut. Definició de les línies d'actuació per mitjà de consulta a professionals experts en cada una de les àrees d'intervenció i establiment de prioritats final de les línies d'actuació per part de la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració.  
d) Fase de determinació del procés avaluador, dels indicadors del II Pla de Salut i dels agents implicats en la consecució de cada objectiu.  
e) Fase de presentació i consulta pública del document esborrany.  
f) Fase de redacció definitiva del document.  
Per tot això, d'acord amb el que establixen els articles 38 i 40 de la Llei de Govern Valencià; i en compliment del que disposen l'article 70 de la Llei 14/1986, de 25 d'abril, General de Sanitat, i l'article 4 de la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, que exigix que el Consell aprove el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, després d'haver escoltat el Consell de Salut de la Comunitat Valenciana, a proposta del conseller de Sanitat, conforme amb el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana i previa deliberació del Consell, en la reunió del dia 13 d'octubre de 2006,  
Decrete  
Capítol I  
Disposicions generals  
Article 1. Objecte i àmbit  
1. En compliment de la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, s'aproven el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana i l'establiment de les normes que en regulen l'elaboració, el seguiment i l'avaluació, segons el que figura en el document del Pla, annex d'este decret.  
2. En este decret es determinen els òrgans consultius que col·laboren en l'elaboració i seguiment del II Pla de Salut.  
3. Les previsions contingudes en el II Pla de Salut són obligatòries per a tots els subjectes del Sistema Sanitari Públic de la Comunitat Valenciana i les entitats públiques i privades afectades.  
Article 2. Prestació d'assistència i col·laboració  
Tots els departaments de l'administració de la Comunitat Valenciana, i també els corresponents de les corporacions locals, estan obligats a prestar la col·laboració adequada per al desplegament, el seguiment i l'avaluació del Pla, subministrant dades, facilitant informació i prestant l'assistència que demane la Conselleria de Sanitat.  
Article 3. Publicitat  
Aprovat el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, a fi de garantir la transparència i l'accessibilitat que han de presidir l'actuació de les administracions públiques, la Conselleria de Sanitat l'ha d'editar i facilitar-hi l'accés, de forma raonable, a qualsevol persona que hi estiga interessada.  
Capítol II  
Desplegament del II Pla de Salut  
de la Comunitat Valenciana  
Article 4. Desplegament  
Els consells de direcció i els consells sectorials de Salut Pública dels Departaments de Salut han d'adequar el desplegament del II Pla de Salut als Departaments de Salut corresponents.  
Capítol III  
Seguiment i avaluació del II Pla de Salut  
de la Comunitat Valenciana  
Article 5. Mecanismes de seguiment i avaluació  
La Conselleria de Sanitat ha d'establir els mecanismes de seguiment i avaluació del II Pla de Salut que permeten facilitar-ne l'execució i el desplegament, i assegurar-ne el seguiment i la valoració d'activitats i objectius aconseguits.  
Article 6. Seguiment i avaluació  
1. La Conselleria de Sanitat ha d'exercir les funcions de seguiment i avaluació a través de l'Oficina del Pla de Salut, adscrita a la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària.  
2. Correspon a la Conselleria de Sanitat, com a òrgan de seguiment i vigilància de l'execució del II Pla de Salut, efectuar, de forma coordinada amb les unitats administratives responsables, i per mitjà de l'aplicació dels procediments, mecanismes i criteris establits pel propi Pla, el seguiment del compliment i l'organització d'un banc de dades sobre l'evolució del Pla.  
3. El grau de compliment aconseguit pels objectius establits en el Pla ha de ser revisat anualment fins a la finalització del període de vigència.  
4. L'avaluació del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana ha de permetre conéixer els resultats obtinguts en relació amb les activitats proposades, orientades a aconseguir els objectius de guany en salut i de disminució de risc per a la salut fixats per a la Comunitat Valenciana.  
5. Igualment, estos resultats poden ser incorporats a l'anàlisi de la situació de cada problema de salut i constituïxen, per tant, elements essencials que han de fer possible la reorganització necessària per a avançar en la definició d'intervencions i objectius en activitats de planificació sanitària posteriors.  
6. L'avaluació del II Pla de Salut en comprén tant l'execució com l'efectivitat, pertinència i resultats.  
7. Per a completar el procés avaluador del II Pla de Salut, s'ha de consultar el comité d'experts de les diferents àrees d'intervenció, i també la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració, i s'han d'elevar els resultats al conseller de Sanitat, a través del director general d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària, que ha de formular les propostes d'actualització i millora que considere oportunes.  
Capítol IV  
Els òrgans consultius del II Pla de Salut   
de la Comunitat Valenciana  
Secció 1a  
Disposicions generals  
Article 7. Mecanismes administratius d'elaboració i seguiment del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana  
1. A fi de complir els principis de coordinació sanitària i participació social en l'elaboració i el seguiment del II Pla de Salut, l'Oficina del Pla de Salut, de la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària, la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració del II Pla de Salut i el Comité d'Experts del Pla han de cooperar amb l'objectiu general de facilitar el desplegament, la coordinació, el seguiment i l'avaluació del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
2. El funcionament dels òrgans enumerats en este capítol està orientat cap a l'èxit dels objectius generals de salut i de disminució del risc per a la salut fixats en el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana. Les actuacions i els acords presos per estos òrgans han de perseguir:  
a) L'equitat i l'adequació dels servicis a les necessitats de la població.  
b) L'eficiència i la qualitat dels servicis.  
c) La coordinació i la participació dels diferents nivells i servicis sanitaris i sociosanitaris de la comunitat autònoma.  
d) La satisfacció dels usuaris.  
e) La continuïtat i la coherència amb els plantejaments, els objectius i les accions del Pla.  
Secció 2a  
La comissió tècnica directiva d'elaboració   
del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana  
Article 8. La Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana  
1. Per a l'elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, la Conselleria de Sanitat està assistida per la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, òrgan adscrit a la conselleria, que s'encarrega de propiciar el compliment de les funcions encomanades per a l'elaboració del II Pla de Salut.  
2. La Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, en relació amb el procés d'elaboració del pla, fa les funcions següents:  
a) Prestar el suport i l'assessorament tècnics necessaris per a l'elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
b) Prestar assessorament i emetre informes sobre les matèries i qüestions que li requerisca la Conselleria de Sanitat.  
c) Fer qualssevol altres funcions i activitats per al compliment dels seus objectius.  
3. La Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana té la composició següent:  
a) President: el director general d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària.  
b) En són vocals, amb veu i vot, els càrrecs directius de la Conselleria de Sanitat, fins a un màxim de dotze, seleccionats per a cada període del Pla.  
c) Hi poden participar com a assessors tècnics els professionals que siguen requerits, per la seua experiència i coneixements tècnics, per la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració.  
d) Actua com a secretari de la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració, amb veu però sense vot, qui exercisca el càrrec de responsable de l'Oficina del Pla de Salut.  
4. Per al desplegament de les funcions, la Comissió Tècnica Directiva d'Elaboració del II Pla de Salut disposa de la col·laboració de l'Oficina del Pla de Salut, dels recursos propis de les institucions a què pertanyen i representen, i també de l'equip administratiu que es requerisca, que és personal adscrit a la Conselleria de Sanitat.  
5. Quant a la convocatòria, el desplegament de les sessions, l'elaboració i el contingut de les actes, i també el procediment de constitució i el règim d'acords, cal ajustar-se al que preveu per als òrgans col·legiats el capítol II, del títol II, de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú.  
Secció 3a  
El comité d'experts del II Pla de Salut  
Article 9. Designació del Comité d'Experts del II Pla de Salut  
1. Per al desplegament de la fase d'elaboració del II Pla de Salut, a proposta del conseller de Sanitat, s'han de nomenar els integrants dels grups d'experts de les diferents àrees temàtiques, que han de formar part del Comité d'Experts del II Pla de Salut.  
2. Entre ells, igualment el conseller de Sanitat ha de designar un coordinador per a cada àrea temàtica, encarregat de dirigir les tasques encomanades.  
3. El Comité d'Experts del II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana queda com a òrgan consultiu durant el període de vigència del Pla esmentat.  
Disposicions finals  
Primera  
Es faculta el conseller de Sanitat per a dictar totes les disposicions que requerisquen el desplegament i l'execució d'este decret, en compliment del que disposa l'article 71 de la Llei de Govern Valencià.  
Segona  
Este decret, una vegada aprovat, ha de ser presentat pel titular de la Conselleria de Sanitat a Les Corts, perquè se n'assabente, en el termini màxim de 30 dies des de l'aprovació.  
Tercera  
Una vegada aprovat el II Pla de Salut, s'ha d'enviar al ministeri competent en matèria sanitària per tal que l'incloga en el Pla Integrat de Salut, d'acord amb el que assenyalen els articles 74 a 77 de la Llei 14/1986, de 25 d'abril, General de Sanitat, i els articles 64 i 71 de la Llei 16/2003, de 28 de maig, de Cohesió i Qualitat del Sistema Nacional de Salut.  
Quarta  
El II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana vigix fins a 2009.  
Cinquena  
Este decret entra en vigor l'endemà de la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat.  
Valencia, 13 d'octubre de 2006  
El president de la Generalitat,  
Francisco Camps Ortiz  
El conseller de Sanitat,  
Rafael Blasco Castany  
ANNEX  
II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana  
1  
INTRODUCCIÓ  
El Pla de Salut és l'instrument de planificació i programació del sistema sanitari valencià. En ell s'arrepleguen la valoració de les necessitats de salut de la població, els objectius bàsics de salut i les prioritats de política sanitària.  
És a partir de la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, quan s'explicita que el Pla de Salut serà aprovat pel Consell, a proposta del conseller de Sanitat, i serà remés a les Corts valencianes perquè en prengueu coneixement en el termini màxim de 30 dies des de la seua aprovació. Esta transparència en les polítiques de salut constituïx una novetat i una de les seues fortaleses.  
En l'elaboració d'este II Pla de Salut s'ha partit de l'avaluació del Pla de Salut del període 2001-2004. Hi ha una continuïtat en la metodologia utilitzada, esta és participativa, i seguix una estructura i tècniques de consens semblants. La perspectiva de la planificació està basada en un model determinista de la salut i en les necessitats de la població. No obstant, incorpora canvis i innovacions, producte de l'experiència i resultats del Pla de Salut anterior.  
El marc de referència utilitzat, contempla les principals estratègies que emanen dels organismes supranacionals, especialment del document de Salut per a Tots en el segle XXI de l'Organització Mundial de la Salut (OMS) i de les conclusions del grup d'experts en política i planificació sanitària, reunits a Madrid al maig del 2003. Estos documents, orienten el desenvolupament de polítiques sanitàries en la regió Europea i identifiquen els valors i principis de la fixació d'objectius de salut a Europa, a fi d'augmentar el potencial de cooperació europea en l'establiment d'uns valors comuns que puguen adoptar-se i aplicar-se a tots els nivells.  
El Marco de Madrid inspira el Pla de Salut de la Comunitat Valenciana en les seues dotze dimensions: Guany de salut, equitat i justícia, llibertat d'elecció, receptivitat a la societat, inversió en salut, evidència, eficiència, cooperació intersectorial, participació local, sostenibilitat, interdependència i complexitat. Amb el fi últim de millorar els nivells de salut col·lectiva.  
El Pla de Salut orienta la cartera de prestacions sanitàries del sistema amb relació als objectius marcats; està orientat cap al ciutadà, incidint especialment en l'atenció personalitzada en salut i malaltia, atenció continuada al llarg del procés, millora del resultat de la funció social i de la salut real i percebuda.  
Com a document de planificació, una altra de les seues característiques és el seu dinamisme i la utilització d'indicadors per al seu seguiment i avaluació, la qual cosa permet la retroalimentació de la informació i tancar el cicle avaluatiu. Inclou un plantejament transversal de les accions plantejades i la convergència amb altres Plans de Govern de la Generalitat.  
En el capítol següent s'extracten del marc legislatiu els apartats directament relacionats amb el Pla de Salut  
2  
MARCO NORMATIU  
1. LLEI 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació   
Sanitària de la Comunitat Valenciana  
Títol II. Competències sanitàries de l'administració de la Generalitat i de les entitats locals de la Comunitat Valenciana.  
Capítol I. Competències de la Generalitat.  
Article 4. Competències de la Conselleria de Sanitat  
Corresponen a la Conselleria de Sanitat, en el marc de l'ordenació sanitària establida en aquesta llei, les competències següents:  
. L'elevació al Consell, per a la seua aprovació si procedix, de la proposta del Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
. La vigilància, supervisió i avaluació de les activitats del sistema sanitari valencià i la seua adequació al Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
Títol III. El sistema sanitari de la Comunitat Valenciana.  
Capítol II. Planificació, qualitat i garantia de no demora.  
Article 11. La coordinació general sanitària: El Pla de Salut de la Comunitat Valenciana  
El Pla de Salut de la Comunitat Valenciana és l'instrument estratègic de planificació i programació del sistema sanitari valencià. En ell s'arreplegaran la valoració de les necessitats de salut de la població, així com els objectius bàsics de salut i prioritats de la política sanitària.  
El Pla de Salut de la Comunitat Valenciana serà aprovat pel Consell, a proposta del conseller de Sanitat, i serà remés a les Corts valencianes perquè en prengueu coneixement en el termini màxim de 30 dies des de la seua aprovació.  
Per al seguiment, coordinació i avaluació del Pla de Salut existirà l'oficina permanent del mateix.  
El Pla de Salut tindrà el termini de vigència que en el mateix es determine.  
El Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, una vegada aprovat pel Consell, serà remés al ministeri competent en matèria sanitària per a la seua inclusió en el Pla Integrat de Salut, en els termes que preveu el capítol IV del títol III de la Llei General de Sanitat.  
Article 12. Contingut  
El Pla de Salut de la Comunitat Valenciana haurà de determinar:  
. L'avaluació dels nivells i necessitats de salut de la població, així com dels diferents recursos existents.  
. Avaluació dels resultats dels Plans de Salut anteriors.  
. Els objectius i nivells de salut a aconseguir, especificant indicadors de salut i malaltia.  
. Programes i actuacions a desenvolupar.  
. L'estimació i la proposta dels recursos necessaris per a atendre el compliment dels objectius proposats, tant de respecte a l'organització i desenvolupament de les activitats, servicis, plans sectorials i programes com als mitjans materials i personals que se precisen.  
. Prioritats d'intervenció respecte als diferents grups socials i modalitats d'atenció sanitària.  
. Cartera de prestacions sanitàries del sistema amb relació als objectius marcats.  
. Previsions econòmiques i de finançament.  
. Calendari general d'actuació.  
. Els mecanismes i indicadors d'avaluació de l'aplicació i desenvolupament del Pla.  
Article 13. Procediment d'elaboració del Pla de Salut  
Correspondrà a la Conselleria de Sanitat la determinació del procediment, metodologia i terminis d'elaboració del Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
En l'elaboració dels continguts del Pla es tindrà en compte l'ordenació territorial de la Comunitat Valenciana.  
Títol IV  
Capítol I  
Article 31. El Consell de Direcció del departament de salut  
Corresponen al Consell de Direcció del departament de salut les funcions següents:  
. Formular l'avantprojecte del Pla de Salut del departament.  
Article 33. Consell de Salut del departament de salut  
El Consell de Salut del departament de Salut, com a òrgan d'assessorament de l'Agència Valenciana de Salut en el departament de salut, té entre les seues funcions:  
Vetlar per que les actuacions sanitàries s'adeqüen a les normes i directrius de política sanitària i al Pla de Salut.  
Conéixer els avantprojectes de pressupost i de Pla de Salut del departament de salut.  
2. LLEI 16/2003 de 28 de maig, de cohesió i qualitat del Sistema Nacional de Salut  
Exposició de motius  
Un:  
En assistència sanitària es regulen els Plans Integrals de Salut, perquè les Administracions sanitàries adopten un enfocament integral en l'atenció a les malalties més prevalents.  
Capítol VII. Dels Plans Integrals  
Article 64. Plans Integrals de Salut  
Un:  
Sense perjuí de les competències autonòmiques de planificació sanitària i d'organització dels servicis, el Ministeri de Sanitat i Consum i els òrgans competents de les comunitats autònomes, a través del Consell Interterritorial del Sistema Nacional de Salut, en col·laboració amb les societats científiques, elaboraran Plans Integrals de Salut sobre les patologies més prevalents, rellevants o que suposen una especial càrrega sociofamiliar, garantint una atenció sanitària integral, que comprenga la seua prevenció, diagnòstic, tractament i rehabilitació.  
Dos:  
Els Plans Integrals de Salut.  
a) Establiran criteris sobre la forma d'organitzar els servicis per a atendre les patologies de manera integral i semblant en el conjunt del Sistema Nacional de Salut.  
b) Determinaran els estàndards mínims i els models bàsics d'atenció per a la prevenció, detecció precoç, diagnòstic, tractament i rehabilitació de grups de malalties.  
c) Especificaran actuacions d'efectivitat reconeguda, identificaran models d'atenció d'estes intervencions, desenvoluparan ferramentes d'avaluació i indicadors d'activitat, indicaran metes i objectius per a avaluar el progrés i identificaran insuficiències en el coneixement per a orientar les prioritats d'investigació.  
Tres:  
Les comunitats autònomes, una vegada establits els estàndards generals, bases i criteris, organitzaran els seus servicis d'acord amb el model que més s'adapte a les seues peculiaritats i necessitats.  
Capítol IX. De la participació social.  
Article 67. Consell de Participació Social del Sistema Nacional de Salut  
Un:  
La participació social en el Sistema Nacional de Salut, s'exercirà a través de:  
a) El Comité Consultiu  
Dos:   
El Comité Consultiu és l'òrgan dependent del Consell Ínterterritorial del Sistema Nacional de Salut, per mitjà del qual es fa efectiu, de manera permanent, la participació social en el Sistema Nacional de Salut, i s'exercix la participació institucional de les organitzacions sindicals i empresarials en el Sistema Nacional de Salut.  
Les seues funcions seran la d'informar, assessorar i formular propostes sobre matèries que resulten d'especial interés per al funcionament del Sistema Nacional de Salut i, en qualsevol cas sobre:  
Els Plans Integrals de Salut, quan siguen sotmesos a la seua consulta.  
Capítol X. Del Consell Ínterterritorial  
Article 69. Objecte  
Un:  
El Consell Ínterterritorial del Sistema Nacional de Salut és l'òrgan permanent de coordinació, cooperació, comunicació i informació dels servicis de salut entre ells i amb l'administració de l'Estat, que té com a finalitat promoure la cohesió del Sistema Nacional de Salut a través de la garantia efectiva i equitativa dels drets dels ciutadans en tot el territori de l'Estat.  
Article 71. Funcions  
Dos:  
En relació amb funcions d'assessorament, planificació i avaluació en el Sistema Nacional de Salut.  
a) L'evolució dels Plans autonòmics de Salut i la formulació dels Plans conjunts i del Pla Integral de Salut a què es referixen els articles 71 i 74 següents de la Llei 14/1986, de 25 d'abril, General de Sanitat  
b) Els Plans i programes sanitaris, especialment els que es referixen a la promoció de la salut i la prevenció de la malaltia, que impliquen a totes o a una part de les comunitats autònomes.  
3. DECRET 26/2005, de 4 de febrer, del Consell, pel que s'aprova el Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria de Sanitat  
Tïtol II. De l'estructura i funcions dels òrgans centrals de la conselleria  
Capítol IV. De la Subsecretaria  
Secció segona. De la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària.  
Article 10  
El director general d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària, dependent del subsecretari, exercirà les funcions en matèria d'autorització, obertura i registre de centres sanitaris, inspecció de centres, servicis i unitats i establiments sanitaris, públics i privats; investigació, informació i avaluació externa de l'activitat sanitària. Igualment exercirà el seguiment i avaluació del Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, així com dinamitzar, potenciar i coordinar l'activitat investigadora en l'àmbit de la Conselleria.  
4. ORDE de 27 de maig del 2005, del conseller de Sanitat, per la que es desenvolupa el Decret 26/2005, de 4 de febrer, del Consell pel que s'aprova el Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria de Sanitat  
Article 5. De la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària  
La Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària s'estructura en les unitats següents:  
. Oficina d'Investigació Sanitària.  
. Oficina del Pla de Salut.  
. Àrea d'Inspecció, Avaluació i Ordenació.  
. Servici d'Inspecció de Servicis Sanitaris.  
. Servici d'Avaluació, Auditoria i Ordenació Sanitària.  
. Servici de Recursos Sanitaris.  
. Servici d'Assegurament Sanitari.  
5.2. Directament dependent del director o directora general existirà l'Oficina del Pla de Salut, amb rang de servici, que tindrà com a funció el seguiment i avaluació del Pla de Salut de la Comunitat Valenciana i a més, en desplegament del vigent Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria de Sanitat, exercirà les funcions següents:  
. Monitoritzar i coordinar el Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
. Generar i mantindre un sistema d'informació sobre els plans estratègics de la Conselleria de Sanitat i col·laborar amb altres òrgans i institucions sanitàries.  
3  
PROCÉS D'ELABORACIÓ DEL II PLA DE SALUT  
Introducció  
El present Pla de Salut s'elabora com a continuació del Pla anterior i coincidint amb l'avaluació final del mateix. Fruit d'esta avaluació és l'ampliació del període de planificació a cinc anys, per a permetre el desenvolupament complet dels sistemes d'informació que s'utilitzaran en la seua monitorització i avaluació. En la metodologia utilitzada ha prevalgut la participació de professionals i dels ciutadans, que recolza sobre tècniques de consens per a facilitar l'obtenció de resultats. L'anàlisi de la situació inclou una nova edició de l'Enquesta de Salut de la Comunitat Valenciana; s'ha aprofundint en l'estudi demogràfic de la població, especialment en l'impacte de la immigració; al mateix temps que s'han utilitzat tècniques noves per a analitzar i comparar polítiques de salut. També hi ha noves àrees d'actuació que són resposta als reptes i a les situacions que han sorgit durant el període del Pla de Salut anterior i a objectius no aconseguits.  
El primer pas en l'elaboració del present Pla de Salut va consistir en la definició dels principis generals i valors sobre els quals es partia. Es va constituir la Comissió Tecnicodirectiva, formada per càrrecs directius de la Conselleria de Sanitat i la responsable de l'Oficina del Pla de Salut. Esta Comissió va formular i va dissenyar les estratègies sobre les quals s'anava a desenvolupar el II Pla de Salut, i va definir la metodologia per a cada una de les etapes:   
a) Definició de la metodologia a seguir per a l'elaboració del Pla de Salut, en el qual preval el consens i la participació, i disseny del cronograma.  
b) Distinció, des del punt de vista metodològic, entre els denominats productes intermedis i productes finals del Pla de Salut. Els productes intermedis comprenen tots els plans estratègics o de gestió interna de la Conselleria de Sanitat que possibiliten la implementació, en este cas, dels objectius del Pla de Salut. Molts d'estos productes intermedis són el resultat de les estratègies dissenyades a partir de l'anterior Pla de Salut. Els productes finals corresponen als objectius a aconseguir per la Conselleria de Sanitat en termes de guany en salut en cada una de les àrees temàtiques tractades en el present Pla de Salut, igual que totes aquelles línies d'actuació del Pla de Salut que s'han d'implementar per a abastar els problemes i les necessitats de salut.  
c) En aquelles àrees d'intervenció on hi ha un Pla integral d'actuació de la Conselleria de Sanitat, vigent o en elaboració, la Comissió va determinar que el Pla de Salut, com a document marc de planificació, havia d'assumir-los, i es va sol·licitar als seus coordinadors, els objectius que havien d'incloure's en el document del II Pla de Salut. Per tant, en estos apartats del present document no es detallen les línies d'actuació, ja que estan enunciades en els corresponents plans integrals.  
d) Ressaltar, en l'elaboració del II Pla de Salut, la importància de l'avaluació del Pla de Salut 2001-2004, com a punt de partida per a l'elaboració del present pla, tenint en compte els seus resultats. Al mateix temps, es van analitzar els aspectes metodològics empleats en l'elaboració del Pla de Salut 2001-2004, aspectes que han sigut mantinguts o millorats en el II Pla de Salut.  
3.1. Anàlisi de la situació  
Partim del model dels determinants de la salut, en què la salut d'un individu és el resultat de la interacció de diversos factors, uns de modificables i d'altres no, com són la biologia humana, els estils de vida, l'entorn i l'atenció sanitària. Per a un correcte procés planificador, s'ha de partir d'una informació veraç i actualitzada sobre l'estat de salut de la població, de les necessitats i els problemes de salut i dels recursos disponibles. Al mateix temps, és important intentar dissenyar les polítiques de salut per als pròxims anys tenint en compte els nous escenaris i reptes que poden aparéixer a curt i mitjà termini en l'àmbit sanitari, social i demogràfic, la qual cosa exigix realitzar, en la mesura que siga possible, projeccions de futur per a anticipar-nos en les nostres polítiques sanitàries.  
Els indicadors de salut ens informen sobre aspectes directament relacionats amb la població malalta, com per exemple, les taxes de morbiditat atesa, les taxes de mortalitat per causes, etc. Però també és necessari disposar d'informació d'altres determinants rellevants que influïxen en la salut de la comunitat, com són els indicadors sobre activitat econòmica i ocupació, els canvis demogràfics, els indicadors de la qualitat del mediambient, etc., que també formen part d'este capítol.  
A continuació s'exposen els indicadors més importants, que s'han tingut en compte en l'actualització de l'anàlisi de la situació de la salut de la nostra població.  
3.1.1. La població de la Comunitat Valenciana  
L'evolució de la població de la Comunitat Valenciana  
La població a la Comunitat Valenciana presenta un augment progressiu en el seu creixement. Les últimes dades sobre població han registrat 4.692.449 habitants per a l'any 2005. De les tres províncies de la Comunitat Valenciana, València amb 2.416.628 habitants és la més poblada, li seguix Alacant amb 1.732.389 habitants i, finalment, Castelló amb 543.432. La densitat mitjana de població és de 201,8 habitants/km2, encara que hi ha importants diferències dins del nostre territori, ja que la població es concentra al llarg de la costa i en les grans ciutats, mentres que les comarques interiors presenten densitats de població sensiblement menors.  
Evolució de la població a la Comunitat Valenciana  
Font: INE 2005. \* Xifres del padró municipal referides a l'01/01/05  
A més de les xifres de població declarades a la Comunitat Valenciana, és important destacar, a l'efecte de la demanda d'assistència sanitària, els importants increments de la població de fet que patix el nostre territori, especialment en la zona litoral i durant els períodes vacacionals, ja que som receptors d'un important nombre de turistes nacionals i estrangers. Així, segons dades de l'INE, la nostra Comunitat va rebre durant l'any 2003 la xifra de 4.963.446 turistes.  
Evolució de la població a la Comunitat Valenciana  
Font: Elaboració pròpia a partir de dades de l'INE 2005  
Piràmide de població de la Comunitat Valenciana  
La piràmide poblacional de la Comunitat Valenciana és la característica dels països desenvolupats, amb un estretiment de la base, que representa un baix nombre de naixements, i un relatiu eixamplament del vèrtex de la piràmide, que indica una població envellida. Si comparem les piràmides de població dels anys 1999 i 2005, observem que en este període s'han produït certs canvis, destaca un augment de la base de la piràmide deguda a un determinat increment de la natalitat, i un augment de població en els grups d'adults jóvens, relacionat amb els fenòmens d'immigració. L'estructura de la població no és homogènia a tot el nostre territori. En termes generals, les comarques de l'interior, que a més presenten menys habitants i baixa densitat demogràfica, tenen una població sensiblement més envellida que les zones del litoral valencià, a excepció d'algunes localitzacions costaneres on s'assenten jubilats estrangers.  
Piràmide de població de la Comunitat Valenciana, 2005  
Font: Elaboració pròpia a partir de l'INE 2005  
La immigració a la Comunitat Valenciana  
Sense cap dubte, la immigració és el fenomen més important de la demografia valenciana, perquè constituïx la principal aportació al creixement de la població. A més, i com a conseqüència de l'anterior, la immigració és el factor que impregna els majors canvis en la seua composició. La importància de la immigració estrangera en la dinàmica demogràfica valenciana és tal que ha arribat a representar el 91% del creixement anual l'any 2003 (últim any per al qual l'INE disposa d'informació pública del moviment natural de la població, diferència entre naixements i defuncions).  
La població valenciana rep immigració des de fa més de 40 anys, però durant els últims cinc anys el nombre de persones que vénen a viure a la nostra Comunitat ha augmentat espectacularment a un ritme que les nostres estadístiques anteriorment mai no havien registrat. Durant el període 2000-2005, la població valenciana va passar de 4.120.729 habitants a 4.692.449. En eixe temps, la importància de la immigració en el creixement de la població valenciana s'ha accentuat enormement en comparació amb el període anterior, i l'origen d'esta població és principalment estranger.   
A la Comunitat Valenciana hi ha tres grans fluxos d'entrada de població, amb orígens i composició diferents. D'una banda, continua el flux iniciat fa ja més de 40 anys, d'entrades d'espanyols des d'altres comunitats autònomes. En efecte, el saldo migratori interior (és a dir, la diferència entre entrades de població des d'altres comunitats autònomes i eixides cap a altres comunitats) és de 15.502 persones en 2003, xifra que situa la Comunitat Valenciana com la primera receptora neta de ciutadans espanyols.   
No obstant això, per la magnitud de les entrades d'efectius, el flux d'immigració des d'altres comunitats autònomes és molt inferior als fluxos immigratoris des de l'estranger. Així, el saldo immigratori de la població estrangera (77.438 persones en 2003) representa el 95,2% de tot el saldo immigratori de la Comunitat Valenciana.   
La població estrangera que tria la nostra Comunitat com a lloc de residència procedix de dos fluxos molt distints. En primer lloc, per la importància relativa i per la seua tradició històrica, es troba el col·lectiu d'estrangers procedents de la Unió Europea, constituït majoritàriament per població jubilada i, per tant, envellida en termes demogràfics.   
Finalment, hi ha un tercer flux d'entrada d'estrangers la importància del qual va créixer enormement l'any 2000, i que continua augmentant actualment, modificant el pes relatiu de les comunitats d'estrangers en terres valencianes. Es tracta de ciutadans procedents de països més desfavorits que acudixen a la Comunitat Valenciana a la recerca de treball i millors condicions de vida. La visibilitat d'estes persones en les estadístiques no sempre està assegurada, com a conseqüència de la por que senten molts immigrants a l'empadronament. Per això cal esmentar, que la importància numèrica d'estos fluxos d'entrada és, sens dubte, major que l'estimada. De la mateixa manera, la facilitat de moviment a l'interior d'Europa i el desconeixement del sistema administratiu municipal de la Comunitat Valenciana, entre altres raons, han fet que el nombre d'entrades de residents provinents de la Unió Europea siga molt major que la que estimen les nostres estadístiques.  
Com a resultat d'estos fluxos d'entrada, a la Comunitat Valenciana la població estrangera ha crescut en un 266% i ha arribat a aconseguir la xifra de 572.853 persones, la qual cosa representa el 12,3% de la població total resident a la Comunitat l'any 2005. En relació amb el conjunt d'Espanya, el pes de la població estrangera a la Comunitat Valenciana és molt gran, i únicament és superat per més de dos punts percentuals per les Illes Balears, i per menys d'un punt percentual per les comunitats autònomes de Madrid i Múrcia.   
La distribució d'esta població al territori valencià és molt desigual, ja que la població estrangera se sent més atreta pel litoral valencià i per les nostres ciutats. No obstant això, en els últims anys la presència d'estos ciutadans està augmentant significativament en zones rurals i de l'interior. La imatge de la distribució territorial dels estrangers en 2004 il·lustra el major atractiu de les comarques de la Marina Alta, el Baix Segura i la Marina Baixa, que concentren majoritàriament la població de la Unió Europea, i ja a més distància, el Baix Maestrat, la Plana Alta, la Canal de Navarrés i la Safor, que atrauen principalment immigrants procedents de països no comunitaris.  
Finalment, i com ja s'ha avançat, la immigració és el component demogràfic que major modificació aporta a la composició de la població valenciana. Cal, doncs, analitzar de quina manera es modifica. En este sentit, convé ressaltar que la població estrangera que viu al nostre territori presenta estructures d'edat i sexe molt variades. Els més majoritaris, els residents de la Unió Europea, presenten una estructura de població on el més destacat és el caràcter envellit.   
Immigracions a la Comunitat Valenciana d'estrangers procedents de l'exterior, per país de nacionalitat i comunitat autònoma de destinació  
Font: INE, estadístiques de variacions residencials  
No obstant això, els immigrants que vénen a treballar a la nostra comunitat, rejovenixen la nostra població, ja que presenten una composició de menor edat, donat el fort pes relatiu que té en esta la població en edat laboral, concretament, entre 20 i 44 anys. Ja que es tracta d'immigrants a la recerca de treball l'estructura per sexe d'estes poblacions no tendix sempre a l'equilibri. En este sentit, destaca la composició fortament masculinitzada dels immigrants africans i asiàtics. Mentres que entre els immigrants de nacionalitats americanes, alguns histogrames presenten àrees més feminitzades.  
Presència d'estrangers en les comunitats autònomes  
Font: INE, 2005  
Origen immigrants 2004  
Font: INE, 2005  
% Immigrants sobre la població de cada comarca. Any 2004  
Font: INE, 2005  
Piràmide de la població estrangera UE 25 a la Comunitat Valenciana, 2004  
Font: INE, renovació de padró d'habitants  
Piràmide de la població d'altres països europeus resident a la Comunitat Valenciana, 2004  
Font: INE, renovació de padró d'habitants  
Piràmide de la població de nacionalitats africanes resident a la Comunitat Valenciana, 2004  
Font: INE, renovació de padró d'habitants  
Piràmide de la població resident a la Comunitat Valenciana de nacionalitat americana, 2004  
Font: INE, renovació de padró d'habitants  
Piràmide de la població de nacionalitat asiàtica resident a la Comunitat Valenciana, 2004  
Font: INE, renovació de padró d'habitants  
Creixement vegetatiu de la Comunitat Valenciana  
Des de l'any 1999, quan el creixement es va fer negatiu, la Comunitat Valenciana ha presentat un creixement vegetatiu amb saldo positiu. A més, es manté en els últims anys una tendència positiva a les tres províncies, si bé amb ritmes diferents.  
Evolució del creixement vegetatiu de la Comunitat Valenciana (habitants)  
Font: IVE. Moviment Natural de la Població., 2005. \*Dades de 2004 provisionals.  
Evolució del creixement vegetatiu de la Comunitat Valenciana  
Font: elaboració pròpia a partir de dades de l'IVE. Moviment Natural de la Població  
Natalitat i fecunditat  
La taxa de natalitat de la Comunitat Valenciana presenta una tendència ascendent en els últims anys, que es situa sempre per damunt de la mitjana nacional.  
Evolució de la taxa de natalitat a la Comunitat Valenciana (Taxes per 1000 habitants)  
Font: INE 2005 i Servici de Salut Infantil. Conselleria de Sanitat. \* Dades provisionals  
Evolució de la taxa de natalitat a la Comunitat Valenciana (Taxes per 1000 habitants)  
Font: Elaboració pròpia a partir de dades de l'INE 2005. \*Dades per al 2004 provisionals  
La taxa de fecunditat presenta un lleuger increment l'any 2003 en tots els grups d'edat, excepte en el grup de dones de 45 a 49 anys. S'observa la major taxa de fecunditat en les dones de 30 a 34 anys.  
Evolució de la fecunditat per grups d'edat a la Comunitat Valenciana (Taxes per 1000 dones)  
Font: INE 2005 i Servici de Salut Infantil. Conselleria de Sanitat  
Evolució de les taxes de fecunditat a la Comunitat Valenciana  
Font: Elaboració pròpia a partir de dades de l'INE 2005  
És a dir, en els últims anys hi ha una tendència cap a l'augment de l'edat en què les dones tenen fills, de manera que ha anat disminuint la taxa de fecunditat en les dones de 20 a 29 anys i augmentant en les dones de més de 30 anys. Si bé, hi ha una recuperació relativa de la taxa de fecunditat en les dones de 20 a 24 anys, que podria explicar-se pel nombre més gran de naixements en dones jóvens immigrants.  
La Comunitat Valenciana, durant els últims anys sempre ha tingut els indicadors conjunturals de fecunditat per davall del nivell que assegura el recanvi generacional (2,1 fills per cada dona), encara que a partir de l'any 1999 s'observa una recuperació de l'índex sintètic de fecunditat a la Comunitat Valenciana, superant des de llavors la mitjana nacional.  
Evolució de l'índex sintètic de fecunditat a la Comunitat Valenciana  
Nombre mitjà de fills per dona  
Font: INE, 2005. \* Dades provisionals  
Evolució de l'índex sintètic de fecunditat a la Comunitat Valenciana  
Font: Elaboració pròpia a partir de dades de l'INE, 2005. \*Dades provisionals  
Taxa d'abortivitat  
S'ha produït un augment en la taxa de fecunditat en el grup de menors de 20 anys acompanyat d'un augment en la taxa d'abortivitat, com observem en el gràfic. Igualment, en les dones de 20 a 49 anys, amb dades provisionals per al 2003, hi ha tendències creixents.   
Evolució de la taxa d'embaràs en menors de 20 anys a la Comunitat Valenciana  
Fonts: Elaboració pròpia a partir de dades de l'INE 2005 i Conselleria de Sanitat. \*Dades provisionals  
Evolució de la taxa d'embaràs en dones de 20-49 anys a la Comunitat Valenciana  
Font: Elaboració pròpia a partir de les dades del Ministeri Sanitat i Consum i INE 2005. \*Dades provisionals.  
Mercat de treball  
La taxa d'activitat a la Comunitat Valenciana presenta un augment progressiu, que es situa en el quart trimestre de 2005 en el 59%, sempre per damunt de la taxa nacional.  
Per sectors d'activitat econòmica, el més important a la Comunitat Valenciana és el sector servicis, que suma el 61,2% de la població ocupada, seguit de lluny per la indústria amb un 21,9%. València i Alacant presenten una distribució percentual semblant de la població ocupada dedicada a cada sector econòmic, mentres que a Castelló disminuïx el sector servicis a favor del sector industrial i agrícola.  
Evolució de les taxes d'activitat, desocupació i ocupació a la Comunitat Valenciana i Espanya  
Font: INE, 2005. Enquesta de Població Activa  
Nivell d'estudis de la població  
Segons xifres publicades per l'Institut Valencià d'Estadística (IVE) en 2005, el 28,2% de la població de la Comunitat Valenciana ha cursat el Graduat escolar o equivalent.  
Cal destacar que un 24,3% de la població no posseïx cap estudi, per tant, la proporció d'analfabetisme és d'un 2,2%. El 10,8% de la població ha realitzat estudis universitaris (diplomatures o llicenciatures).   
Nivell d'estudis de la població a la Comunitat Valenciana  
Font: IVE, 2005 (Dades segons el Cens de 2001)  
Indicadors socioeconòmics  
El creixement del valor afegit brut al cost dels factors a la Comunitat Valenciana ha sigut d'un 2,92%, enfront del 2,83% d'Espanya, percentatges en ambdós casos superiors al 2003.  
Per sectors s'observa un augment de l'agricultura i pesca del 0,50 % en el 2004, enfront de l'1,67% nacional del sector. La indústria ha augmentat el 2,43% enfront del 2,26% nacional, i la construcció un 4,00%, enfront del 4,21% registrat a Espanya.  
La nostra comunitat va participar amb un 9,7% en el PIBpm total nacional en 2004.  
Evolució del producte interior brut al cost dels factors (VAB cf) de la Comunitat Valenciana i Espanya  
Taxes de variació 2001-2004  
VABcf: Valor Afegit Brut al cost dels factors (en termes reals)  
T1: Percentatge del PIB de cada sector sobre el total de la Comunitat Valenciana i Espanya   
Font: Fundació de les Caixes d'Estalvis (FUNCAS), 2005.  
Comunitat Valenciana, Espanya  
Producció  
Font: Ministeri d'Administracions Públiques, 2005  
3.1.2. La salud de la població  
La mortalitat  
Les defuncions ocorregudes a la Comunitat Valenciana les recull el Registre de Mortalitat, adscrit a la Direcció General de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat. Per la implantació en 2001 de la Classificació Internacional de Malalties 10a Revisió, és possible que enguany s'aprecie un descens respecte als anys 2000 i 1999 en les defuncions, la causa bàsica de les quals és aturada cardíaca o sinònims (I46.9).  
Mortalitat general  
El nombre de defuncions a la Comunitat Valenciana en l'any 2003 va ser de 40.079, segons xifres del Registre de Mortalitat de la Comunitat Valenciana.  
S'observa una evolució descendent, excepte per a l'any 2003, en ambdós sexes, de la taxa per 100.000 habitants ajustada de mortalitat pel mètode directe (s'ha utilitzat la població europea com a estàndard).  
Total causes. Nombre total de defuncions. Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Total causes. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Primeres causes de mortalitat  
El primer gran grup de causes de mortalitat, en ambdós sexes, han sigut les malalties de l'aparell circulatori, encara que el seu pes està disminuint proporcionalment amb el temps, seguides dels tumors i de les malalties de l'aparell respiratori.  
Mortalitat per causes  
En les taules següents, es mostra l'evolució de les taxes de mortalitat ajustades per edat per a les deu primeres causes de mort i per a ambdós sexes.  
Primeres causes de mortalitat. Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Hòmens  
Dones  
Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat de les deu primeres causes de mort. Comunitat Valenciana, 1999-2003  
Homes (TM: Tumor maligne)  
Dones (TM: Tumor maligne)  
Maltiles isquèmiques del cor  
L'evolució de les taxes ajustades de mortalitat per malalties isquèmiques del cor, presenta una tendència descendent en ambdós sexes, és pràcticament el doble el valor de la taxa entre els hòmens.  
Malalties isquémicas del cor. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Malalties vasculars cerebrals  
Les taxes ajustades de mortalitat per malalties vasculars cerebrals mostren una clara tendència a la disminució tant en el sexe masculí com en el femení.   
Malalties vasculars cerebrals. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Arterioesclerosi  
Les taxes ajustades de mortalitat per arteriosclerosi mostren una tendència descendent des de 1998 i uns valors semblants per a ambdós sexes.  
Arteriosclerosi. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligne de la tràquea, bronquis i pulmó  
La mortalitat per tumor maligne de la tràquea, bronquis i pulmó a la Comunitat Valenciana, igual que ocorre a la resta d'Espanya, predomina en el sexe masculí.  
S'observa una reducció lenta, però progressiva de la taxa, amb una tendència descendent en els hòmens des de final dels anys 90, i un augment de les taxes en les dones.   
Tumor maligne de la tràquea, bronquis i pulmó. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligne de la pròstata  
A continuació s'exposa l'evolució temporal de la mortalitat per càncer de pròstata.  
Tumor maligne de la pròstata. Taxes de mortalitat per 100.000 hòmens ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligne d'intestí gros  
Les taxes presenten una tendència lleugerament ascendent en dones i hòmens.  
Tumor maligne d'intestí gros. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligne d'estómac  
S'observa un lleuger augment en la taxa de mortalitat per tumors malignes d'estómac en les dones i una tendència descendent en els hòmens.  
Tumor maligne d'estómac. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligne de pit en la dona  
Les taxes ajustades de mortalitat per tumor maligne de pit en la dona presenten una clara tendència a la disminució, encara que l'any 1999 s'increment respecte al 1998 i el 2001 s'incrementa respecte al 2000. S'observa una tendència a l'estabilitat.  
Tumor maligne de pit en la dona. Taxes de mortalitat per 100.000 dones ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Bronquitis, emfisema i altres malalties pulmonars obstructives cròniques  
La taxa ajustada de mortalitat per bronquitis, emfisema i altres malalties obstructives cròniques entre els hòmens, continua sent molt alta i manté molta distància amb l'observada entre les dones.  
Bronquitis, emfisema i altres malalties pulmonars obstructivas cròniques. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Cirrosi i altres malalties cròniques del fetge  
La taxa de mortalitat és major en hòmens que en dones, i s'observa una disminució en els hòmens l'any 2003 (després de l'augment de l'any 2001) i una disminució en les dones en eixe mateix any 2003.  
Cirrosi i altres malalties cròniques del fetge. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Accidents de vehicles de motor  
La mortalitat deguda als accidents de vehicles de motor entre els hòmens sempre és major que entre les dones. Destaquem la important tendència a la disminució apreciada l'any 2002, que és més accentuada en hòmens i més constant en dones.   
Hi ha, en general, una tendència de disminució de les taxes de mortalitat per esta causa. En dones es va presentar un increment de la taxa ajustada en 1998, però com es pot apreciar, en els anys 2000-2003 ha disminuït.  
Accidents de vehicles motor. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Síndrome d'immunodeficiència adquirida (Sida)  
La diferència per sexes en la mortalitat per Sida continua existint, i és superior en el sexe masculí, si bé, la taxa de mortalitat en els hòmens va augmentar l'any 2002 de manera contraposada a la dona, grup en què disminuïx des de l'any 2000.  
Sida. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Diabetis  
La mortalitat per diabetis va presentar una tendència descendent fins a l'any 2000, i des de llavors s'ha incrementat lleugerament en el sexe masculí.  
Diabetis. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Psicosi orgànica senil i presenil  
La psicosi orgànica senil i presenil com a causa de mort ha experimentat una tendència a estabilitzar-se en el cas dels hòmens, mentres que en les dones, s'observa un augment important com indica la dada de 2003.  
Psicosi orgànica i senil i presenil. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Pneumònia  
La mortalitat per pneumònia manté un patró semblant en els últims anys estudiats entre hòmens i dones, amb una disminució de la seua tendència.  
Pneumònia. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1998-2003  
Malalties hipertensives  
L'augment de la taxa de mortalitat en les dones per les malalties hipertensives en els últims anys s'exposa en la gràfica següent.  
Malalties hipertensives. Taxes de mortalitat per 100.000 habitants ajustades per edat mètode directe (població europea). Comunitat Valenciana, 1999-2003  
Mortalitat en adults jóvens  
A continuació es presenten les tres primeres causes de mortalitat per grups d'edat i sexe.  
Primeres causes de mortalitat. Comunitat Valenciana, 2003  
Mortalitat infantil  
La taxa de mortalitat infantil és el quocient entre el nombre de defuncions de menors d'un any i el nombre total de nascuts vius.   
Mortalitat infantil a la Comunitat Valenciana 2003  
\*Font: Registre de Mortalitat de la Comunitat Valenciana. Conselleria de Sanitat.  
\*\* Font: INE, 2005  
La Morbilitat: Malalties no transmissibles  
1. Morbiditat per càncer a la Comunitat Valenciana   
Segons l'informe sobre la salut dels espanyols, elaborat pel Centre Nacional d'Epidemiologia per a l'any 2003, l'envelliment de la població, l'increment de la incidència de molts tumors malignes i la millor supervivència dels malalts de càncer gràcies als avanços diagnòstics i terapèutics, han suposat un augment significatiu del nombre de pacients que patixen càncer. Esta situació posa a prova la xarxa d'assistència oncològica i marca la creixent importància d'este grup de malalties com un problema de salut pública al nostre país. Durant l'any 2003 es van produir als hospitals públics de la Comunitat Valenciana 38.263 altes de 25.943 pacients amb càncer, dels quals més de la mitat, el 57,6%, van ser hòmens.  
Distribució percentual de tumors Estimació SIO Altes 2003 Hòmens  
Font: Sistema d'Informació Oncològic (SIO) Altes 2003  
Distribució Percentual de Tumors Estimació SIO Altes 2003 Dones  
Font: Sistema d'Informació Oncològic (SIO) Altes 2003  
Segons les primeres estimacions realitzades pel Sistema d'Informació Oncològic (SIO), per a l'any 2003, sobre la base de les altes hospitalàries als hospitals públics de la Comunitat Valenciana, la incidència de tumors atesos amb ingressos és de 20.663 tumors, 12.345 en hòmens i 8.318 en dones. Les taxes d'incidència, segons el SIO, són de 389 casos per 100.000 hòmens i de 277,4 casos per 100.000 dones. Segons esta informació, la nostra Comunitat seguix el perfil de la incidència estimada per a Espanya, segons dades de 1999 de l'estudi EUCAN (Càncer Incidence, Mortality and Prevalence in the Europeten Union) i del Centre Nacional d'Epidemiologia.   
Si analitzem les dades per sexe, en els hòmens s'estima que el 13,4% dels tumors atesos són càncers de pulmó, en segon lloc els de bufeta i de còlon-recte, ambdós amb un 11%.   
En les dones s'estima que el 21,6% dels tumors atesos són càncers de pit, seguits pels de còlon-recte amb el 12,3%, tumors d'òrgans femenins (6,6%, d'úter i 3,5% d'ovari), i després d'estos, el 3% de pulmó.   
Els tumors infantils a la Comunitat Valenciana  
Durant el període del 1983 al 2000, en el Registre de Tumors Infantils de la Comunitat Valenciana s'han notificat un total de 1.235 casos de càncer infantil. Es calcula una taxa de 151 casos per milió de persones-any. És a dir, cada any es diagnostiquen a la nostra Comunitat 1,51 casos nous de càncer per cada 10.000 xiquets.  
La tendència observada per a estos processos durant el període a estudi, presenta en xiquetes un increment mitjà anual de 2,7%, increment que és estadísticament significatiu, i en xiquets, fins a l'any 1997, un increment del 3,2%, que disminuïx a partir d'enguany, però sense que este canvi siga significatiu.  
Per grups tumorals, les leucèmies amb un 28,3% dels casos se situen en primer lloc, seguides dels tumors del sistema nerviós central (SNC) amb el 22,9%. S'estima una taxa ajustada per població mundial de 47,3 nous casos per milió de xiquets-any per a les leucèmies, i de 36,3 casos per milió de xiquets-any en tumors del SNC.   
A l'observar la distribució per grups d'edat la major incidència es registra en el grup de 0 a 4 anys, ja que són les leucèmies i els tumors del SNC els que aporten el nombre més gran de casos. Cal destacar la taxa observada en els tumors del sistema nerviós simpàtic en el grup de menys d'un any, amb 103,4 casos per milió de persones-any, principalment neuroblastomes.  
Quant a la comparació de la incidència amb altres regions Europees, les taxes observades són comparables a les assenyalades en altres registres de càncer europeus, però superiors als d'altres províncies espanyoles, incloent-hi el Registre Nacional de Tumors Infantils, probablement a causa de les característiques d'este registre.  
La incidència del càncer de mama  
En l'actualitat, el Registre Poblacional de Càncer de Castelló, que revisa els casos de càncer en esta província, permet conéixer, indirectament, l'evolució del càncer a tota la nostra Comunitat. Des de l'1 de gener de 1995, la taxa bruta d'incidència de càncer de mama en esta província és de 87,5 casos per 100.000 dones, la taxa estandarditzada amb la població mundial és de 58,6 casos per 100.000 dones, i l'estandarditzada amb la població europea de 78,15 casos per 100.000 dones.   
El grup d'edat que presenta majors taxes específiques és el de 60-64 anys, el de menor taxa específica és el de 20-24 anys. És a partir dels 45 anys (en els grups d'edat de la realització del programa de detecció precoç) quan comencen a ascendir les taxes. Les dones amb edats compreses entre 60-64 anys són el grup que presenta majors taxes d'incidència. L'edat mitjana és de 59,7 anys, el 14,2% són menors de 45 anys, el 50,6% tenen entre 45 i 65 anys, i el 32,5% són majors de 65 anys.  
En relació amb el mètode de detecció el 31,2% dels casos s'han detectat pel programa de detecció institucional poblacional, i el 55,7% acudixen per patologia detectada.  
2. Registre de casos de sida de la Comunitat Valenciana  
Des del començament de l'epidèmia s'han declarat a la Comunitat Valenciana 5.732 casos de sida; a la província de València el 61,9% dels casos, seguida de la d'Alacant amb el 31,4% i Castelló amb un 6,7%.   
L'evolució de l'epidèmia de sida a la Comunitat Valenciana des del seu inici en 1984 mostra un creixement en el nombre de casos anuals fins a 1994 i un pronunciat descens des de 1994 fins a l'any 2000. Des de l'any 2000 fins a l'actualitat, el descens experimentat ha sigut molt xicotet, de manera que la incidència de la sida s'ha mantingut pràcticament estable entorn dels 40-50 casos anuals per milió d'habitants.   
A la Comunitat Valenciana, la incidència en 2004 va ser, com en anys anteriors, pròxima a la mitjana espanyola. El perfil de la corba epidèmica a la Comunitat Valenciana diferix poc del que pot observar-se per al conjunt d'Espanya. L'estabilització en el nombre de casos de sida en els últims anys també s'observa en la majoria dels països d'Europa Occidental. No obstant això, cal recordar que, com hem vist abans, esta estabilització, tant a Espanya com a la Comunitat Valenciana, s'ha produït en un nivell d'incidència que encara és superior a la de la majoria dels països d'Europa. A mitjan anys noranta, Espanya presentava taxes d'incidència molt superiors a les de qualsevol altre país d'Europa, sobretot com a conseqüència de l'elevat nombre de casos en usuaris de drogues intravenoses.  
La majoria dels casos de la sida a la Comunitat Valenciana seguix presentant-se en adults relativament jóvens. No obstant això, hi ha una clara tendència a l'augment de l'edat mitjana en el moment del diagnòstic de la sida. L'any 2004, l'edat mitjana al diagnòstic de la sida va ser de 41 anys. No cal oblidar que, com a mitjana, estes persones es van infectar pel VIH, almenys, deu anys abans de desenvolupar la sida.  
Com a conseqüència del llarg període de temps que sol transcórrer entre el moment de la infecció pel VIH i l'aparició de la sida, el mecanisme de transmissió més comuna en els casos declarats al Registre de Casos de Sida de la Comunitat Valenciana continua sent l'ús de drogues per via intravenosa. Encara l'any 2004, la mitat dels nous casos de sida es van atribuir a la pràctica de compartir material d'injecció per a l'ús de drogues intravenoses. No obstant això, es confirma la tendència creixent en la proporció de casos de la sida de transmissió a través de relacions heterosexuals, que ja representen el 30% dels casos.   
A més, les dades disponibles tant a Espanya com a la Comunitat Valenciana sobre els mecanismes de transmissió en els casos d'infecció per VIH de diagnòstic recent, confirmen que actualment la pràctica de risc més important són les relacions sexuals sense protecció.  
En conclusió, pot afirmar-se que l'epidèmia d'infecció per VIH/sida continua creixent en la majoria de les regions del planeta, mentres que en els països desenvolupats, incloent-hi Espanya, gràcies a la prevenció i als tractaments, en els últims anys s'ha pogut contindre el seu avanç.  
Els principals problemes que s'aprecien en la situació actual de l'epidèmia a la Comunitat Valenciana i a Espanya són:  
. El creixement proporcional de la transmissió per via sexual.  
. La falsa sensació de seguretat, impulsada per l'èxit dels tractaments, que pot conduir a una relaxació en l'aplicació dels mètodes de prevenció de la transmissió sexual. Esta sensació de seguretat no té justificació, ja que els tractaments només permeten retardar l'aparició de complicacions i mai curar la malaltia.  
. El retard en el diagnòstic respecte al moment del contagi, sobretot en els casos de transmissió per via heterosexual, la qual cosa suposa que moltes vegades el diagnòstic resulte tan tardà que suposa l'aparició greus malalties. El diagnòstic tardà compromet l'eficàcia dels tractaments, que resulten tant eficaços com més precoç és el diagnòstic.  
3. Xarxa sentinella sanitària de la Comunitat Valenciana  
La xarxa sentinella sanitària de la Comunitat Valenciana és un sistema d'informació sanitària que permet conéixer les característiques i la incidència de determinats problemes de salut, especialment en l'àmbit de l'atenció primària, per mitjà del recull d'informació oportuna per professionals sanitaris que hi participen voluntàriament. La vigilància de determinats problemes de salut en atenció primària per mitjà d'informació de tipus qualitativa o quantitativa (estimació d'incidència i/o prevalència), permet identificar el patró de morbiditat en atenció primària i estimar la importància de malalties i problemes de salut no recollits en els sistemes tradicionals, així com avaluar les activitats preventives i de promoció de la salut que es duen a terme.  
Consultes sobre VIH/Sida realitzada en atenció primària  
Més de la mitat de les consultes (55,2%) sobre el VIH/Sida en atenció primària les han realitzades les dones. La raó de masculinitat és de 0,7, al contrari del que succeïa en 1997, quan es va recollir per primera vegada este problema de salut en la xarxa sentinella sanitària i on la majoria de les consultes eren realitzades per hòmens, amb una raó de masculinitat d'1,4. L'anàlisi d'estes consultes per grups d'edat ens mostra que el grup més nombrós és el de 25 a 34 anys (44,8%).   
El servici realitzat amb més freqüència (56,2%) és el diagnòstic, seguit del preventiu (35%) i, finalment, l'acte terapèutic (11,3%).  
Les actuacions diagnòstiques i terapèutiques són més habituals en els hòmens, mentres que l'actuació preventiva és clarament més freqüent en les dones, degut en part a la petició d'exàmens de cribatge per l'embaràs, esta és la causa de consulta més freqüent en les dones.  
Sobre els motius que originen consultes relacionades amb el VIH/Sida, les relacions heterosexuals amb parelles múltiples representen el 31% dels casos que consulten i els usuaris de drogues per via parenteral un 18,2%. Cal destacar que un 18,7% de les consultes es realitzen sense que hi haja cap factor de risc i en un 12,8% dels casos es consulta per relacions heterosexuals amb persones infectades, i en un 8,9% per risc de relacions homosexuals. Les consultes a causa d'exposició professional al virus representen el 2,5%.   
Consultes sobre tabaquisme realitzades en atenció primària  
La consulta per tabaquisme és iniciada amb més freqüència per part del metge, el 77,1% de les ocasions, i pel pacient en el 19,7% dels casos.   
En més de la mitat dels casos les consultes sobre tabaquisme han sigut en hòmens (59,6%) i la raó de masculinitat és de l'1,5%. L'edat mitjana dels casos és de 42 anys (46,3 anys en els hòmens i 37,8 anys en les dones). El grup d'edat on es van donar major proporció de consultes va ser en el de 35 a 44 anys.   
Quant a la quantitat de tabac que es consumix diàriament, més de la mitat dels casos notificats fumen entre 15 i 25 cigarrets al dia, el 19,2% més de 25 i els que fumen menys de 15 cigarrets representen el 28,7%. De les consultes realitzades, el 78,6% dels hòmens i el 58,9% de les dones fumen més de 15 cigarrets al dia.   
L'actuació terapèutica mínima es realitza amb major freqüència quan la iniciativa de la consulta és del metge, mentres que la indicació de substitutius i teràpies alternatives és més habitual quan la demanda d'atenció és del mateix pacient.  
L'actuació més indicada en la majoria dels casos (81,4%) pel professional sanitari ha sigut l'atenció terapèutica mínima, que va acompanyada, en un 23,5%, dels casos de material de suport. La indicació de substitutius de la nicotina s'ha produït en el 19,3% de les consultes i les teràpies alternatives en un 10,9%.   
En el mesurament de la motivació es va utilitzar una adaptació del test de Richmond, i s'ha observat que el 70,6% respon afirmativament a la pregunta, li agradaria deixar de fumar si poguera fer-ho fàcilment?, el 38,8% contesten que sí a, té interés a deixar de fumar?, el 23,7% a, intentaria deixar de fumar en les dos pròximes setmanes- I el 13,5% a, creu que d'ací a sis mesos ja no fumarà-  
Per edats, s'observa que en els grups extrems és on hi ha menor motivació i la més alta es presenta en edats intermèdies, entre els 25 i els 44 anys. Per sexe es presenten diferències mínimes. Quan la iniciativa és del pacient, la motivació és major (36,1%), mentres que si la iniciativa és del metge, en tres de cada quatre casos es detecta baixa motivació.  
Consultes sobre demències realitzades en atenció primària  
El 64,5% dels casos de demència que han consultat són dones. Percentualment, el grup d'edat on es donen més casos és el de 75 a 79 anys amb un 25,6%, seguit del grup de 80 a 84 anys amb el 22,8%.   
Més de la mitat dels pacients amb demència han sigut diagnosticats en atenció primària, i quasi el 40% pel neuròleg. La mitjana en el temps d'evolució abans del diagnòstic ha sigut de 16,2 mesos.   
Entre els símptomes observats en estes demències destaquen per la seua freqüència d'aparició les alteracions de la memòria (94%), les del pensament (77,8%) i les del funcionament social i laboral (76,8%).   
Quant al diagnòstic, l'exploració cognitiva que s'usa amb major freqüència és el miniexamen cognitiu (MEC), realitzat en el 63,1% dels casos.   
Les demències més sovint notificades són les de tipus Alzheimer amb el 34,9%, seguides de les vasculars (20,7%), les demències mixtes (12,5%) i les secundàries amb el 6,2%. Un 25,7% de les demències es notifiquen sense especificar.  
La presència de certs factors de risc en els casos de demència registrats són els següents: la hipertensió arterial és el factor de risc més freqüent (49,4%), seguida de la malaltia vascular cerebral (32,5%), la dislipèmia (28,3%), la diabetis mellitus (27,7%) i les cardiopaties (22,9%). En menor proporció es referixen el tabaquisme i la història familiar de demències.  
En relació amb l'assistència sanitària rebuda pels pacients amb demència, la mitjana del nombre de vegades que han acudit a les consultes d'infermeria o medicina general en els últims 12 mesos, ha sigut del 10,5%, això fa que no es presenten diferències per sexe en el maneig de la consulta per demències.   
El tipus de dependència que es presenta amb major freqüència en els pacients és la relativa a la higiene personal en el 61,1% dels casos i al vestit en el 59,9% d'estos. La dependència per a l'alimentació apareix en el 45,9% dels casos declarats i per al control d'esfínters en el 42,9%. La mobilització d'estos pacients també presenta una limitació a tindre en compte, ja que el 40,1% són dependents en este aspecte. Tots els aspectes de dependència valorades són lleugerament més elevats per a les dones que en els hòmens.   
Les complicacions més freqüents en els pacients amb demència han sigut les infeccions, en el 16,7% dels casos, seguides de les úlceres per pressió (11%) i en els hòmens les complicacions per sondatge vesical (9,9%).   
Quant al tractament, els pacients diagnosticats de demència notificats pels metges de la xarxa sentinella sanitària, reben tractament farmacològic específic en el 51,3% dels casos i altres tractaments en el 48,7%.  
Hi ha un clar predomini de les dones com a cuidadores en estos malalts. El 81,9% tenen cuidador i, en este cas, el 83,2% esta funció l'exercixen dones. Quan els malalts són hòmens, hi ha cuidador amb major freqüència (85,6%) que quan són dones (79,8%) i, a més, les dones són les seues cuidadores en el 92,4% dels casos.   
A més, el 13,3% dels pacients notificats amb demències reben suports externs d'associacions o institucions, que arriben al 17,1% quan es tracta de malalts d'Alzheimer.  
Consultes sobre hipercolesterolèmia en xiquets realitzades en atenció primària   
El 56,2% dels casos notificats d'hipercolesterolèmia corresponen al sexe masculí, i la mitat dels casos tenen entre 5 i 9 anys, amb edat mitjana de 8 anys per al conjunt.   
De tots els antecedents personals només es referixen l'obesitat en el 21,9% dels casos notificats i la inactivitat física en el 12,5%. La hipercolesterolèmia familiar apareix reflectida en sis de cada deu casos.  
Les decisions de tractament preses en estos xiquets es basen majoritàriament en la indicació de dieta (93,2%), en la recomanació d'increment d'activitat física en el 41,1%, i en un 87,7% dels casos s'establix control analític.  
Consultes sobre problemes de comportament en la infància realitzades en atenció primària   
Hi ha un clar predomini de les alteracions en els xiquets sobre les xiquetes, el 62,1% enfront del 37,3%, la raó de masculinitat és de l'1,6. L'edat mitjana dels casos és de 8,1 anys.   
Els problemes de comportament notificats amb major freqüència són l'enuresi (27,9%), les alteracions del son (20,6%), la hipercinesia (15,5%) i les estereotípies (10,3%).  
En l'anàlisi per sexe les diferències trobades ens indiquen que l'enuresi i la hipercinèsia es presenten més en els xiquets, mentres que en les xiquetes és més freqüent l'anorèxia, les alteracions del son, les estereotípies i altres alteracions del comportament.  
Respecte als factors de risc associats, quan s'han detectat, el nivell socioeconòmic baix ha sigut el principal, seguit dels processos de separació o divorci dels pares.   
L'actitud terapèutica dels pediatres que notifiquen la xarxa sentinella sanitària ha sigut majoritàriament donar consell i suport al xiquet i als pares (81,2%). La derivació a altres especialitats (psicòleg i unitats de salut mental) ha ocorregut en el 48,5% dels casos. En un 1,5% s'ha constatat la impossibilitat d'actuar davant de la situació presentada.   
Consultes sobre lesions per incidents en temps d'oci i domèstics realitzades en atenció primària   
A la Comunitat Valenciana es van comptabilitzar l'any 2000 un total de 931 casos de lesions per incidents en temps d'oci i domèstics en edats infantils. Les lesions accidentals en la infància són més freqüents en els xiquets menors de 14 anys, i el domicili és el lloc on es produïxen amb més freqüència les lesions, les més habituals són les contusions i ferides obertes, sobretot a causa de caigudes i colps. La majoria no van requerir ingrés hospitalari i el pronòstic, en més del 90% dels casos, va ser lleu sense complicacions.  
L'any 2004 en persones majors de 60 anys les lesions accidentals van presentar una taxa de 3.672,03 per 100.000 persones majors de 60 anys, d'estes són més freqüents les dones i els majors de 74 anys.   
4. La salut de la població d'origen estranger a la Comunitat Valenciana  
Estudi de l'atenció a persones d'origen estranger en l'àmbit de la Xarxa Sentinella Sanitària de la Comunitat Valenciana   
L'any 2002 va començar l'estudi de l'atenció a persones d'origen estranger que, en eixe any va ser realitzat pels professionals dels Centres de Salut Sexual i Reproductiva. L'any 2003 l'estudi va ser realitzat pels professionals d'infermeria i en 2004 van participar en l'estudi els metges generals i pediatres integrats, tots ells participants en la Xarxa Sentinella Sanitària de la Comunitat Valenciana   
Els objectius van ser quantificar el fenomen de les consultes realitzades en planificació familiar a persones d'origen estranger i caracteritzar sociodemogràficament i clínicament este col·lectiu.   
Gràcies a estos estudis s'ha pogut obtindre una visió completa de l'atenció prestada a persones d'origen estranger en atenció primària a la Comunitat Valenciana. Els resultats parcials s'han publicat i posat a disposició dels professionals i del públic en general a través de la web de la Direcció General de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat en els butlletins mensuals de la Xarxa Sentinella Sanitària de la Comunitat Valenciana  
(http: // www.sp.san.gva.es/epidemiologia).  
A continuació, es resumixen els resultats d'este estudi.  
Medicina general:  
Perfil: dona amb edat mitjana de 36 anys, procedent majoritàriament d'Amèrica llatina, d'Europa oriental i del nord d'Àfrica. El 60% dels casos són dones entre 25 i 34 anys. El 80% de les consultes són diagnòstiques, terapèutiques i preventives (causes «no administratives»).   
La precarietat laboral (32,8%), els problemes idiomàtics (21,8%) i el baix nivell educatiu (18%) són els condicionants socials identificats com a més rellevants en ambdós sexes.   
Pediatria:  
Perfil: xiquet/a amb edat mitjana de 5,1 anys, el 51,3% xiquets i més de la mitat tenen edats entre 0 i 4 anys. El motiu de la visita és amb més freqüència per al diagnòstic, terapèutic o preventiu, és a dir, no són causes administratives. Les mares i els pares dels xiquets atesos procedixen majoritàriament d'Amèrica llatina i d'Europa oriental.   
L'actuació o prescripció realitzada en major grau és el diagnòstic (59,4%), la terapèutica (39%) i el consell i ajuda (29,3%). Les actuacions menys freqüents són la derivació (8%) i l'administrativa (16,9%).  
Centres de Salut Sexual i Reproductiva:  
Els països d'origen predominants són Equador (27,6%), Colòmbia (22,8%) i Romania (10,9%). Els condicionants socials que predominen són la precarietat laboral (37,7%) i els problemes amb l'idioma (31,6%).  
Quant als embarassos el 29,3% ha tingut un, i el 22,9% dos, mentres que el 24% diu que té antecedents d'interrupció voluntària d'embaràs.  
El motiu de la visita actual en les més jóvens (menors de 17 anys) està repartit entre demanda d'interrupció voluntària d'embaràs (27,3%) i anticoncepció (22,7%), mentres que en el grup d'edat immediatament posterior (17-19 anys) és més freqüent la sol·licitud d'anticoncepció (51,6%) que la demanda d'interrupció voluntària d'embaràs (30,5%). En les majors de 40 anys el principal motiu de la visita és l'anticoncepció (35,8%) seguit de la revisió per a diagnòstic precoç (28,3%).  
El nombre d'interrupcions voluntàries d'embaràs abasta una mitjana de l'1,65%, encara que cal destacar que un 62,5% de les dones d'origen estranger que acudixen a les consultes de planificació familiar mai no han recorregut a la interrupció voluntària d'embaràs. El percentatge de les que ho han fet més d'una vegada se situa en el 8,1%.  
Consultes d'infermeria:  
Perfil: dona amb una mitjana de 34 anys d'edat, procedent d'Amèrica del Sud, la Unió Europea i Europa oriental. Un 29,5% dels casos notificats són menors de 15 anys i un 24,1% majors de 50 anys.   
Els problemes idiomàtics (42,8%), la desestructuració familiar (16,1%) i el baix nivell educatiu (13%) són els condicionants socials identificats com a més rellevants.  
La vacunació (36,2%) i el consell-ajuda (33,4%), són les actuacions que es realitzen amb major freqüència en l'atenció a estes persones.   
Introducció de la variable «país d'origen» en el Registre d'Interrupció Voluntària de l'Embaràs de la Comunitat Valenciana  
Per mitjà d'un estudi pilot dut a terme a la Comunitat Valenciana, s'ha recollit la variable «país d'origen» d'aquelles dones residents a la Comunitat Valenciana que recorren a efectuar-se una interrupció voluntària de l'embaràs (IVE) en cinc centres privats d'esta en el període gener-desembre de 2003. Es van notificar en 2003 un total de 4.333 IVE realitzades, de les quals 1.314 van ser realitzades a dones d'origen estranger, la qual cosa va representar el 30,3% del total d'IVE realitzades en estos.   
Les dones estrangeres són la majoria equatorianes (34,8%), romaneses (17,4%) i colombianes (9,4%), d'entre 25 i 29 anys, fadrines que conviuen en parella, posseïxen estudis de segon grau, són assalariades i tenen ingressos propis. Majoritàriament recorren a la IVE per primera vegada i generalment ja tenen un fill. La primera informació que reben sobre la IVE l'obtenen del sistema públic. Recorren a la IVE en les deu primeres setmanes de gestació i la sol·liciten pel motiu de perill per a la salut física i psíquica de l'embarassada.  
Els resultats de l'any 2004 indiquen que el 50,5% de les dones estrangeres que recorren a la IVE procedixen d'Amèrica llatina, seguit de Romania i el Marroc. Amb més freqüència, tenen entre els 20-29 anys edat, conviuen en parella, posseïxen estudis de segon grau, són assalariades i tenen ingressos econòmics propis. Majoritàriament recorren a la IVE per primera vegada. Sol·liciten la IVE en les deu primeres setmanes de gestació i pel motiu de perill per a la salut física i psíquica de l'embarassada.  
Quant a les dones espanyoles que recorren a la IVE en els centres esmentats anteriorment podem destacar que recorren a la IVE més jóvens, són amb més freqüència fadrines, amb estudis de segon grau, no conviuen en parella en més del 50% dels casos, són assalariades i tenen ingressos propis. Recorren a la IVE per primera vegada i no tenen fills. Sol·liciten la IVE en les deu primeres setmanes de gestació i pel motiu de perill per a la salut física i psíquica de l'embarassada.  
Informació sobre persones d'origen estranger en el Registre de Casos de Sida de la Comunitat Valenciana  
Des de la seua creació el Registre de Casos de Sida de la Comunitat Valenciana ha recollit informació sobre el país d'origen dels afectats. Fins a 1996, es van declarar a la nostra Comunitat molt pocs casos de sida en persones d'origen estranger. Des d'eixe any, coincidint amb l'augment de la immigració a la nostra Comunitat, van començar a declarar-se més casos en persones estrangeres, al mateix temps que disminuïa notablement la incidència de sida en la població autòctona. En els últims anys, els casos de sida en persones d'origen estranger han suposat ja més del 10% del total dels casos declarats.   
El 41% dels casos de sida en persones d'origen estranger van ocórrer en immigrants procedents de països de la Unió Europea, com ara Portugal, Regne Unit, França, Itàlia i Alemanya. Els casos en persones d'origen llatinoamericà procedien en la seua majoria de Colòmbia i Equador. Els de procedència subsahariana procedien en la seua totalitat de la costa est africana, en concret, de Guinea Equatorial i Senegal. Els nord-africans provenien del Marroc i Algèria.  
Resulten cridaneres les diferències en els mecanismes de transmissió predominants segons la regió d'origen; els casos d'origen subsaharià es van atribuir quasi la totalitat a relacions heterosexuals. Els llatinoamericans també van ser en la seua immensa majoria de transmissió sexual, si bé amb una important proporció de casos de transmissió homosexual, fet que no s'observa en els subsaharians.  
Els casos procedents d'Europa i del nord d'Àfrica van presentar un patró semblant, ja que els usuaris de drogues per via parenteral representen un terç dels casos, mentres que la transmissió sexual suposa al voltant del 50%, que es distribuïx en parts aproximadament iguals entre els que es deuen a relacions heterosexuals i els atribuïts a relacions homosexuals.  
Les malalties de declaració obligatòria en les persones estrangeres  
En totes les enquestes epidemiològiques que s'omplin a la Comunitat Valenciana s'ha inclòs el recull d'informació sobre país de naixement, nacionalitat i anys de residència.  
Gràcies a això ara es disposa d'informació dels casos de persones estrangeres afectades de diverses malalties. Així en 2004 el 25,2% dels casos de tuberculosi corresponen a persones estrangeres, havent pogut determinar-se que quant a edat, sexe, bacil·loscòpia i hospitalització, els immigrants amb menys de 5 anys de residència a Espanya s'allunyen del perfil general dels casos declarats a la nostra Comunitat, mentres que el de la resta d'estrangers s'aproxima a eixe perfil.  
5. La insuficiència renal terminal a la Comunitat Valenciana  
La prevalència de la insuficiència renal terminal a la Comunitat Valenciana continua amb la tendència creixent dels últims anys i la incidència, que estava estabilitzada en els últims anys, experimenta també un considerable augment. La taxa de trasplantaments renals en 2002 va augmentar respecte al 2001 però va ser inferior a la de 1998, any que va tindre la taxa més elevada de les observades en tot el període considerat.  
Quant a la prevalència, l'any 2002 es va calcular una taxa de 1.118,94 malalts per milió d'habitants, que va ser superior a l'observada en anys anteriors. A més, és superior a la registrada en eixe mateix any en l'àmbit nacional, que va ser de 895 malalts per milió d'habitants. En relació amb la incidència, és a dir, els nous casos apareguts en un any, a la nostra Comunitat va haver-hi un important augment de la incidència en 2002 respecte de l'any anterior, sent en enguany de 166,28 pacients per milió d'habitants. Tant en la prevalència com en la incidència de la insuficiència renal crònica s'observen majors taxes en els hòmens i en les persones d'edat avançada.  
Quant a les causes de la malaltia renal primària, en els casos prevalents la primera causa és la desconeguda o no filiada amb un 21,4%.   
En relació amb el tractament rebut per estos pacients, el 58,1% dels pacients tenen com a modalitat de tractament l'hemodiàlisi en centre i un 4,7% diàlisi peritoneal contínua ambulatòria. El trasplantament de renyó va presentar un percentatge de 37,1% en 2002, lleugerament superior al de l'any anterior 36,1%, si bé val la pena recordar que en 1990 només representava el 20,6%.  
Sobre els factors de risc presents, la hipertensió arterial, igual que s'ha observat en anys anteriors, continua sent el factor de risc present en major proporció en el moment de la inclusió en el registre dels malalts renals.   
6. Interrupcions voluntàries de l'embaràs a la Comunitat Valenciana   
El número absolut d'interrupcions voluntàries de l'embaràs (IVE) notificades durant 2004 al Registre de la Comunitat Valenciana ha sigut de 8.765, la qual cosa significa el nombre més gran d'IVE notificades en un any a la Comunitat Valenciana fins a la data, amb un increment respecte al 2003 del 9,9%.   
A la Comunitat Valenciana va haver-hi una evolució ascendent fins a 1989, encara que a partir d'eixe any, va començar un període d'estabilització fins a 1992. En la gràfica, s'observa com en 1997 a la nostra Comunitat es produïx un mínim, i des de llavors la tendència és clarament ascendent, encara que amb taxes sempre per davall de la mitjana nacional.  
7. Consum d'alcohol i drogues   
Segons dades de les enquestes de consum i opinió realitzades per la Fundació d'Ajuda contra la Drogoaddicció per a la Generalitat (anys 1996, 1998, 2000, 2002 i 2004) en població major de 15 anys es poden ressaltar les dades següents.  
Alcohol  
En l'últim estudi epidemiològic realitzat (any 2004) la prevalència de bevedors abusius es manté estable i en xifres idèntiques a les detectades en l'enquesta precedent (6,3%). Cal destacar el lleu augment de les xifres relatives al sexe masculí compensat amb un lleu descens de les dones que abusen de l'alcohol.  
De la mateixa manera, la mitjana d'ingesta diària d'alcohol (40,13 ml) es manté en xifres semblants a les detectades amb anterioritat (42,02 ml).   
Evolució de la taxa d'abortivitat. Taxa per mil dones (de 15 a 44 anys)  
Font: Elaboració pròpia a partir de les dades de l'INE 2005  
Heroïna  
El consum d'heroïna seguix una tendència clarament descendent en els seus consums. La comparació entre les dos últimes enquestes reduïx a la mitat les prevalències de consum. Si durant 2002, un 0,5% de la població major de 15 anys va consumir heroïna, en alguna ocasió, en els 12 mesos anteriors a l'enquesta, durant 2004 només un 0,2% ho menciona. De la mateixa manera ocorre amb el consum regular o setmanal, que descendix del 0,2% al 0,1% actual.  
Continuem destacant el fet que el percentatge de consumidors que persistix, correspon al grup que ha fracassat encara amb les estratègies de reducció del dany (programes de tractament amb metadona, etc.), que està molt per davall del nombre de nous consumidors d'este tipus de substàncies.  
Cocaïna  
Oferix una clara diferenciació entre el que és el consum esporàdic o experimental i el consum habitual. Encara que el nombre de consumidors experimentals (els qui diuen haver-hi provat o consumit esta substància alguna vegada en la vida) augmenta lleugerament, els consums ocasionals (alguna vegada en els últims 12 mesos) o habituals (consum una o més vegades per setmana) seguixen la seua progressiva tendència descendent. Podem estimar que ambdós tipus de consums han patit un descens respecte al 2002, que se situa en el 3,3 i 0,4% respectivament.   
Cànnabis  
Continua sent la substància il·legal de major prevalència en el seu consum, encara que la tendència és molt semblant a la descrita en el cas de la cocaïna. Hi ha augments quant al consum experimental (se situa en xifres del 24,5%), però descendixen lleugerament els consums ocasionals (10,2%) i de l'últim mes (8,8%).   
Altres substàncies  
A continuació, s'exposen les xifres registrades sobre el consum de drogues de disseny, amfetamines, al·lucinògens i crack, segons dades de les enquestes del 2002 i 2004.  
En general, podem veure com hi ha una tendència majoritària de disminució d'estos dos indicadors temporals bàsics.  
L'Indicador Tractament del Sistema d'Avaluació de la Qualitat Assistencial en Drogodependències (SECAD), recull les característiques sociodemogràfiques, personals, toxicològiques, etc. de les persones que sol·liciten tractament per abús o dependència a substàncies psicoactives o altres addiccions de comportament.  
La normalització i major accessibilitat als servicis van culminar durant l'exercici 2003 amb la transferència de totes les unitats de conductes addictives a la Conselleria de Sanitat; d'esta manera, tota l'atenció sanitària del malalt drogodependent depén tant orgànicament com funcionalment del servici valencià públic de salut.  
Font: Sistema Valencià d'Informació en Addiccions (SABA), en població major de 15 anys. Direcció General de Drogodependències. Conselleria de Sanitat  
Com a resultat de tot això, el nombre de pacients que anualment sol·liciten iniciar un nou tractament seguix una tendència ascendent, que se situen en 12.778 els pacients que durant a l'any 2004 van ser admesos a tractament (l'any 2000 la dita xifra era de 9.986 pacients).  
Atenent estos pacients, segons la substància principal per la qual sol·liciten tractament, l'heroïna (opiacis en general) patix un progressiu descens i des de 2001 deixa de ser la primera substància. Durant l'any 2004 només el 15,2% dels pacients van sol·licitar tractament per abús i/o dependència a l'heroïna, d'esta manera queda relegada a la tercera posició. La substància per la qual el nombre més gran de pacients sol·liciten tractament és l'alcohol (31,2% dels casos) seguit en l'actualitat molt de prop per la cocaïna (30,7%). Cal destacar el progressiu augment dels pacients que sol·liciten tractament per consum de cannabis (durant l'any 2004 van representar el 5,4% enfront del 2,5% de l'any 2000). L'addicció al joc es manté en xifres estables entorn al 5%.  
8. Accidents de treball  
Durant 2003, de les 100.373 baixes relacionades amb el lloc de treball, declarades a la nostra Comunitat, 99.416 van ser accidents de treball, i la resta van correspondre a malalties professionals. D'entre tots els accidents laborals, 1052 van ser qualificats com a greus i 119 van tindre conseqüències mortals.  
Les activitats econòmiques que han acumulat el 58,5% del total d'accidents, amb baixa al centre de treball, es detallen en la taula següent.  
Evolució dels accidents laborals a la Comunitat Valenciana 1994-2003  
(Nombre d'accidents en jornada de treball)  
Font: Direcció General de Treball i Seguretat Laboral. Conselleria d'Ocupació.  
Nota: Taxa Incidència = (Nombre accidents treball/ Nombre treballadors ocupats) x 1000  
9. Accidents de trànsit  
Observant l'evolució del nombre d'accidents de trànsit amb víctimes, s'advertix que des de l'any 1998 es produïx una important reducció fins al 2001, no obstant això, en 2002 s'observa un canvi en la tendència, encara que pareix que s'estabilitza en 2003.   
A pesar de la important morbiditat generada pels accidents de trànsit, s'observa una tendència a la disminució del nombre d'accidents de trànsit amb víctimes.  
Evolució del nombre d'accidents de trànsit amb víctimes   
Font: Direcció General de Trànsit. Ministeri de l'Interior  
Nombre de víctimes en els accidents de trànsit durant 2003   
Font: Direcció General de Trànsit. Ministeri de l'Interior  
10. Violència domèstica   
Les dades recopilades per la Direcció General de la Dona de la Conselleria de Benestar Social indiquen que a Espanya l'any 2004 van morir per esta causa 105 dones. En la següent taula podem observar l'evolució de les defuncions a causa de la violència domèstica des de l'any 1999.  
Nombre de dones víctimes mortals de violència de gènere a Espanya. Totals mensuals  
Font: Direcció General de la Dona. Conselleria de Benestar Social. Elaboració pròpia a partir de notícies de premsa i de Dades del Ministeri de l'Interior.   
Nota: Dades permanentment actualitzades  
(1) S'inclouen aquells casos en què hi ha una analogia evident amb els descrits, a pesar de no haver-hi vincle matrimonial. Per exemple, filla o mare de la companya sentimental o nóvia, etc.  
(2) S'inclouen aquells casos en què no hi ha una relació afectiva estable entre l'agressor i la víctima (amics o coneguts) o, simplement, no hi ha cap tipus de relació.  
(3) Sota este epígraf s'inclouen les víctimes masculines (normalment fills) que moren en relació amb agressions a dones.  
Dones mortes per violència de gènere a mans de la seua parella  
Font: Direcció General de la Dona. Conselleria de Benestar Social. Elaboració pròpia a partir de notícies de premsa i de Dades del Ministeri de l'Interior.   
Nota: Dades permanentment actualitzades  
S'inclouen aquells casos en què l'agressor és o ha sigut el cònjuge, company sentimental o nóvio.  
Nombre de dones ateses al centre dona 24 hores d'Alacant, València i Castelló, 1996-2004  
Font: Direcció General de la Dona. Conselleria de Benestar Social  
Telefonades rebudes a través de la línia 900 580 888, anys 1996-2004  
Font: Direcció General de la Dona. Conselleria de Benestar Social  
La Morbilitat: malalties transmissibles  
La informació que a continuació s'exposa, ha sigut elaborada pel Servici de Vigilància i Control Epidemiològic de l'Àrea d'Epidemiologia de la Direcció General de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat.  
1. Tuberculosi a la Comunitat Valenciana   
La tuberculosi presenta una tendència descendent en els últims anys a la Comunitat Valenciana, encara que hi ha un augment dels casos en estrangers procedents de països d'alta endèmia de tuberculosi. Este fet motiva que el control de la tuberculosi en la població autòctona haja de ser mantingut amb la mateixa intensitat amb què s'ha dut a terme fins a l'actualitat, i, al mateix temps, exigix que es deriven nous recursos per al diagnòstic precoç i el tractament adequat dels casos en població immigrant, en la qual les circumstàncies socials, culturals i econòmiques representen una barrera per al control de la malaltia. La incidència més alta en els casos notificats de tuberculosi correspon al grup de 25 a 34 anys, i al de 35 a 44 anys, de manera que estos grups coincidixen amb els de majors percentatges de casos en estrangers i de coinfectats pel VIH.  
A la Comunitat Valenciana s'acaba de posar en marxa un programa per a la Vigilància Epidemiològica en línia, en el qual la tuberculosi té una presència important, atés que s'aborda la vigilància de la malaltia en diversos nivells: la millora de l'oportunitat en la declaració, l'increment de la qualitat de la informació, l'estudi dels contactes dels casos declarats amb la prescripció del Tractament de la Infecció Tuberculosa Latent (TITL), el Tractament Directament Observat (TDO) seguint el document de consens realitzat en 1999, i l'evolució del cas al final del tractament.  
Així mateix, la Vigilància Epidemiològica de la Tuberculosi implica un estricte control de les resistències a fàrmacs antituberculosos, atés l'alta prevalència de resistències a països amb alta endèmia tuberculosa, dels quals procedixen molts casos de tuberculosi declarada a la nostra Comunitat. Amb este fi és necessari que a totes les soques de Mycobacterium tuberculosi, aïllades a través dels corresponents cultius, se'ls realitze estudi de sensibilitat.  
Des de l'any 1998 fins al 2004 la taxa global de tuberculosi va passar de 24 casos per 100.000 habitants a 15,67 casos per 100.000 habitants, la qual cosa va representar un descens mitjà per any del 4,96%. Els casos nous de tuberculosi (incidència) representen el 88,3% de la totalitat dels casos declarats, amb una taxa d'incidència de 13,84 casos per 100.000 habitants. La tuberculosi respiratòria representa el 77,9% del total de casos declarats, i suposa una taxa de 12,20 casos per 100.000 habitants. La rúbrica «altres tuberculosis» presenten una taxa de 3,47 casos per 100.000 habitants.   
Entre les característiques més rellevants dels casos declarats destaquen: una mitjana d'edat de 41,4, el 65,5% són hòmens, la coinfecció VIH es dóna en l'11,5%, i els casos en immigrants amb estada a Espanya inferior a 5 anys, suposen el 16,5% dels malalts. El temps transcorregut entre la data d'inici dels símptomes i el diagnòstic és molt superior per a «altres tuberculosis» (128 dies) que en la tuberculosi respiratòria (62 dies). Els casos hospitalitzats representen el 63,7% dels casos declarats, amb una estada mitjana a l'hospital de 17 dies. La bacil·loscòpia presenta resultat positiu en el 55,2% dels casos i negativa en el 37,2%. El cultiu del Mycobacterium tuberculosi supera de manera important la rendibilitat de la bacil·loscòpia, i en combinació permeten confirmar el 85,7% dels casos de tuberculosi declarada.  
Els casos de tuberculosi en estrangers representen el 25,2% del total dels casos declarats a la Comunitat Valenciana. Amb més freqüència són hòmens, amb una edat mitjana de 33 anys, amb estada a Espanya inferior a 5 anys.   
Pel que fa a la totalitat de casos declarats en estrangers, correspon a una taxa de 41,3 casos per 100.000 habitants, amb una gran variabilitat segons el país de procedència. És important assenyalar que les taxes d'incidència calculades poden estar sobreestimades, ja que el nombre total d'immigrants a la nostra Comunitat pot ser superior al declarat per fonts oficials.  
Tuberculosi i infecció VIH. La prevalència d'infecció pel VIH entre els casos de tuberculosi és de l'11,5%, la qual cosa representa una taxa d'1,8 casos per 100.000 habitants.   
El 15,2% dels casos declarats de tuberculosi preferien haver tingut contacte amb un cas de tuberculosi, una xicoteta part dels quals (2,5%) havien pres tractament de la infecció tuberculosa latent (TITL).   
Els pacients infectats pel VIH i els usuaris de drogues per via parenteral, presenten baixes taxes d'ompliment del tractament de la tuberculosi i major mortalitat per esta malaltia.  
Tuberculosi en menors de 15 anys. En este grup s'ha calculat una taxa de 5,84 casos per 100.000 habitants, i s'ha destacat que la incidència de la malaltia és significativament major en els menors de 5 anys que en la resta. La rendibilitat de la bacil·loscòpia és baixa (11,4%), mentres que el cultiu millora significativament esta prova diagnòstica fins a arribar al 51,4%.  
Estudi de contactes. Durant l'any 2004 els casos de tuberculosi declarada amb estudi de contactes informat han sigut de 475 i han sigut declarats un total de 678 casos, és a dir, la proporció de casos amb estudi de contactes és del 70%, la qual cosa suposa un increment superior a 15 punts amb relació a l'any 2003, que va ser del 54,4%.  
El nombre total de contactes estudiats ha sigut de 3.544, i la mitjana de contactes estudiats per cada cas s'eleva a 7,46. La prevalència d'infecció entre els contactes informats és del 31,7%. El nombre de casos nous de tuberculosi descoberta en ocasió de l'estudi de contactes ha sigut 33, és a dir, el 4,9% dels casos declarats.   
El grup estudiat més nombrós ha sigut el dels convivents que han presentat una prevalència d'infecció del 37,3%. En els familiars no convivents la infecció estava en 9 punts per davall dels convivents. De la resta de grups cal destacar els contactes laborals, on la prevalència d'infecció tuberculosa estava 5 punts per davall d'este.  
Centre de suport al CASS (Centre d'Atenció als Sense Sostre). Durant l'any 2004 van controlar al Centre de Suport al CAST 9 casos de tuberculosi, tots estos en Programa de Tractament Directament Observat (TOD), dels quals 5 eren de nacionalitat espanyola i els 4 restants estrangers. Entre els 9 casos seguits, 3 (33,3%) es van perdre o van abandonar el tractament. Els Tractaments Observats Directament (TOD) només representen el 3,7% dels casos declarats; esta xifra està molt per davall del desitjable.  
A més dels controls dels casos de tuberculosi, s'han prescrit 77 Tractaments de la Infecció Tuberculosa Latent (TITL) en el Programa TOD.   
2. Vigilància epidemiològica a la Comunitat Valenciana (Any 2004)  
Malaltia meningocòcica  
La freqüència de presentació de la malaltia meningocòccica a la Comunitat Valenciana ha disminuït en les últimes temporades gràcies a les campanyes de vacunació realitzades a la nostra comunitat en els anys 1997 i 2000, així com a la inclusió en el calendari de vacunacions infantils, des de gener de 2001, de la vacuna conjugada enfront del meningococ C. Actualment, la malaltia meningocòccica presenta taxes d'incidència entorn dels 2 casos per 100.000 habitants, enfront dels 4,69 que es van registrar en l'última temporada epidèmica 1996-1997.  
Durant la temporada epidemiològica 2003-2004 es van declarar a la Comunitat Valenciana un total de 63 casos de malaltia meningocòccica, la qual cosa va suposar una disminució del 27,6% respecte a la temporada 2002-2003, en la qual es van notificar 87 casos. La taxa d'incidència va ser d'1,46 casos per 100.000 habitants, mentres que en la temporada anterior va ser de 2,07. Esta és la taxa d'incidència més baixa registrada des de 1996, i manté, per tant, la tendència descendent observada en les últimes temporades.  
Igual que en els últims anys, va haver-hi un predomini del serogrup B (63,5% del total de casos declarats) sobre el serogrup C (14,3%). La incidència global de la malaltia meningocòccica més elevada es va registrar entre els xiquets menors de cinc anys, d'esta manera es manté el patró típic de presentació de la malaltia.  
La letalitat es va mantindre alta, encara que un poc més baixa que en les temporades anteriors. Va disminuir per als dos principals serogrups, encara que de manera més acusada en el serogrup B.  
Malalties de transmissió sexual  
Infecció gonocòccica  
Durant l'any 2004 es van declarar un total de 60 casos d'infecció gonocòccica. Això suposa una taxa d'incidència per al conjunt de la Comunitat Valenciana d'1,39 casos per 100.000 habitants, la qual cosa indica un increment respecte a l'any 2003, en el qual es van declarar 43 casos i la taxa va ser d'1,02 casos per 100.000 habitants. Per al quinquenni anterior la mitjana de les taxes d'incidència se situa en 0,77 casos per 100.000 habitants, i s'observa una tendència ascendent en estos últims cinc anys en la incidència d'esta malaltia.  
La taxa més alta va correspondre a la província de Castelló, amb 12 casos declarats i un valor de 2,39/100.000 habitants, un punt per damunt de la taxa de la Comunitat Valenciana. En segon lloc, València amb 29 casos i, finalment, Alacant amb 19 casos, amb taxes d'1,28 i 1,22, respectivament, ambdós per davall de la taxa de la Comunitat Valenciana.  
La malaltia es va presentar, com és habitual, majoritàriament en hòmens i el grup d'edat amb nombre més gran de casos va ser el de 25 a 34 anys.  
Sífilis  
Al llarg de l'any 2004 es van declarar un total de 98 casos de sífilis. La taxa d'incidència per al conjunt de la Comunitat Valenciana va ser de 2,27/100.000 habitants, lleugerament superior a la de l'any 2003 que va ser 2/100.000 habitants. La mitjana de les taxes per al quinquenni anterior es va situar en 1,02, una tendència ascendent que s'observa en la incidència d'esta malaltia des de l'any 2000.  
Com en la infecció gonocòccica la taxa més alta va correspondre a la província de Castelló amb 18 casos declarats i un valor de 3,59/100.000 habitants, 1,32 punts per damunt de la taxa de la Comunitat Valenciana.  
Més de la mitat dels casos (64%) es va presentar en hòmens i el grup d'edat amb nombre més gran de casos, en ambdós sexes, va ser el de 25 a 34 anys.  
Sífilis congènita  
Durant l'any 2004 es van declarar 7 sospites de sífilis congènita, d'estes 3 van quedar classificades com a error diagnòstic, només 2 casos van quedar confirmats.  
Els casos de sífilis congènita a la Comunitat Valenciana han augmentat respecte a l'any anterior, probablement com una conseqüència de l'augment dels casos de sífilis no tractada, associats a població immigrant.  
3. Zoonosi  
Brucel·losi  
Durant l'any 2004 es van declarar 24 casos de brucel·losi a la Comunitat Valenciana. Això suposa una taxa d'incidència de 0,55 casos per 100.000 habitants. La mitjana de les taxes del quinquenni anterior va ser 1,15, al llarg d'estos cinc anys s'observa una tendència descendent en la incidència d'esta malaltia, encara que l'any 2004 es va incrementar lleugerament respecte a l'any anterior.  
Dels 24 casos de brucel·losi 8 es van declarar a la província d'Alacant, 8 a la de Castelló i 8 a la de València. La taxa més alta va correspondre a la província de Castelló amb un valor d'1,60/100.000 habitants, 1,05 punts per damunt de la taxa de la Comunitat. Les taxes de les províncies d'Alacant i València van ser 0,51 i 0,35, respectivament, ambdós per davall de la taxa de la Comunitat Valenciana.  
Al llarg de l'any es van declarar quatre brots de brucel·losi que van agrupar el 41,7% dels casos.  
Leishmaniosi  
Durant l'any 2004 es van declarar a la Comunitat Valenciana un total de 25 casos de leishmaniosi. Això suposa una taxa per al conjunt de la Comunitat Valenciana de 0,58 casos per 100.000 habitants, lleugerament inferior a la de l'any 2003.  
Al llarg del quinquenni anterior esta malaltia va mostrar unes taxes prou estables, d'esta manera es mantenia la tendència observada durant estos anys. La mitjana per a eixe període es va situar en 0,65 casos per 100.000 habitants.  
Hidatidosi  
L'any 2004 es van declarar 26 casos de hidatidosi, la qual cosa suposa una taxa d'incidència per al conjunt de la Comunitat Valenciana de 0,60 per 100.000 habitants. Durant els últims cinc anys les taxes d'incidència de l'hidatidosi s'han mantingut prou estables i la mitjana de les taxes per a este període se situa en 0,67.  
La distribució de casos per províncies va ser la següent: 1 cas va correspondre a Alacant, 3 a Castelló i 22 a València, amb taxes de 0,06, 0,62 i 0,97 casos per 100.000 habitants, respectivament.  
L'hidatidosi manté una tendència estable amb relació als cinc anys anteriors. Del total de casos declarats només el 57% d'estos eren casos incidents.  
A causa del llarg període d'incubació d'esta malaltia, l'edat mitjana dels casos és prou elevada.  
Febre exantemàtica mediterrània  
Durant l'any 2004 es van declarar 13 casos de febre exantemàtica mediterrània, 10 casos més que l'any 2003. Això suposa una taxa d'incidència de 0,30 per 100.000 habitants per a la Comunitat Valenciana. Este considerable increment respecte al 2003 és degut fonamentalment a la busca activa. Esta taxa és la més alta registrada des de l'any 1998. La mitjana del quinquenni es va situar en 0,15 casos per 100.000 habitants.  
Dos dels casos declarats van correspondre a la província d'Alacant, sent la taxa d'incidència 0,13/100.000 habitants. Els 11 restants es van declarar a la província de València i la taxa d'incidència d'esta es va situar per damunt de la taxa de la Comunitat Valenciana, sent 0,49/100.000habitants. A la província de Castelló no es va declarar cap cas.  
La malaltia es va distribuir pràcticament per igual en ambdós sexes.  
Tètans  
Durant l'any 2004 es van declarar a la Comunitat Valenciana 4 casos de tètans, la mateixa xifra que l'any 2003. La taxa d'incidència va ser 0,09 casos per 100.000 habitants (més del doble que la mitjana nacional). Per al quinquenni anterior la taxa mitjana va ser 0,05 casos per 100.000 habitants.  
Tots els casos de tètans es van produir en persones majors de 60 anys. En 2 dels casos es va produir la defunció. Cap cas estava correctament vacunat. Atesa l'existència d'una vacuna eficaç enfront del tètans tots estos casos podrien haver sigut evitats.  
Leptospirosi  
Durant l'any 2004 es van declarar 3 casos de leptospirosi. La taxa d'incidència va ser 0,07 casos per 100.000 habitants.   
Durant el quinquenni anterior no es van declarar casos en els anys 1999 i 2000, l'any 2002 es van declarar sis casos, dos d'estos en forma de brot. La mitjana per al dit període va ser de 0,02 casos per 100.000 habitants.  
Els casos tenien com a antecedent de risc el treball en arrossars o en zona d'horta amb presència de rosegadors.  
Febre recurrent per caparres  
Durant l'any 2004 es va notificar un cas de febre recurrent per caparres que es va trobar a través de busca activa. La taxa d'incidència va ser de 0,02 casos per 100.000 habitants. És el primer cas que es notifica des de l'any 1999, en què es van declarar 6 casos.  
4. Paludisme  
Durant l'any 2004 es van declarar a la Comunitat Valenciana 54 casos de paludisme, tots estos eren casos importats. Del total de casos declarats, 31 (57,4%) van ser casos nous i 15 (27,6%) recidives. Estes dades representen una taxa global (casos nous més recidives) d'1,25 casos per 100.000 habitants, mentres que si es considera només els casos incidents la taxa va ser de 0,72 casos per 100.000 habitants.  
Els casos s'agrupen majoritàriament en la segona mitat de l'any, que coincidix amb l'estiu i les primeres setmanes de la tardor. Més de la mitat dels casos (51,9%) corresponen a immigrants ja establits a la nostra Comunitat, que viatgen en vacacions al seu país d'origen.  
5. Pallola  
En el marc del Pla d'Eliminació de la pallola a la Comunitat Valenciana, l'objectiu de la qual era aconseguir l'eliminació de pallola autòctona l'any 2005, es va posar en marxa al gener de 2001 el sistema de vigilància especial de la malaltia. Este sistema de vigilància bàsicament consistix en la notificació urgent de la sospita del cas, el recull de mostres per a la confirmació del laboratori (sèrum per a la determinació de IgM especifica i orina per a l'aïllament del virus i la identificació de la soca), la investigació de la font d'infecció i el control dels contactes, així com la ràpida detecció de la idea de brots i l'adopció de les mesures oportunes per a impedir que la transmissió continue.  
Durant l'any 2004 es van notificar al sistema de vigilància 20 casos sospitosos de pallola, dels quals, després de realitzar la investigació corresponent, 1 (5%) va ser confirmat i 19 (95%) es van considerar descartats, un d'estos com a postvacunal. No va quedar cap cas com a compatible, ja que en totes les sospites va ser possible el recull de mostres per a la seua confirmació.  
6. Malalties vacunables  
Parotiditis  
El nombre de casos notificats en 2004 va ser de 108, dels quals 32 van ser errors diagnòstics i un cas era extracomunitari. Els casos autòctons van ser 75, amb una taxa d'1,73 per 100.000 habitants, molt inferior a la mitjana nacional, amb 3,71 casos per 100.000 habitants.  
Quant a la distribució espacial es va observar que per províncies la taxa més elevada es va donar a Alacant, 2,05 casos per 100.000 habitants; seguida de València, amb taxa d'1,68 casos per 100.000 habitants; i finalment Castelló, amb taxa d'1 cas per 100.000 habitants.  
En l'evolució temporal al comparar la taxa de l'any en estudi 1,73 casos per 100.000 habitants, respecte al quinquenni anterior (1999-2003), s'observa que contínua la tendència descendent d'aparició d'esta malaltia, que va començar amb un clar descens l'any 2000, amb una taxa de 4,51 casos per 100.000 habitants, respecte a l'any 1999, que va presentar una taxa de 19,48 casos per 100.000 habitants.   
Tos ferina  
Durant l'any 2004 es van declarar 37 casos, la qual cosa suposa una taxa de 0,86 casos per 100.000 habitants, molt inferior a la taxa mitjana a Espanya d'1,31 casos per 100.000 habitants.   
Quant a la distribució espacial dels casos en l'àmbit provincial, Castelló va presentar una taxa d'1 cas per 100.000 habitants; seguit de València amb una taxa de 0,93 casos per 100.000 habitants; i per últim, Alacant amb 0,71 casos per 100.000 habitants.   
En l'evolució temporal al comparar la taxa de l'any 2004 respecte al quinquenni anterior, s'observa que el nombre de casos és un poc superior als dos anys precedents, encara que molt inferior als anteriors, així i tot estan dins dels límits inferiors del quinquenni anterior.   
7. Malaltia invasiva per Haemophilus influenzae  
L'any 2004 es van notificar 4 casos, la qual cosa suposa una taxa a la Comunitat Valenciana de 0,09 casos per 100.000 habitants; tots els casos van ser confirmats per laboratori i classificats com a casos confirmats.  
En la distribució espacial s'observa que els casos s'han produït 2 a la província d'Alacant, amb una taxa de 0,13 casos per 100.000 habitants; i els altres dos, a la província de Castelló, que corresponen a una taxa de 0,40 casos per 100.000 habitants.  
Quan s'observa l'evolució temporal, de l'any 2004 respecte al quinquenni últim (1999-2003), veiem que el nombre de casos d'este any (4) és semblant a les xifres produïdes en el període anterior, en el qual no es presenta cap tendència clara; l'única cosa que apareix són xifres molt baixes durant tot el període pel fet que la cobertura de vacunació era ja molt elevada en estos últims anys.  
8. Varicel·la  
El nombre de casos notificats durant 2004 va ser de 31.314, amb una taxa de 723,74 casos per 100.000 habitants. A Espanya el nombre de casos declarats va ser 233.934, amb una taxa de 589 casos per 100.000 habitants, la qual cosa suposa que la nostra Comunitat declara el 13,4% dels casos de tot Espanya i que té una taxa d'un 22,7% superior a la nacional.  
Quant a la distribució espacial es va observar, que per províncies la taxa més elevada es va donar a Alacant, amb 1.057,1 casos per 100.000 habitants; seguida de Castelló, amb taxa de 589,3 casos per 100.000 habitants; i finalment València, amb taxa de 524,4 casos per 100.000 habitants.   
Quan observem l'evolució anual de la malaltia de l'any 2004 s'observa un component cíclic estacional amb predomini primaveral, i respecte al quinquenni anterior (1999-2003), veiem que no hi ha una tendència clara, sinó que esta malaltia es presenta amb alts i baixos.   
9. Hepatitis  
Hepatitis A  
El nombre de casos notificats en 2004 va ser 115, dels quals 18 van ser importats, 1 va ser un error diagnòstic i 96 van ser casos autòctons. La taxa de casos autòctons va ser de 2,22 casos per 100.000 habitants, semblant a la d'Espanya, que va ser de 2,01 casos per 100.000 habitants.  
En la distribució espacial s'observa que per províncies a Alacant s'han declarat 50 casos, la taxa més elevada es dóna en 3,21 per 100.000 habitants; a Castelló s'han declarat 5 casos, taxa d'1 cas per 100.000 habitants; i a València s'han donat 41 casos, amb una taxa d'1,81 casos per 100.000 habitants.   
El 34% dels casos es produïxen associats als brots i el 60% apareixen com a casos aïllats.  
Quan s'observa l'evolució de l'any 2004 respecte al quinquenni últim (1999-2003), podem observar que el nombre de casos en 2004 és superior als dos anys anteriors, encara que continua sent un nombre molt inferior als altres tres anteriors; la pujada que experimenta en 2004 respecte a la tendència descendent que presentava el quinquenni anterior, pot ser a causa, en gran part, que s'han produït prou brots (33 casos), sobretot relacionats amb xiquets menuts de guarderia o preescolar i els seus familiars, mentres que l'any anterior només es van donar 5 casos relacionats amb brots.   
Hepatitis B  
En 2004 van ser notificats 93 casos, dels quals 6 van ser errors diagnòstics i 3 importats; per tant, els casos a estudiar pertanyents a la nostra Comunitat van ser 84, la qual cosa suposa una taxa d'1,94 casos per 100.000 habitants, xifra que està per damunt de la taxa d'Espanya, que va ser d'1,86 casos per 100.000 habitants.  
En la distribució espacial s'observa que per províncies a Alacant s'han declarat 23 casos, d'esta manera es dóna la taxa més baixa (1,48 casos per 100.000 habitants); a Castelló s'han declarat 12 casos (taxa de 2,39 casos per 100.000 habitants); i a València s'han declarat 49 casos (taxa de 2,16 casos per 100.000 habitants).  
Quan s'observa l'evolució de l'any 2004 respecte al quinquenni últim (1999-2003), veiem que el nombre de casos d'este any (84 casos) és semblant als últims tres anys, on s'aprecia un escaló important respecte a les xifres dels dos anys anteriors; la tendència al llarg del període és descendent, i en estos últims anys pareix que es troba prou estabilitzada, amb un lleuger ascens l'últim any.   
Hepatitis C  
El nombre de casos notificats va ser de 42 durant 2004, la qual cosa suposa una taxa de 0,97 casos per 100.000 habitants, per davall de la d'Espanya que va ser d'1,74 casos per 100.000 habitants.   
En la distribució espacial s'observa que per províncies, la taxa més alta es presenta a Castelló (1,40 casos per 100.000 habitants); a València i Alacant les taxes són semblants a les de la Comunitat Valenciana (0,92 i 0,90 casos per 100.000 habitants, respectivament).  
Quan s'observa l'evolució de l'any 2004 respecte al quinquenni últim (1999-2003), veiem que el nombre de casos d'este any, respecte a les xifres anteriors, seguix una tendència clarament descendent.   
10. Malalties hídriques i alimentàries  
Disenteria bacil·lar . Shigel·losi  
En 2004 el nombre de casos notificats va ser de 14, dels quals només 8 són els casos que pertanyen a la nostra Comunitat i als quals fem referència. La taxa va ser de 0,18 casos per 100.000 habitants, inferior a la d'Espanya que va ser de 0,29 casos per 100.000 habitants. Tots els casos van ser confirmats per laboratori.   
En la distribució espacial s'observa que el major nombre de casos i la taxa més alta es va donar a la província de València amb 0,22 casos per 100.000 habitants; seguida de la província de Castelló, amb una taxa de 0,20 casos per 100.000 habitants; i per últim, la província d'Alacant, amb taxa de 0,13 casos per 100.000 habitants.   
Quan s'observa l'evolució de l'any 2004 respecte al quinquenni últim (1999-2003), veiem que el nombre de casos d'esta malaltia es manté en unes xifres semblants a la mitjana del quinquenni anterior. La malaltia estos últims anys s'ha presentat amb casos aïllats o en xicotets brots localitzats.  
Febre tifoide i paratifoide  
El nombre de casos notificats durant el 2004 va ser de 10, dels quals 7 van ser autòctons, la qual cosa suposa una taxa de 0,16 casos per 100.000 habitants, inferior a la taxa d'Espanya que va ser de 0,25 casos per 100.000 habitants.   
En la distribució espacial s'observa que 4 casos pertanyien a la província d'Alacant, amb una taxa de 0,26 casos per 100.000 habitants; i 3 casos a la província de València, amb una taxa de 0,13 casos per 100.000 habitants.   
Quan s'observa l'evolució de l'any 2004 respecte al quinquenni últim (1999-2003), s'observa que el nombre de casos d'este any és igual que l'any passat i continua mantenint la tendència descendent que esta malaltia presenta durant tot el període.  
11. Situacions epidèmiques i brots  
La idea de malalties en forma de situacions epidèmiques o brots és una urgència en salut pública que s'ha convertit en una informació pública amb enorme repercussió als mitjans de comunicació social. El seu abordatge requerix la professionalitat dels tècnics, una capacitat de resposta i els coneixements científics que garantisquen la investigació i adopció de les mesures de control oportunes i adequades.   
Es descriuen les situacions epidèmiques i brots declarats a la Comunitat Valenciana durant l'any 2004.  
Font de les dades  
Per a la descripció de les situacions epidèmiques i brots declarats durant l'any 2004 s'ha utilitzat com a font el Registre de Situacions Epidèmiques i Brots que recull la informació procedent de la vigilància dels brots, integrada en el Sistema Bàsic de la Xarxa Valenciana de Vigilància en Salut Pública (Decret 16/1997, del Govern Valencià i Orde de la Conselleria de Sanitat, de 4 de març de 1997), que considera com a unitat de registre les definicions de brot contingudes en la dita norma.   
Procediment de declaració  
La declaració de brot epidèmic és obligatòria i urgent.  
Els brots de qualsevol etiologia es notifiquen sota sospita des de les Unitats d'Epidemiologia dels Centres de Salut Pública dels Departament de Salut i s'inclouen en el Registre fins a la seua confirmació o anul·lació. Els brots poden haver sigut declarats pels metges en exercici, afectats o altres institucions, o bé detectats pels tècnics d'Epidemiologia a través de la busca activa o del seguiment dels casos relacionats.  
Es realitza una investigació epidemiològica de cada un dels brots notificats, i s'emet un informe final d'on s'extrau per al seu registre, un conjunt bàsic de dades, que inclou variables referides a la procedència de la declaració, lloc i àmbit d'idea, ubicació temporal, característiques clíniques epidemiològiques dels casos associats, variables específiques del procés a estudi, factors que han contribuït a l'aparició de la situació epidèmica i actuacions dutes a terme per al seu control.  
Resultats generals dels brots  
Durant l'any 2004 es van rebre un total de 190 notificacions de possibles brots, tretze dels quals (6,8%) van ser anul·lats després de la investigació pertinent, i es van registrar definitivament un total de 177 brots que van afectar un total de 1.993 persones, 236 de les quals van necessitar hospitalització i 15 van morir. La notificació de brots en el present any ha sigut lleugerament inferior a la mitjana del quinquenni anterior (1999-2003) que va ser de 182 brots. La incidència acumulada de brots ha sigut de 4,1 casos per 100.000 habitants i la taxa de casos associats va ser de 46,1 casos per 100.000 habitants, d'esta manera es presenta una tendència descendent des de l'any 1999. La taxa d'hospitalització en el 2004 ha sigut d'11,8%, lleugerament inferior a la taxa mitjana d'hospitalització del quinquenni anterior. En canvi s'observa un augment de la letalitat durant l'any 2004 (0,8%) respecte a anys anteriors, a causa d'un excés de difunts per una intoxicació massiva de monòxid de carboni en un municipi de la província de Castelló.   
Procedència de la declaració  
Durant el període 1999-2004 les unitats hospitalàries són les que més brots han declarat (41,4%), seguit de les d'Atenció Primària (32,4%), que aporten entre ambdós el 73,8% dels brots del període. La detecció de brots a partir dels diferents sistemes de Vigilància Epidemiològica (busca activa de casos, vigilància estatal i d'altres comunitats) suposa el 10,4% dels brots, que s'ha incrementat de manera considerable durant l'any 2004 (19,2%). La declaració de brots per part de les persones afectades es manté de manera estable al voltant del 10% al llarg del període. La resta de notificacions procedixen d'altres servicis mèdics (residències, hotels, empreses) i de diverses institucions (ajuntaments, Oficina Municipal d'Informació al Consumidor .OMIC-, Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències .CICU-, mitjans de comunicació i altres conselleries).  
Distribució per processos  
La distribució dels brots per processos es presenta en la taula següent, on s'inclouen el nombre total de casos per procés i els seus percentatges. Respecte a l'any 2003, en 2004 va disminuir el nombre de brots en un 10%, però va augmentar la magnitud del nombre d'afectats que presenta una variació positiva del 36,5%.  
Els brots declarats amb major freqüència durant l'any 2004 van ser les toxiinfeccions alimentàries amb 84 brots, la qual cosa va suposar un 47,5% del total de brots notificats, que afecta 1.173 persones. Els brots de tuberculosi van ocupar el segon lloc en freqüència, amb 15 brots (8,5%) però que va afectar només 39 malalts.  
Les gastroenteritis ocupen el tercer lloc amb 12 brots (6,8%), el nombre d'afectats és de 298 i s'observa un descens important respecte a l'any 2003 tant del nombre de brots (-38,3%) com de casos (-61,6%).  
Les legionel·losis comunitàries, tant en forma de brots com d'agregacions, han disminuït respecte a l'any anterior, de manera que s'observa un descens del 50,6% quant als casos associats. En altres agregacions de legionel·losi es recullen les situacions notificades des del Sistema Europeu Ewgli (viatgers estrangers), associades fonamentalment a establiments turístics.  
Destaca l'elevat nombre de casos de conjuntivitis epidèmica, 173 casos, agrupats en dos brots, així com 8 brots d'escarlatina amb un total de 45 casos.  
Àmbit d'ocurrència   
Durant l'any 2004 els brots ocorreguts en l'àmbit comunitari han sigut els més freqüents (55,9%), seguits dels d'àmbit familiar que presenten una declaració també elevada (39%). Els brots nosocomials, és a dir, els ocorreguts als hospitals, han presentat una freqüència de declaració molt baixa (2,3%), que corresponen a 4 brots.   
Distribució temporal  
La major freqüència d'aparició de brots s'observa entre els mesos d'abril i agost on es concentren el 54,2% dels brots del 2004, són els mesos d'hivern els que menys malaltia epidèmica presenten.  
Brots de toxiinfecció alimentària. Any 2004  
Durant l'any 2004 es van declarar 84 brots de toxiinfecció alimentària que van afectar 1.173 persones, de les quals 125 van necessitar hospitalització i una va morir. En total es van notificar 12 brots menys que l'any 2003, la qual cosa va suposar una disminució del 12,5%. La taxa d'hospitalització en 2004 s'ha reduït respecte a l'any anterior de l'11,8% al 10,7%.   
La distribució temporal va presentar la màxima freqüència entre els mesos de juliol i agost, que concentrava el 37% dels brots declarats, i el 47,2% dels brots es declaren en restaurants, seguits de bars i hotels.  
L'àmbit d'idea dels brots va ser en un 63,1% de tipus comunitari, amb 1.016 casos associats (86,%) i en un 36,9% familiar, amb 157 casos (13,4%).  
La taxa d'atac mitjana en les toxiinfeccions alimentàries comunitàries va ser de 60,2%, amb una població mitjana a risc de 116 persones per brot.   
Els aliments que han sigut implicats amb major freqüència en els brots comunitaris han sigut les carns i el grup d'altres aliments, que aporten entre ambdós el 50% dels casos associats a este tipus de brots. Ha disminuït la freqüència de brots relacionats amb les salses i altres aliments elaborats amb ou cru i amb els peixos i mariscos. És de destacar l'elevat nombre de brots en què es desconeix l'aliment implicat. L'aliment implicat ha sigut confirmat en 20 dels 53 brots de toxiinfecció alimentària comunitaris (37,7%).  
En les toxiinfeccions alimentàries comunitàries es van analitzar mostres biològiques de 240 malalts, de les quals en 164 van ser positius a algun agent microbiològic patogen. Van ser analitzades 454 mostres de manipuladors, i van resultar 56 d'estes (12,3%) positives a algun germen patogen susceptible de transmissió a través dels aliments.  
Quant als aliments implicats en les toxiinfeccions alimentàries comunitàries es van estudiar un total de 117 mostres d'aliments corresponents als menús implicats, 27 dels menús eren positius, la qual cosa suposa un 23,2% de positivitat de les mostres analitzades.  
En el 71,7% dels brots ha sigut possible determinar l'etiologia, sent en el 50,9% dels casos el bacteri salmonel·la, seguida per l'estafilococ (7,5%) i del Clostridium perfringens (5,7%).  
Els factors contribuents que són mencionats amb major freqüència en els brots de toxiinfeccions alimentàries de caràcter comunitari són les pràctiques de manipulació incorrecta, la refrigeració insuficient dels aliments i les condicions inadequades del local.  
La mesura de control mencionada amb major freqüència és l'educació sanitària, realitzada en el 88,7% dels brots, seguit de la inspecció de l'establiment i la investigació, tractament i control dels manipuladors d'aliments. És de destacar que l'exclusió dels manipuladors portadors es va dur a terme en quasi el 19% dels brots, i en 6 brots es va produir el tancament de l'establiment.  
Brots i casos associats. Distribució per processos. Comunitat Valenciana, 2003 . 2004  
Font: Direcció General de Salut Pública. Conselleria de Sanitat.  
3.1.3. Altres determinants de salut  
Factors mediambientals  
Aigües de bany marines  
Segons dades de la Conselleria de Territori i Habitatge, observem un bon estat de les aigües de bany marines de la Comunitat Valenciana durant 2004.  
Residus  
L'any 2004, es van produir un total de 2.471.006 tm de residus sòlids urbans (1.214.018 d'estos a València, 937.470 a Alacant i 319.518 a Castelló).  
Pel que fa als residus perillosos produïts a la nostra Comunitat, el nombre total de tones tractades durant 2004 a la nostra Comunitat va ser de 395.745.  
Contaminació atmosfèrica i acústica  
Contaminació atmosfèrica  
El control de la contaminació de la qualitat de l'aire és fonamental per a una vida entorn saludable.   
A la taula adjunta es detallen els contaminants detectats per la Xarxa Automàtica de Control de Contaminació de l'Aire i Xarxa Manual de Vigilància de la Contaminació Atmosfèrica.  
La Xarxa Manual de Vigilància de la Contaminació Atmosfèrica ha detectat valors alts de partícules en suspensió en les estacions del polígon de Vila-real, l'Alcora i Almassora.   
Contaminació acústica  
La contaminació acústica s'ha convertit en un dels problemes mediambientals més importants en l'actualitat i, en particular, a la Comunitat Valenciana, els estudis realitzats indiquen l'existència d'uns nivells de soroll per damunt dels límits màxims admissibles per organismes internacionals i per la Unió Europea.   
L'augment espectacular del parc automobilístic i dels mitjans de transport públic ha ocasionat un increment de la contaminació ambiental i, en particular, és un dels principals factors causants de la contaminació acústica, de tal manera que l'adequat control dels sorolls i les vibracions emesos per estes activitats permetrà una reducció molt significativa d'este tipus de contaminació, que afecta cada vegada més a un nombre més gran de persones i, en particular, els habitants de les grans ciutats.   
Qualificació obtinguda per les zones de bany marítimes de la Comunitat Valenciana. 2004  
Zones de bany donades d'alta en el Cens de Zones de Bany del Ministeri de Sanitat i Consum, 2004.  
El Decret 19/2004, de 13 de febrer, del Consell, pel qual s'establixen normes per al control del soroll produït pels vehicles de motor té com a objecte desenvolupar els preceptes continguts en la Llei 7/2002, de 3 de desembre, de la Generalitat, de Protecció contra la Contaminació Acústica, establix els nivells màxims d'emissió sonora admissibles per als vehicles de motor, així com els seus procediments d'avaluació a la Comunitat Valenciana.  
Contaminació atmosfèrica a la Comunitat Valenciana (2004).   
\*El límit del llindar de protecció de la població de l'ozó   
Font: Direcció General de Qualitat Ambiental. Conselleria de Territori i Vivenda.  
Els aliments  
El Control Sanitari dels Aliments, realitzat per l'Àrea de Seguretat Alimentària, de la Direcció General de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat, té com a finalitat verificar el compliment, per part de les empreses alimentàries, de la normativa sanitària encaminada a garantir la distribució a la població d'aliments segurs. Per a això es val d'intervencions al llarg de la cadena alimentària, com són la inspecció dels establiments, l'auditoria dels seus sistemes d'autocontrol, la presa de mostres i l'examen de la documentació comercial. Estes actuacions es realitzen de forma habitual, periòdica i programada sobre totes les indústries, establiments i activitats alimentàries ubicades a la nostra Comunitat.  
Com a resultat de l'activitat de control oficial en 2004 s'han obtingut les dades següents: s'han realitzat 173.764 visites de control, de les quals 650 van correspondre a denúncies, 1.149 pertanyents a alertes alimentàries i 88 motivades per l'aparició de brots de toxiinfecció alimentària.  
Vigilància Sistemàtica d'Establiments alimentaris  
Font: Direcció General de Salut Pública. Conselleria de Sanitat.  
S'han analitzat dins del programa de Vigilància Sanitària un total de 13.794 mostres, preses tant en indústries alimentàries com en establiments de venda al detall. De les 71.783 determinacions realitzades, 42.485 van correspondre a paràmetres microbiològics i 29.298 químics. Només l'11% de les mostres analitzades va presentar algun resultat no conforme.  
L'etiquetatge dels productes alimentaris té com a objectiu garantir que els consumidors reben informació suficient respecte a la composició del producte i constituïx el principal mitjà de comunicació entre els productors i venedors d'aliments, d'una banda, i, per una altra, els seus compradors i consumidors, havent de permetre al consumidor realitzar la seua elecció amb coneixement de causa, li permeten conéixer la naturalesa real de cada producte i distingir-lo dels productes amb què puga confondre's.  
Després de la inestabilitat originada al mercat comunitari de la carn de boví i dels productes a base de carn de boví per la crisi de l'encefalopatia espongiforme bovina, s'ha fet necessària una major transparència en les condicions de producció i comercialització dels dits productes, especialment en el que afecta la seua traçabilitat. Els establiments del sector carni tenen en general, un elevat percentatge de compliment de l'etiquetatge i sistema d'identificació i registre de la carn, en especial els de caràcter industrial.  
Vigilància sanitària: Anàlisi de mostres d'aliments  
Font: Direcció General de Salut Pública. Conselleria de Sanitat.  
Etiquetatge i Traçabilitat  
Font: Direcció General de Salut Pública. Conselleria de Sanitat.  
Servicis sanitaris. recursos estructurals  
A continuació, es presenten unes taules que mostren l'evolució dels recursos humans de la Conselleria de Sanitat.  
Recursos humans  
Plantilla total   
Dades referides a desembre del 2005  
Evolució de la plantilla d'hospitals i centres d'especialitats (Assistència especialitzada)  
Període 1995-2005  
Evolució de la plantilla d'Atenció primària  
Període 1995-2005  
Recursos econòmics  
Les taules que es presenten a continuació mostren l'avaluació del pressupost sanitari i del gasto per capita.  
Evolució del pressupost sanitari: 1999 . 2006  
Elaborat pel Servici de Relacions Institucionals  
Evolució del gasto per càpita (en euros)  
Dades referides a població INE  
% creixement del pressupost sanitari respecte any anterior  
Recursos sanitaris  
El nombre d'intervencions quirúrgiques programades ha crescut un 94% en el període 1995-2004, amb un augment del 4,9% en 2004.  
El percentatge d'intervencions sense ingrés s'ha multiplicat per més de 14 en el període 1995-2004, amb un augment del 6,4% en 2004.  
Activitat quirúrgica  
Cirurgia sense ingrés  
Percentatge de cirurgia major sense ingrés. Període 1995-2004  
El nombre de visites d'hospital de dia, en el període 1997-2004, s'ha multiplicat per 9,3 i les d'hospitalització a domicili per més de 28, amb un augment de l'11,2% i el 10,8% respectivament en 2004.   
Hospital de dia  
Quant a l'estada mitjana es va reduir un 20,2% en el període 1995-2004 i un 1,5% en 2004. El nombre d'ingressos va augmentar un 30,5% en el període 1995-2004 i un 0,8% en l'últim any.   
Activitat d'hospitalització  
El nombre de primeres visites de consultes externes en hospital i centres d'especialitats ha crescut un 143% en el període 1995-2004, amb un augment del 5,5% en 2004.  
Consultes externes: Hospital i Centres d'especialitzacions  
La relació de consultes successives/primeres se va reduir un 26% en el període 1995-2004 i un 1% en 2004.  
L'activitat en atenció primària ha augmentat un 29% en el període 1995-2004, amb un increment del 0,3% en 2004.  
Relació consultes successives/primeres  
Consultes d'atenció primària  
El nombre d'urgències hospitalàries ateses va augmentar un 45% en el període 1995-2004 i un 1,6% en 2004.  
Urgències hospitalàries  
Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències. Any 2004  
3.1.4. Enquesta de salut de la Comunitat Valenciana 2005  
Durant l'any 2006 la Conselleria de Sanitat publicarà un document monogràfic sobre este estudi. Per tant, a continuació només es fa referència als aspectes més destacables d'esta enquesta de salut.  
L'Enquesta de Salut de la Comunitat Valenciana 2005 és la tercera enquesta de salut d'àmbit poblacional que es realitza a la Comunitat Valenciana i està emmarcada dins de l'elaboració de II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana . Així, els seus resultats preliminars han sigut una ferramenta utilitzada en l'anàlisi de situació de la salut de la nostra població. La informació obtinguda per mitjà d'enquestes complementa altres sistemes d'informació sanitària i permet obtindre informació directament de la població, independentment que siguen usuaris o no dels servicis sanitaris. D'esta manera, s'obté informació sobre altres dimensions de la salut com són, la qualitat de vida, la percepció subjectiva de salut, la morbiditat percebuda, els estils de vida i les possibles desigualtats en salut entre els ciutadans.  
L'objectiu general d'esta enquesta de salut és obtindre informació sobre la salut de la població per a poder planificar i avaluar les actuacions sanitàries. Són objectius específics, conéixer la percepció de la salut i la morbiditat de la població, les discapacitats, la limitació de l'activitat en majors de 65 anys, l'accidentabilidad, la utilització de medicaments i dels servicis sanitaris, les conductes, estils de vida i factors de risc i investigar el problema de la violència domèstica.   
S'han utilitzat dos qüestionaris un per a la població menor de 16 anys, i un altre per a la població major de 16 anys.  
En el desenvolupament de la metodologia utilitzada, han col·laborat un panell d'experts per al disseny dels qüestionaris i s'han introduït alguns canvis respecte a les enquestes anteriors. Especialment destacable és la utilització del Sistema d'Informació Poblacional de la Conselleria de Sanitat per a l'obtenció de la mostra. Respecte al disseny de qüestionaris, cal remarcar que en el qüestionari d'adults s'han ampliat les preguntes sobre qualitat de vida i l'estat de salut autopercebuda (EuroQol-5), s'ha emprat l'escala DUKE sobre discapacitats i el GHQ-12 sobre salut mental. També s'ha inclòs una pregunta sobre priorització de problemes de salut en relació amb les necessitats d'inversió de recursos. D'altra banda, en l'anàlisi dels resultats s'han afegit altres variables predictores, que augmenten els grups etaris i codifiquen l'ocupació per a obtindre la informació de la classe social.  
La població objecte d'este estudi ha sigut la població resident a la Comunitat Valenciana i s'han realitzat dos onades, la primera, durant els mesos de maig-juny del 2005, i la segona, al novembre-desembre del 2005. En cada onada es va enquestar aproximadament la mitat de la mostra total.  
Per al disseny mostral es van configurar les unitats primàries de selecció (PSU), que són una combinació de les zones de salut i els municipis, i que constituïxen una partició de tot el territori de la Comunitat Valenciana. La grandària de la mostra és de 7.020 adults i els corresponents menors de 16 anys associats als adults.  
Durant les fases del treball de camp, gravació i depuració de les dades es van seguir estrictes normes de qualitat per a garantir la fiablidad dels resultats.   
A continuació s'exposa d'una manera esquemàtica els apartats d'esta enquesta de salut:  
. Identificació dels membres de la llar  
. Variables de tots els membres de la llar: sexe, edat, relació amb el sustentador principal, nivell d'estudis, situació laboral, tipus d'ocupació, estat civil, convivència en parella i identificació de la persona entrevistada.   
. Característiques socioeconòmiques i familiars  
. Percepció de la salut i morbiditat  
. Discapacitats  
. Limitació de l'activitat en majors de 65 anys  
. Accidentabilitat  
. Utilització de medicaments  
. Utilització de servicis sanitaris  
. Opinions: priorització de recursos sanitaris en relació amb distints problemes de salut  
. Conductes i estils de vida: tabaquisme, consum d'alcohol, automoció, alimentació, activitat física, salut sexual i reproductiva.  
. Factors de risc: condicions d'habitabilitat, condicions de treball, cures informals i tasques domèstiques (atenció de persones dependents)  
. Violència domèstica  
3.1.5. Resultats del Pla de Salut de la Comunitat Valenciana 2001-2004  
Avaluació  
L'avaluació del Pla de Salut 2001-2004 ha permés conéixer el grau de consecució dels seus objectius i valorar els resultats. D'esta manera, algunes de les intervencions dissenyades per al període 2001-2004 no tornen a aparéixer en el nou Pla de Salut, perquè s'han obtingut resultats favorables i s'han cobert les necessitats identificades. No obstant això, altres intervencions continuen sent prioritàries al no haver aconseguit els objectius marcats, concretament les dirigides a millorar els estils de vida de la població.   
Dels 78 objectius del Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, 71 han sigut avaluats, dels quals 70 han sigut aconseguits totalment o parcialment. Hi ha set objectius que estan sent avaluats a partir de les dades recollides durant 2005.  
L'avaluació del Pla de Salut 2001-2004 queda resumida a les taules següents:  
Avaluació dels Objectius del Pla de Salut 2001-2004. Resultats globals  
\*Quan s'ha aconseguit la tendència desitjada i almenys s'ha aconseguit el 50% de l'objectiu  
Avaluació dels Objectius del Pla de Salut 2001-2004. Resultats per Àrees de guany en salut  
Avaluació de les línies d'actuació del Pla de Salut 2001-2004  
\*Quan s'ha aconseguit la tendència desitjada i almenys s'ha aconseguit el 50% d'allò que s'ha enunciat en la línia d'actuació  
El Pla de Salut desenvolupava els seus objectius per mitjà de 128 línies d'actuació. D'estes, 123 han sigut avaluades, i han sigut aconseguides totalment o parcialment 119. Hi ha 5 línies d'actuació que no han pogut ser avaluades per la impossibilitat tècnica de l'obtenció dels seus indicadors d'avaluació. A la taula següent es detalla el resultat de l'avaluació en cada una de les àrees de guany en salut de què constava el Pla.  
Avaluació de les Línies d'actuació del Pla de Salut 2001-2004. Resultats per àrees de guany en salut  
Estudi sobre la impregnació en els professionals sanitaris   
Al final del període de vigència del Pla de Salut 2001-2004, l'Oficina del Pla de Salut de la Conselleria de Sanitat va realitzar un estudi (Beca d'investigació de la Conselleria de Sanitat. Codi PI 004/2003, DOGV núm. 4.523, de 23 de juny de 2003) l'objectiu principal del qual era conéixer el grau d'impregnació i l'opinió d'una mostra aleatòria de professionals sanitaris i altres agents de la Comunitat Valenciana sobre el Pla de Salut 2001-2004.   
L'estudi es va realitzar per mitjà de l'aplicació d'una enquesta postal (n=1375) i entrevistes semiestructurades a informadors clau (n=35). Les conclusions d'este estudi han permés analitzar alguns aspectes de l'anterior Pla de Salut, i també dissenyar i posar en marxa els mecanismes necessaris per a la implementació del present Pla de Salut, tenint en compte l'experiència del Pla de Salut anterior.   
Els principals resultats s'exposen a continuació:   
. La taxa de resposta total va ser del 32,9% (41,3% professionals d'AP i un 29,2% d'AE); dels que han contestat el qüestionari el 51,9% van ser ATS/DUE, i el 44,1% metges.  
. Un 47,7% dels enquestats (n=656) coneixia el Pla de Salut de la Comunitat Valenciana i un 79,6% va considerar que el Pla de Salut té molta o prou importància en el conjunt del sistema sanitari.  
. Un 30,2% dels enquestats posseïa un exemplar del Pla de Salut, i en concret, el 74,4% dels metges tenien el llibre, enfront del 25,6% d'ATS/DUE. Per nivell assistencial, el 57,2% dels professionals d'atenció primària posseïa un exemplar, enfront d'un 42,8% d'atenció especialitzada.   
. Un 39% dels professionals afirmava que el seu centre disposava d'exemplars del document del Pla de Salut.   
. Un 32,5% opinava que al seu centre de treball no s'havien realitzat activitats d'informació i/o discussió sobre el Pla de Salut, un 26,4% opinava que poques, un 10,4% prou o moltes, i un 27,6% no ho sabia. En el col·lectiu d'atenció especialitzada, un 60,6% dels professionals opinava que s'havien realitzat poques o cap activitat al seu centre. En atenció primària este percentatge era inferior, un 39,4%. Per titulació, no s'observaven diferències importants.  
. Un 65,9% dels enquestats no va participar en activitats informatives sobre el Pla de Salut. Els que sí ho van fer, opinaven que el centre de treball havia sigut el lloc més freqüent.  
Quant a la realització d'activitats de formació continuada (seminaris, sessions, cursos, etc.) en els últims 3 anys, s'obtenen els resultats següents:  
. El 14,8% havia assistit a activitats relacionades amb el Pla de Salut.  
. El 28,5% havia assistit a activitats, però no sabia si eren específiques del Pla de Salut.  
. El 32,5% havia assistit, però no eren específiques del Pla de Salut.  
. El 18,8% no hi havia pogut assistir.  
En relació amb les activitats preventives relacionades amb el Pla de Salut, el 38,8% dels enquestats opinava que s'havia posat molt o prou èmfasi en la seua realització respecte a tres anys arrere. Un 36,1% opinava que s'havia realitzat un poc més d'esforços en esta matèria i el 20,7% que seguia igual que en els tres anys anteriors.  
En la següent taula es detalla el percentatge de professionals sanitaris que opinava que s'havien augmentat les activitats de detecció dels següents problemes de salut en els últims tres anys:  
Respecte a les vacunes, els enquestats van opinar que es va produir una major sensibilització entre el personal sanitari, en concret, en la vacunació antitetànica en població adulta, l'antigripal en població de risc, infantils i l'antihepatitis-B en la població de risc.  
El 60% de professionals va opinar que els pacients mostraven molt o prou interés amb relació a la prevenció de malalties i promoció de la salut, i un 34,6% poc o cap interés.  
3.1.6. Descripció d'altres plans de govern de la Generalitat relacionats amb la salut  
Pla d'igualtat d'oportunitats entre hòmens i dones  
Marc de referència  
La materialització del principi d'igualtat entre hòmens i dones recollida tant en la Constitució Espanyola com en el nostre Estatut d'Autonomia, necessita un instrument o pla d'acció que concrete i definisca els objectius a complir i les accions a realitzar per tots els departaments de la Generalitat, per a aconseguir el desenvolupament d'una política global i efectiva en matèria d'igualtat de tracte, que tinga un impacte real per a aconseguir una evolució dels valors i actituds socials envers la paritat total entre hòmens i dones.  
En l'elaboració del III Pla d'Igualtat d'Oportunitats s'han utilitzat instruments de gran valor en què emmarcar el nostre projecte:  
. Estratègia Marc Comunitària sobre la Igualtat entre Hòmens i Dones (2001-2005).  
. Llei 39/1999, de 5 de novembre, per a promoure la conciliació de la vida familiar i laboral de les persones treballadores.  
. Pla de Mesures Urgents del Govern Valencià per a la lluita contra la violència que s'exercix sobre les dones.  
. Informe sociològic: «Les dones valencianes davant del segle XXI», realitzat en 1999 per la Conselleria de Benestar Social a través de la Direcció General de la Dona, en el qual s'ha analitzat l'evolució de la situació de les dones valencianes, des que es va realitzar l'anterior informe sociològic en 1986.   
. Avaluació quantitativa i qualitativa del II Pla d'Actuació del Govern Valencià per a la Igualtat d'Oportunitats entre Hòmens i Dones 1997-2000, realitzada per la Universitat Politècnica de València.  
Estructura i contingut  
El Pla preveu un total de 265 línies d'acció, agrupades en 10 àrees estratègiques, a través de les quals es desenvolupen i definixen una sèrie de mesures específiques dirigides a combatre les discriminacions encara existents, així com a augmentar la presència de les dones en aquells àmbits de la vida social en què, encara, estan insuficientment representades.  
. 10 àrees d'actuació  
. 45 objectius  
. 256 accions  
Àrea I: Incorporació de la perspectiva de gènere a la normativa i a l'estructura organitzativa dels poders públics de la Comunitat Valenciana.  
Àrea II: La participació de les dones en la presa de decisions.  
Àrea III: Cultura, imatge i mitjans de comunicació.  
Àrea IV: Coeducació.  
Àrea V: Ocupació i economia social.  
Àrea VI: Conciliació de la vida familiar i laboral.  
Àrea VII: Salut integral de les dones.  
Àrea VIII: Violència de gènere.  
Àrea IX: Exclusió social i feminització de la pobresa.  
Àrea X: Cooperació.  
El III Pla d'Igualtat recull els següents objectius generals:  
. Incorporar la perspectiva de gènere en les polítiques i accions dels poders públics de la Comunitat Valenciana.  
. Conscienciar els poders públics de la vida econòmica i social a favor de la igualtat d'oportunitats.  
. Fomentar la igualtat en matèria d'educació, mercat laboral i formació professional que comporte la dona a una formació integral que la dot d'una major conscienciació sobre les seues possibilitats i els seus drets, a fi de millorar la seua situació.  
. Fomentar la investigació, prevenció i seguiment de la salut de les dones al llarg de les etapes de la seua vida.  
. Conciliar la vida familiar i laboral de les dones i hòmens a través de servicis que permeten compatibilitzar tant a hòmens com a dones la seua activitat familiar i professional.  
. Aconseguir el rebuig de la societat a la violència de gènere a través de l'assistència i el suport a les víctimes, buscant l'eliminació d'este greu problema social.  
. Analitzar les causes i impulsar la integració de les dones que es troben en situació de risc o exclusió social (immigrants, recluses, gitanes.).  
. Incentivar i recolzar projectes de cooperació internacional amb països en via de desenvolupament, com a mesura per a la lluita i eliminació de la pobresa i l'avanç dels països en via de desenvolupament.  
Novetats  
El III Pla pretén acostar-se a la realitat de les dones valencianes en l'actualitat. Per això, s'han introduït com a noves àrees d'actuació:  
Àrea I: Incorporació de la perspectiva de gènere a la normativa i a l'estructura organitzativa dels poders públics de la Comunitat Valenciana  
Objectiu: Incorporar la perspectiva de gènere a la reflexió en la planificació de totes les polítiques que es duen a terme des de la Generalitat, com una estratègia que complementa les actuacions específiques que es duen a terme en matèria d'igualtat, i consignar anualment línies pressupostàries específiques dirigides a executar les actuacions que es contemplen en el Pla.  
Àrea II: La participació de les dones en la presa de decisions  
Objectiu: Enfortir la posició social, econòmica i política de les dones, per a aconseguir l'eliminació de les relacions de poder existents encara entre dones i hòmens.  
Àrea VI: Conciliació de la vida familiar i laboral  
Objectiu: Fomentar l'harmonització de les responsabilitats laborals entre hòmens i dones, i repartir equitativament entre els dos sexes els temps de producció, reproducció i personals (oci, descans, recreació).  
Àrea VIII: Violència de Gènere  
Objectiu: Protegir el col·lectiu de dones que són víctimes d'alguna classe de violència dins del propi àmbit familiar, dependents econòmicament la major part dels supòsits, en una posició d'incomunicació social, i l'accés d'estes a servicis i recursos socials.  
Procés d'aprovació  
La Conselleria de Benestar Social a través de la Direcció General de la Dona en col·laboració amb totes les conselleries de la Generalitat ha elaborat el text del III Pla d'Igualtat.  
El text del III Pla ha sigut discutit en la Comissió Interdepartamental per a la Igualtat d'Oportunitats entre Dones i Hòmens en què es troben representats tots els departaments de la Generalitat.  
Simultàniament el text del III Pla ha sigut consensuat amb el Consell Valencià de la Dona, òrgan de caràcter consultiu, adscrit a la Conselleria de Benestar Social, compost per les organitzacions, federacions i associacions de dones més representatives de la Comunitat Valenciana.  
Avaluació interna i externa  
Finalment, cal fer referència a la necessitat de dur a terme el seguiment i l'avaluació del grau de compliment i execució per part de tots els departaments implicats, en l'efectiva a aplicació de les mesures i accions que en el Pla d'Igualtat s'establixen. Per a això, és necessari:  
. Dur a terme un detallat sistema de recull d'informació amb les dades desagregades per sexe des del punt de vista qualitatiu i quantitatiu.   
. Conéixer l'impacte que per a dones i hòmens tenen estes a fi de reconduir les actuacions que es posen en marxa.   
. Conéixer i analitzar les diferències sistemàtiques entre les dones i els hòmens, així com les necessitats específiques d'ambdós sexes.   
L'avaluació interna la du a terme la Comissió Interdepartamental i, l'avaluació externa del Pla 1997-2000 la va realitzar la Universitat de València; l'avaluació externa del Pla 2001-2004 va ser realitzada per la Universitat Miguel Hernández d'Elx.  
A continuació s'exposen les principals dades de compliment de l'exercici 2001-2004.   
Una vegada avaluat el Pla d'Igualtat 2001-2004 s'ha elaborat el següent Pla d'Igualtat per al període 2005-2008, pendent d'aprovació pel Consell.  
Pla de mesures del govern Valencià per a combatre la violència que s'exercix contra les dones  
En virtut sobre les competències exclusives assignades a la Generalitat sobre promoció de la dona en l'article 31 de l'Estatut d'Autonomia, el Govern Valencià va aprovar el 15 de gener del 2002 el Pla de Mesures del Govern Valencià per a combatre la violència que s'exercix contra les dones 2001-2004.  
El Pla de Mesures del Govern Valencià per a combatre la violència que s'exercix contra les dones 2001-2004, sorgix com una estratègia articulada, que oferix una resposta immediata a l'alarmant situació que patixen les dones víctimes de violència domèstica a la Comunitat Valenciana, a través de la coordinació interinstitucional i sectorial i fonamentada en distints àmbits i mesures concretes d'actuació.  
Este Pla preveu 4 àrees d'actuació i 46 mesures:  
Àrea I: d'Actuació en l'àmbit jurídic.  
Àrea II: d'Actuació en l'àmbit sanitari.  
Àrea III: de mesures d'actuació en l'àmbit assistencial.  
Àrea IV: d'actuació de mesures d'actuació en l'àmbit policial.  
Avaluació exercici 2001-2004  
Nombre de Mesures, Grau de Compliment i Pressupost Executat en els Anys de Vigencia del Pla 2001-2004  
Este Pla recollia una guia pràctica de recomanacions per a l'actuació contra la violència de gènere en l'àmbit: policial, jurídic, assistencial i sanitari, que perseguia principalment, unificar els criteris d'actuació dels agents socials implicats, garantia la coordinació entre estos, i evitava la doble victimització de la dona objecte de violència.  
El percentatge de compliment global aconseguit en el Pla per a combatre la violència que s'exercix contra les dones és del 84,44%. Este resultat reflectix l'esforç i la participació dels diversos agents implicats per a aconseguir el rebuig de la societat a la violència de gènere i eliminar este greu problema social.  
Finalitzat el període de vigència dels plans tant d'Igualtat com de Violència en 2004, i havent dut a terme l'avaluació d'estos durant el 2005, es fa necessari continuar treballant en l'eradicació d'este terrible flagell social. Establint, en un únic document, com serà Pla de Mesures del Govern Valencià per a Combatre la Violència que s'exercix Contra les Dones 2005-2008 el marc de les mesures i accions, a desenvolupar, aprofundint en les àrees de prevenció, suport i atenció a les víctimes, així com la protecció d'estes, en compliment de la Llei Orgànica 1/2004, de 28 de desembre, de Mesures de Protecció Integral contra la Violència de Gènere.  
Preveu 6 grans àrees d'intervenció:  
Àrea I: Prevenció.  
Àrea II: Seguretat.  
Àrea III: Suport i atenció.  
Àrea IV: Sensibilització.  
Àrea V: Formació.  
Àrea VI: Investigació.  
Pla Valencià d'investigació científica, desenvolupament tecnològic i innovació 2001-2006  
El Pla Valencià d'Investigació Científica, Desenvolupament Tecnològic i Innovació, planteja un doble objectiu programàtic general:  
1) El progrés general del coneixement i l'avanç del desenvolupament i la innovació tecnològica, procurant donar major grandària i vitalitat a l'actual Servici Valencià d'Investigació Desenvolupament i Innovació, a través de la injecció de nous recursos humans i materials, de la revaloració del concepte de treball en equip/grup unidisciplinar o multidisciplinari, de la dinamització de les activitats dels equips d'investigació consolidats i la seua cooperació regional, nacional i internacional, del foment de la investigació de qualitat i de la revaloració, social i/o econòmica dels resultats de la mateixa acció investigadora.  
2) Enfortir la capacitat competitiva dels sectors econòmics més importants de la Comunitat a través del foment del desenvolupament i la innovació tecnològica de les seues empreses, que conduïsca a una major participació financera del sector privat en estes activitats i a una major integració i col·laboració amb la resta del Servici Valencià d'Investigació Desenvolupament i Innovació.  
Este doble objectiu programàtic obliga a:  
1) Comprometre una inversió pressupostària que permeta conduir el nivell de despesa total en I+D+I fins als nivells mitjans dels països de la Unió Europea.  
2) Crear les condicions adequades de l'entorn perquè el sector privat aprofite la seua capacitat innovadora i realitze l'esforç tecnològic imprescindible que reforce la seua competitivitat.  
A estos objectius i compromisos respon el Pla Valencià d'Investigació Científica, Desenvolupament Tecnològic i Innovació que recull el present document, una vegada analitzada la situació actual del Sistema de ciència-tecnologia-empresa a la Comunitat Valenciana.  
Pla Integral de la Família i Infància de la Comunitat Valenciana  
El Pla Integral de la Família i Infància té com a objectiu coordinar, en un document únic, les distintes accions del Govern Valencià i altres administracions públiques que tinguen repercussions de forma directa o indirecta en el benestar familiar. Les dites accions serviran com a instrument per a potenciar la realització de polítiques integrades que garantisquen la protecció i el desenvolupament de la família i infància.  
En este es troben les actuacions referides a la qualitat de vida familiar que, per les distintes conselleries o altres instàncies administratives, han d'impulsar-se. D'esta manera, els agents polítics responen a les demandes socials que han de ser tingudes en compte per a realitzar una efectiva política social en benefici de les famílies.  
A l'hora de realitzar un diagnòstic sobre la família s'han tingut en compte per una banda, diverses consideracions sociològiques i, per una altra, les anàlisis del context social i cultural que es troben les famílies tant a la Comunitat Europea, com en el conjunt de l'Estat espanyol i, més específicament, a la Comunitat Valenciana. Les conclusions sobre el dit diagnòstic ens permetran realitzar propostes d'intervenció, o de no-intervenció, que fomenten el benestar social de la família valenciana.  
Este Pla Integral de Família i Infància recull les peculiaritats i formes familiars existents en la nostra societat i, principalment, fomenta el suport a la família, tinga o no menors a càrrec seu. També es pretén introduir la solidaritat social en aquells nuclis familiars que es troben sotmesos a necessitats especials o en el si dels quals hi haja persones vulnerables, per a mantindre i propiciar la solidaritat interna, el desenvolupament i la dignitat personal. En este sentit, la política social és responsable de donar suport a la família perquè esta desenvolupe les seues pròpies capacitats.  
Per a l'adequada aplicació d'este pla, cal tindre present que la conjugació de deures i drets de les famílies, amb els deures i les obligacions dels poders públics respecte a esta, és un fet complex per la varietat de circumstàncies. Les famílies han d'accedir a l'èxit dels seus objectius fonamentals, i les polítiques socials han de propiciar que les famílies complisquen els seus fins i objectius. D'esta manera és com s'ha d'entendre la funció subsidiària que competix una política familiar. Així, només s'intervé quan des de l'àmbit familiar no s'han pogut aconseguir les finalitats que li són pròpies, però la dita intervenció ha de ser eficaç i ajustada a la realitat.  
Així, les lleis que promoguen una major qualitat de vida en les famílies no han de crear una dependència dels poders públics, sinó que han de contribuir a la seua independència i maduresa, lluny de qualsevol tipus de paternalisme de les administracions.  
Una equilibrada harmonització d'ambdós responsabilitats (la familiar i la pròpia de les administracions), articularà una política social familiar creadora d'espais de realització i llibertat per a les persones i les famílies.  
Les actuacions del pla s'han de dirigir a la societat en el seu conjunt. En aquelles actuacions on no poden arribar les iniciatives socials s'han d'afavorir les responsabilitats, les obligacions personals i les familiars, ja que l'objectiu últim és garantir l'atenció integral de la família, infància i joventut, atenent tots els problemes que puguen incidir en el seu benestar, prevenint-los o esmenant-los.  
Com les repercussions del benestar de la família tenen gran transcendència per al bé comú i la justícia social, a través del temps s'han desenvolupat mesures específiques sectorials de solidaritat amb les famílies per mitjà de diverses actuacions de política social. Actualment, es considera convenient integrar les dites mesures en un Pla Integral de Família i Infància per a aconseguir la seua major efectivitat, i impulsar altres de noves, i així, assentar les bases d'una política familiar avançada.   
En el marc europeu, la Comissió Europea preveu que fa falta major solidaritat amb les famílies. Estes han de ser recolzades per mitjà de l'aplicació de les disposicions del Consell, el qual insta a facilitar la creació de dispositius que ajuden al creixement i a l'adaptació familiar en la nova organització social. Les propostes europees han de servir de marc per a la política de família a l'Estat espanyol i a la Comunitat Valenciana. Per consegüent, tot això ha de ser tingut en compte en el desenvolupament del pla.  
Dins del marc de la Generalitat, cal valorar que no tota la política social que es conceptua en este pla s'entén com a acció social, ja que la seua voluntat és que es dirigisca també a les famílies sense dificultats especials. La finalitat és que qualsevol família puga aconseguir el màxim benestar i qualitat de vida, per a aconseguir un correcte equilibri social al participar de forma normalitzada i significativa en la convivència, d'esta manera es garantix el seu desenvolupament personal. A estes famílies se'ls donarà el suport amb l'objectiu que puguen complir, per si mateixes, les seues funcions.  
Este pla ha d'implicar la integració de les decisions polítiques de forma transversal. Per a això, serà necessari comptar amb una perspectiva harmònica en camps diversos però molt sensibles, com poden ser: el treball, l'economia domèstica, el suport a la vivenda, la coresponsabilitat familiar, la promoció de la cultura i finalment l'atenció i educació dels fills. D'esta manera, es podrà alleujar el pes d'aquells servicis no productius, però d'enorme transcendència i interés social, que hui graviten quasi exclusivament sobre les famílies.  
El pla preveu de forma especial l'atenció que la societat ha de prestar a la família per al millor desenvolupament de la infància. Assumix l'obligació de respectar les responsabilitats i els drets dels progenitors i de la resta de la família, dels quals, el xiquet .compartint amor. rep comprensió i orientació apropiada a l'evolució de les seues capacitats físiques i mentals. Este mode de procedir serà garantia perquè, quan les actuacions del pla incidisquen en la família, produïsca en esta els màxims beneficis.  
Ateses les necessitats específiques de la infància, el pla té en compte que les administracions, a través de les seues institucions, al mateix temps que complementen el suport de les responsabilitats familiars i hi ajuden, han de tindre la funció de protecció del menor dins de la més alta consideració.  
És per tot això que, atesa la riquesa i complexitat de la realitat familiar, el Pla Integral de Família i Infància haurà d'atendre, com a mínim, els criteris següents:  
. Respectar els drets de la família d'acord amb la normativa internacional, el marc constitucional i l'Estatut d'Autonomia.  
. Considerar la família en la seua globalitat com a subjecte i objecte de drets i deures, per ser una institució vertebradora de la societat i no una mera suma d'individus.  
. Considerar la família com a competent per a resoldre els seus propis problemes, limitar l'administració a ser subsidiària d'esta, i recolzar-la quan hi haja demandes personals o socials.  
. Desenvolupar una política coordinada a través de les distintes administracions públiques, a fi d'obtindre la màxima eficàcia.  
. Assenyalar accions socials que comprenguen l'ampli espectre que comprén el desenvolupament personal i social; a través de les relacions familiars, la comunicació familiar, la participació social d'esta i per a esta.  
. Prendre en compte aquelles qüestions que propicien una justa redistribució de les rendes disponibles, que permeten abordar, a través de desgravacions fiscals, ajudes directes o acció social, qüestions com ara l'economia familiar, l'impacte de l'activitat laboral, o la conciliació de la vida familiar i la vida laboral, per mitjà de la participació directa en l'atenció, educació i salut dels fills.  
. Incidir, de manera especial, en aquelles unitats familiars amb persones vulnerables o que tenen necessitats especials.  
Com es pot veure, l'univers que comprén la vida familiar afecta totes les facetes en què es veu embolicat l'individu; per tant, este pla arbitra sistemes d'aproximació a esta realitat en tot els àmbits del desenvolupament social humà: treball, salut, educació, convivència, iniciativa social, i la resta de facetes que confluïxen en l'organització social i familiar. Les dites facetes s'articularan a través d'eixos, entesos estos com a centre entorn al qual gira la resta. Este marc permet un referent en el qual projectar les opcions que han d'aportar-se per les distintes polítiques que, entorn de la família, s'han realitzat, i aquelles que han de dur-se a terme en el canviant món de les relacions sociofamiliars. Els eixos a través dels quals girarà la política familiar són:  
1. Estructura de la vida familiar.  
2. Família i participació ciutadana significativa.  
3. Família i modernització social.  
4. Família i qualitat de vida.  
Els dits eixos preveuran sempre la família com unida a la infància. La infància no s'entén fora del context familiar i el que es procura sempre, quan hi ha menors amb problemes socials o personals, és donar-los curs i reincorporar el menor a una vida familiar normalitzada. Per això, en tot moment, quan parlem de família estem implícitament parlant d'infància, i quan parlem d'infància estem incloent la família.  
La Generalitat planificarà, coordinarà i avaluarà, en l'exercici de les seues competències, el desenvolupament d'este pla. A més, a través de la normativa i la promoció de la participació social vertebrarà el suport necessari perquè les famílies exercisquen, per si mateixes i plenament, les seues competències.   
Tot l'anteriorment exposat, dóna raó de la necessitat realitzar un pla integral de suport a la família a la Comunitat Autònoma Valenciana, si bé este, com veiem, inclou la infància, com a part inseparable de la família.  
Pla Valencià de la Immigració 2004-2007  
La població immigrant de la Comunitat Valenciana ha experimentat un augment considerable en els últims anys. Per afrontar esta nova realitat social, el Govern Valencià ha dissenyat el Pla Valencià de la Immigració, un projecte amb què es pretén garantir la plena integració social i laboral d'este col·lectiu i del seguiment de la qual s'encarregaran la Comissió Interdepartamental i el Fòrum Valencià de la Immigració.  
La posada en marxa d'este pla preveu un pressupost de 939 milions d'euros fins al 2007 i inclou 45 programes emmarcats en 10 àrees, un conjunt de programes i mesures concretes d'integració en matèries com la formació i la inserció laboral, l'atenció sanitària i educativa, l'accés a la vivenda i l'atenció a grups de risc d'exclusió social.  
El Pla Valencià de la Immigració pretén coordinar el conjunt d'actuacions en els distints departaments del Govern Valencià que compartixen objectius, recursos i models d'intervenció social per a establir una planificació ordenada i racional dels recursos disponibles. La seua elaboració s'ha dut a terme a partir d'estudis jurídics i sociològics que han permés conéixer la situació de la immigració a la Comunitat Valenciana. Cada any, el Govern Valencià destina al voltant de 550 milions d'euros a programes d'integració, a través de col·legis, del sistema sanitari, de polítiques actives i de vivenda.  
Principis generals del Pla Valencià d'Immigració  
La decisió sobre els principis rectors que han de constituir-se en fonament i guia de la política d'integració de la Generalitat que serà dissenyada, impulsada i coordinada per la Direcció General d'Immigració, és una qüestió clau en què intervenen múltiples consideracions. En major o menor mesura, ha sigut necessari estudiar amb certa profunditat algunes legislacions que, per la seua especificitat, influïxen directament o indirectament en les polítiques, plans i programes que han sigut dissenyades en el present Pla Valencià d'Immigració.  
Es distingixen, d'una banda, els principis generals que guien totes les accions proposades i, d'altra banda, aquells principis que caracteritzen l'estructura i el funcionament del Pla Valencià d'Immigració. Quant als principis generals s'establixen com a tals, que els estrangers exerciten els drets que els reconeix la Llei d'Estrangeria vigent en condicions d'igualtat amb els espanyols en els àmbits autonòmic, nacional, europeu i internacional; la normalització dels servicis, d'esta manera s'evita la creació d'estructures paral·leles susceptibles de derivar en segregació de la població immigrant, si bé esta normalització es presenta matisada per l'establiment d'un cert nombre de mesures específiques en raó de determinades particularitats observades en el col·lectiu immigrant, principalment, pel que fa als moments inicials o d'arribada a una societat nova i, en gran manera, desconeguda; la cooperació i col·laboració social també orienta el desenvolupament del Pla i el coadjuva a aconseguir la màxima eficàcia en el seu funcionament des de la perspectiva del paper de les entitats relacionades amb els immigrants i de la societat civil en general per a aconseguir la integració en la pràctica quotidiana.  
Finalment, el principi d'integració representa, el criteri central que constituïx tant l'origen com el fi de la política migratòria i que beneficia tant els immigrants com el conjunt de la societat d'acollida. Per la seua banda, els principis que caracteritzen l'estructura i el funcionament del present Pla són, el de la Prevenció, en el sentit del seu afany per detectar les possibles problemàtiques i actuar sobre estes. L'avaluació contínua de les actuacions i mesures previstes en el Pla serà el principal instrument de garantia del principi de Prevenció. El principi de la Transversalitat, en el sentit de l'horitzontalitat que presidix les seues actuacions.  
I, els principis de Coordinació i Cooperació interadministrativa, dos principis que completen les actuacions previstes en el Pla sobre la base de la participació de tots els òrgans implicats en la posada en pràctica d'este.  
Objectius generals  
1. Incidir de manera decisiva, per mitjà del present Pla Valencià d'Immigració, en la integració social i econòmica de la població immigrant, proposant a través d'este, les polítiques sectorials necessàries per a la solució de les diferents problemàtiques plantejades.  
2. Actuació concertada i integradora de les actuacions en matèria d'integració de la immigració dels sectors de la societat civil implicats en esta tasca.  
3. Servir de suport al Govern Valencià sobre la distribució i els efectes dels fluxos migratoris en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, així com de les necessitats de les persones immigrants en els diferents sectors productius de l'àmbit autonòmic.  
Objectius específics  
1. Instrumentar, recollir i articular el conjunt d'actuacions que es promouen en l'àmbit competencial de la Generalitat, d'acord amb la política global d'integració adoptada pel Govern Valencià.  
2. Integrar el conjunt de programes i mesures concretes que hauran de ser aplicades durant el període de vigència del Pla i coordinar les actuacions que seran duts a terme pels distints departaments de la Generalitat en matèria d'immigració.  
3. Constituir-se en un instrument flexible en què aniran incorporant-se les mesures i actuacions concretes que siguen necessàries per a aconseguir els objectius generals del present Pla orientats a la integració i la cohesió social, sobre la base de la mateixa evolució del fet migratori a la nostra comunitat autònoma.  
4. Proporcionar respostes a les necessitats actuals i establir els instruments i mecanismes que permeten tindre un coneixement actualitzat de la realitat per a previndre les qüestions que caldrà tractar a mitjà i llarg termini.  
5. Proposar actuacions a curt termini que incidisquen sobre els factors que generen els conflictes, d'esta manera s'evita realitzar una lectura culturalista dels conflictes socials.  
6. Coordinar el conjunt de les actuacions dels diversos departaments implicats (sanitat, ensenyança, servicis socials, vivenda, etc), que compartixen objectius, recursos i models d'intervenció, per a establir una planificació ordenada i racional dels recursos disponibles, i garantir la unitat de l'acció política del Govern Valencià.  
7. Articular la cooperació entre el Govern central, la Unió Europea, les administracions públiques dels països emissors d'immigració, així com les entitats locals de l'àmbit territorial de la Comunitat Valenciana.  
8. Fer partícip en la resposta els reptes que presenta la immigració, i en el desenvolupament del model valencià d'integració, el conjunt de la societat valenciana, de l'administració pública, de les entitats i associacions i dels agents socials.  
9. Promoure i afavorir la participació de la població immigrant en tots els àmbits de la vida social, política i econòmica de la Comunitat.  
Pla Jove de la Generalitat  
El Pla Jove Valencià per al període 2002-2005, té com a meta o finalitat, analitzar la situació dels jóvens valencians i plantejar un procés de busca de solucions davant dels reptes que suposa accedir a la seua autonomia personal i inserció social.  
Així mateix, el Pla Jove Valencià, haurà d'actualitzar, a la Comunitat Valenciana, la promoció de la participació lliure i eficaç de la joventut en el desenvolupament polític, social, econòmic, cultural i humà de la nostra societat, meta que comptarà amb l'associacionisme juvenil com a ferramenta fonamental.  
Els objectius generals que es pretenen amb l'elaboració del Pla Jove Valencià són:  
1. Oferir als jóvens valencians possibilitats i recursos per a la seua emancipació i per a la millora de la seua qualitat de vida.  
2. Establir les directrius generals de la política juvenil que ha de desenvolupar la Generalitat, coordinant totes les actuacions de les diferents conselleries, en totes aquelles àrees que incidisquen especialment en els jóvens, i comptant per a aconseguir-ho amb la contribució de totes les administracions i també amb els mateixos jóvens i les seues organitzacions.  
Per a poder arribar al compliment del Pla Jove Valencià s'articulen els objectius metodològics següents:  
1. Aprofundir en el diagnòstic qualitatiu i quantitatiu de la realitat juvenil valenciana. En este sentit i paral·lelament a l'elaboració del Pla, l'Institut Valencià de la Joventut podrà impulsar la realització d'un estudi sociològic que analitze la situació i les característiques de la joventut valenciana del segle XXI.  
2. Intensificar la participació i la reflexió tècnica i política, per part dels distints servicis i departaments de l'Institut Valencià de la Joventut de la Generalitat.  
3. Incorporar en este procés d'elaboració el punt de vista i les propostes dels mateixos jóvens i dels sectors implicats.  
En esta participació dels jóvens dins del procés d'elaboració del Pla Jove Valencià, ocuparan un lloc preferent les estructures associatives que formen els mateixos jóvens.  
Amb l'elaboració del Pla Jove i a través de la formulació dels seus objectius i actuacions, la Generalitat planteja la consecució dels objectius corporatius següents:  
1. Propiciar que es donen les condicions necessàries perquè els jóvens aconseguixen més ràpidament i fàcilment el seu desenvolupament, autonomia i emancipació personal.  
2. Fomentar la integració i la participació social dels jóvens a través de les seues pròpies organitzacions i col·lectius, pal·liant i prevenint les situacions de marginació i de desigualtat en les seues oportunitats socials. Així mateix, sensibilitzar i educar la joventut en els valors de no-discriminació, tolerància i convivència democràtica.  
3. Millorar la salut i la qualitat de vida dels jóvens.  
4. Crear nous recursos materials i socials al servici de la joventut i optimitzar els ja existents.  
5. Garantir una estreta coordinació interdepartamental i orgànica de la Generalitat i també impulsar la col·laboració amb la resta de les administracions públiques i d'organitzacions socials que puguen aportar-li continguts significatius en matèria juvenil.  
Projecte de l'Institut Valencià d'Atenció als Discapacitats  
L'Institut Valencià d'Atenció a Discapacitats (IVADIS), és un organisme públic pertanyent a la Generalitat, dedicat a l'atenció de persones amb discapacitat psíquica, a més d'altres servicis socials especialitzats.  
Té com a projecte, millorar la qualitat de vida de totes les persones assistides, cuidant especialment el treball humà, a través de tractaments integrals i segons les seues autèntiques necessitats.  
El servici que presta l'IVADIS es definix com un conjunt d'accions tendents a aconseguir el desenvolupament màxim de la persona amb discapacitat, així com la seua inserció social.  
El projecte IVADIS pretén millorar la qualitat de vida dels assistits, cuidant especialment el tracte humà, a través de tractaments integrals i segons les seues autèntiques necessitats. Amb este fi s'adopten els compromisos següents:  
. Actuar amb l'exemple.  
. Aconseguir les majors cotes possibles d'integració de les persones amb discapacitat psíquica, optimitzant els nostres programes formatius, dissenyant programes de captació que s'adeqüen a les necessitats del mercat, avaluant i realitzant processos de seguiment de les nostres accions.  
. Adequar el nostre servicis a les necessitats dels usuaris i familiars, acostant-los a l'entorn familiar, oferint un ampli servici d'informació i orientació. Millorar els nostres procediments, fomentant el treball en equip, oferint la metodologia i formació adequades.  
. Potenciar la informació entre els treballadors de l'organització, tant de vertical com d'horitzontal, millorant esta i col·laborant entre els diferents centres de la nostra organització.  
. Optimitzar els nostres recursos tant humans com materials. Millorar la gestió, potenciant la coordinació, dotant-nos dels mecanismes necessaris per a generar la nostra infraestructura, a través de projectes realistes i conseqüents.  
La finalitat d'IVADIS és construir un projecte comú, transparent, que responga les necessitats de tot: usuaris, familiars, treballadors de la nostra organització; que servisca per a conscienciar la societat i puga convertir-se en el referent de l'atenció a persones amb discapacitat psíquica.  
3.2. Identificació de les arees d'intervenció i dels problemes de salut més importants  
3.2.1. Consulta a professionals sanitaris (informadors clau)  
El present Pla de Salut s'estructura de manera que cada necessitat o problema de salut, constituïx un capítol en què són definits els objectius generals, els objectius específics i els objectius del Pla de Salut. Posteriorment, es detallen les línies d'intervenció que, consensuades pels experts, es dissenyen per a donar resposta a estes necessitats identificades.   
Partint d'este plantejament, la primera labor en l'elaboració del Pla de Salut va consistir a enunciar aquelles àrees sobre les quals existixen més necessitats de salut. La Comissió Tecnicodirectiva, va tindre en compte els problemes de salut que es van tractar en l'anterior Pla de Salut, en el qual va primar igualment la identificació de les necessitats de salut una vegada previstos els indicadors sanitaris, els estudis sobre les opinions de la població, les enquestes de salut, i l'opinió dels grups d'experts. Junt amb esta informació, es va utilitzar l'actualització de la informació epidemiològica i les tendències observades. Finalment, es va tindre en consideració l'opinió d'altres professionals sanitaris en qualitat d'informadors clau, i tot això va permetre definir, per mitjà de consens, aquelles àrees de salut sobre les quals s'havia d'incidir en el II Pla de Salut.   
3.2.2. Consulta a la comissió tècnica directiva per mitjà d'aplicació de mètodes de consens  
La Comissió Tecnicodirectiva, per mitjà de consens, va redactar i reorganitzar les àrees d'intervenció, que s'agrupaven en dèsset grups, a fi de facilitar la lectura del document, les quals s'enumeren a continuació:  
1. Hàbits i estils de vida:  
a) Tabac  
b) Alcohol i drogues  
c) Alimentació i nutrició  
d) Exercici físic/activitat física  
e) Salut sexual i reproductiva  
2. Entorn i salut:  
a) Salut laboral  
b) Medi ambient i salut  
c) Seguretat alimentària  
d) Salut perinatal  
e) Salut en la infància i adolescència  
3. Malalties prevenibles per mitjà de vacunació  
4. Malalties cardiovasculars i vasculars cerebrals  
a) Malalties cardiovasculars  
b) Malalties vasculars cerebrals: Ictus  
5. Diabetis  
6. Càncer   
7. Malalties neurodegeneratives. Demències  
8. VIH/Sida  
9. Vigilància en salut de problemes emergents  
a) Hemovigilància  
b) Tuberculosi com a malaltia reemergent  
10. Malalties osteoarticulars  
11. Salut mental  
12. Lesions per accidents de trànsit  
13. Lesions per violència domèstica  
14. Àrea sociosanitària  
a) Envelliment  
b) Cures pal·liatives  
15. Ús racional del medicament  
16. Urgències i emergències  
17. Desigualtats en salut  
3.3. Establiment d'objectius generals i específics del II Pla de Salut  
Una vegada definides les àrees d'intervenció, es van establir els objectius generals i específics. Els objectius generals fan menció a l'objectiu últim en termes de guany en salut i solen referir-se a disminucions de la incidència o prevalència de la malaltia i les seues conseqüències. En els objectius específics es detallen d'una manera més concreta aquelles metes a aconseguir per a aconseguir els objectius generals. En les àrees d'intervenció que coincidixen amb el Pla de Salut 2001-2004 hi ha continuisme dels objectius generals i específics. Este fet, és fàcilment explicable tenint en compte que no han variat les causes i determinants que van generar l'enunciat d'estos. Si bé, s'han modificat els objectius del II Pla de Salut (operatius, instrumentals o finalistes), i les línies d'actuació per a poder donar resposta a la situació actual. En les noves àrees d'intervenció es marca l'estratègia completa des dels objectius generals.  
3.4. Definició dels objectius del II Pla de Salut i de les línies d'actuació per mitjà de consulta als professionals sanitaris  
3.4.1. Creació dels grups de treball i aplicació de la metodologia de la matriu de Haddon modificada  
Una de les fortaleses de qualsevol document de planificació sanitària residix en la participació en la seua elaboració, d'aquelles persones o agents que estan relacionats directament amb els problemes de salut, tant pel que fa a la seua percepció, com amb la posada en marxa de les solucions adoptades. En este sentit, i mantenint la filosofia metodològica de l'anterior Pla de Salut, per a la redefinició dels objectius i disseny de les línies d'actuació es van constituir grups de treball, un per cada àrea d'intervenció. Els grups, d'entre 8 i 12 persones, estaven formats per professionals experts en la matèria corresponent a la seua àrea i estaven coordinats per un professional de l'administració sanitària amb experiència laboral en la mateixa àrea d'intervenció. Entre els professionals dels grups es trobaven representants de les societats científiques implicades en cada problema de salut, professionals de reconegut prestigi pertanyents a distintes disciplines a fi que aportaren una visió integral.  
El treball d'estos grups es va desenvolupar en jornades de treball consecutives i, es van utilitzar tècniques que van permetre abordar els problemes de salut des de tots els seus determinants. Concretament, es va utilitzar la matriu de Haddon modificada i adaptada per a l'anàlisi de la formulació de polítiques (Peiró R, 2002). Estes tècniques permeten també aportar les solucions a partir de les dimensions consensuades prèviament i, este abordatge múltiple afavorix l'aplicació de solucions més efectives.   
Des d'un punt de vista conceptual, la tècnica aplicada, basada en la matriu de Haddon, consistix a analitzar cada un dels problemes de salut tenint en compte distint eixos, perspectives o dimensions. Estes dimensions configuren els eixos d'ordenades i abscisses d'una graella i, amb una tercera dimensió conformant una graella tridimensional. Originàriament, es proposava al grup unes dimensions de partida orientatives, que podien ser modificades per consens, per a adaptar-les al problema de salut tractat; ja que és pràcticament impossible trobar unes dimensions comunes a tots els problemes de salut. A manera d'exemple, es van proposar, en les abscisses, les dimensions referents a les distintes fases de la malaltia, o els moments de prevenció primària, secundària o terciària. En les ordenades, els aspectes relacionats amb les intervencions sobre els factors individuals, sobre l'entorn pròxim (família, lloc de treball, etc.), sobre l'entorn extern (medi ambient, sistema assistencial) i, sobre el sistema social, normativa legal, I+D+I. El tercer eix o dimensió, el constituïen les accions dirigides a disminuir desigualtats per motius de gènere, ètnia, nivell socioeconòmic i cultural.   
En resum, esta ferramenta, va permetre dissenyar per part dels experts totes aquelles actuacions dirigides a resoldre el problema de salut en cada una de les caselles generades en la matriu tridimensional, d'esta manera s'aconseguix visualitzar totes les actuacions possibles que resolen els aspectes que conformen el problema de salut tractat.  
A continuació, es va realitzar un procés de priorització entre totes les línies d'actuació dissenyades.   
3.4.2. Priorització de les línies d'actuació per mitjà de mètode de Hanlon  
Per a esta etapa, es va decidir aplicar la tècnica de Hanlon, ja que presenta l'avantatge d'utilitzar criteris explícits i, l'experiència de la seua aplicació en l'elaboració del Pla de Salut 2001-2004 va ser satisfactòria.  
En alguns grups de treball, en els quals les línies d'actuació van ser poc nombroses, no va ser necessari aplicar esta tècnica, i es va procedir a llistar les línies d'actuació, de manera ordenada i per consens dels experts.  
En la resta de grups de treball, la tècnica de Hanlon va ser aplicada per cada un dels experts d'eixe grup, de manera individual i, sumant les puntuacions de cada línia d'actuació, es va obtindre la priorització final.   
A causa de la limitació del mètode Hanlon per a valorar l'eficiència, este procés es va completar amb una segona priorització realitzada per la Comissió Tecnicodirectiva, incorporant altres criteris, incloent els d'eficiència.   
Esquema de la matriu d'Haddon modificada  
Font: Adaptat de Peiró R, et al. Rapid appraisal methology for «health for all» policy formulation anàlisi. Health Policy (62) 2002: 309-328  
3.5. Priorització final de les linies d'actuació per la comissió tecnicodirectiva  
La Comissió Tecnicodirectiva, en successives reunions, va determinar per consens aquells criteris que serien utilitzats per al nou procés de priorització. Estos criteris van ser:   
1. Coherència de la línia d'actuació amb els objectius del Pla de Salut.   
2. Magnitud del problema o necessitat de salut que és abordat per la línia d'actuació.  
3. Capacitat per a disminuir desigualtats.  
4. Impacte a curt i mitjà termini previsible de la línia d'actuació.  
5. Foment de la participació comunitària implícita en la implementació de la línia d'actuació.  
6. Factibilitat organitzativa que exigix la posada en marxa de la línia d'actuació.  
7. Viabilitat pressupostària (cost/benefici).  
Tots els criteris utilitzats reforçaven els valors prevists i constituïen els pilars fonamentals del Pla de Salut. Alguns d'estos criteris, no feien sinó verificar la idoneïtat de les actuacions respecte als objectius generals i específics plantejats en el Pla de Salut. Altres, valoraven la implementació de les línies d'actuació, l'impacte real a curt i mitjà termini, condicionat pel període de planificació tancat, la capacitat de disminuir desigualtats observades en salut i, el grau de participació ciutadana i coresponsabilitat en la salut.   
Respecte a la valoració de la factibilitat organitzativa i la seua viabilitat pressupostària, és important destacar que són condicions sine qua non, el compliment de la qual possibilita la implementació de les línies d'actuació. Ben sovint, estos elements no són tractats de manera realista, la qual cosa pot derivar posteriorment en una deficient implantació.   
Al mateix temps que es va realitzar la priorització de les línies d'actuació es van adequar algunes expressions i termes i, es va procedir a una nova redacció, per a homogeneïtzar els termes de planificació sanitària.  
4  
Plans estratègics, plans de gestió  
interna de la Conselleria de Sanitat  
i ferramentes per al desenvolupament  
del II Pla de Salut  
Este apartat fa referència als productes intermedis, que comprenen tots els plans estratègics, de gestió interna i les ferramentes que possibiliten la implementació dels objectius del Pla de Salut.   
4.1. Assistència sanitaria  
Les necessitats de la població, pel que fa a l'assistència sanitària, estan patint un canvi decisiu que afecta tant la quantitat com la qualitat i la naturalesa de les cures demanades. El creixement de la població, amb un important increment dels majors de 65 anys i els immigrants, així com de les expectatives i exigències, està en la base de l'evolució dels requeriments assistencials. Com a conseqüència d'això, el pes de les malalties cròniques i de la dependència és cada vegada major i disminuïx les necessitades cures hospitalàries en comparació amb altres maneres de prestació assistencial.  
D'altra banda, el ritme de progressió dels costos de la sanitat, que creix més ràpidament que el PIB, unit a l'absència de perspectives de noves fonts de finançament, s'ha convertit en una gran preocupació política i social. Un altre dels agents implicats en este procés de canvi són els professionals sanitaris, la gestió dels quals està condicionada pel marc restrictiu en què es desenvolupa i per la seua desmotivació.  
Per tot això, la naixent Agència Valenciana de Salut s'enfronta al doble repte d'adequar la seua oferta assistencial, en quantitat i continguts, i fer-lo de manera sostenible, a partir del coneixement i la contenció dels costos, i ser capaç de motivar i de comprometre els professionals amb el compliment dels objectius. Amb esta finalitat, s'ha posat en marxa el Pla Estratègic de l'Agència Valenciana de Salut, del qual destaquen algunes de les principals línies d'actuació:  
. Orientació al pacient.  
. Motivació dels professionals.  
. Millora de la fiabilitat del sistema.  
. Adequació de l'oferta assistencial.  
El Pla Estratègic constituirà, a més, el marc adequat en el qual, a partir de l'any 2006, s'inserirà l'Acord de Gestió que possibilita que cada departament assumisca uns compromisos de gestió en forma d'objectius concrets, personalitzats, adaptats a les seues especials circumstàncies i en línia amb l'estratègia definida per l'Agència Valenciana de Salut.  
4.1.1. Orientació al pacient  
Per a atendre millor les creixents expectatives dels pacients, l'Agència Valenciana de Salut vol que els seus servicis estiguen orientats a la satisfacció dels pacients. Un dels components reconeguts de la qualitat assistencial i que més valoren els pacients és l'accessibilitat. La dificultat en l'accés, en forma de demores innecessàries, és un motiu d'insatisfacció que és necessari eliminar i per a això s'ha posat en marxa el Pla de garantia de no demora.  
Pla de garantia de no demora  
Introducció  
La demora en l'accés a l'atenció sanitària de caràcter no urgent és una de les principals fonts d'insatisfacció ciutadana i que més contribuïx al deteriorament de la imatge dels servicis de salut. L'existència de llistes d'espera és un problema comú a tots els sistemes de salut i la resolució d'este és una de les principals preocupacions dels gestors sanitaris.  
L'article 14 de la Llei 3/2003, de 6 de febrer, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, establix que el Govern Valencià, a fi de millorar la qualitat de vida dels pacients i, per tant, acotar el temps en la prestació de l'assistència, establirà les vies i els mecanismes necessaris per a satisfer la demanda en un temps raonable. En este sentit:  
1. Existirà el compromís de realitzar, en els servicis sanitaris públics, les proves diagnòstiques i els tractaments en un temps determinat, que serà fixat amb la participació de les societats científiques.  
2. Transcorregut el dit temps, el Consell es compromet a finançar les proves diagnòstiques, terapèutiques o el tractament quirúrgic al centre sanitari de la Comunitat Valenciana que lliurement triarà el pacient, amb la sol·licitud prèvia d'este i segons s'estipule reglamentàriament.  
A més, l'Agència Valenciana de Salut té un compromís públic de demora mitjana per a les intervencions quirúrgiques, les primeres consultes d'assistència especialitzada i les exploracions. Este compromís té un caràcter estratègic per la rellevància i l'impacte en els resultats de l'atenció i en la satisfacció dels pacients. Per a aconseguir este objectiu, ja està en marxa el Pla de garantia de no demora que reunix diverses iniciatives que contribuïxen al fet que els prestadors de servicis aconseguisquen les metes fixades.  
Línies estratègiques  
1. Millorar i desenvolupar els sistemes d'informació  
1.1. Millorar el sistema d'informació de registre centralitzat de pacients en espera d'assistència especialitzada, i desenvolupar i implantar una aplicació específica basada en una base de dades centralitzades que millore l'eficiència de la gestió de les esperes per a intervencions quirúrgiques, consultes, proves i exploracions.  
1.2. Implantació progressiva del sistema d'informació ambulatòria (Abucasis II), en el qual s'integra la gestió de tota l'activitat de consultes, tant d'atenció primària com especialitzada. La gestió unificada de les agendes i el fet de compartir una mateixa història clínica facilita la interconsulta entre especialistes i evita la repetició innecessària de proves i exploracions.  
1.3. Millorar i desenvolupar ferramentes per a monitoritzar l'activitat en temps real. El desenvolupament dels dos apartats anteriors permetrà disposar d'un quadre de comandaments que caracteritze, en temps real, la situació de les demores i en facilite la gestió efectiva.  
2. Millorar la derivació entre nivells assistencials  
2.1. Desenvolupament de guies d'actuació clínica i protocols d'interconsulta entre Atenció primària i especialitzada (vegeu apartat corresponent més avant).  
2.2. Accés protocol·litzat a proves diagnòstiques des de l'atenció primària per a augmentar-ne la capacitat resolutiva. La implantació d'Abucasis II, amb la incorporació de la gestió de petició i recepció de proves, permet protocol·litzar-ne la utilització pels diferents especialistes i, particularment pels d'Atenció primària .  
3. Millorar la gestió de la Llista d'Espera Quirúrgica  
3.1. Protocol·lització de criteris d'inclusió, prioritat i temps d'espera de les patologies més prevalents en llista d'espera quirúrgica, amb la finalitat de reduir la variabilita, així com de millorar l'adequació de les intervencions i la gestió de la llista d'espera.  
3.2. Incloure en l'Acord de gestió i diferenciació retributiva la reducció de les demores com un objectiu prioritari.  
3.3. Implantar l'autoderivació interna i la facturació intercentres com a mecanismes per a incentivar la bona gestió de la llista d'espera i reduir la derivació injustificada de pacients.  
4. Augmentar l'oferta de forma estructural o conjuntural  
4.1. Millorar la utilització dels recursos disponibles i augmentar la capacitat resolutiva de les consultes i el rendiment quirúrgic.  
4.2. Incrementar els recursos humans en les especialitats amb major demanda.  
4.3. Construcció o adequació dels centres sanitaris per a equilibrar l'oferta a la demanda.   
5. Buscar sinergies en altres sectors relacionats  
5.1. Establir un nou acord marc i conveni de col·laboració Conselleria. Mútues Sanitàries d'Accidents de Treball i Malalties Professionals (MATEPS).  
5.2. Establir un conveni amb l'Hospital Militar de València per a la utilització dels seus recursos.  
5.3. Millorar el Pla de garantia de no demora d'intervencions quirúrgiques implantat i reduir-lo a 60 dies.  
5.4. Desenvolupar d'un pla de garantia de no demora en exploracions diagnostiques terapèutiques per a patologies que es consensuen amb les societats científiques.  
Cronograma  
4.1.2. Motivació dels professionals  
Comprometre el personal amb el compliment dels objectius és un objectiu estratègic fonamental de l'Agència Valenciana de Salut. Encara que, l'actual marc retributiu és notablement rígid, en este tenen cabuda estratègies de motivació que poden facilitar la incentivació diferencial dels professionals, segons l'eficiència i la qualitat del seu treball. L'Agència Valenciana de Salut té en curs dos d'estes estratègies i el seu objectiu és que durant el període de vigència del Pla de Salut es consoliden plenament. Les dites estratègies són:  
. La retribució variable vinculada al compliment d'objectius individuals o d'equip. Estos objectius s'expressen en termes d'indicadors i especifiquen amb precisió i sense cap tipus d'ambigüitat com es valorarà el seu compliment segons els possibles resultats.  
. La carrera professional, que és el dret dels professionals a progressar, de manera individualitzada, com a reconeixement al seu desenvolupament professional quant a coneixements, experiència i compliment dels objectius de l'Agència Valenciana de Salut. La regulació es recull en la Llei d'Ordenació de les Professions Sanitàries i la Conselleria de Sanitat. L'accés a la carrera té caràcter voluntari i el seu reconeixement individualitzat basant-se en una avaluació objectiva i reglada, comporta la percepció del complement retributiu corresponent.  
4.1.3. Millora de la fiabilitat del sistema. Guies d'actuació clínica i protocols de derivació  
Introducció  
A fi d'unir els objectius d'»elaboració de protocols i guies de pràctica clínica» amb els de «promoure la potenciació dels principis de la medicina basada en l'evidència i orientar les actuacions cap a la millora de la pràctica assistencial», l'Agència Valenciana de la Salut coordina el desenvolupament, l'elaboració i aplicació de documents normalitzats d'actuació clínica (guies) sustentats en el millor coneixement disponible i adaptats a la realitat sanitària valenciana, des d'una perspectiva assistencial integradora.  
Amb estos documents es pretén contribuir a:  
. Disminuir la variabilitat en la utilització de recursos.  
. Disminuir la incertesa de la pràctica clínica.  
. Desenvolupar estàndards de qualitat assistencial.  
. Fomentar la prestació d'una assistència integral.  
. En el període de vigència del II Pla de Salut es desenvoluparan les següents ferramentes de gestió dels processos assistencials:  
. Guies d'actuació clínica. Les guies de pràctica clínica revisen de manera sistemàtica el coneixement existent sobre problemes de salut amb alt grau d'incertesa, el sintetitzen proposant l'estandardització de procediments per a reduir la variabilitat en la pràctica clínica.  
. Protocols normalitzats d'actuació als centres sanitaris i circuits d'accés i derivació, que definixen en el procés assistencial la relació entre els que actuen al mateix temps i de manera seqüencial.  
. Incorporació a les aplicacions informàtiques de la millor evidència disponible. Per a això s'iniciaran tres tipus d'actuacions: 1) Creació d'una base de dades en la web de la Conselleria de Sanitat que contindrà les guies ja elaborades; 2) Integració de les guies en les ferramentes informàtiques del dispositiu assistencial (Abucasis) per mitjà d'alarmes, indicació d'exploracions, algoritmes de seguiment; i 3) Definició d'indicadors crítics de qualitat en l'aplicació de guies (ús adequat de fàrmacs i exploracions complementàries, accessibilitat, etc.).  
Línies estratègiques  
Guies integrals d'actuació clínica:  
. Guia integral del maneig de la diabetis i les complicacions.  
. Guia integral del maneig de la hipertensió.  
. Guia integral del maneig de les cefalees.  
Guies d'actuació clínica en atenció primària:  
. Elaboració de noves guies (fibromiàlgia, etc.) per professionals d'atenció primària, assessors i societats científiques.  
. Actualització d'algunes de les guies existents, com ara càncer de mama, càncer de còlon, demències, cefalees, i cures per a pacients terminals.  
. Elaboració de guies d'actuació clínica adaptades a la consulta d'infermeria: osteoporosi, obesitat, hipertensió, dislipèmies, malaltia pulmonar obstructiva crònica, artrosi, demències, ancià fràgil i cirurgia menor.  
Guies d'actuació clínica en el Servici d'Ajuda Mèdica Urgent (SAMU):  
. Elaboració de les guies clíniques del pacient politraumatitzat, traumatismes craneoencefàlics i vertebrals, pacient inconscient, xoc, dolor abdominal agut, crisi hipertensiva, dispnea aguda, agudització de l'asma, crisi convulsiva, arítmies cardíaques, hemorràgia digestiva alta, pacient cremat, guia farmacològica, dolor toràcic.  
Pla Oncològic de la Comunitat Valenciana 2002-2006:  
. Elaboració d'oncoguies: pit, colorectal, pulmó, pròstata i limfoma.  
4.1.4. Adequació de l'oferta assistencial  
4.1.4.1. Programes d'integració assistencial  
Dirigits a una selecció de processos assistencials integrats prioritaris, marcats pel Pla de Salut i el Pla Oncològic, que requerixen un abordatge multidisciplinari i continuïtat assistencial entre servicis, amb una visió integral de les necessitats, en l'entorn familiar i social.  
Els processos assistencials seleccionats són: càncer de mama, consell genètic en càncer familiar, cures pal·liatives i demències. A continuació, es detallen les línies estratègiques per a cada un dels mencionats processos, així com una breu introducció.  
a) Càncer de mama  
Introducció  
Objectiu general: reduir la mortalitat per esta causa per mitjà del cribatge mamogràfic.  
El Programa de Prevenció de Càncer de Mama de la Comunitat Valenciana, dependent de la Direcció General per a la Salut Pública, planteja objectius específics de participació, detecció i precocitat, confirmació diagnòstica i tractament, ajustats als paràmetres de les guies europees.  
Línies estratègiques  
1. Millorar l'accés de les dones amb càncer de mama a mesures psicosocials: suport psicològic, grups d'ajuda mútua, sexologia, salut mental, reconstrucció mamària.  
2. Garantir que es realitza la confirmació diagnòstica i el tractament en terminis adequats.  
b) Consell genètic en càncer familiar  
Introducció  
Objectiu general: reduir el risc dels càncers en què la determinació genètica influïx en el maneig clínic i oferir consell/assessorament genètic a pacients i familiars de primer grau.  
El Grup de Treball del Pla Oncològic de la Comunitat Valenciana sobre Càncer Hereditari integra professionals de distintes disciplines amb experiència en càncer hereditari, per a establir els criteris i protocols d'actuació a fi de fer accessible el consell genètic en càncer amb les màximes garanties a tota la població de la Comunitat Valenciana.  
Les Unitats de Consell Genètic en Càncer, fonamentades en l'autonomia i la privacitat, realitzaran la valoració del risc i, si és el cas, el diagnòstic genètic, suport psicològic i recomanacions individualitzades a portadors de mutacions.  
Línies estratègiques  
1. Facilitar esta prestació per mitjà de quatre unitats hospitalàries de Consell Genètic en Càncer a tota la població de la Comunitat Valenciana.  
2. Organització de bancs de tumors i d'àcids nucleics.  
c) Cures pal·liatives  
Introducció  
El Pla Oncològic de la Comunitat Valenciana preveu la necessitat un enfocament integrat de les cures pal·liatives per a millorar la qualitat de vida dels malalts oncològics. Acostar estos servicis a la població requerix desenvolupar una xarxa de cures pal·liatives i completar la cobertura d'Unitats de Cures Pal·liatives de referència als hospitals de crònics i llarga estada, i amb la implicació d'hospitals d'aguts, atenció domiciliària i ambulatòria en tots els departaments de salut.  
Línies estratègiques  
. Aconseguir la interrelació de l'atenció domiciliària amb les Unitats de Cures Pal·liatives, per mitjà de l'elaboració de protocols d'atenció i de derivació dels malalts terminals.  
. Formació específica dels professionals d'atenció domiciliària en esta matèria.  
d) Demències  
Introducció  
Objectiu general: millorar la salut dels pacients amb demència i la dels cuidadors.  
Per a la consecució d'este objectiu la Conselleria es proposa oferir una atenció integrada (primària, especialitzada, domiciliària) i establir un pla de cures conjuntes amb els cuidadors.  
Així mateix, considera necessari reduir la institucionalització de pacients per avanç de la malaltia o claudicació familiar i evitar hospitalitzacions i urgències que es puguen previndre.  
Amb els hospitals Dr. Moliner i Arnau de Vilanova s'ha proposat una experiència d'integració amb la finalitat de fer-la extensiva a tota la Comunitat Valenciana posteriorment.  
Línies estratègiques  
. Adequació de recursos per mitjà de formació i coordinació amb atenció primària i interrelació amb els servicis socials.  
. Atenció integral a les demències a través de l'elaboració de protocols d'actuació i derivació, i la ratificació d'estes per la Sociedad Levantina de Geriatría y Gerontología.  
e) Cirurgia major ambulatòria  
Introducció  
Objectiu general: millorar la qualitat de vida dels pacients a l'hora de mantindre'ls en el seu mitjà habitual, reduir els temps d'espera i evitar complicacions quirúrgiques nosocomials i hospitalitzacions innecessàries, tot això en condicions de màxima qualitat i seguretat de les intervencions quirúrgiques.  
La recent arrencada de la cirurgia major ambulatòria respon, al mateix temps, a la necessitat de millorar el rendiment de quiròfans i equips.  
Línies estratègiques  
. Integrar tècniques intervencionistes sense ingrés en unitats d'adaptació al mitjà de cirurgia major ambulatòria o hospital de dia.  
. Aconseguir el 50% d'ambulatorització de processos quirúrgics.  
Cronograma  
Període 2005-2009  
f) Hospitals de dia  
Introducció  
L'hospital de dia és una modalitat assistencial que presta atenció, bàsicament d'infermeria, altament especialitzada pel personal o tecnologia requerits, programada i de duració no superior a dotze hores.  
Objectiu general: disminuir els ingressos innecessaris per mitjà de la protocol·lització dels processos i la coordinació dels departaments implicats.  
Línies estratègiques  
. Potenciar consultes d'alta resolució o circuits de diagnòstic i tractament al dia, en un sol acte mèdic o en les mínimes consultes possibles.  
Garantir informes d'alta d'hospital de dia, tant de metges com d'infermers.  
Desenvolupar un sistema de classificació de pacients ambulatoris usuaris d'este recurs.  
Cronograma  
Periode 2005-2009.  
4.1.4.2. Pla per a la millora de l'atenció domiciliària a la Comunitat Valenciana (2004-2007)  
Introducció  
Tant els canvis ocorreguts a la nostra Comunitat .demogràfics, epidemiològics, socials i sanitaris. com les previsions de futur, indiquen que es demanen i es demanaran socialment un volum creixent de servicis domiciliaris, la qual cosa fa inevitable prendre iniciatives que permeten afrontar esta nova situació.  
Si no millorem l'atenció a domicili dels malalts domiciliaris, i si no cuidem i donem suport als seus cuidadors, l'evolució previsible serà l'augment de les necessitats d'internament sanitari o social, i sabrem, a més, que la institució no és habitualment el millor lloc terapèutic, ni l'opció més desitjada pels pacients i els seus familiars.  
A la nostra Comunitat, igual que en la resta d'Espanya i en l'àmbit internacional, la resposta del sistema a les necessitats d'atenció domiciliària s'ha caracteritzat majoritàriament pel desenvolupament autònom de cada agent, la fragmentació assistencial i l'escassa coordinació sociosanitària. Segons l'OMS, una tendència comuna en les recents reformes dels sistemes sanitaris en l'àmbit europeu i internacional és l'èmfasi en models d'integració en la provisió de servicis com a estratègia per a superar les deficiències associades a la fragmentació i per a la millora de la qualitat de l'atenció.  
Línies estratègiques  
Basant-se en les tendències recents i per a millorar l'atenció domiciliària a la nostra Comunitat, la Conselleria opta per una estratègia basada en:  
1. Potenciar i consolidar la prestació domiciliària dels cinc agents sanitaris actuals.  
2. Procedir a una integració de la seua actuació.  
La resposta de la Conselleria de Sanitat es concreta en el «Model Integrat d'Atenció Domiciliària», que presenta com a principals característiques:  
1. Un conjunt de proveïdors sanitaris d'Atenció Domiciliària (Agents)  
. Els equips d'atenció primària a través del Programa d'Atenció Domiciliària.  
. Les Unitats Hospitalàries Domiciliàries (UHD).  
. Els recursos del Sistema d'Urgències i Emergències Extrahospitalàries.  
. Les Unitats de Salut Mental (USM).  
. Les Unitats Bàsiques de Rehabilitació.  
2. Un àmbit geogràfic i un lloc d'atenció comuna  
. El Departament de Salut.  
. El Domicili:  
. La seua vivenda habitual i permanent.  
. La seua vivenda temporal en domicilis de familiars.  
. La institució residencial on habite.  
3. Una població diana  
. Els pacients que no poden desplaçar-se al centre d'atenció sanitària o per als qui el seu domicili és el seu millor lloc terapèutic, a fi de mantindre o elevar la salut, millorar la qualitat de vida o garantir-los una mort digna, així com atendre a la salut dels seus cuidadors i proporcionar-los, a més, la capacitació i el suport adequat, perquè puguen col·laborar eficaçment en l'atenció del pacient.  
4. Una missió compartida pels agents  
. Prestar .des del sector públic sanitari. servicis domiciliaris de qualitat, de naturalesa biològica, mental i social, capaços de mantindre els malalts al seu domicili o reintegrar-los-hi en cas d'internament.  
. Coordinar l'atenció perquè hi haja continuïtat entre professionals i agents.  
. Investigar per a contribuir a la creació de coneixement en atenció domiciliària.  
. Realitzar docència per a contribuir a la difusió del coneixement en atenció domiciliària.  
5. Una oferta de servicis assistencials:  
. Identificació, informació i captació.  
. Valoració domiciliària.  
. Coordinació dels servicis sanitaris.  
. Atenció sanitària al pacient en el seu domicili tant programada com urgent.  
. Atenció sanitària, capacitació i suport a cuidadors.  
. Atenció telefònica i, en el futur, telemàtica.  
. Subministrament de medicació, material sanitari i equipament mèdic.  
. Gestió de préstec i recuperació del material ortoprotètic i ajudes tècniques.  
. Gestió d'accés als servicis del sector social.  
. Servicis psicosocials.  
6. Un model d'organització, integració funcional  
. El model se centra exclusivament en el sector sanitari: no inclou la integració, sinó la col·laboració i coordinació amb el sector social.  
. Configuració del sistema com una «Xarxa» d'agents sanitaris domiciliaris, amb una cartera de servicis i de tecnologia específica segons l'agent.  
. Els agents mantenen la dependència orgànica actual, però forgen progressivament un funcionament integrat.  
. La integració es construïx i se sosté segons tres nivells:  
. En el marc del Sistema de Valors promou:  
L'emergència d'una visió compartida sobre la pertinència del model d'integració de servicis domiciliaris.  
. En el marc d'un Sistema de Gestió Integrat, i crea:  
Una estructura de coordinació de l'atenció domiciliària en servicis centrals.  
Una direcció integrada en l'àmbit de Departament (Primària, Especialitzada i Emergències) i específica per a l'atenció domiciliària.  
Un sistema d'informació compartit.  
. En l'àmbit de coneixements i organització de la pràctica clínica crea:  
Un Sistema de Participació Professional, constituït per comités tècnics, grups assessors i grups de treball de composició mixta.  
7. Un model d'atenció  
. Enfocament integral biopsicosocial.  
. Enfocament interdisciplinari.  
. Orientació cap al foment de l'autoatenció i l'autonomia.  
. Humanització.  
8. Un professional protagonista  
. La infermera d'atenció primària .  
9. Unes tecnologies claus  
. L'atenció telefònica.  
. Les tecnologies de la informació i la comunicació: telefonia mòbil, informàtica, Internet, correu electrònic. Història clínica electrònica.  
. La tecnologia i l'equipament sanitari: material ortoprotètic, ajudes tècniques i equipament per a teràpia de llarga duració en domicili.  
10. Una estreta coordinació amb el sector social  
. Conselleria de Benestar Social i corporacions locals.  
11. Unes aliances estratègiques  
. Voluntariat i grups d'ajuda mútua.  
. Entitats socials: universitat, societats científiques i professionals.  
. Organismes de la Generalitat i altres direccions generals de la Conselleria de Sanitat.  
Les accions per a aconseguir-ho es troben contingudes en el «Pla per a la Millora de l'Atenció Domiciliària» que definix 6 Línies Estratègiques, 16 Àrees de Desenvolupament, 40 Objectius i 127 Accions, a desenvolupar en els quatre anys entre 2004 i 2007.  
Cronograma  
Fase 1: Pilotatge de millores en departaments i centres pilot  
Amb l'objectiu de disposar d'un nou model d'atenció domiciliària, basat en el desenvolupament intern i la integració funcional dels cinc agents domiciliaris mencionats, que estiga validat i consolidat en tres Departaments de Salut pilots a final de 2006, la Conselleria:  
Establix tres departaments pilot (6,7 i 19) i uns quants centres pilot en els dits departaments.  
Crea el projecte temporal «Iniciativa per a la Millora de l'atenció domiciliària (Imaz)», per a aplicar i validar el model patró a xicoteta escala en els centres pilot.  
Fase 2: Desplegament  
Les millores validades i consolidades pel projecte Imaz seran desplegades posteriorment a la resta de l'organització, a fi d'aconseguir una cobertura pel nou model integrat d'atenció domiciliària superior al 50% de la població de la Comunitat Valenciana al final de 2007 (entorn de 2.250.000 habitants), la qual cosa suposarà atendre aproximadament uns 45.000 pacients i els seus cuidadors).  
4.1.4.3. Tecnologies sanitàries: radiologia digital i telemedicina  
Introducció  
En els últims anys s'ha produït una revolució en el sector de la radiologia, ja que s'ha substituït els xassissos de pel·lícula fotogràfica pel fòsfor fotoestimulable que genera una imatge digital per mitjà de l'escanejat làser.  
El seu ús és fonamental per a enfortir els servicis que els nostres centres oferixen a la població, a fi de millorar la seua qualitat, avançar en la cobertura universal, enfortir la vigilància sanitària i epidemiològica, donar suport a la sostenibilitat financera, millorar el desenvolupament i l'exercici dels recursos humans implicats en la salut de les persones, racionalitzar l'ús dels recursos i enfortir-ne la productivitat, entre altres aspectes.  
Bàsicament, la telemedicina consistix en la transferència d'informació mèdica a través de xarxes de comunicació. La integració de les ciències mèdiques amb el desenvolupament de les telecomunicacions i la informàtica, i l'aplicació en les diferents activitats del sector de la salut, ha fet possible conceptuar el terme de Telemedicina com la distribució de servicis de salut, en què la distància és un factor crític i on els professionals de la salut usen informació i tecnologia de comunicacions per a l'intercanvi d'informació vàlida per al diagnòstic, tractament i prevenció de malalties o danys, investigació i avaluació, tot això en interés del desenvolupament de la salut de les persones.  
Línies estratègiques  
Continuar invertint per a mantindre un alt nivell tecnològic de la dotació en tecnologia sanitària i incorporar tots els avanços que s'estan produint en les noves tecnologies de Ressonància Nuclear Magnètica (cardíaca, angioresonància magnètica, etc.), Tomografia Axial Computeritzada multitall, i, en general, de tots aquells nous equips d'alta tecnologia de diagnòstic i tractament.  
1. Generar alternatives de valor basant-se en un sistema tecnològic de contingut social, que oferisca les ferramentes i oportunitats que hui en dia són possibles d'aconseguir per mitjà de la interrelació de la salut amb les tecnologies de la informació i les telecomunicacions.  
2. Disposar de les històries clíniques dels pacients en tots els punts del sistema de salut.  
3. Implantar el sistema PACS en tots els hospitals públics de la Comunitat Valenciana. Este sistema consistix en el fet que els Servicis de Radiodiagnòstic han de disposar d'un sistema d'informació radiològica connectat al sistema d'informació de l'hospital i garantir que les imatges diagnostiques obtingudes puguen ser visualitzades amb rapidesa i fiabilitat i que, a més, puguen ser arxivades amb tot tipus de garanties sobre la seua integritat i disponibilitat en qualsevol moment i en els llocs autoritzats.  
4. Aconseguir connectivitat i interoperabilitat entre els sistemes informàtics i de telecomunicacions dels diversos sectors.  
Cronograma  
(1) Litotriptó extracorpori per ones de xoc  
4.2. Pla d'Excel·lència de la Sanitat Valenciana  
El Pla d'Excel·lència de la Sanitat Valenciana pretén que la Sanitat Pública Valenciana abaste nivells màxims de qualitat i adaptació de les prestacions als requeriments, preferències i expectatives dels seus destinataris. Per a això busca conjugar les respostes amb les necessitats ja identificades i encara no prou ateses, amb el disseny d'estratègies d'acord amb els nous reptes que es perfilen en l'horitzó immediat de l'assistència sanitària.  
El Pla d'Excel·lència de la Sanitat Valenciana s'articula al voltant de tres grans objectius que comprenen set línies d'actuació, que s'orienten cap a:  
. La promoció de la millora de la qualitat percebuda pel pacient de l'assistència clínica, la informació i el tracte rebuts (línies 1, 2 i 3).  
. La garantia de la qualitat dels processos assistencials i de la formació dels professionals per mitjà de la difusió de la preocupació per la qualitat a través de tot el dispositiu sanitari, i de la recerca de la implicació activa dels professionals en les polítiques de millora de qualitat i garantia de la seguretat assistencial. Promoure la formació dels professionals i la incentivació d'estos a través dels acords de gestió (línies 4, 5 i 6).  
. El compromís permanent amb la participació ciutadana en tots els àmbits implicats en les estratègies plantejades (línia 7).  
Estos objectius es despleguen a través de les set grans línies d'actuació, amb les activitats i actuacions planificades corresponents:  
Línies d'actuació  
Línia 1. Informació al ciutadà.  
Línia 2. Comunicació i accessibilitat.  
Línia 3. Atenció al pacient.  
Línia 4. Qualitat i seguretat.  
Línia 5. Formació.  
Línia 6. Plans específics d'actuació.  
Línia 7. Associacions de malalts, formació de pacient i agents socials.  
4.3. Salut Pública  
4.3.1. Pla estratègic de salut pública  
Introducció  
Missió: Aconseguir el màxim nivell de salut de la població valenciana, per mitjà de l'impuls, el disseny, l'execució i l'avaluació de servicis i productes de protecció i promoció de la salut, de predicció i prevenció de la malaltia en condicions d'equitat, i promoure la participació de la societat.   
Visió: Posicionar-nos com a organització reconeguda per la societat, quant a l'acció de Salut Pública, liderar polítiques i estratègies a implementar, consolidar els valors de l'organització, generar servicis amb els més alts nivells d'eficàcia, eficiència i qualitat, i aconseguir la implicació, competència i participació dels seus professionals.   
Valors: Competència, compromís amb l'organització, compromís amb la societat, innovació.   
Estil directiu: Direcció per objectius, valoració de l'exercici, delegació de la gestió i presa de decisions, comunicació i participació. Prevenció de la malaltia amb la participació de la societat.  
Àrees corporatives  
1. Valoració de la situació de la salut Submissió: Conéixer les necessitats de salut de la població, realitzar la valoració sistemàtica de l'estat de salut, investigar riscos, problemes de salut i els seus determinants.  
2. Desenvolupament de polítiques de salut Submissió: Aconseguir el màxim nivell de salut amb criteris d'equitat, per mitjà del disseny i l'impuls de productes de protecció i promoció de la salut i predicció i prevenció de la malaltia amb la participació de la societat.   
3. Garantia de provisió de servicis   
Submissió: Garantir l'execució i avaluació dels productes i servicis, i consolidar els valors de l'organització per mitjà de l'aportació dels recursos i la metodologia necessària. Prevenció de la malaltia amb la participació de la societat.  
1. Valoració de la situació de la salut  
1.1. Disposar i explotar adequadament els sistemes d'informació necessaris per a optimitzar la planificació, l'avaluació de les polítiques de salut i la garantia de la provisió de servicis.  
Consolidar un sistema d'informació en salut pública integral i integrat que permeta l'explotació sistemàtica per diferents nivells d'usuaris i siga útil per al desenvolupament de polítiques de salut i per a la provisió de servicis de salut pública.   
1.1.1. Normalitzar de manera contínua les necessitats d'informació i les fonts d'esta, i impulsar-hi, si és el cas, l'accés efectiu.   
1.1.2. Realitzar l'explotació sistemàtica de les dades brutes segons els distints nivells d'usuaris.   
1.1.3. Analitzar i avaluar els resultats perquè siguen útils en el desenvolupament de polítiques de salut i per a la provisió de servicis efectius, eficients i de qualitat.   
2. Desenvolupament de polítiques de salut  
2.1. Planificar basant-se en les necessitats de salut  
Consolidar l'exercici de planificació com a procés previ a l'activitat de l'estructura de Salut Pública i definir objectius que siguen avaluables i que generen el màxim d'efectivitat en l'acció de Salut Pública, tant amb els recursos propis com amb els aliens.   
2.1.1. Generar els mecanismes interns que permeten una planificació coordinada en tots els nivells de l'organització i que siga coherent amb el Pla Estratègic.   
2.1.2. Implicar els recursos assistencials en la consecució dels objectius de Salut Pública.   
2.2. Establir els mecanismes d'intersectorialitat i aliances  
Generar el marc normatiu adequat que dote d'instruments i mecanismes de coordinació i col·laboració interinstitucional, per a aconseguir la implicació de les distintes institucions i agents socials en el desenvolupament de les polítiques de salut.   
2.2.1. Promoure un marc normatiu adequat que implique els principals agents que presenten interrelació sectorial amb els objectius de salut pública i que produïsca una afectació competencial en l'organització funcional amb definició de mecanismes concrets de coordinació.   
2.2.2. Desenvolupar les estructures i els instruments d'acció intersectorial i de participació.   
2.3. Disposar del catàleg i de la cartera de servicis  
Establir, amb criteris d'equitat, un catàleg adequat dels servicis existents i futurs en salut pública, conseqüència d'una adequada selecció de prioritats en salut. La cartera de servicis serà l'instrument que servisca de suport al professional i que permeta a la societat conéixer els servicis i productes oferits.   
2.3.1. Establir un catàleg de servicis en salut pública a partir de l'activitat existent en l'actualitat, com a conseqüència dels plans i programes de salut pública, així com la implantació real d'este en les distintes àrees de Salut.   
2.3.2. Establir un catàleg de servicis en salut pública a partir de l'activitat existent en l'actualitat, com a conseqüència dels plans i programes de salut pública, així com la implantació real d'este en les distintes àrees de Salut.   
2.3.3. Definir polítiques de comunicació a la societat en general i a grups o sectors específics.  
3. Garantia de provisió de servicis  
3.1. Gestionar la provisió de servicis i productes de manera eficaç  
Establir un model que permeta gestionar la provisió dels servicis i productes de Salut Pública de manera àgil i eficaç.   
3.1.1. Establir un marc legal que facilite la gestió eficaç dels recursos.   
3.1.2. Implantar un model de gestió integral dels recursos tenint en compte la gestió per processos.   
3.1.3. Definir una política, desenvolupar les estructures i establir els instruments necessaris per a implantar i consolidar la investigació en Salut Pública.   
4.3.2. Llei 4/2005, de 17 de juny, de la Generalitat, de salut pública de la Comunitat Valenciana  
Esta llei és la primera que regula la salut pública a la Comunitat Valenciana, entesa esta com l'esforç organitzat per la societat per a protegir i promoure la salut de les persones i per a previndre la malaltia per mitjà d'accions col·lectives.  
La llei naix amb la finalitat de disposar d'un marc de referència sòlid per a la salut pública, per a definir els servicis i productes de salut pública, promoure la millora de la coordinació, especialment entre administracions públiques, i per a crear una estructura organitzativa que permeta generar respostes més eficients davant dels nous problemes i les possibles crisis sanitàries.  
Del contingut d'esta llei destaca: la promulgació per primera vegada de la cartera de servicis en salut pública, en l'àmbit competencial es reprenen per part de la Conselleria de Sanitat les competències en matèria de sanitat ambiental; es creen tres nous ens com són l'Entitat Valenciana per a l'Acció en Salut Pública, l'Agència Valenciana de Seguretat Alimentària i el Centre Superior d'Investigació en Salut Pública; i es definix el sistema d'informació en salut pública.  
4.4. Pla de Formació de la Conselleria de Sanitat  
Introducció  
Si en qualsevol organització que pretenga prestar un servici de qualitat és molt important mantindre els coneixements dels seus empleats al dia, en l'àmbit sanitari, este fet és una necessitat de primer orde, perquè els canvis i avanços tecnològics, científics i socials fan que la prestació d'un servici sanitari patisca constants modificacions.  
Conscient d'això, la Conselleria de Sanitat, disposa d'un organisme com l'Escola Valenciana d'Estudis de la Salut (EVES), la principal missió de la qual és la de formar, reciclar i perfeccionar de manera continuada els professionals en el camp de la salut, la gestió i l'administració sanitària.  
El pla de formació de l'EVES preveurà, amb caràcter prioritari, els continguts del Pla de Salut, agrupats en les següents línies temàtiques:  
. Epidemiologia, estadística, metodologia i gestió de la investigació.  
. Gestió de servicis i planificació.  
. Humanització.  
. Tecnologies de la informació.  
. Participació social i cooperació.  
. Pràctiques diagnòstiques, terapèutiques i de cures.  
. Plans i programes de salut.  
. Salut i gènere.  
. Salut laboral.  
. Sociosanitari.  
Amb estos continguts es pretén cobrir tant els avanços científics i de les noves tecnologies aplicades a les ciències de la salut com l'aspecte ètic i humà de la pràctica mèdica.  
Per a desenvolupar adequadament el pla de formació, l'Escola Valenciana d'Estudis de la Salut proposarà tres apartats que tractaran d'adaptar-se a les distintes necessitats formatives del personal de la Conselleria de Sanitat, personal sanitari que no treballa en el sistema públic i població general. Estos són:  
Formació pròpia de l'EVES:  
Respon a la demanda de cursos i activitats directament relacionada amb la formació més especialitzada, i es traduïx en la programació d'activitats que inclouen: màsters (Gestió per a la Humanització de la Sanitat, Salut Pública i Gestió Sanitària, Prevenció de Riscos Laborals i Alternatives a l'Hospitalització Tradicional), diplomes, cursos, seminaris i jornades. Està obert a tota persona interessada a formar-se en temes sanitaris. S'inclouran també els programes de formació dirigits a col·lectius no sanitaris, com ara associacions de malalts, socials, etc.  
Pla de Formació Continuada:  
És un procés formatiu que es rep després d'un període d'instrucció bàsica i/o especialitzada i que es desenvolupa de manera permanent al llarg de la vida laboral del treballador, amb la intenció de mantindre i millorar la competència professional segons el servici en què es troba.  
Dirigit a tot tipus de personal que preste els seus servicis en la Conselleria de Sanitat i les funcions de la qual estiguen en relació directa amb el contingut dels cursos.  
Pla de Formació Contínua:  
És el conjunt d'activitats formatives que es desenvolupen en les administracions públiques a través de les modalitats previstes i dirigida a millorar les competències i qualitats dels empleats públics, que permeten compatibilitzar la major eficàcia i la millora de la qualitat dels servicis en les administracions públiques amb la formació individual, la motivació de l'empleat públic i la seua promoció professional.  
Dirigit a personal d'institucions sanitàries de la Conselleria de Sanitat, així com al personal sanitari de l'administració del Consell, independentment de la seua relació jurídica, sempre que reunisquen els requisits específics establits.  
Objectius  
1. Ajustar l'activitat formativa de l'EVES a les demandes i a les necessitats dels professionals i els objectius de la Conselleria de Sanitat.  
2. Augmentar la qualitat de l'atenció sanitària dels pacients millorant la formació dels professionals sanitaris i no sanitaris que treballen en el sistema de salut.  
3. Garantir la qualitat dels processos docents.  
4. Perfeccionar els processos d'acreditació de les activitats formatives.  
5. Contribuir a través de la formació a l'acció solidària.  
5. Afavorir l'activitat formativa de les associacions de malalts i familiars, grups de voluntariat i organitzacions no governamentals.  
4.5. Sistemes d'informació  
4.5.1. Assegurament sanitari públic i sistema d'informació poblacional  
Introducció: El canvi estratègic de model  
Nous entorns en SNS: noves necessitats de la Conselleria Sanitat  
En els últims anys estem assistint a la nostra Comunitat a una sèrie d'adaptacions estratègiques determinades per les noves necessitats que es generen en el nou marc de l'Assegurament Sanitari Públic dins del Sistema Nacional de Salut.  
Així i en coherència al nou model de finançament, en virtut del qual la cobertura sanitària va deixar de ser una prestació directament finançada per la Seguretat Social, ens trobem amb un nou marc d'Assegurament Sanitari Públic que imposa la necessitat obtindre l'autonomia de gestió necessària per a assumir de manera eficient les noves competències i funcions d'un assegurament de diferent naturalesa.   
A estos dos nous entorns de finançament i assegurament que comporten noves necessitats i noves adaptacions estratègiques cal afegir un altre canvi d'entorn que es deriva de l'impacte de les noves tecnologies de la informació i que es concreta en una necessitat sentida de millorar l'eficiència, disponibilitat i utilització de la gran quantitat d'informació dispersa que el conjunt de l'activitat sanitària genera en els nostres sistemes d'informació.  
Noves necessitats: nous objectius estratègics de la Conselleria  
Com a conseqüència d'estes noves necessitats, la Conselleria de Sanitat es planteja una sèrie de nous objectius generals:   
1. Ja que la població empadronada és l'element real de finançament, hem de fer possible que cada ciutadà passe a ser realment la clau en el sistema d'assignació dels recursos disponibles. Monitoritzar, de manera autònoma (no INE-dependent) la seua distribució i evolució, categoritzant segons variables que determinen la utilització de recursos, la planificació, l'avaluació, el finançament intern, la compensació, la facturació i els càrrecs a tercers, etc., passa a ser un objectiu central d'esta Conselleria.  
2. En coherència amb este model de finançament hem de garantir els preceptes de protecció de la Salut, exercir l'acció protectora o asseguradora de la Generalitat, complementària a l'acció de l'Estat i dirigir-la cap a un model d'Assegurament Sanitari Públic de caràcter individual i universal dins del marc de cohesió del Sistema Nacional de Salut.  
3. Hem d'orientar el conjunt de sistemes d'informació, tant assistencials com sanitaris i de gestió-avaluació, a fi de situar el pacient com a element comú central i clau d'integració de tots els sistemes d'informació. Per a això, es reforça la utilització exhaustiva de l'identificador únic personal (núm. SIP) i la connexió dels diferents sistemes d'informació.   
4. D'altra banda i com a conseqüència de l'objectiu anterior es desprén l'oportunitat de complir els preceptes d'integració de nivells assistencials, marcats per la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, a partir de la integració dels seus sistemes d'informació específics.  
Nous objectius: noves ferramentes per al canvi  
Estos objectius tenen una solució comuna: El desenvolupament de les estructures pròpies d'Assegurament Sanitari de la Població i el consegüent Sistema d'Informació Poblacional. Amb esta hem pogut avançar en el canvi progressiu de model sanitari des d'un model de cotitzacions a la Seguretat Social i gestió de la informació operativa i general aïllada cap a un model de:  
. Ciutadans empadronats, contribuents i finançats.  
. Amb dret a assistència sanitària específica i individual.  
. Identificats únicament, individualment, universalment i integradament en el conjunt de sistemes d'informació.  
Este gir estratègic situa realment, no ja al pacient, sinó al ciutadà en el centre del model de finançament, d'assegurament i d'informació.  
Funcions del Sistema d'Informació Poblacional (SIP)  
El Sistema d'Informació Poblacional com a ferramenta d'este canvi estratègic ha previst des del seu disseny i implantació una sèrie d'activitats que podem agrupar en dos grans funcions íntimament lligades i interdependents:  
a) Funció específica d'assegurament.  
b) Funció de sistema d'informació i base de dades poblacionals.  
a) Funció d'Assegurament Sanitari Públic de la Comunitat Valenciana  
D'acord amb el marc descrit i atenent les noves realitats socials (immigració, mobilitat de la població, desocupació, unitats familiars, transferències a comunitats autònomes i cohesió del Sistema Nacional de Salut, etc.) les estructures de l'Assegurament Sanitari Públic de la Conselleria de Sanitat han de garantir les accions bàsiques que el componen:  
. Acció de protecció dels drets de salut de la població, en exercici de les noves competències específiques i amb un caràcter complementari a l'acció de protecció de l'Estat, en un marc de protecció equitativa i solidària, de vocació universal i caràcter individual.   
. Acció de reconeixement reglat dels drets adquirits en virtut de l'acció de protecció pròpia, de l'Estat i d'altres comunitats autònomes i països. Són el conjunt de procediments administratius i solucions tècniques que permeten concretar per a cada persona la relació específica d'assegurament amb el Sistema Nacional de Salut.  
. Acció d'acreditació, conjunt de procediments que permeten identificar cada ciutadà documentant amb el nivell de prestacions que té reconegudes en cada moment. Això es realitza a través de la fabricació i distribució de targetes del Sistema d'Informació Poblacional i a partir de la comunicació entre sistemes d'informació del conjunt de variables que determinen el nivell i l'estat de la cobertura sanitària.   
El resultat d'esta activitat és una base de dades constantment actualitzada que no sols resol l'Assegurament dels ciutadans, sinó que aporta dades i informacions de valor per a un conjunt d'activitats corporatives.   
b) Funció de sistema d'informació corporatiu. Integració  
A més de la funció d'Assegurament, el Sistema d'Informació Poblacional, al gestionar l'element comú de tota l'activitat sanitària, oferix una sèrie d'oportunitats d'integració i crea, al seu torn, noves necessitats i oportunitats i, finalment, millora l'eficàcia dels sistemes d'informació.   
Sistemes d'informació aïllats versus integració de sistemes  
En els últims anys, s'ha desenvolupat un important esforç per a incrementar el volum d'informació disponible per a la gestió sanitària a tots els nivells. Com a resultat d'esta activitat, la Conselleria gestionava diferents Sistemes d'Informació Sanitària basant-se en els subgrups de població i que si bé funcionen adequadament ho fan de manera aïllada, i registren conjunts de dades de vegades complementàries i altres de redundants. En qualsevol cas, estos sistemes tenen un element central comú: el ciutadà.   
En este context es va implantar un nou sistema d'informació, el Sistema d'Informació Poblacional que resol de manera eficient l'obtenció, actualització i distribució del registre central d'usuaris. El Sistema d'Informació Poblacional està compost bàsicament de:  
. Un Registre Central d'Usuaris que cobrix tota la població de la Comunitat Valenciana, amb dades d'identificació i localització, dades d'assignació de centre i metge, tipus d'assegurament sanitari públic, i un número d'identificació personal, únic i diferent per a cada ciutadà.   
. Un model de gestió que dota cada ciutadà d'una targeta sanitària de caràcter individual que, a més d'acreditar el nivell de cobertura, li permeta agilitzar l'accés als servicis sanitaris i dotar-lo d'una clau àgil i segura (banda magnètica i lectors de banda) per a qualsevol sistema d'informació operatiu.  
. Diferents solucions tècniques de comunicació de dades entre sistemes d'informació, que utilitza la nostra xarxa de comunicacions i fa accessible tota la informació en qualsevol centre assistencial i unitats de gestió.  
. Pla de qualitat que pretén bàsicament que la població no patisca problemes d'accés, identificació i acreditació, que els nostres sistemes tinguen accés en tot moment a dades poblacionals necessàries per a l'activitat assistencial, que el conjunt d'operadors del Sistema d'Informació Poblacional (actualment 7.000) no hagen de prendre a soles decisions subestàndards que generen problemes de qualitat. Tot això actuant sobre els diferents agents i propietaris dels processos, en un entorn de comunicació, formació i assistència que garantisca que el conglomerat corporatiu incorpore tota l'experiència d'una altra forma dispersa.  
Oportunitat d'integració de sistemes d'informació sanitaris  
Com que aporta, entre altres dades, un identificador únic i personal, en el conjunt del sistema de salut, el SIP brinda la possibilitat de millorar la connectivitat dels sistemes existents, així com el desenvolupament de nous sistemes integrats i superar el seu aïllament.   
D'esta manera, el Sistema d'Informació Poblacional, com a clau d'integració, permet incrementar el rendiment conjunt dels sistemes d'informació existents, ja que dota les distintes unitats de la Conselleria de Sanitat d'informació rellevant sense importants costos addicionals, excepte els derivats de reestructurar els sistemes perquè tots incorporen l'identificador personal, accedisquen a la lectura de bandes magnètiques i incorporen alguna de les modalitats d'integració.   
La potencialitat del Sistema d'Informació Poblacional no sols ve per l'existència d'un identificador personal únic, sinó que, a més, proporciona informació procedent d'altres sistemes d'informació, com ara(codis de professionals, codis de centre, mapa sanitari, etc.).  
D'esta manera, el Sistema d'Informació Poblacional, com a clau d'integració, permet incrementar el rendiment conjunt dels sistemes d'informació existents, ja que dota les distintes unitats de la Conselleria de Sanitat d'informació rellevant sense importants costos addicionals, excepte els derivats de reestructurar els sistemes perquè tots incorporen l'identificador personal, accedisquen a la lectura de bandes magnètiques i incorporen alguna de les modalitats d'integració.  
Canvis en la factibilitat de projectes i generació de noves necessitats  
El conjunt de millores introduïdes pel SIP tant en l'organització, com en les garanties de qualitat i disponibilitat d'informació, ha suposat un canvi en l'anomenat «cicle d'utilització de dades», i que s'ha vist reflectit en una major utilització de la informació procedent d'este sistema poblacional i possibilita, al seu torn, l'intercanvi d'informació i la factibilitat de nous projectes que, al seu torn, generen noves necessitats d'integracions i connexions. (Vegeu figura següent).  
Pla de qualitat i comunicació  
Resultats: mapa d'utilització corporativa del Sistema d'Informació Poblacional  
Com a resultat de la vocació de servici corporatiu del Sistema d'Informació Poblacional, que es traduïx en:  
. L'activitat intensa dels seus operadors (7.000) en els centres dels diferents nivells assistencials, (5.000.000/ mes d'usuaris diferents consultats).  
. La integració amb 23 sistemes d'informació diferents.   
. La integració dels usuaris del Datawarehouse, Sistema d'Informació Poblacional i del sistema d'informes de rutina.  
. La utilització en institucions externes.  
. El protocol de cessió de dades nominals o informes estadístics.  
La utilització del Sistema d'Informació Poblacional es presenta en el següent «mapa d'utilització corporativa» en un eix se situa el producte o servici Sistema d'Informació Poblacional i, en l'altre, els usuaris del Sistema.   
Utilització Corporativa del SIP  
Mapa de servicis corporatius  
4.5.2. Pla de sistemes d'informació de la Conselleria de Sanitat 2004 . 2007  
La informació és l'element bàsic que necessita el Sistema Sanitari, perquè els diferents nivells de responsabilitat: planificació, control, gestió, assistència i investigació; puguen exercir accions sobre els recursos, població protegida i activitat assistencial.  
L'existència de tecnologia adequada, permetrà abordar línies d'actuació en matèria de Sistemes d'Informació Sanitaris i permetrà desenvolupar un Model Bàsic de Dades Sanitàries, que cobrisca les necessitats en l'àmbit de la salut   
Els objectius de la informació sanitària són:  
Donar cobertura: a les necessitats d'informació en matèria sanitària, bé amb dades pròpies o de tercers.  
Intercanvi d'informació: permetre els intercanvis d'informació disposant d'un nivell de garantia de qualitat i uniformitat de les dades sanitàries.  
Donar resposta als actors principals: administratius, gestors, analistes, personal sanitari, alta-direcció, proveïdors, clients, etc.  
La Conselleria de Sanitat està fent, des de fa diversos anys, un gran esforç d'inversió en Tecnologies de la Informació i Telecomunicacions (TIC) amb l'ànim de proveir els seus empleats de les millors ferramentes de treball i gestió i amb el fi últim de dotar l'organització dels millors mitjans per a atendre els pacients i ciutadans.  
En este escenari d'importància de la informació sanitària, es fa necessari un pla d'actuació en Sistemes d'Informació que permeta disposar de les més modernes ferramentes de gestió, perquè la Conselleria de Sanitat garantisca la millor assistència sanitària possible.  
El nou Sistema d'Informació Sanitari de la Generalitat (SISAN) estarà compost per diferents mòduls que aniran preveient i solucionant problemàtiques concretes, de manera que tots junts interactuaran entre si i permetran oferir la visió d'un gran i complet sistema d'informació per a l'organització sanitària de la Generalitat.  
El següent esquema representa gràficament l'estructura del futur sistema d'informació sanitari de la Conselleria de Sanitat (SISAN), amb els principals components i indica la completa integració i flux d'informació entre tots estos, així com la importància i rellevància que adquirix el Sistema d'Informació Poblacional (SIP) i el Catàleg de Recursos Corporatius (CRC) com a plataformes d'integració.   
En este sentit, les línies estratègiques a seguir es basen en la integració de tots els àmbits d'actuació, dissenyen nous sistemes d'informació on faça falta, redissenyen els que ja estan implementats i, en definitiva, integren tots els sistemes d'informació sanitaris a què done lloc la dita estratègia. Vegem a continuació una descripció dels principals mòduls components del nou sistema SISAN:  
1. ABUCASIS. Preveu l'atenció ambulatòria de manera integral. Es tracta d'un complex sistema que integra alguns ja desenvolupats prèviament i nous desenvolupaments. Els principals mòduls són:  
MOS: Gestió de Mostradors, citació, tant de primària com des de primària a especialitzada.  
GIP: Gestió Integral de Pacients.   
GAIA: Prestacions farmacèutiques. Prescripció.  
RVN: Registre de Vacunes Nominal.  
2. ORION. Sistema d'informació per a la gestió integral hospitalària. Este sistema ha de preveure la gestió hospitalària d'una manera global, tant en el seu vessant clínic com en la de gestió pròpia i administració i, al seu torn, estar completament «connectat» amb l'atenció ambulatòria (Abucasis). Els principals components del sistema ORION són:  
. Orión-Clinic: construcció i implantació d'un sistema d'informació integral per a centres d'atenció especialitzada. Este projecte comprén tres projectes:  
. Orión-HIS: gestió de pacients i ajuda als professionals sanitaris (estacions clíniques).  
. Orión-Farma: prescripció assistida i gestió de la de la funció farmacèutica hospitalària.  
. Orión-RIS: gestió dels servicis d'imatges mèdiques.  
. Orión-Gestió: implantació d'un sistema d'informació per a la gestió integral dels recursos en l'Agència Valenciana de Salut. Este projecte comprén dos projectes:  
. Orión-Logis: adquisició, adaptació i implantació d'un sistema d'informació per a la gestió logística (contractació, compres, magatzems i manteniment).   
. Orión-Perso: adaptació evolutiva i interconnexió de les aplicacions ja existents Ciro i Nómina per a construir un sistema integrat d'informació per a la gestió de recursos humans.  
3. CORDES. Sistema d'informació per a la Coordinació d'Urgències i Emergències Extrahospitalàries. Amb l'objecte d'optimitzar el sistema integral de gestió i coordinació de les urgències i emergències, les línies de treball són:  
. Disseny d'un nou sistema de gestió i informació: que incorpore les noves ferramentes tecnològiques, utilitats i una cartografia actualitzada, així com la connexió amb la Història Clínica Electrònica dels pacients i amb la resta de sistemes de SISAN dels quals requerisca informació o estos requerisquen informació pròpia de CORDES.   
. Sistema de transmissió de dades entre recursos mòbils i centres de coordinació. Dotar de noves tecnologies este sistema a fi d'incorporar la cartografia a les unitats mòbils i augmentar la informació assistencial que es transmet, integrant al màxim nivell les unitats mòbils en els sistemes necessaris de SISAN.   
4. Servicis centrals i Salut Pública. En este àmbit també s'ha de preveure el redisseny d'alguns sistemes, així com la implementació d'altres que cobrisquen certes parcel·les o necessitats que s'han d'abordar si es perseguix una gestió correcta. Entre d'altres, els principals sistemes a destacar a este nivell són:  
. Data Warehouse. Magatzem de dades corporatives que integre informació de múltiples sistemes, pertanyents tant a Abucasis II, a ORION com a sistemes dels mateixos servicis centrals. Este magatzem permetrà la senzilla realització de quadres de comandament integrals, així com la implantació de sistemes d'ajuda a la presa de decisió. Cal destacar que este sistema ha de ser utilitzat tant pels servicis centrals com pels centres sanitaris i direccions d'àrea, cada un amb la seua particular visió o necessitats.  
. CIRO. Sistema integral i centralitzat per a la gestió de personal sanitari. Este sistema substituirà l'actual sistema distribuït PERSA, que no garantix la integritat de la informació.  
. COBRA. Sistema d'informació per a gestionar els processos i explotar la informació en l'àmbit de les prestacions sanitàries ateses per la Conselleria de Sanitat, però que s'han de cobrir per altres sistemes de finançament.  
. COMPAS. Facturació Intercentres. Sistema de Compensació de l'Assistència Sanitària, font de dades per a la quantificació i l'anàlisi dels fluxos de pacients entre els centres hospitalaris, tant públics com privats, que permetrà, a més, discriminar la informació segons l'origen o tipus de pacient: estrangers, desplaçats, etc.  
. SIE. Sistema d'Informació Econòmica. Es convertirà en la font d'informació bàsica per al subministrament d'informació sobre l'activitat econòmica i la despesa real dels centres.  
. Activitat derivada a centres privats (concertats o no).  
. Portal Legionella. Posada en marxa del portal Web específic d'informació per a la prevenció de la legionel·losi, així com les activitats associades a la divulgació d'esta entre els agents involucrats i el públic en general.  
. Xarxa de Vigilància Microbiològica. Creació d'un sistema centralitzat d'informació que implemente la Xarxa de Vigilància Microbiològica conjunta per a tots i cada un dels laboratoris depenent de la Direcció General de Salut Pública.  
. SISGEREN. Sistema d'Indicadors Integral per a Gestió Centralitzada de la Direcció General de Salut Pública.  
. Programa de Prevenció d'Accidents de Trànsit. Posada en marxa d'un sistema d'Informació per a l'avaluació de les activitats del Programa de Prevenció d'Accidents de Trànsit de la Comunitat.  
. Portal sanitari. Portal web sanitari que integre la informació de la Conselleria a tots els nivells (ciutadans, professionals sanitaris, empleats de la Conselleria). Interactiu.  
Per tant, la situació objectiu és disposar d'un gran i únic sistema d'informació, absolutament integral, que preveja de manera homogènia tots els aspectes d'una organització tan complexa com la Conselleria de Sanitat, amb els seus quatre vessants:  
. Atenció ambulatòria   
. Atenció hospitalària   
. Atenció urgent extrahospitalària (SAMU . CICU)  
. Servicis centrals i Salut Pública   
I amb la seua doble problemàtica: clínica i gestió economicofinancera.  
4.6. Normes aprovades i aspectes relatius a la millora de l'eficiència i racionalització en matèria de despesa sanitària  
Introducció   
La Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, d'acord amb el marc normatiu establit en la Constitució Espanyola, la Llei General de Sanitat i l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, definix un nou model organitzatiu de la sanitat en concordança amb les característiques actuals del nostre àmbit social en què es prioritzen les actuacions destinades a la promoció, prevenció, protecció i atenció de la salut i s'impulsen una sèrie de reformes encaminades al benestar del ciutadà i a la busca d'una sanitat pública eficaç, eficient i gratuïta, solidària i de gran qualitat, fonamentada en l'equitat i en la universalitat.  
En concordança amb este model organitzatiu, la Llei 3/2003 atribuïx a la Conselleria de Sanitat la funció essencial de conéixer, valorar i satisfer les necessitats de salut de la població d'una manera equilibrada i aplicar racionalment els pressupostos disponibles, i amb el dit objectiu crea l'Agència Valenciana de Salut, per a coordinar totes les entitats administratives amb responsabilitats en el camp de la salut i, amb això, dur a terme una adequada gestió i administració del sistema valencià de salut i de la prestació sanitària de la Comunitat Valenciana.  
Així mateix, per al desenvolupament del nou model, la Llei preveu la creació d'un entorn organitzatiu més flexible i horitzontal que permeta millorar i augmentar la rapidesa i l'agilitat en la coordinació de recursos, la descentralització i l'autonomia en la gestió i la presa de decisions, la participació i la coresponsabilitat per part dels professionals, així com l'orientació cap al pacient.   
Fruit d'això és la creació dels Departaments de Salut de l'Agència Valenciana de la Salut, que es convertixen a partir d'eixe moment en els autèntics provisors de salut per a la població resident a la Comunitat Valenciana. La dita provisió abasta tots els aspectes de la salut, per tant, naixen amb vocació d'integració i de trencar barreres assistencials entre la que fins ara s'ha anomenat Atenció Primària /Atenció Especialitzada.  
El Departament és el responsable de la salut de la seua població protegida, i, per tant, haurà d'atendre el ciutadà-pacient en l'escaló assistencial que es considere més eficient, tant en l'àmbit sanitari com en l'econòmic, i evitar la transferència en l'àmbit assistencial superior si no és estrictament necessari.  
Segons es recull en l'articulat de la Llei, este entorn organitzatiu ha de sustentar-se en un model de gestió actualitzat que permeta racionalitzar el cost del model sanitari que gaudix la societat valenciana per a permetre'n la pervivència, el perfeccionament i l'aplicació solidària, i la base pressupostària de la qual constituïsca la població a atendre en cada Departament de Salut, si bé modulada per les variables que incidixen en la necessitat d'atenció sanitària.   
Així mateix, la Llei establix que en cada Departament s'ha de procurar la màxima integració de l'assistència sanitària i la continuïtat de cures a través de la coordinació dels diferents nivells i recursos existents, i garantir una sanitat sense escalons en benefici mutu tant del professional com del ciutadà.  
D'una altra banda, a fi d'afavorir l'estímul i el compromís d'eficiència dels centres sanitaris, la Llei preveu la formalització de plans de gestió com a instruments de treball per a l'aclariment d'objectius i la promoció de la competència entre els agents. A més, recull expressament la necessitat d'implantar les mesures d'incentivació professional que servisquen d'estímul als professionals en l'exercici del treball realitzat i permeten avançar cap a la millora contínua.  
Per a respondre a estos requeriments normatius i avançar en la construcció del nou model establit reglamentàriament, en 2004 es van formalitzar els Acords de Gestió entre la Conselleria de Sanitat i els equips directius dels centres sanitaris, encara que el seu abast i contingut estava limitat per l'estructura organitzativa llavors vigent en les Àrees de Salut, així com per la disponibilitat i qualitat dels sistemes d'informació.  
Els avanços produïts des de llavors en la construcció del nou model han permés en 2005 l'efectiva posada en marxa del sistema de finançament capitatiu i la facturació intercentres, així com la creació de 22 Departaments de Salut com a estructures fonamentals del sistema sanitari valencià amb les quals es pretén la màxima integració dels dispositius assistencials.   
Estes circumstàncies, junt amb l'anàlisi i valoració de l'experiència del sistema de determinació i avaluació d'objectius de l'any 2004, permeten definir un nou Acord de Gestió per a l'any 2005, l'abast del qual comprén el Departament de Salut en el seu conjunt, per la qual cosa preveu tant l'assistència primària com l'especialitzada, i el contingut de la qual s'ha adaptat i modificat perquè reflectisca adequadament els dits canvis i millores, la qual cosa ha de permetre avançar un pas més en el camí cap al nou model de gestió i organització previst en la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana.  
El nou model d'organització, gestió i finançament de l'Agència Valenciana de la Salut  
Durant este any 2005, la Conselleria de Sanitat ha posat en funcionament un nou model per a finançar l'activitat assistencial que es du a terme en els diferents Departaments de Salut, el capitatiu, que es basa de manera fonamental, encara que no exclusiva, en un finançament sobre base poblacional.  
La implementació d'este nou sistema de finançament no és fruit d'una decisió sobtada que es pren pel simple fet de trencar amb models anteriors, sinó fruit d'un estudi i d'una serena reflexió que van començar l'any 1996 dins de la mateixa Conselleria, i que han donat els seus fruits ara.  
D'altra banda, este nou sistema de finançament tampoc és desconegut en la realitat espanyola. Així, l'assignació o transferència d'ingressos per part del Govern central a les comunitats autònomes, una vegada estes van assumir la majoria de les competències en matèria sanitària, es basa, encara que amb correccions, en un sistema de repartiment que atén de manera fonamental el nombre d'habitants que té cada comunitat autònoma, és a dir, el que constituiria la seua «població protegida».  
Però este nova forma de finançar la sanitat, no vol quedar-se només en això, en una nova forma de repartir els diners, sinó que aspira a ser palanca de canvi d'una organització, la sanitària, que és eix fonamental de l'estat del benestar.   
Si volem que el nostre sistema sanitari públic continue sent un dels millors del món, que ho és, i també dels més eficients .segons l'Organització Mundial de la Salut som el tercer país del món en eficiència-, hem d'aconseguir també que siga sostenible.  
Per això, la Conselleria de Sanitat ha posat en marxa no sols una nova manera de finançar l'activitat sanitària, sinó que proposa un «Nou model d'organització, gestió i finançament de l'activitat sanitària».  
El primer canvi organitzatiu que es produïx és la descentralització. De manera semblant al Govern central s'establix una separació entre l'ens finançador i l'ens provisor de servicis: Govern central versus comunitats autònomes/Conselleria de Sanitat versus Departaments de Salut. Es tracta de situar la capacitat decisòria, en la mesura que siga possible, allà on està la informació específica i difícil de transmetre, és a dir, transmetre capacitat de decisió.  
Però descentralitzar implica no sols traslladar o delegar uns drets de decisió, sinó també modificar els sistemes de mesurar l'exercici i incentivar els components de l'organització. El control ha de ser substituït per la coordinació. La nova arquitectura organitzativa ha d'assentar-se en tres principis: assignació de drets de decisió, sistemes de mesura del rendiment i sistemes d'incentius.   
La Llei 3/2003, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, consagra esta separació entre finançador i proveïdor de servicis sanitaris amb la creació de la figura dels Departaments de Salut, com a demarcacions geogràfiques en què queda dividit el territori de la Comunitat Valenciana als efectes sanitaris», i configurar-los com a les estructures fonamentals bàsiques del sistema sanitari».  
Els Departaments de Salut, en este nou model d'organització, gestió i finançament tindran assignat un pressupost global i únic (en el Pressupost per a l'any 2005 s'han unificat els programes pressupostaris referits a Assistència Sanitària), estaran dotats de més autonomia financera i capacitat organitzativa, però al mateix temps hauran d'assumir també majors responsabilitats en tot el que es referix als fons econòmics que se'ls assignen.  
Un element fonamental en este canvi organitzatiu són els Acords de Gestió que es van subscriure ja per a l'any 2004, per a assistència primària i assistència especialitzada, i que en este any 2005, seran únics i afectaran tot el Departament de Salut en els seus diferents vessants assistencials.   
Els Acords de Gestió o contractes-programa que se subscriuen entre l'Agència Valenciana de la Salut i els diferents Departaments de Salut establixen objectius assistencials, organitzatius i econòmics dins del mateix departament, i, al seu torn, fixen incentius l'abonament dels quals dependrà del grau de compliment d'eixos objectius. Però, a més, per a este any 2005, es pretén que els Acords de Gestió continguen només objectius globals que, al seu torn, hauran de concretar-se per mitjà de pacte entre els directius del Departament i els responsables dels diferents servicis integrants d'este. Així mateix, seran els directius de cada Departament els responsables de proposar i individualitzar el pagament dels incentius, a la vista del grau de compliment dels objectius pactats.  
Es concreta així el primer punt d'este canvi organitzatiu: els Departaments de Salut es convertixen en els verdaders actors de l'assistència sanitària, augmenten les seues competències, però també les seues responsabilitats, i es convertixen en gestors de la seua pròpia activitat.  
El segon canvi organitzatiu és la integració dels diferents nivells assistencials. Si el pressupost assignat al Departament de Salut és únic, i, al seu torn, este és responsable de l'atenció sanitària de tota una població, la conseqüència natural és que els escalons assistencials desapareguen, ja que ni la retenció de pacients en un determinat escaló assistencial, ni l'activitat per l'activitat afavorixen cap dels nivells assistencials implicats en un joc de suma zero.  
La Llei General de Sanitat i la recent Llei de Cohesió i Qualitat del Sistema Nacional de Salut establixen dos nivells assistencials connectats entre si: atenció primària i atenció especialitzada. L'atenció primària es constituïx com la porta d'accés al sistema sense que la intervenció a este nivell estiga limitada a l'existència de la malaltia. L'assistència especialitzada es concep com a suport i complement de l'atenció primària, i atén els processos la complexitat dels quals excedisca la capacitat d'esta.  
En realitat, la falta de continuïtat entre una AP poc madura i una AE dividida entre ambulatòria i especialitzada, sense criteris clínics i organitzatius comuns, constituïx un dels principals problemes del nostre sistema sanitari. Esta realitat origina clars perjuís i dóna al ciutadà una visió fraccionada del sistema, la qual cosa origina problemes d'accessibilitat, imatge deteriorada del funcionament dels aspectes administratius i de vegades una percepció d'enfrontament entre els professionals dels dos nivells.  
D'altra banda, moltes vegades entre professionals sanitaris es comenta la necessitat de recuperar la visió global del malalt, d'assumir el pacient com una sola biografia amb episodis de malaltia que abasten diferents nivells (primària, especialitzada, soci sanitària), però amb un criteri d'integració: desenvolupar acords entre l'AP i l'AE, i potenciar la interconsulta metge-metge.  
La integració de nivells assistencials, entesa com a xarxa coordinada de servicis que proporcionen la continuïtat assistencial a una població determinada sobre la salut de la qual es té responsabilitat i els consums sanitaris de la qual impliquen un risc financers, té, a priori, més avantatges sanitaris i econòmics que inconvenients.  
La Llei 3/2003, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, ja establix en l'article 22 que «en l'àmbit de cada departament de salut es tendirà a la màxima integració de les accions de promoció i protecció de la salut, de les de prevenció i curació de la malaltia i de la rehabilitació de l'estat de salut, a través de la coordinació dels diferents recursos existents, i garantirà una sanitat sense escalons».  
Per tant, ja s'establia un horitzó d'integració assistencial que s'accentua amb este nou model d'organització i que quedarà definitivament consagrat amb la ràpida publicació del nou reglament d'assistència sanitària.   
Este canvi organitzatiu implica necessàriament una integració dels equips directius dels Departaments de Salut, amb la consegüent reducció del nombre de càrrecs en estos i el consegüent estalvi. Esta mesura es plasmarà també en el nou reglament d'assistència sanitària amb l'aprovació d'un organigrama únic per departament.  
El tercer canvi organitzatiu, el constituïx el nou model de finançament capitatiu de l'activitat assistencial. Començarem per definir el concepte de finançament capitatiu.  
El finançament capitatiu consistix a assignar al conjunt de proveïdors de cures d'una zona geogràfica determinada, un fons econòmic per cada persona de la dita zona, inclosa dins de la població protegida, durant un període de temps determinat.  
Este fons es caracteritza per:  
. Ser equivalent a la despesa teòrica en servicis de salut d'una persona durant el període definit.  
. Estar ajustat segons les determinades característiques sociodemogràfiques i de salut de la població de la dita zona geogràfica.  
. Ser independent del nivell d'utilització de servicis sanitaris que es produïsquen durant eixe període.  
A més, el sistema de finançament capitatiu partix d'una sèrie de principis:  
. Un concepte positiu de la salut, en termes de benestar i autonomia de la població en la seua globalitat (en compte dels conceptes de morbiditat o malaltia), ja que integra diversos nivells d'assistència sanitària. Amb el desenvolupament d'un enfocament transversal de l'assistència sanitària no es perseguix l'eficàcia terapèutica d'un determinat recurs, sinó la resposta a les necessitats de la població en relació amb la salut.  
. Un concepte holístic de la salut (físic, psíquic i social), ja que cobrix tota la població inclosa dins de la població protegida i que, per tant, implica una concepció integrada de la provisió de servicis sanitaris. Se supera així l'estanquitat entre nivells, i es privilegia una visió integral de l'atenció sanitària que afavorix un enfocament de continuïtat de les cures, centrat en les necessitats de la persona.  
. Una distribució equitativa dels recursos assistencials, ja que estos es repartixen als proveïdors segons el nombre de població que cobrixen. Este principi de repartiment de recursos segons el nombre de població, es tempera a més per mitjà dels factors de correcció de la capita i el principi que anomenarem «els diners seguixen el pacient», i que explicarem més avant.  
Sembla, doncs, que este sistema de finançament és el que millor pot avalar els canvis que es volen introduir en l'organització sanitària, ja que passa d'un sistema sanitari fortament centralitzat (pràcticament totes les competències residien en la Conselleria) i estructurat en escalons assistencials (primària versus especialitzada), a una organització més descentralitzada i integral, en la qual els departaments de salut tindran una actitud més proactiva en la presa de decisions, perquè seran els responsables de la salut, tota la salut, de la població que tenen assignada amb el pressupost que se'ls assigne, segons la població.  
Però és que, a més, este sistema de finançament dóna continuïtat al sistema de repartiment que es consolida amb la Llei 21/2001, de 27 de desembre, per la qual es regulen les mesures fiscals i administratives del nou sistema de finançament de les comunitats autònomes en règim comú i ciutats amb estatut d'autonomia, que en l'article 4 B) establix els criteris de repartiment de la massa de finançament per a cada comunitat autònoma respecte dels servicis d'assistència sanitària.  
Doncs bé, el nou sistema de finançament sanitari que la Conselleria ha posat en marxa, no sols dóna continuïtat a este sistema, sinó que millora i dóna solucions a algunes qüestions que queden per resoldre en la Llei 21/2001, referides fonamentalment al que es considera població protegida i al repartiment del Fons de Cohesió.  
Passem a veure tot açò amb detall.  
Un model de repartiment de fons de base capitativa descansa sobre tres pilars o eixos bàsics, que són:  
1. El territori de cobertura i referència.   
2. Les prestacions finançades per capita.   
3. La població protegida.   
Respecte del territori de cobertura i referència, en el cas de la Llei 21/2001, estaríem parlant de comunitats autònomes de règim comú i ciutats amb Estatut d'Autonomia, i en la Conselleria de Sanitat estaríem parlant de Departaments de Salut.  
Quant a les prestacions, estes són segons la Llei 16/2003, de cohesió i qualitat del Sistema Nacional de Salut, «responsabilitat financera de les comunitats autònomes de conformitat amb els acords de transferències i l'actual sistema de finançament autonòmic» i són totes les incloses en la cartera de servicis del Sistema Nacional de Salut.   
No obstant això, en el model implementat per la Conselleria s'ha considerat més oportú excloure del finançament capitatiu les prestacions que no tenen caràcter individual, ja que la seua existència no pot lligar-se a un determinat nivell d'utilització concret, sinó a programes més generals amb objectius més a llarg termini, com poden ser els programes de salut pública, la investigació i la docència... que seguiran finançant-se com fins ara.  
Com a prestacions incloses tindríem, doncs, les referides a atenció primària, atenció especialitzada, atenció sociosanitària i prestacions farmacèutiques.  
Finalment, quant a la població protegida, és on possiblement majors diferències s'observen entre el sistema establit en la Llei 21/2001, i el model dissenyat per la Conselleria.   
Així, segons la Llei 21/2001, la població protegida segons la qual es realitza el repartiment de la massa de finançament és la població continguda en el Padró, en la mesura que la Conselleria de Sanitat considera que la població protegida per a cada departament de salut, és aquella que està adscrita a un centre de salut del Departament. És a dir, cada Departament de Salut rebrà un fons per cada una de les persones que estiguen adscrites sanitàriament a este a través d'un centre de salut.  
No obstant això, una vegada fixat este concepte en qualsevol dels seus vessants (padró, o assignació a través de pertinença a un centre de salut) tot el món és conscient que el sistema sanitari siga quin siga la seua grandària i organització, presta assistència a persones que en cap cas formen part de la seua població protegida.  
Però en una organització la forma de finançament de la qual és capitativa, si això no es té en compte i d'alguna manera es corregix, poden provocar dèficit en aquells territoris (comunitat autònoma, Departament de Salut), que per raons diverses té molta afluència de població forana. I la nostra Comunitat gaudix d'esta característica.  
En l'àmbit estatal, per a tractar de pal·liar estos problemes, la Llei 21/2001 crea el Fons de Cohesió Sanitària (Reial Decret 1.247/2002, pel qual es regula la gestió del Fons de Cohesió Sanitària), a través del qual es compensa a les comunitats autònomes l'assistència de desplaçats residents a Espanya, i desplaçats a càrrec d'una institució d'Estat.  
Però és una compensació molt limitada, atés que per als desplaçats nacionals només es compensen determinades patologies, que són les que establix el Reial Decret 1.247/2002, i només en cas que l'assistència es preste amb caràcter programat i amb autorització de la comunitat autònoma d'origen, i en coordinació amb la comunitat autònoma de recepció.   
L'assumpte tampoc millora respecte de la compensació per l'atenció a desplaçats estrangers, a càrrec d'una institució d'un altre país, ja que només es preveu l'assistència a ciutadans de països amb què es té subscrit conveni, i, a més, el sistema de compensació és un sistema de saldos nets amb els països d'origen.  
Des de la Conselleria, conscients que som una Comunitat en què el turisme tant nacional, com internacional és un factor rellevant, sobretot en les zones de la costa, ha dissenyat mecanismes de compensació pel qual aquells Departaments de Salut que atenguen ciutadans que no formen part de la seua població protegida, es veuran compensats econòmicament per la despesa que origine la dita assistència sanitària.  
Així, de manera semblant a la del Govern central, la Conselleria ha creat un espècie de Fons de Cohesió contra el qual es finançaran totes aquelles assistències sanitàries que es presten a ciutadans de fora de la comunitat autònoma, i en el qual s'inclouen desplaçats nacionals, desplaçats estrangers pertanyents a països amb conveni, i inclús estrangers de països sense conveni i amb carència de recursos econòmics, amb la qual cosa s'estaria compensant també l'assistència prestada a immigrants amb carència de recursos econòmics, que estiguen en situació d'il·legalitat i no es troben ni tan sols empadronats.  
Però, a més, sabem que estos fluxos de pacients es donen no sols entre ciutadans aliens a la Comunitat, sinó també entre ciutadans propis que acudixen a centres sanitaris diferents als quals tenen assignats en origen per motius diversos: urgències en un desplaçament temporal, exercici del dret de lliure elecció de metge recollit en la nostra Llei d'Ordenació Sanitària, o bé perquè per raó de la seua patologia han de desplaçar-se a centres sanitaris de referència determinats.  
També en estos supòsits, lògicament el Departament de Salut, que atén un pacient que no forma part de la seua població protegida, i pel qual no rep finançament ha de veure's compensat pel Departament d'origen del pacient, pel principi que gràficament hem batejat com «els diners seguixen el pacient». És a dir, que qualsevol ciutadà de la Comunitat Valenciana porta incorporada la seua part proporcional de finançament, siga quin siga el Departament de Salut en què haja sigut atés.  
Tant per a este supòsit de compensació entre Departaments de Salut propis, com per a la compensació contra el Fons de Cohesió creat per la Conselleria de Sanitat per l'atenció a pacients «no comunitaris», s'ha dissenyat un sistema de compensació o facturació intercentos.   
Per a això, este sistema utilitza la informació que es recull en les diverses aplicacions de caràcter assistencial que ja existixen en els nostres centres sanitaris (Iris .Hipía, Abucasis, Gaia), d'esta manera identifica la prestació realitzada, i creua amb l'existent en el nostre Sistema d'Informació Poblacional, per mitjà del qual sabem si la persona atesa pertany o no al Departament que ha realitzat l'assistència, i si per tant esta és compensable enfront d'un altre Departament .cas de població pròpia de la comunitat autònoma, però assignada a un altre Departament de Salut-; o enfront del Fons de Compensació, per al cas de població no resident nacional o estrangera.  
Per a això s'ha treballat també en un sistema d'assignació de preus, que per al cas de l'assistència hospitalària s'ha basat en els preus mitjans per GRD dels nostres hospitals. Per a la resta d'assistències, com poden ser proves diagnòstiques, consultes externes, atenció primària, en les quals no es compta amb un sistema de mesurament tan homologat i desenvolupat com el GRD, utilitzarem en un primer moment paràmetres més temptadors recollits en el nostre Sistema d'Informació Econòmica, fins que disposem de ferramentes més perfectes.  
Finalment, una vegada s'ha explicat en què consistix el finançament capitatiu i com s'articulen les relacions entre els distints proveïdors de servicis sanitaris, quedaria per veure com s'ha calculat la prima o capita que rebran els proveïdors de servicis sanitaris (Departaments de Salut), per cada un dels habitants que formen part de la població protegida.  
Per a això, s'ha afegit la despesa real de tots els programes que finançaven prestacions que hem inclòs en la capita, a saber: Atenció Primària, Atenció Especialitzada, Atenció Sociosanitària, Prestacions Externes, incloent-hi tots els capítols de despesa que es consideren finançables caritativament, com ara capítol I, capítol II, i capítol IV, és a dir, personal, despesa corrent, farmàcia, concerts, pròtesi.  
L'import de tots estos programes amb els seus diferents capítols s'ha dividit per la població que el Sistema d'Informació Poblacional assigna a cada zona.  
Però este quocient, que anomenaríem capita pura s'ha corregit per l'aplicació d'una sèrie de factors d'ajustos.  
Si la Llei 21/2001, a l'hora de fer el repartiment utilitza com a factors d'ajust:  
1. La població protegida, que en este cas equival a empadronada, amb un factor de ponderació del 75%.  
2. La població protegida major de 65 anys, amb un factor de ponderació del 24,5%.  
3. La insularitat, amb un factor de ponderació del 0,5%.  
Nosaltres hem utilitzat criteris prou semblants, però corregits, per tractar-se d'àrees territorials més xicotetes. Així hem procedit a ajustar la capita pura per a cada Departament de Salut segons el:  
1. Nombre de facultatius assignats a atenció primària per cada 10.000 habitants.  
2. Percentatge de municipis xicotets.   
3. Percentatge de població protegida major de 65 anys.  
L'elecció d'estos tres criteris no s'ha fet a l'atzar, sinó després de provar amb diferents factors d'ajust (% de dones, m2 construïts en hospitals per cada 10.000,% de població major de 75 anys,% de població de menys de 5 anys...) i utilitzar fórmules de regressió múltiple. Al final de totes les combinacions utilitzades, tenint en compte les dades que es disposa, es va triar la que combina estos tres factors, perquè a la vista dels resultats, pareix que és la que millor explica la despesa sanitària en un territori determinat.  
Per tant, cada un dels Departaments de Salut, rebrà una capita, segons el nombre de població que tinga assignada, la qual, al seu torn, es veurà corregida, per estos tres factors d'ajust que hem enumerat.  
Ha de tindre's en compte, no obstant això, que els Departaments de Salut rebran no només esta assignació de base capitativa, sinó també altres assignacions l'import de les quals s'ha calculat basant-se en altres criteris no poblacionals, com pot ser el «Fons destinat a investigació i docència», que dependrà del nombre de metges residents de cada Departament; i el Fons dedicat a «Inversions «.  
L'exclusió del fons dedicat a Inversions, encara que a mitjà termini es calcularà també basant-se en criteris poblacionals, en un primer moment no s'ha considerat adequat incloure'l, ja que des de la Conselleria som conscients que en l'àmbit territorial hi ha unes diferències en dotació d'infraestructures significatives, que es continuarien perpetuant amb una aplicació pura del model caritatiu en este punt.  
Per això és millor retardar en este punt l'aplicació del model, fins que s'aconseguisca una dotació equivalent en tots els Departaments, per a la qual cosa la Conselleria també ha posat en marxa un ambiciós Pla «Construint Salut», que permetrà que es corregisquen en breu.  
Finalment, els Departaments de Salut, també rebran una dotació «a compte», i amb caràcter provisional, per les possibles atencions que duguen a terme sobre pacients aliens. Dotació que es consolidarà, augmentarà o disminuirà al final de l'exercici segons les dades reals obtingudes. Per a la fixació d'esta quantitat, per moviments de població s'han tingut en compte dades del CMBD 2003.  
L'instrument on es materialitzen tots estos «ítem» que hem assenyalat (assignació capitativa, facturació intercentres, dotació per a inversions, etc.) és el compte de resultats, on a mode d'ingressos s'aniran reflectint els diferents moviments que es produïsquen en cada una de les quantitats inicialment assignades, i a mode de despeses aquells que es duguen a terme en el departament com a conseqüència de l'assistència sanitària (pagament de nòmines, farmàcia, pròtesi, facturació intercentres, etc.). El compte de resultats es convertix així en la verdadera ferramenta de gestió dels Departaments de Salut, que més enllà de la comptabilitat pressupostària, pot anar dibuixant no sols els ingressos o despeses pressupostaris que es produïxen en Departament, sinó inclús aquelles situacions en què este es fa deutor o creditor de determinats imports com a conseqüència d'atenció a pacients aliens al seu àmbit territorial o per estalvis en determinats conceptes, com ara pròtesi, farmàcia, concerts.  
A més, el «compte de resultats» és també l'instrument de relació entre els Departaments de Salut .els ens provisors de servicis-, i l'Agència Valenciana de la Salut .ens finançador. que serà el que haurà d'actuar com a cambra de compensació entre els distints saldos deutors i creditors dels diferents Departaments de Salut.  
A manera d'exemple presentem el model de «compte de resultats» que s'ha dissenyat i que ha de ser alimentat pels Departaments de Salut.  
\* A compte  
(1) Es computen amb signe negatiu en l'apartat de despeses.  
Cronograma  
1. Creació dels Departaments de Salut: primer semestre 2005.  
2. Implantació de la gerència única en els Departaments de Salut: primer semestre 2005.  
3. Implantació nou sistema de finançament capitatiu: primer trimestre 2005.  
4. Implementació de l'aplicatiu COMPAS. Fases del Projecte.  
. 1a fase: assistència hospitalària (amb internament i cirurgia major ambulatòria) i urgències hospitalàries: any 2005.  
. 2a fase: consultes externes hospitalàries, farmàcia hospitalària ambulatòria, proves diagnosticoterapèutiques a pacients ambulatoris, hospital de dia, hospitalització domiciliària i estades en hospitals sociosanitaris: any 2006.  
. 3a fase: prestacions d'atenció primària: any 2007.  
4. 7. Investigació Sanitària  
La investigació en ciències de la salut constituïx el motor fonamental per a impulsar la capacitat de resposta del sistema sanitari davant dels múltiples i continus reptes sorgits a partir de les necessitats dels individus i del conjunt de la societat en matèria d'atenció sanitària.   
La investigació en ciències de la salut comprén tant la investigació bàsica com l'aplicada, en àmbits tan diversos com la clínica, l'epidemiologia, la salut pública, el funcionament dels servicis de salut, el desenvolupament de noves tecnologies o l'àrea sociosanitària, i es desenvolupa no sols dins del mateix sistema sanitari (hospitals, centres de salut i administració sanitària), sinó en àmbits tan diversos com la universitat (facultats de Medicina, altres facultats i escoles) o per iniciativa d'investigadors ubicats en diferents institucions i organismes. Així, la investigació sanitària està emmarcada en un escenari globalitzat, altament competitiu, que requerix abordatges integrals, capaços d'executar programes coordinats d'investigació multidisciplinària.  
Són objectius prioritaris de la investigació sanitària:  
. Promoure i facilitar el desenvolupament de la investigació orientada a la fonamentació científica en la presa de decisions en matèria de salut, amb especial atenció a la seua rellevància, qualitat, disseminació i aplicació de resultats.  
. Identificar les prioritats en investigació sanitària, d'acord amb les necessitats i problemes de salut del nostre entorn definides en el II Pla de Salut.  
. Establir un marc global que permeta el desenvolupament de les diferents línies d'investigació d'una manera eficient i assegurar la seua excel·lència, la qualitat i la validesa dels resultats obtinguts.  
. Promoure la investigació translacional i orientar la investigació bàsica a la pràctica clínica.  
. Generar i mantindre un registre de l'activitat investigadora desenvolupada a la nostra Comunitat en l'àrea sanitària, que possibilite l'anàlisi i la presa de decisions en esta matèria.   
. Millorar la competitivitat de la investigació desenvolupada en el nostre àmbit.   
. Potenciar la formació en metodologia de la investigació, tant en la formació continuada com de postgrau, que contribuïsca a incrementar la investigació de qualitat.   
. Incrementar la massa crítica investigadora i estabilitzar la situació professional del personal investigador.  
. Impulsar iniciatives de cooperació i col·laboració entre institucions, universitats i centres assistencials de la Conselleria de Sanitat per al desenvolupament de projectes i programes d'investigació en matèries relacionades amb la salut.  
. Dotar de les infraestructures i els recursos necessaris per a facilitar la gestió i coordinació de la investigació en matèria sanitària.  
Per al desenvolupament d'actuacions encaminades a potenciar la investigació s'ha creat l'Oficina d'Investigació Sanitària, que es constituïx com un òrgan permanent de dinamització, coordinació i impuls a la investigació i actua com a estructura de suport a la gestió de la investigació sanitària.  
La Conselleria de Sanitat vol fer una aposta decidida per impulsar la investigació en matèria sanitària i desenvolupar un Pla Estratègic de la Investigació Sanitària. Este Pla Estratègic de la Investigació Sanitària i Biomèdica partix de la recopilació i identificació de l'activitat investigadora desenvolupada en l'àmbit de la Conselleria de Sanitat, i de la seua anàlisi posterior i la comparació amb l'entorn nacional i internacional per a obtindre el diagnòstic de la situació actual de la investigació sanitària a la Comunitat Valenciana, i a partir d'este establir els objectius estratègics i les línies d'actuació prioritàries, així com les ferramentes necessàries per a la monitorització i seguiment de la seua implantació.  
Les àrees estratègiques sobre les quals s'estructura el Pla Estratègic de la Investigació Sanitària i Biomèdica són les següents:  
1. Potenciar la qualitat, competitivitat i excel·lència en la investigació sanitària i biomèdica  
L'objectiu d'esta àrea estratègica és estimular una investigació d'excel·lència, potenciar la qualitat dels grups d'investigació, i impulsar l'avaluació objectiva i el treball cooperatiu per a aconseguir la màxima eficiència dels recursos destinats a la investigació.   
Per a això es desenvoluparan diverses línies d'intervenció relacionades amb el disseny d'un marc normatiu adequat per al foment de la investigació sanitària, la creació d'un Consell assessor de la investigació sanitària i biomèdica de la Conselleria de Sanitat, l'avaluació objectiva i independent dels projectes d'investigació i dels seus resultats i la col·laboració multidisciplinària, entre d'altres.  
2. Fomentar la investigació orientada a l'aplicabilitat sanitària  
El continu progrés del coneixement científic i tecnològic en l'àmbit de les ciències de la salut, fa imprescindible desenvolupar una política d'investigació capaç de donar resposta a les noves necessitats que planteja la societat en el camp de la salut, integradora dels plantejaments i resultats de les investigacions bàsiques amb les aplicades i que possibilite que els problemes detectats en la pràctica clínica siguen objecte d'investigació, i que els resultats d'esta última siguen efectivament transferits a l'àmbit de la pràctica clínica.   
Esta integració de la investigació amb la pràctica clínica afavorix una major qualitat dels servicis de salut i una millor i més ràpida implantació dels avanços científics en la prevenció, diagnòstic i tractament de les malalties, així com una atenció més ètica i eficient dels pacients. D'esta manera, la investigació en matèria sanitària constituïx un instrument clau per a incrementar el benestar social i millorar la qualitat i expectativa de vida dels ciutadans.  
3. Adequar els recursos humans, estructurals i financers a les necessitats existents  
Resulta imprescindible racionalitzar la inversió de recursos destinats a la investigació sanitària en la Conselleria de Sanitat, per a facilitar el seu desenvolupament en el marc d'este pla estratègic i impulsar especialment els recursos humans.  
Per a això es planteja com a objectius avançar en la professionalització de la investigació, incentivar i facilitar l'activitat investigadora als professionals sanitaris amb activitat assistencial i fomentar la formació en investigació, així com facilitar l'obtenció de recursos per al desenvolupament de projectes d'investigació a través de les diferents convocatòries públiques competitives que tenen lloc en l'entorn autonòmic, nacional, europeu o internacional.  
4. Coordinar, donar suport i gestionar la investigació sanitària i biomèdica de la Comunitat Valenciana  
Per al desenvolupament d'actuacions encaminades a potenciar la investigació es proposa dotar l'Oficina d'Investigació Sanitària com a estructura organitzativa i de suport, i constituir-se en un òrgan permanent de dinamització, coordinació i impuls a la investigació, que actue com a estructura de suport a la gestió de la investigació sanitària.  
Així mateix, s'ha desenvolupat la ferramenta informàtica Mapa de la Investigació Sanitària i Biomèdica (MISABIO) com a element de recopilació, coordinació i monitorització de l'activitat investigadora en l'àmbit de la Conselleria de Sanitat.  
5. Generar cultura d'investigació sanitària i biomèdica a la Comunitat Valenciana  
La ciència és un factor clau en el desenvolupament dels països, de manera que els avanços científics i tecnològics contribuïxen a millorar la salut i el benestar dels ciutadans. Per a enfortir esta dimensió es fa necessària la difusió de l'activitat exercida en investigació sanitària, així com els resultats obtinguts, tant entre els professionals del sector sanitari com en el conjunt de la societat valenciana.  
4.8. Programa «Construint Salut 2005-2008»  
Este ambiciós programa té com a objectius d'una banda, la creació de noves infraestructures tant d'atenció primària com especialitzada, i d'una altra, el manteniment i l'adequació de les existents.  
Es tracta d'un programa flexible i obert que recull tant anteriors propostes com noves actuacions. És, a més, un programa adaptable a contingències futures. Per a dur a terme el dit programa s'ha previst una inversió de 1.100 milions d'euros, i la creació de més de 5.000 llocs de treball.  
En el marc d'este programa, està previst dur a terme un total de 124 actuacions en centres d'atenció primària, amb les quals s'aconseguix el 100% de cobertura pel nou model d'atenció primària. Les dites actuacions comprenen: 51 nous centres, 21 ampliacions i reformes i 52 consultoris inclosos en el programa d'adequació de consultoris.  
En atenció especialitzada i sociosanitària, s'ha previst la construcció de 13 nous hospitals amb habitacions individuals. En concret es construiran nou hospitals d'aguts: Hospital Auxiliar de la Vall d'Uixó, Hospital Comarcal de Llíria, nou Hospital La Fe, Hospital València Campanar, Hospital Comarcal de l'Horta, Hospital de Gandia, Hospital la Marina Alta-Dénia, Hospital Elx-Crevillent i Hospital de Torrevieja.   
Els hospitals sociosanitaris seran els de Pare Jofre i València-Campanar Sociosanitari, a la província de València i els de Marina Alta Sociosanitari i Benidorm, a la província d'Alacant.   
Així mateix, s'han previst actuacions a tots els hospitals de la Comunitat Valenciana, que inclouen importants reformes, com ara increment de llits, ampliació d'unitats funcionals i transformació d'habitacions en individuals.  
Els objectius d'esta línia de treball són la construcció de nous centres i el manteniment i l'adequació de les existents.   
S'estructura en dos apartats:  
1. Programa de construcció i ampliació de centres sanitaris: establix les prioritats i enumera les principals actuacions de construcció de centres i ampliacions.   
2. Pla de manteniment integral d'infraestructures sanitàries (PLAMIS): preveu les actuacions necessàries per a la conservació i el manteniment integral dels edificis i instal·lacions sanitàries per a garantir que romanen en perfecte estat.   
4.9. Pla Generador de Salut en l'entorn  
Les accions intersectorials són la via d'abordatge de les necessitats de salut de col·lectius específics que han de ser incloses en àrees d'intervenció prioritàries que requerixen ben sovint una continuïtat entre les cures específicament sanitàries i els cures generals que proporcionen diferents administracions públiques.  
En el Pla de Salut 2001-2004, es va valorar com a imprescindible establir una estratègia intersectorial que implicara les diferents institucions i organitzacions en la millora del nostre entorn i el foment de comportaments saludables. Estes accions intersectorials per a promoure polítiques de guany en salut es van concretar en un «Pla generador de salut en el nostre entorn».   
A continuació s'exposen les principals àrees on la Conselleria de Sanitat ha promogut la col·laboració intersectorial, les línies de treball de la qual continuen actives, ja que qualsevol estratègia de promoció, prevenció i educació per a la salut ha de tindre una continuïtat temporal.  
Comissió d'Educació per a la Salut  
El mitjà docent, en els seus distints nivells educatius, és el mitjà més adequat per a la realització d'activitats d'educació per a la salut. Amb esta premissa és imprescindible que s'establisquen les estructures de coordinació entre les conselleries de Cultura, Educació i Esport i de Sanitat.  
Amb l'objectiu de coordinar totes les activitats d'educació per a la salut a l'escola, tal com establix la Llei de Salut Escolar, es va constituir una Comissió Mixta formada per part de la Conselleria de Sanitat per responsables de la Direcció General de Salut Pública, la Direcció General d'Assistència Sanitària i l'Escola Valenciana d'Estudis en Salut i, per part de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per responsables de la Direcció General d'Ensenyança, de l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educativa i de la Direcció General de Personal Docent.  
La dita Comissió va establir com a mètode de treball la creació de grups de treball específics per a cada una de les àrees d'intervenció.  
A partir de la constitució de la Comissió d'Educació per a la Salut a l'Escola, s'han realitzat les següents activitats anuals:  
. Selecció d'escoles per a la Xarxa d'Escoles Promotores de Salut.  
. Projecte d'investigació .acció per a la Detecció i Intervenció Precoç sobre Trastorns de la Conducta Alimentària (DITCA).  
. Selecció de projectes educatius relacionats amb el Dia Mundial sense tabac.  
. Disseny de programes de formació a través dels centres de formació del professorat en temes de caràcter sanitari.  
. Promoció de la salut bucodental.  
. Document informatiu sobre activitats de promoció de la salut a l'escola.  
Comissió d'Anàlisi dels Problemes Emergents en Salut  
Esta Comissió planteja els següents objectius:  
Objectius generals  
. L'establiment d'un sistema d'alerta per mitjà de la identificació i ràpida investigació de casos.  
. L'establiment de mesures de salut pública i control a fi de minimitzar els riscos de transmissió.  
La Comissió ha realitzat treballs relatius a la síndrome respiratòria aguda severa, la pandèmia de grip i la grip aviària. Són membres de l'esmentada comissió els següents càrrecs de la Conselleria de Sanitat: subsecretari, director general de Salut Pública, director general d'Assistència Sanitària, director d'Assistència Sanitària de Zona, cap d'àrea de Coordinació de Centres i Actuació en Salut Pública, cap d'àrea d'Epidemiologia i facultatius especialistes segons el problema emergent de què es tracte.  
Comissió d'Impacte de les Noves Tecnologies en la Salut  
La realitat actual en què el nivell de prestacions i d'exigències per part de la societat augmenta progressivament, obliga i compromet els professionals a la busca i el desenvolupament de solucions que permeten consolidar millores en la salut de la nostra societat per mitjà de l'aprofitament de les noves tecnologies i coneixements. En molts casos, i per la complexitat de les solucions, es fa necessària la posada en marxa de processos d'investigació que requerixen generalment l'aportació de diferents disciplines científiques i que acaben normalment en la consecució pràctica de productes útils, per a la gestió de la informació, per a la gestió dels recursos i per a, definitivament, optimitzar i millorar els servicis prestats.  
L'ordenació de la investigació exigix una coordinació entre grups, servicis clínics i sanitaris que estudien els mateixos problemes, per a obtindre economies d'escala en la utilització de recursos i millor abordatge interdisciplinari i multidisciplinari.  
Per tot això, és necessari coordinar les institucions amb competències en investigació per a l'optimització dels recursos en l'àmbit del finançament, així com dels resultats obtinguts.  
La investigació ha d'implicar-se no sols en el coneixement dels processos clínics i l'epidemiologia, sinó també en la investigació en servicis de salut (avaluació de tecnologies sanitàries i qualitat assistencial), en els determinants de la salut i el seu abordatge multidisciplinari.  
Segons el que s'ha exposat anteriorment, es va crear la Comissió per a la posada en marxa del Projecte Noves Tecnologies generadores de salut, amb els següents objectius:  
Objectius generals  
. Millorar l'accés als servicis de salut, amb major eficàcia i comoditat.  
. Promocionar els hàbits de vida saludables a través d'estos nous instruments.  
. Estudiar l'impacte de les noves tecnologies sobre la salut modulant els seus efectes.  
. Vigilància sentinella dels problemes emergents.  
Els agents implicats, atés el plantejament multidisciplinari exposat, són: un membre de la Conselleria de Sanitat, un membre de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, un membre de la Conselleria de Presidència, un membre de la Conselleria de Territori i Habitatge, un membre de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, un representant de societats científiques i un representant de les associacions de consumidors.  
Comissió de Gestió de la Sanitat Ambiental  
Esta Comissió es va crear amb la finalitat de proposar normativa, programes i actuacions relatius al control de qualitat de l'aigua de consum humà, la vigilància i el control d'aigües recreatives, la prevenció de legionel·losi, el control de biocides, el control vectorial i de plagues urbanes, la seguretat química de preparats i substàncies perillosos, les condicions sanitàries dels locals de pública concurrència i l'avaluació de l'impacte dels riscos ambientals en la salut.   
Són membres de la dita comissió els responsables de les Àrees de Seguretat Alimentària, de Coordinació de Centres de Salut Pública i d'Epidemiologia, de la Direcció General de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat; i responsables de la Direcció General de Qualitat Ambiental, de la Conselleria de Territori i Habitatge.  
Comissió de Salut de la Família  
La Conselleria de Sanitat, a través d'un representant pertanyent a la Direcció General de Salut Pública, participa de manera activa en la comissió i avaluació del Pla Integral de la Família i Infància a la Comunitat Valenciana, coordinada per la Direcció General de Família, Menor i Adopcions de la Conselleria de Benestar Social. Este Pla inclou l'abordatge de forma intersectorial de diversos aspectes que afecten la salut en l'àmbit de la família, i en els quals intervé directament la Conselleria de Sanitat: desenvolupament familiar, detecció i notificació del maltractament infantil, atenció a famílies immigrants, suport sociosanitari a l'atenció familiar, intervenció sociofamiliar amb adolescents en conflicte, família i addiccions, infància amb discapacitat, millora de la qualitat de vida dels menors i adolescents hospitalitzats.  
Projecte d'Empreses Generadores de Salut  
Els danys per a la salut atribuïbles a les condicions de treball són per la seua magnitud un dels problemes més importants de salut pública. Representen uns costos humans i econòmics enormes que abasten tota la societat. Encara que hi ha certes malalties l'origen de les quals és exclusivament laboral, els factors extralaborals i hàbits de conducta influïxen de manera important en l'estat de salut dels treballadors. Tal volta per això, encara que la major part de les activitats preventives en els àmbits laborals han sigut dirigides, lògicament, a reduir específicament el dany laboral, i sobretot els accidents de treball, no és menys cert que els sanitaris que treballen en les empreses, sobretot en les Mútues d'Accidents de Treball i Malalties Professionals de la Seguretat Social (MATEPSS) i en els servicis de prevenció de riscos laborals (SPRL), han dut a terme campanyes de prevenció d'altres problemes de salut, encara que estos no tinguen un origen clar i directe en l'ambient de treball.  
Des de l'administració sanitària, tant les accions preventives com els programes d'educació per a la salut i els estils de vida han tingut gran desenvolupament a l'escola, la família o el temps lliure, però menys en els llocs de treball, a pesar que són una de les àrees de la vida diària on les persones passen gran part del seu temps. Es tracta, a més, de comunitats prou estables, on algunes d'eixes accions serien inclús més fàcils de dur a terme que en altres àmbits, i constituirien, sens dubte, una inversió rendible per a empresaris i treballadors, i, per tant, per a tota la societat.  
La Xarxa Europea de Promoció de la Salut en el Treball va consensuar en 1996 la següent definició aplicable al lloc de treball:  
«La promoció de la salut en el treball és unir els esforços dels empresaris, treballadors i la societat per a millorar la salut i el benestar de les persones en el lloc de treball. Això es pot aconseguir combinant activitats dirigides a millorar l'organització i les condicions de treball, promoure la participació activa i fomentar el desenvolupament individual.»  
En esta, es defén la integració de la promoció de la salut en les intervencions tradicionals de prevenció de riscos laborals i s'intenta establir un marc conceptual que ajude a organitzar i iniciar programes de salut en l'empresa que consideren actuacions a tots els nivells (individual . interpersonal . d'organització . ambiental . institucional i social) i que busquen i promouen la participació i col·laboració de tots els actors importants: administracions competents, experts, empresaris i treballadors.  
També en l'àmbit europeu, la Resolució del Consell sobre una nova estratègia comunitària de salut i seguretat en el treball (2002-2006), aprovada sota la presidència espanyola, establix que han de reforçar-se, per mitjà d'una estreta cooperació, els vincles entre la nova estratègia comunitària de salut i seguretat i l'estratègia en matèria de salut pública.  
El desenvolupament d'actuacions de promoció de la salut en l'empresa presenta avantatges tant per als empresaris com per als treballadors. Una major productivitat, un menor absentisme, la reducció dels accidents de treball, la millora en la qualitat del treball, una menor rotació de personal i la millora de les relacions dins i fora de l'organització són algunes d'estes.  
Basant-se en allò que s'ha exposat, des del Servici de Salut Laboral de la Direcció General de Salut Pública, de la Conselleria de Sanitat, s'ha elaborat este programa, amb la participació de les entitats col·laboradores, els objectius del qual s'exposen a continuació:   
Objectius generals  
. Elevar el nivell de salut a través de l'acostament de les activitats preventives públiques als llocs de treball i el foment d'estes.  
. Impulsar la promoció de la salut i la prevenció de la malaltia a través de les empreses de la Comunitat Valenciana.  
. Millorar la coordinació d'estes accions entre l'estructura sanitària pública i les corresponents a les empreses, a través dels Servicis de Prevenció de Riscos Laborals i Mútues d'Accidents de Treball i Malalties Professionals.  
. Integrar als Servicis de Prevenció de Riscos Laborals i Mútues d'Accidents de Treball i Malalties Professionals en el Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
Objectius específics  
. Acostar a les empreses les activitats de promoció de la salut que ja s'impulsen i/o es desenvolupen en altres àmbits.  
. Optimitzar les activitats de promoció de la salut que s'estan desenvolupant en les empreses.  
. Establir pautes d'actuació i col·laboració en vacunacions, tant per a la vacunació enfront de riscos derivats d'exposicions laborals, com en vacunacions d'interés en població general o grups específics d'adults.  
. Establir protocols d'actuació conjunta amb els servicis de prevenció actuants en les empreses en temes específics, com ara prevenció de la legionel·losi, o en actuacions davant de determinades malalties infeccioses, com la tuberculosi.  
. Establir vies formals de col·laboració entre els sanitaris de les empreses i els del sistema sanitari públic assistencial, tant de Primera com d'Especialitzada.  
Projecte Generar Salut en l'àmbit Penitenciari  
En la línia de treball intersectorial i, per al col·lectiu penitenciari s'ha desenvolupat este projecte, els objectius del qual són:  
. Augmentar el coneixement de salut i promoure estils de vida saludables dels interns.  
. Determinar els problemes de salut amb la participació d'interns, funcionaris i sanitaris.  
. Incorporar temàtiques de salut en les activitats de la presó en relació al diagnòstic personalitzat de salut.  
En el Pla de la Sida de la Comunitat Valenciana, concretament a partir del seu desenvolupament en el Pla d'anualitats 2002, s'establixen uns objectius relatius a la salut en l'àmbit penitenciari:  
. Incrementar entre funcionaris el clima favorable als programes de reducció de dany.  
. Implantar Programes d'intercanvi de xeringues als centres penitenciaris.  
. Coordinació amb els programes extramurs perquè l'adherència al tractament i mesures de prevenció aconseguides al centre no s'interrompen durant els permisos.  
. Promocionar l'adopció i el manteniment de pràctiques sexuals més segures per mitjà d'estratègies educatives i de distribució de preservatius.  
Justificació  
Un elevat percentatge de les persones que ingressen als centres penitenciaris són drogodependents, d'estos una gran majoria utilitzen o han utilitzat la via endovenosa per al consum.  
Les malalties de transmissió parenteral presenten una prevalguda en este mitjà, un 15% en el cas de la infecció per VIH. L'ús de drogues injectades és ací la via de transmissió més freqüent per a esta malaltia. Un 90% dels casos de sida declarada en presons, fan referència a l'ús de drogues injectades com a pràctica de risc.  
El coneixement de les característiques específiques del mitjà (els centres) i la seua població, és imprescindible per a elaborar respostes apropiades a les seues necessitats.  
Les alternatives en cas de persones que consumixen drogues per via parenteral, van des dels programes lliures de drogues fins als programes de reducció de danys, que permeten que estos usuaris opten per les opcions més ajustades a les seues situació i en tot cas suposen una millora en la salut individual i col·lectiva.  
Per a la planificació, implantació i desenvolupament d'estratègies generadores de salut als centres penitenciaris de la comunitat penitenciària, el Pla de la Sida hi ha invertit recursos i coordinat activitats amb els responsables d'institucions penitenciàries i personal d'organitzacions no governamentals.  
Agents implicats:  
. Representants d'Institucions Penitenciàries tant dels centres penitenciaris com .per tractar-se d'estructures no transferides. de la Direcció General d'Institucions Penitenciàries.  
. Tècnics de la Conselleria de Sanitat.  
. Personal d'organitzacions privades voluntàries.  
. Representants del Consell General del Poder Judicial (jutge de Vigilància Penitenciària).  
Objectiu fonamental:  
Preservar i millorar el nivell de salut de la població reclusa.  
Activitats:  
Impulsar, coordinar, implantar i, desenvolupar amb garantia, programes de prevenció de la transmissió parenteral i sexual del VIH/Sida entre la població reclusa, programes de reforç a l'adherència al tractament antiretroviral i, programes de suport emocional entre la població reclusa.  
Programes de prevenció, suport emocional i formació de mediadors: dirigits a població reclusa i exreclusa, en diversos graus de compliment, tant dins com fora dels centres penitenciaris. Diverses Organitzacions no governamentals (Casal de la Pau, Àmbit Associació, Avacos, Fundació Adsis, Projecto Hombre Alacant) desenvolupen gran part de la seua activitat en els centres penitenciaris i estan finançats en part per la Conselleria de Sanitat, per mitjà de convocatòries anuals de subvencions destinades a finançar programes i activitats de prevenció de la sida i d'atenció psicosocial a pacients seropositius.  
Programes d'intercanvi de xeringues al centre penitenciari. Al gener de 2003, es va iniciar el Programa d'intercanvi de xeringues al centre penitenciari de Picassent, basat en el programa marc d'intercanvi de xeringues en l'àmbit penitenciari de la Direcció General d'Institucions Penitenciàries. L'objectiu principal d'este programa és previndre la infecció per VIH i altres virus associats a l'ús de drogues per via parenteral en la població reclusa, i evitar l'ús compartit de xeringues.  
Inclou entre d'altres:  
1. Activitats per a la sensibilització del personal funcionari tant de sanitari com de vigilància.  
2. La creació i el funcionament de la Comissió de Coordinació i Seguiment del programa.  
3. L'atracció i captació de persones en situació de risc.  
4. La provisió a estos usuaris de material estèril d'injecció i preservatius.  
5. La informació als UDVP sobre riscos de transmissió de malalties per via parenteral i sexual.  
6. El consell sobre tècniques i punts d'injecció segurs, així com alternatives d'inclusió en programes de teràpies substitutives o en programes lliures de drogues que es realitzen en el recinte.  
7. Informació de servicis de prevenció de la transmissió del VIH/Sida extramurs per als usuaris del programa per als casos en què es preveja permisos o excarceració.  
Este programa es realitza per entitats amb experiència en programes de reducció de dany per contractació per mitjà de concurs i finançat integrament per la Conselleria de Sanitat.  
Programa d'adherència al tractament antiretroviral: D'altra banda, el servici del Pla de la Sida ha iniciat un programa de forma continuada i coordinada amb programes d'adherència i prevenció de la sida en el centre penitenciari.  
Per a això, s'ha dissenyat un programa d'adherència adequat a les característiques del centre que es realitza per part del personal d'infermeria del centre en coordinació amb els facultatius i farmacèutics del dit centre. Es pretén integrar i coordinar els programes que desenvolupen les organitzacions no governamentals en el centre penitenciari.  
5  
Productes finals proposats: objectius  
estratègics i de guany en salut  
Este apartat fa referència als objectius a aconseguir per part de la Conselleria de Sanitat en termes de guany en salut en cada una de les àrees temàtiques tractades, igual que totes aquelles línies d'actuació que s'han d'implementar per a abordar els problemes i les necessitats de salut.  
5.1. Objectius Estratègics  
Per a facilitar el desenvolupament de les polítiques de salut i garantir que totes les persones aconseguisquen el seu potencial de salut, és necessari destacar uns objectius permanents i estratègics que han d'impregnar transversalment totes les accions del Pla de Salut.  
5.1.1. Equitat en Salut  
La regió europea de l'OMS en el seu document Salut per a tots en el segle XXI assenyala «la necessitat de reduir les diferències sanitàries entre els grups socioeconòmics per mitjà de la millora del nivell de salut dels grups més desfavoridors.»  
L'objectiu d'una major equitat en la salut i en l'assistència sanitària estan presents en la majoria de les polítiques sanitàries europees.  
Els distints conceptes d'equitat fan referència a l'absència de diferències, potencialment evitables, en l'estat de salut de la població. La distribució de la salut depén de més factors que els merament atribuïbles als servicis sanitaris. Diferents autors assenyalen l'impacte de les polítiques socials, les polítiques preventives i de redistribució de les rendes en la millora de la salut.  
Per tant, l'equitat és un principi que informa totes les accions descrites en este document, i el Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, considera prioritari implementar polítiques que reduïsquen les desigualtats en salut dels valencians.  
L'aplicació d'este Pla de Salut ha d'implicar la integració en les decisions polítiques, de manera transversal, d'actuacions dirigides a protegir les poblacions més vulnerables, a disminuir les desigualtats, a incrementar la qualitat de vida i, tot el que siga necessari, amb la regulació legislativa corresponent.  
Quant a l'equitat de gènere i com enuncia l'OMS «una perspectiva de gènere és essencial per a les polítiques sanitàries, ja que reconeix la necessitat d'una participació plena de les dones i els hòmens en els processos de presa de decisions; dóna la mateixa importància als coneixements, valors i experiències de dones i hòmens; i garantix que tant les dones com els hòmens identifiquen les seues necessitats i prioritats sanitàries reconeixent que determinats problemes sanitaris tenen caràcter exclusiu o implicacions més greus per als hòmens o les dones.»  
Orientar els programes de prevenció cap als grups més desfavoridors (persones en situació de desocupació, minories ètniques, immigrants, persones amb discapacitats, persones amb malaltia mental, cuidadors, etc.); atendre situacions de necessitat social relacionada amb la sanitat; afavorir mesures d'integració social i laboral són estratègies bàsiques per a donar resposta a necessitats complexes i per a un desenvolupament equitatiu de totes les accions que preveu el Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
5.1.2. Polítiques públiques saludables: la participació ciutadana en la seua definició  
«Salut per a tots constituïx un marc polític integrat i orientat al futur, que servix per a establir prioritats, seleccionar estratègies i mobilitzar els recursos de les activitats a favor de la salut de tota la societat. Resulta extremadament important, a l'hora de planificar els programes i les polítiques, aconseguir la participació de les persones responsables de l'aplicació de les dites polítiques».  
El present document es configura amb la finalitat de donar suport i assegurar mecanismes que proveïsquen un ampli suport intersectorial i de recursos per a la promoció d'estils saludables, assegurar una participació de les persones i establir mecanismes per a involucrar la població en les polítiques de planificació i desenvolupament.  
5.2. Objectius de guany en salut  
Estos objectius s'organitzen en dèsset àrees d'actuació.  
5.2.1. Hàbits i estils de vida  
5.2.1.1. Tabac  
Objectius generals  
5.2.1.1.OG.1. Disminuir la prevalència del consum de tabac fins a aconseguir una prevalència de fumadors en la població general per davall del 30%.  
5.2.1.1.OG.2. Protegir la salut dels no fumadors generalitzant la implantació d'espais sense fum.  
Objectius Específics  
5.2.1.1.OE.1. Previndre l'inici del consum de tabac.  
5.2.1.1.OE.2. Rebaixar la prevalència de fumadors en col·lectius d'especial risc o rellevància, almenys, un 5% en cada col·lectiu.  
5.2.1.1.OE.3. Ajudar les persones fumadores a abandonar el consum de tabac.  
5.2.1.1.OE.4. Potenciar els espais sense fum.  
5.2.1.1.OE.5. Fomentar la investigació relacionada amb l'hàbit del tabac.  
Objectius del II Pla de Salut   
Objectiu 1: Retardar l'edat d'inici i la prevalència del consum de tabac en els jóvens.  
Objectiu 2: Disminuir almenys 6 punts percentuals la prevalència de consum diari de tabac, especialment entre les dones, per a aconseguir que la taxa de fumadors diaris no supere el 22%.  
Objectiu 3: Disminuir almenys un 15% la prevalència de fumadors diaris menors de 25 anys, per a aconseguir situar-la per davall del 31%.  
Objectiu 4: Aconseguir que la prevalència de fumadors entre el personal sanitari i docent es reduïsca en un 20%.  
Objectiu 5: Augmentar almenys 9 punts percentuals la taxa d'abandó de l'hàbit del tabac, de manera que s'aconseguisca que la taxa d'exfumadors s'aproxime al 21%.  
Objectiu 6: Abans del final de 2006, el 100% de les administracions públiques seran espais lliures de fum.  
Objectiu 7: Abans del final de 2006, el 100% dels treballadors desenvoluparan la seua activitat laboral en empreses lliures de fum.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en el tabaquisme van ser:  
. Actuacions sobre la prevenció del consum; l'atenció a les persones fumadores i la protecció del no fumador.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre factors individuals; sobre l'entorn; sobre els recursos i les accions normatives.  
Línies d'actuació  
5.2.1.1.A.1. Difondre la informació i generalitzar la implantació dels centres sense fum.  
5.2.1.1.A.2. Incloure la condició d'activitat lliure del fum del tabac com un requisit imprescindible per a l'acreditació com a activitat d'interés sanitari (congressos, jornades, reunions, etc.).   
5.2.1.1.A.3. Realitzar protocols d'inspecció per a comprovar el compliment de la llei i la normativa vigent.  
5.2.1.1.A.4. Realitzar un Acord amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies que incloga el suport a les estratègies de seguiment i control de la normativa.  
5.2.1.1.A.5. Sensibilitzar el personal sanitari de pediatria sobre la importància de preguntar per l'hàbit del tabac a pares i adolescents dins del Programa del xiquet sa. Informar els pares de la importància de no fumar davant dels fills.  
5.2.1.1.A.6. Potenciar el desenvolupament de la xarxa de centres sanitaris públics sense fum. Preveure un incentiu per als centres que s'adherisquen, i incloure'l en els acords de productivitat.  
5.2.1.1.A.7. Involucrar els mitjans de comunicació de caràcter local i nacional perquè donen el seu suport a les campanyes de sensibilització de la població per mitjà de programes informatius i l'emissió de falques sobre la importància del compliment de la normativa vigent.  
5.2.1.1.A.8. Realitzar activitats per a donar a conéixer el Pla Valencià de Prevenció i Control del Tabaquisme en tots els Departament de Salut.  
5.2.1.1.A.9. Realitzar campanya de sensibilització dirigida a la població juvenil (Lema: «Fumar no està de moda») amb l'elaboració de materials atractius per a distribuir en els instituts i centres juvenils.  
5.2.1.1.A.10. Elaborar protocols específics d'Atenció Bàsica i Especialitzada amb criteris de derivació, de seguiment de casos i elaboració de guies específiques.  
5.2.1.1.A.11. Incloure en la cartera de Servicis i en els Acords de Gestió, l'Atenció Bàsica de forma obligada i l'Atenció Específica de forma optativa.  
5.2.1.1.A.12. Desenvolupar i implantar en la història clínica informatitzada (Abucasis II), la història clínica adequada amb el conjunt mínim de dades diagnòstiques del fumador, i amb material de suport o autoajuda.  
5.2.1.2. Alcohol i drogues  
Objectius generals  
5.2.1.2.OG.1. Disminuir la incidència i prevalència del consum de drogues i alcohol i reduir els danys associats al consum.  
5.2.1.2.OG.2. Proporcionar a les persones drogodependents una atenció integral, integrada, normalitzada i accessible.  
Objectius específics  
5.2.1.2.OE.1. Millorar l'accessibilitat dels servicis per mitjà de l'acostament de recursos i la creació de dispositius per a pacients de difícil captació.  
5.2.1.2.OE.2. Promoure la formació dels professionals sanitaris.  
5.2.1.2.OE.3. Promoure l'Educació per a la Salut: valors, actituds, riscos, estils de vida saludables per a evitar les drogodependències.  
5.2.1.2.OE.4. Implantar programes de prevenció en diferents escenaris, principalment en el mitjà escolar.  
5.2.1.2.OE.5. Realitzar programes específics d'actuació per a poblacions en risc i grups vulnerables.  
5.2.1.2.OE.6. Ampliar la cobertura dels programes de reducció de danys.  
5.2.1.2.OE.7. Fomentar la investigació en matèria de drogodependències i la seua transferència a la pràctica assistencial.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 8: Incrementar la cobertura assistencial sociosanitària per al tractament de les distintes addiccions.  
Objectiu 9: Augmentar la captació i accessibilitat al tractament dels pacients drogodependents, en especial als poc inclinats a este, i potenciar les estratègies de reducció del dany i risc.  
Objectiu 10: Incrementar les taxes de retenció anuals dels pacients drogodependents en tractament.  
Objectiu 11: Adaptar programes específics d'intervenció als factors socials de risc relacionats amb el consum d'alcohol i altres drogues. Així com, potenciar la investigació sobre estos factors per a incrementar el coneixement sobre hàbits i noves tendències de consum.  
Objectiu 12: Afavorir la participació dels pares en el sistema preventiu de les drogodependències a través de la formació d'estos a les escoles de pares.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en drogodependències van ser:  
. Actuacions sobre població general; població de risc i consumidors experimentals i població afectada (abús i/o dependència), refractària a tractament o no.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre els factors personals; sobre l'entorn pròxim (família, escola i amics); a nivell comunitari i sobre l'àmbit polític, normatiu, administratiu.   
Línies d'actuació  
5.2.1.2.A.1. Realitzar activitats d'educació per a la salut, en l'àmbit de la comunitat, en les consultes sanitàries i en l'entorn escolar.  
5.2.1.2.A.2. Realitzar formació del professorat sobre drogodependències.  
5.2.1.2.A.3. Realitzar formació de pares per mitjà de «Tallers de pares».  
5.2.1.2.A.4. Realitzar diagnòstic precoç dels factors de risc i desenvolupament dels factors de protecció, especialment en l'àmbit de l'atenció primària i l'entorn escolar.  
5.2.1.2.A.5. Realitzar promoció de l'Educació per a la Salut sobre valors, actituds, riscos i estils de vida saludables en la població general.  
5.2.1.2.A.6. Realitzar formació contínua dels professionals que exercixen activitats en l'àmbit de les drogodependències.  
5.2.1.2.A.7. Realitzar protocols de coordinació i seguiment, dirigides a consumidors experimentals i una altra població de risc, entre les Unitats de Conductes Addictives i les Unitats de Salut Mental Infantil i Juvenil.  
5.2.1.2.A.8. Realitzar protocols de col·laboració entre les Unitats de Conductes Addictives i les Unitats Socioeducatives en el suport i seguiment d'alumnes en situació de risc.  
5.2.1.2.A.9. Reforçar les intervencions que realitzen les Unitats de Conductes Addictives en els barris d'acció preferent.  
5.2.1.2.A.10. Elaborar un programa específic dirigit a intervindre sobre la baixa percepció de risc del consum de drogues (cànnabis, botelló, pastilleig, etc.).  
5.2.1.2.A.11. Realitzar activitats de prevenció en drogodependències en el marc de les «Empreses Generadores de Salut».  
5.2.1.2.A.12. Optimitzar els Programes de Manteniment amb Metadona.  
5.2.1.2.A.13. Millorar la intervenció psicoeducativa dirigida als familiars de pacients amb trastorns addictius i cap al suport per a la inducció al tractament dels pacients refractaris.  
5.2.1.2.A.14. Realitzar un acord amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que incloga la coordinació de l'atenció a persones drogodependents.  
5.2.1.2.A.15. Desenvolupar una línia d'investigació sobre el tractament del trastorn addictiu en pacients refractaris i amb greus repercussions sociofamiliars.  
5.2.1.3. Alimentació i nutrició. Prevenció de l'obesitat infantil i adolescent  
Objectius generals  
5.2.1.3.OG.1. Promoure una alimentació saludable adaptada a tots els grups d'edat, gènere i estats de salut.  
Objectius específics  
5.2.1.3.OE.1. Previndre els problemes de salut d'alta prevalència relacionats amb pràctiques alimentàries incorrectes.  
5.2.1.3.OE.2. Donar una prioritat especial a la prevenció i el control de l'obesitat infantil.  
5.2.1.3.OE.3. Realitzar educació per a la salut sobre promoció d'hàbits higienicodietètics saludables.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 13: Promoure hàbits saludables d'alimentació, activitat i exercici físic i previndre la sobrecàrrega i obesitat en la infància i adolescència.  
Objectiu 14: Detectar precoçment, en la infància i adolescència, la sobrecàrrega i l'obesitat i els seus factors de risc.  
Objectiu 15: Intervindre adequadament davant de la sobrecàrrega i l'obesitat, i adaptar estratègies a cada grup poblacional.  
Objectiu16: Ampliar la intervenció educativa des dels equips d'atenció primària dirigits a persones amb patologies prevalents relacionades amb la dieta i l'ancià fràgil o d'alt risc.   
Objectiu 17: Fomentar la incorporació de la valoració nutricional en les actuacions dels equips de salut i dirigides a col·lectius més sensibles.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en el control de la sobrecàrrega i obesitat en la infància i adolescència van ser:  
. Actuacions en promoció de la salut i prevenció primària (població sana); en població amb sobrecàrrega i obesitat.  
. Actuacions sobre els factors personals; de l'entorn pròxim (casa, família); de l'entorn extern (infraestructures sanitàries o altres organitzacions de la població) i del sistema social i legislació.  
Línies d'actuació  
5.2.1.3.A.1. Sensibilitzar les famílies i la població en general i fer-hi conscients de la seua pròpia responsabilitat sobre la importància de la dieta adequada i l'activitat/exercici físic, del control de pes corporal, i de la repercussió sobre la salut de la sobrecàrrega i obesitat, a través de campanyes institucionals, incloent-hi els mitjans de comunicació.   
5.2.1.3.A.2. Realitzar activitats d'educació per a la salut als xiquets / les xiquetes i adolescents en alimentació i activitat/exercici físic en els centres docents d'Educació Infantil, Educació Primària i ESO, d'esta manera es facilita al professorat l'accés a materials de suport sobre la importància, prevenció i control de la sobrecàrrega i obesitat en la infància i adolescència, amb especial èmfasi en els tutors i el professorat d'Educació Física i biologia-geologia.  
5.2.1.3.A.3. Incloure en la consulta pediàtrica d'atenció primària la detecció de factors de risc d'obesitat i la realització d'educació per a la salut individualitzada en dieta saludable i activitat/exercici físic adequada a l'edat i les característiques individuals.  
5.2.1.3.A.4. Realitzar campanyes institucionals, incloent-hi mitjans de comunicació, per a conscienciar les famílies i els adolescents sobre la importància de realitzar un desdejuni adequat.  
5.2.1.3.A.5. Establir acords amb la Conselleria de Cultura, Educació i Esports, així com amb les corporacions locals, per a facilitar l'accés als espais esportius dels centres escolars i altres locals esportius públics durant el temps d'oci als xiquets / les xiquetes i adolescents.  
5.2.1.3.A.6. Establir acords amb les corporacions locals per a facilitar un entorn urbanístic que permeta l'activitat/exercici físic als xiquets / les xiquetes i adolescents.  
5.2.1.3.A.7. Realitzar activitats d'educació per a la salut en les famílies sobre alimentació i activitat/exercici físic en els centres docents a través de les associacions de pares i mares d'alumnes i altres institucions.  
5.2.1.3.A.8. Realitzar activitats d'educació per a la salut en els centres sanitaris dirigides a les famílies, xiquets/xiquetes i adolescents per a intentar reduir l'oci sedentari.  
5.2.1.3.A.9. Potenciar l'acció interdisciplinària en el tractament de l'obesitat.  
5.2.1.3.A.10. Establir una coordinació fluida, a través dels equips directius, entre el professorat dels centres docents, i els professionals sanitaris per al suport en educació per a la salut i en el seguiment de la salut dels xiquets/les xiquetes.  
5.2.1.3.A.11. Formació dels professionals sanitaris en alimentació, activitat/exercici físic, valoració de l'estat nutricional i control de la sobrecàrrega/obesitat en la infància i adolescència.  
5.2.1.3.A.12. Crear un portal en Internet dins de la pàgina web de la Conselleria de Sanitat amb informació i recursos específics sobre la importància i prevenció de l'obesitat infantil, per a famílies, professorat de centres docents i professionals sanitaris.  
5.2.1.3.A.13. Elaborar un Pla d'actuacions de menjadors escolars, que preveja la participació de la Conselleria de Cultura, Educació i Esports i de la Conselleria de Sanitat.  
5.2.1.4. Exercici físic / activitat física  
Objectius generals  
5.2.1.4.OG.1. Fomentar dins de les activitats de la Promoció de la Salut l'activitat física / exercici físic.  
Objectius específics  
5.2.1.4.OE.1. Fomentar la prescripció i promoció eficaç de l'activitat física / exercici físic segons grups d'edat, gènere i estat de salut.  
5.2.1.4.OE.2. Formar el personal sanitari en habilitats per a augmentar l'efectivitat de la prescripció i promoció de l'activitat / exercici físic.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 18: Fomentar l'activitat i l'exercici físic de la població, en especial dels xiquets, dones i persones majors amb la finalitat de disminuir la prevalència de la població sedentària.   
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en exercici / activitat física van ser:  
. Actuacions dirigides sobre població sana; població major de 65 anys i població infantil i juvenil.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre els factors personals; de l'entorn pròxim (família); de l'entorn extern (infraestructura sanitària o altres organitzacions de la població); i del sistema social i legislació.  
Línies d'actuació  
5.2.1.4.A.1. Realitzar un programa de promoció de la salut i prevenció de patologies en població de risc: «Teràpia per exercici».  
5.2.1.4.A.2. Realitzar la recomanació sistemàtica del passeig diari a través del personal sanitari.  
5.2.1.4.A.3. Realitzar recomanacions al món empresarial sobre la pràctica d'activitat física en el treball.   
5.2.1.4.A.4. Difondre informació sobre els perjuís d'hàbits i postures no beneficioses (poc saludables) per a la pràctica d'activitat física.  
5.2.1.4.A.5. Realitzar activitats de formació dirigides a professionals sanitaris d'atenció primària sobre promoció i prescripció de l'activitat física.  
5.2.1.4.A.6. Realitzar activitats de formació dirigides a professionals (contínua i continuada) per a la promoció i prescripció de l'activitat física en àmbits escolar, sanitari i comunitari.  
5.2.1.4.A.7. Incloure consells específics d'activitat física en el Sistema d'informació sanitària de la Conselleria de Sanitat (Abucasis II), i en el portal web de la Conselleria de Sanitat.  
5.2.1.4.A.8. Dissenyar, editar i difondre al màxim cartells i díptics promotors dels beneficis de l'activitat física, i incloure programes per a l'adquisició d'hàbits saludables als mitjans de comunicació.  
5.2.1.4.A.9. Recomanar estratègies que permeten augmentar les activitats físiques en la vida quotidiana.  
5.2.1.5. Salut sexual i reproductiva  
Objectius generals  
5.2.1.5.OG.1. Promoure la salut sexual i reproductiva.  
Objectius específics  
5.2.1.5.OE.1. Fomentar en la població general i amb una priorització en el grup d'adolescents i jóvens l'adquisició de pràctiques sexuals més segures.   
5.2.1.5.OE.2. Potenciar i desenvolupar activitats estructurades i coordinades de promoció de la Salut Sexual en l'àmbit educatiu.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 19: Donar a conéixer i facilitar l'accessibilitat als centres de Salut Sexual i Reproductiva.  
Objectiu 20: Promoure des de la gestió dels Departament de Salut, grups de treball interdisciplinari sobre Salut Sexual i Reproductiva.   
Objectiu 21: Millorar les actuacions d'educació afectivosexual en adolescents.  
Objectiu 22: Millorar la informació de les infeccions de transmissió sexual a la població i millorar el sistema d'informació d'estes malalties.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en salut sexual i reproductiva van ser:  
. Actuacions de promoció de la salut; prevenció secundària i terciària.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre els factors personals; sobre l'entorn pròxim (família, escola i amics); a nivell comunitari i sobre l'àmbit polític, normatiu, administratiu.   
Línies d'actuació  
5.2.1.5.A.1. Desenvolupar programes estructurats i coordinats d'Educació Sexual en ESO i Batxiller.   
5.2.1.5.A.2. Impulsar i incorporar els professionals dels centres d'Atenció Primària, centres d'Informació i Prevenció de la Sida i centres de Salut Sexual i Reproductiva en la prevenció, diagnòstic, tractament, seguiment i declaració de les infeccions de transmissió sexual més freqüents.   
5.2.1.5.A.3. Facilitar la disponibilitat dels mètodes anticonceptius més utilitzats (anticoncepció oral, anticoncepció d'emergència i preservatiu), en els dispositius assistencials públics.  
5.2.1.5.A.4. Analitzar i millorar el circuit sobre interrupcions voluntàries de l'embaràs a la Comunitat Valenciana.   
5.2.1.5.A.5. Assegurar i millorar l'accessibilitat de l'anticoncepció als adolescents i jóvens adequant horaris als centres de Salut Sexual i Reproductiva i centres d'Atenció Primària, i reforçar els mecanismes que garantisquen la seua privacitat.  
5.2.1.5.A.6. Realitzar guies i protocols d'actuació per a donar a conéixer i millorar en els distints professionals sanitaris les actuacions en Salut Sexual i Reproductiva.   
5.2.1.5.A.7. Impulsar la coordinació en els diferents dispositius assistencials implicats amb l'objectiu de millorar la prevenció, diagnòstic, tractament i seguiment de les infeccions de transmissió sexual.   
5.2.1.5.A.8. Incorporar als gabinets de Salut de les universitats de la Comunitat Valenciana en la informació i dispensació de mètodes anticonceptius, per a previndre embarassos no desitjats i infeccions de transmissió sexual.  
5.2.2. Entorn i salut  
5.2.2.1. Salut laboral  
Objectius generals  
5.2.2.1.OG.1. Promoure un entorn laboral saludable.  
Objectius específics  
5.2.2.1.OE.1. Reduir la sinistralitat laboral.  
5.2.2.1.OE.2. Promocionar la informació, formació i participació dels treballadors i empresaris en relació amb la salut.  
5.2.2.1.OE.3. Organitzar, dirigir, dissenyar i avaluar la vigilància de la salut dels treballadors i el sistema de vigilància epidemiològica laboral.  
5.2.2.1.OE.4. Millorar la informació i la coordinació sobre el dany d'origen laboral.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 23: Implantar el Sistema d'Informació i Gestió en Salut Laboral i Seguretat Química.  
Objectiu 24: Millorar la cobertura i qualitat de la vigilància de la salut dels treballadors per a contribuir a la disminució de les lesions i seqüeles causades pels sinistres laborals.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en salut laboral van ser:  
. Actuacions dirigides cap a les persones sanes que treballen sense exposició a riscos laborals o que treballaran (en desocupació, en formació); la població exposada a risc laboral i la població amb dany laboral.  
. Actuacions sobre la persona que treballa (factors individuals); les condicions laborals i ambient de treball (lloc de treball, empresa, infraestructura); els servicis sanitariolaborals (Servicis de Prevenció de Riscos Laborals, Mútues d'Accidents de Treball i Malalties Professionals) i els factors socioeconòmics i legislació.   
Línies d'actuació  
5.2.2.1.A.1. Promoure les activitats saludables en el marc «Empreses Generadores de Salut».  
5.2.2.1.A.2. Implantar un Sistema d'Informació en Salut Laboral.  
5.2.2.1.A.3. Realitzar un Programa per a la vigilància i el control sistemàtic de productes químics perillosos.   
5.2.2.1.A.4. Implantar un programa de millora de la cobertura i de la qualitat de la vigilància de la salut dels treballadors.   
5.2.2.1.A.5. Millorar la declaració de les Malalties Professionals a la Comunitat Valenciana.   
5.2.2.1.A.6. Dissenyar programes sanitaris de prevenció dirigits a problemes de salut d'origen laboral de gran rellevància a la Comunitat Valenciana.  
5.2.2.1.A.7. Realitzar un programa de formació en salut laboral per als professionals sanitaris d'atenció primària.   
5.2.2.1.A.8. Posada en marxa d'un programa de prevenció de riscos laborals durant l'embaràs i lactància.   
5.2.2.2. Medi ambient i salut  
Objectius generals  
5.2.2.2.OG.1. Controlar els factors mediambientals que incidixen sobre la salut, i fomentar la creació d'aliances entre els diferents agents implicats en la consecució d'esta.  
Objectius específics  
5.2.2.2.OE.1. Millorar el coneixement mediambiental i les seues conseqüències per a la salut.  
5.2.2.2.OE.2. Optimitzar els mecanismes d'intervenció en el control de la contaminació mediambiental i les seues conseqüències.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 25: Optimitzar els sistemes d'informació i intervenció i desenvolupar la capacitat tècnica professional en salut ambiental.  
Objectiu 26: Promoure la formació i la sensibilització en salut ambiental per part dels professionals i de la població, així com impulsar la investigació científica en esta àrea.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació al medi ambient i salut van ser:  
. Actuacions dirigides cap a la prevenció primària, secundària i terciària..  
. Actuacions dirigides cap a la persona, l'entorn i la legislació i investigació.   
Línies d'actuació  
5.2.2.2.A.1. Reforçar l'actuació coordinada entre els òrgans sanitaris i ambientals de l'administració pública valenciana.  
5.2.2.2.A.2. Garantir el compliment dels límits establits per a la qualitat de l'aire ambient i de les aigües.  
5.2.2.2.A.3. Optimitzar la vigilància i el control de nitrats, compostos derivats de cloració, plaguicides i metalls en l'aigua de consum humà.  
5.2.2.2.A.4. Protocol·litzar les actuacions de vigilància sanitària davant de les crisis d'origen ambiental.  
5.2.2.2.A.5. Introduir el model de control de productes químics basat en les recomanacions del Llibre Blanc de la Unió Europea (Sistema REACH).   
5.2.2.2.A.6. Assegurar la prestació dels servicis de salut ambiental per mitjà de la disponibilitat del conjunt de recursos tècnics i logístics necessaris.  
5.2.2.2.A.7. Incrementar la vigilància de la salut en les poblacions pròximes als focus potencials de contaminació ambiental.  
5.2.2.2.A.8. Dissenyar procediments protocol·litzats d'obtenció d'informació de riscos ambientals que provoquen els problemes prevalents en la infància.  
5.2.2.2.A.9. Definir les necessitats d'informació ambiental dels òrgans sanitaris de l'administració valenciana.  
5.2.2.2.A.10. Millorar les xarxes de vigilància ambiental per mitjà de l'establiment de sistemes d'alertes preventives.  
5.2.2.2.A.11. Emetre informes periòdics, especialment sobre els problemes emergents, dirigits a la comunitat científica, als professionals sanitaris i al públic en general.  
5.2.2.2.A.12. Facilitar l'ús de les bases de dades sanitàries i ambientals, seguir les normes ètiques necessàries i considerar les limitacions al seu ús.  
5.2.2.2.A.13. Dur a terme l'avaluació d'impacte ambiental en salut orientat a la presa de decisions, tenint en compte l'anàlisi de cost-benefici de les possibles intervencions.  
5.2.2.2.A.14. Realitzar les intervencions necessàries per a aconseguir millores ambientals i els seus beneficis potencials en salut.  
5.2.2.2.A.15. Promoure el desenvolupament de la formació en salut ambiental dins del camp de la salut pública.  
5.2.2.2.A.16. Establir un procés de formació en salut ambiental tant per a especialistes en eixa àrea com per a la resta de tècnics en salut pública i per al conjunt de professionals sanitaris.  
5.2.2.2.A.17. Dotar la població de nous instruments de comunicació sobre els riscos ambientals per a la salut.  
5.2.2.2.A.18. Elaborar propostes de normes jurídiques ambientals i sanitàries orientades a la protecció de la salut que potencien la participació de professionals i de la població.  
5.2.2.2.A.19. Realitzar estudis sobre la relació entre els factors de risc ambientals i els danys per a la salut, especialment en els períodes de l'embaràs i la infància.   
5.2.2.2.A.20. Promoure la creació de xarxes d'investigació i potenciar la participació en projectes d'investigació sobre salut i medi ambient.  
5.2.2.2.A.21. Desenvolupar la investigació en els nous riscos ambientals (canvi climàtic, camps electromagnètics, compostos orgànics persistents, alteradors endocrins, ambients interiors, etc.), així com, en els nivells de referència per a marcadors biològics en humans enfront dels principals riscos ambientals.  
5.2.2.2.A.22. Desenvolupar les actuacions previstes en el Pla de la Conselleria de Sanitat relatiu a la grip aviària.  
5.2.2.3. Seguretat alimentària: pla de seguretat alimentària de la Comunitat Valenciana  
El Pla de Seguretat Alimentària es configura com un instrument en què es concreta el conjunt d'accions de caràcter interdepartamental conduents a garantir la salut i seguretat dels consumidors en matèria alimentària, a partir de la definició dels objectius específics que es pretenen aconseguir i de la col·laboració necessària entre els distints sectors implicats, i aprofitar al mateix temps l'àmplia experiència existent en els distints departament que conformen l'administració de la Generalitat i en la resta d'administracions públiques, en el camp de la salut i la producció agroalimentària.  
El Pla s'emmarca en l'àmbit de la política de seguretat alimentària impulsada per la Unió Europea i preveu l'enfocament, les iniciatives i les mesures definides en el llibre blanc sobre seguretat alimentària elaborat per la Comissió (Brussel·les, 12.01.2000; COM (1999) 719 final).  
Descripció del pla de seguretat alimentària  
El present Pla de Seguretat Alimentària, basat en un plantejament global i integrat al llarg de tota la cadena alimentària, des de la producció primària fins a la posada a disposició del consumidor del producte alimentari, i en tots els sectors de l'alimentació, s'estructura en cinc grans apartats:  
. El primer apartat conté les directrius i elements essencials.  
. El segon apartat assenyala les àrees d'actuació, com són el sector de producció primària, el sector de transformació i comercialització d'aliments, i el sector d'aigües de consum públic, es definix en cada una d'estes els objectius que es pretenen aconseguir i les línies d'actuació.  
. El tercer apartat es basa en cinc principis bàsics que actuen com a mecanismes d'intervenció en les diferents àrees, concretats en l'autocontrol que les empreses del sector d'agroalimentació realitzen sobre els seus propis sistemes de producció, l'ús de codis de pràctiques correctes com a instrument d'orientació als agents econòmics del sector alimentari en el compliment de les normes sobre higiene dels productes alimentaris, el control oficial efectuat per les administracions competents per a la comprovació dels aliments i altres productes primaris, la traçabilitat, que permet davant de la pèrdua de seguretat d'un producte l'aplicació de procediments adequats per a la retirada d'este del mercat, i, finalment, la informació i formació al consumidor.  
. El quart dels apartats resulta de la conjunció dels anteriors, i en este es dissenyen els programes d'actuació i es definixen els òrgans administratius a què, de manera particular, correspon l'execució dels programes i actuacions que preveu el Pla.  
. Finalment, tanca el Pla de Seguretat Alimentària l'apartat dedicat a la seua gestió, en el qual es delimiten les estructures i els organismes de suport de les actuacions, en concret la Comissió de Seguretat Alimentària, la Secretaria i el Comité Tècnic; es detallen els distints òrgans de gestió que intervenen en el desplegament i l'execució del Pla de Seguretat Alimentària, així com les atribucions genèriques d'este amb incidència directa en la matèria; es concreten els recursos personals que es destinen en cada departament al desplegament i l'execució del pla; i, finalment, es contenen els mecanismes de coordinació necessaris per a assegurar-ne el desenvolupament global i integrat, segons un eficient funcionament del sistema.  
Objectius generals  
5.2.2.3.OG.1. Garantir per mitjà del control oficial el compliment de la normativa d'higiene alimentària en el sector agroalimentari i la conformitat dels aliments a les disposicions establides, i assegurar la innocuïtat d'estos per al consumidor.  
Objectius específics  
5.2.2.3.OE.1. Garantir la innocuïtat per al consumidor dels aliments amb relació als contaminants biòtics i/o abiòtics que hi puguen contindre.  
5.2.2.3.OE.2. Garantir la implantació de sistemes preventius i sistemàtics d'autocontrol basats en Guies de Pràctiques Correctes, Requisits Previs d'Higiene i Traçabilitat i Anàlisi de Perills i Punts de Control Crítics en el sistema agroalimentari.  
5.2.2.3.OE.3. Garantir la protecció de la salut i seguretat dels consumidors i evitar el frau, a través d'una informació veraç, útil i comprensible i una publicitat lleial, així com la seua formació.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 27: Inspeccionar les indústries i els establiments alimentaris segons el que establix el Pla de Seguretat Alimentària.  
Objectiu 28: Dissenyar i implantar un sistema d'avaluació del risc associat a establiments alimentaris per a l'adequada planificació del control oficial.  
Objectiu 29: Proveir els mitjans i mecanismes d'intervenció necessaris que permeten la implantació de l'autocontrol basat en els Requisits Previs d'Higiene i Traçabilitat i Anàlisi de Perills i Punts de Control Crític en el 90% dels establiments alimentaris definits en el Pla plurianual per a la implantació de l'autocontrol.   
Objectiu 30: Proveir els mitjans i mecanismes d'intervenció necessaris que permeten la implantació de l'autocontrol basat en Guies de Pràctiques Correctes d'Higiene en el 75% dels establiments alimentaris definits en el Pla plurianual per a la implantació de l'autocontrol.  
Objectiu 31: Realitzar actuacions d'informació i formació al consumidor en relació a afavorir el coneixement dels factors de risc que puguen derivar-se del consum d'aliments, de les mesures preventives aplicables en la manipulació d'aliments i de l'etiquetatge, segons el que establix el Pla de Seguretat Alimentària.  
Objectiu 32: Dissenyar i implantar un Sistema de Gestió de Qualitat en l'Àrea de Seguretat Alimentària que preveja els criteris generals de funcionament dels organismes que realitzen inspecció basat en la UNIX-EN 17020.  
Objectiu 33: Proporcionar al 100% dels agents de control oficial la formació en els àmbits temàtics que s'establixen en els Reglaments Comunitaris de Control Oficial.  
Objectiu 34: Garantir que els laboratoris de salut pública disposen d'una cartera de servicis que cobrisca les necessitats analítiques del Pla de Seguretat Alimentària.  
El Pla de Seguretat Alimentària preveu tres línies d'actuació dins de les quals s'inclouen les següents activitats a realitzar durant el període de vigència d'este Pla de Salut:  
1. Desenvolupament d'estratègies d'instrumentació del sistema d'Anàlisi de Perills i Punts de Control Crítics en els establiments alimentaris.  
a) Elaboració i seguiment d'un Pla plurianual per a la implantació de l'autocontrol en els establiments agroalimentaris basat en codis de Pràctiques Correctes d'Higiene, requisits previs d'higiene i traçabilitat i Anàlisi de Perills i Punts de Control Crítics.  
b) Desenvolupament d'una Guia de Pràctiques Correctes d'Higiene Genèrica Referent per a l'avaluació de la conformitat de guies sectorials.  
c) Impulsar el desenvolupament de guies sectorials per a l'autocontrol dels establiments alimentaris.  
d) Desenvolupament d'un manual per a la implantació de l'Anàlisi de Perills i Punts de Control Crítics i els Requisits Previs a fi de facilitar la implantació de l'autocontrol als establiments alimentaris.  
2. Enfortiment dels servicis de control oficial.  
a) Disseny d'un instrument que permeta la programació del control oficial segons el risc alimentari.  
b) Supervisió de les activitats de control oficial, d'acord amb el Pla de Seguretat Alimentària (Programa de supervisió del control oficial).  
c) Formació d'especialistes en distintes àrees del control oficial per a la difusió de coneixements al personal de l'organització.  
d) Formació dels agents de control en les distintes àrees de coneixement relacionades amb la seguretat dels aliments.   
e) Redacció del manual del Sistema de Gestió de Qualitat i el Pla plurianual per a la seua implantació durant el 2005.  
f) Implantació del Sistema de Gestió de Qualitat basant-se en el Pla plurianual.  
g) Desenvolupament d'un Pla d'inversions que permeta la incorporació de tecnologies analítiques adequades i l'automatització de processos als laboratoris de salut pública.  
h) Desenvolupament d'un Pla de qualitat per a la progressiva acreditació dels procediments analítics implantats als laboratoris de salut pública.  
3. Informació i formació al consumidor  
a) Realitzar activitats i campanyes d'informació i formació sobre els factors de risc que puguen derivar-se del consum d'aliments; sobre conservació, preparació i manipulació d'aliments i sobre l'etiquetatge obligatori i facultatiu dels aliments.  
5.2.2.4. Salut perinatal  
Objectius generals  
5.2.2.4.OG.1. Promocionar la salut de la dona, amb especial atenció al procés de la maternitat.  
5.2.2.4.OG.2. Mantindre la mortalitat materna i la mortalitat perinatal per baix de les taxes actuals.   
5.2.2.4.OG.3. Reduir la incidència i prevalència de xiquets de bolquers amb problemes de salut, discapacitat o malalties congènites.  
Objectius específics  
5.2.2.4.OE.1. Fomentar les actuacions preventives i de promoció de la salut reproductiva, dirigides a dones i hòmens en edat fèrtil.  
5.2.2.4.OE.2. Prestar especial atenció, a fi de reduir desigualtats, a les parelles i dones embarassades de col·lectius específics més vulnerables.  
5.2.2.4.OE.3. Afavorir un entorn domèstic saludable per a la gestant i el nounat.   
5.2.2.4.OE.4. Intensificar els esforços a humanitzar i desmedicalitzar l'assistència al part, i facilitar una major participació de la parella en tot el procés.  
5.2.2.4.OE.4. Crear un entorn sanitari afavoridor de la lactància materna, que permeta incrementar les actuals taxes d'inici i manteniment d'esta pràctica.  
5.2.2.4.OE.5. Avançar en el suport social i institucional a la família, amb mesures que fomenten la conciliació de la vida familiar i laboral.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 35: Reduir els naixements preterme per davall del 8%, amb especial insistència en la prematuritat extrema.   
Objectiu 36: Millorar els sistemes d'informació sobre salut perinatal i els seus determinants.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en salut perinatal van ser:  
. Actuacions sobre la població en edat fèrtil, amb anterioritat que es produïsca la gestació; en el període gestacional i després de la gestació.  
. Actuacions sobre els factors personals; de l'entorn pròxim (casa, família); de l'entorn extern (infraestructures sanitàries o altres organitzacions de la població) i del sistema social i legislació.   
Línies d'actuació  
5.2.2.4.A.1. Realitzar activitats d'educació per a la salut en l'àmbit de la consulta, a la comunitat i a l'escola.   
5.2.2.4.A.2. Realitzar activitats preventives abans de la concepció: vacunació rubèola, consell antitabac, serologia de malalties de transmissió vertical, àcid fòlic, etc.   
5.2.2.4.A.3. Proporcionar informació/educació a les parelles en edat fèrtil, tant de manera individual a la consulta com a través d'actuacions col·lectives de promoció de la salut.   
5.2.2.4.A.4. Desenvolupar programes d'educació sanitària a l'escola dirigits a previndre embarassos en l'adolescència, sobre el consum de tabac, alcohol i drogues durant l'embaràs i foment d'una imatge positiva de la lactància.   
5.2.2.4.A.5. Realitzar activitats per a identificar riscos per a la reproducció i aplicar mesures de prevenció en l'entorn laboral.   
5.2.2.4.A.6. Garantir el transport perinatal específic (intraúter i postnatal) dins del transport secundari (vegeu apartat d'urgències i emergències).   
5.2.2.4.A.7. Promoure accions per a donar suport a la maternitat i la paternitat desitjada, responsable i compartida.   
5.2.2.4.A.8. Crear en els entorns laborals i socials un ambient afavoridor de la lactància materna, de manera que facilite a les mares esta pràctica (hores de lactància, espai físic per a donar de mamar, extracció i conservació de la llet).   
5.2.2.4.A.9. Crear un entorn en els servicis de maternitat i atenció als xiquets de bolquers afavoridor i d'acord amb les recomanacions de l'OMS/UNICEF (cohabitació, inici immediat de la lactància, no administrar preparats artificials ni xumets.).  
5.2.2.4.A.10. Realitzar el diagnòstic prenatal i detecció precoç d'anomalies congènites en el nounat, d'acord amb els protocols vigents en la Conselleria de Sanitat.  
5.2.2.4.A.11. Incrementar el suport pràctic i emocional dels professionals sanitaris als nous pares, amb especial atenció als grups socials amb menor capacitació per a l'autoatenció i l'atenció del futur bebé.  
5.2.2.5. Salut en la infància i adolescència  
Objectius generals  
5.2.2.5.OG.1. Protegir i millorar la salut en la infància i adolescència.  
Objectius específics  
5.2.2.5.OE.1. Fomentar l'adopció d'estils de vida saludable i l'atenció de la salut en els xiquets/les xiquetes i adolescents.  
5.2.2.5.OE.2. Previndre els conflictes de relació, els problemes de conducta (violència, conductes de risc) en la població infantil i adolescent.  
5.2.2.5.OE.3. Previndre i detectar precoçment riscos de salut específics en l'adolescència.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 37: Millorar la cobertura dels exàmens de salut infantil per a cada edat.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en salut en la infància i adolescència van ser:  
. Actuacions sobre població sana; sobre població amb factors o situacions de risc i sobre població afectada.  
. Actuacions sobre els factors personals; sobre factors de l'entorn pròxim (casa, família i/o cuidadors); sobre l'entorn extern (infraestructures sanitàries o altres organitzacions de la població) i del sistema social i legislació.  
Línies d'actuació  
5.2.2.5.A.1. Les línies d'actuació dirigides a la població infantil i adolescent i prioritzades pels experts referides a: alimentació, activitat física, riscos ambientals, prevenció d'accidents, salut mental, consum de substàncies tòxiques i salut afectiva sexual, queden reflectides en els apartats corresponents del Pla de Salut.  
5.2.2.5.A.2. Potenciar l'oferta d'informació i consells de salut dirigits a la comunitat sobre la salut en la infància i adolescència, a través dels col·lectius socials, professionals i mitjans de comunicació.  
5.2.2.5.A.3. Desenvolupar programes d'educació per a la salut en totes les etapes educatives.  
5.2.2.5.A.4. Realització de les proves de cribatge efectives, anamnesi, exploracions i mesures de prevenció adequades a cada edat.   
5.2.2.5.A.5. Col·laborar amb altres organismes per a millorar el compliment de les normes de seguretat en matèria de protecció infantil en mitjans de transport (casc, cinturó de seguretat, cadires homologades, etc). (Vegeu apartat de trànsit).  
5.2.2.5.A.6. Protocol·litzar la cooperació intersectorial per a millorar la detecció precoç, seguiment i intervenció davant del risc psicosocial, la desprotecció i el maltractament infantil; així com, per a l'atenció del retard del desenvolupament, discapacitat o violència.  
5.2.2.5.A.7. Desenvolupar mesures per a millorar l'intercanvi d'informació, la col·laboració, i la utilització indistinta de tots els professionals que atenen la infància i adolescència, amb independència de l'adscripció institucional.  
5.2.2.5.A.8. Desenvolupar un programa de salut específic dirigit als adolescents.  
5.2.2.5.A.9. Elaborar i difondre la Carta de drets sobre la salut dels menors.  
5.2.2.5.A.10. Adaptar l'entorn hospitalari a les necessitats personals i educatives dels xiquets hospitalitzats, i facilitar l'escola a l'hospital, l'acompanyament familiar, espais, mobiliari i decoració adaptats.  
5.2.2.5.A.11. Millorar la cobertura del programa de salut bucodental infantil.  
5.2.3. Malalties que es poden previndre per mitjà de vacunació  
Objectius generals  
5.2.3.OG.1. Millorar el nivell d'immunització de la població de la Comunitat Valenciana.  
Objectius específics  
5.2.3.OE.1. Adaptar de forma contínua el calendari de vacunacions sistemàtiques a la situació epidemiològica i a la disponibilitat de noves vacunes.  
5.2.3.OE.2. Vigilància i control de les reaccions adverses a les vacunes.  
5.2.3.OE.3. Mantindre i millorar la qualitat dels servicis de vacunació, especialment millorar la qualitat de la cadena de fred.  
5.2.3.OE.4. Avaluar la situació epidemiològica de les malalties susceptibles de prevenció per mitjà de vacunació.  
5.2.3.OE.5. Mantindre i millorar les cobertures de vacunes dels programes de vacunació de cada grup de població.  
5.2.3.OE.6. Intervindre sobre els grups de baixa cobertura de vacunes.  
5.2.3.OE.7. Millorar la formació del personal implicat en els programes de vacunacions.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 38: Aconseguir en finalitzar el període de vigència del Pla de Salut una cobertura de vacunes registrada en el Registre de Vacunacions Nominal de:  
. Vacuna contra la poliomielitis als 6 mesos: > 90%.  
. Vacuna contra l'hepatitis B als 6 mesos: > 90%.  
. Vacuna DTP als 18 mesos: >90%.  
. Vacuna triple vírica 1a dosi: > 90%.  
. Vacuna triple vírica 2a dosi: > 80%.  
. Vacuna Td als 14 anys: > 80%.   
. Vacuna contra la grip en majors de 60 anys: > 70%.  
. Vacuna contra la grip en personal sanitari: > 60%.  
Objectiu 39: Garantir l'eficiència dels programes de vacunació i mantindre els estàndards de qualitat en la logística per damunt del 95%.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en vacunes van ser:  
. Actuacions sobre la vacunació infantil; la vacunació d'adults i la vacunació en població de risc.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre els factors individuals; l'entorn; els recursos i accions normatives.  
Línies d'actuació  
5.2.3.A.1. Edició d'una monografia amb els criteris generals d'inclusió de noves vacunes en els calendaris i programes de vacunacions al llarg de l'any 2006.  
5.2.3.A.2. Mantindre el Programa de Paràlisi Flàccida.  
5.2.3.A.3. Mantindre el Sistema de Vigilància Epidemiològica de la pallola.  
5.2.3.A.4. Establir un Pla anual de formació en vacunes per al personal implicat en la vacunació abans que finalitze l'any 2006.  
5.2.3.A.5. Incloure de manera sistemàtica l'avaluació de l'estat de vacunació als 13-14 anys d'edat en l'últim examen de salut que realitza el pediatre a fi de millorar la cobertura de vacunes.  
5.2.3.A.6. Realització d'un estudi per a identificar borses de baixa cobertura de vacunació abans de la fi de 2007.  
5.2.3.A.7. Elaborar un protocol de recomanacions específiques de vacunació en personal sanitari abans de la fi de 2006.  
5.2.3.A.8. Elaborar un informe anual dirigit a professionals sanitaris amb els resultats dels programes de vacunacions abans de la fi del primer trimestre de l'any següent.  
5.2.3.A.9. Elaborar anualment materials de divulgació de les ofertes de vacunació incloses en els programes i calendaris de vacunacions destinats a la població en general.  
5.2.3.A.10. Incloure abans de finalitzar l'any 2006 en el Registre de Vacunes Nominal (RVN) els indicadors de seguiment dels programes de vacunació.  
5.2.3.A.11. Implantar l'accés al Registre de Vacunació Nominal des de tots els servicis de medicina preventiva dels hospitals dependents de la Conselleria de Sanitat abans de finalitzar el 2006.  
5.2.3.A.12. Implantar l'accés al Registre de Vacunació Nominal des de tots els servicis de prevenció de riscos laborals de la Conselleria de Sanitat abans de final de 2006.  
5.2.3.A.13. Implantar l'accés al Registre de Vacunació Nominal des de tots els servicis de pediatria dels hospitals dependents de la Conselleria de Sanitat abans que finalitze l'any 2006.  
5.2.3.A.14. Implantar l'accés al Registre de Vacunació Nominal des de tots els servicis d'urgències i punts d'atenció continuada abans de la finalització del període de vigència del Pla.  
5.2.3.A.15. Oferir l'accés al Registre de Vacunació Nominal a totes les maternitats privades abans de finalitzar l'any 2007.  
5.2.3.A.16. Oferir a tots els centres que realitzen activitat de vacunació el sistema de registre de la Conselleria de Sanitat.  
5.2.4. Malalties cardiovasculars i vasculars cerebrals  
Les malalties cardiovasculars i vasculars cerebrals necessiten un abordatge integral. Des del sistema sanitari es realitzen actuacions que van des de la promoció de la salut fins a la prevenció terciària. La necessitat de recollir totes estes actuacions ha motivat l'elaboració per part de la Conselleria de Sanitat del document marc «Prevenció de les Malalties Cardiovasculars i Vasculars Cerebrals»  
Este document marc, junt amb el Pla Integral de Cardiopatia Isquèmica (PICI) elaborat pel Ministeri de Sanitat i Consum, ha sigut un dels instruments de treball utilitzat pels experts per a la priorització de les línies d'actuació en esta àrea d'intervenció.  
A fi de no ser repetitiu a l'hora de la lectura del present document, el lector ha de remetre's als apartats Hàbits i Estils de Vida, Diabetis, Urgències i Emergències, per a completar l'abordatge integral d'estes malalties.  
5.2.4.1. Malalties cardiovasculars  
Objectius generals  
5.2.4.1.OG.1. Disminuir la morbimortalitat per malalties vasculars.  
5.2.4.1.OG.2. Millorar la qualitat de vida de les persones afectades per malaltia vascular.  
Objectius específics  
5.2.4.1.OE.1. Desenvolupar estratègies de prevenció primària dirigides als factors de risc cardiovascular.  
5.2.4.1.OE.2. Prevenció, seguiment i control dels factors de risc cardiovascular.  
5.2.4.1.OE.3. Desenvolupar estratègies de prevenció secundària i rehabilitació cardíaca.  
5.2.4.1.OE.4. Oferir informació clara, comprensible i senzilla dirigida a pacients i a cuidadors.  
5.2.4.1.OE.5. Millorar i potenciar els sistemes d'informació i la investigació.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 40: Augmentar el diagnòstic dels factors de risc de les malalties cardiovasculars i vasculars cerebrals.  
Objectiu 41: Augmentar el control dels factors de risc cardiovasculars i vasculars cerebrals i utilitzar estratègies de prevenció primària i secundària.   
Objectiu 42: Mantindre l'objectiu de disminuir un 1,5% anual la mortalitat per cardiopatia isquèmica.  
Objectiu 43: Millorar l'atenció a la incapacitat produïda per les malalties cardiovasculars i instaurar un programa d'atenció integral al pacient amb dany cerebral.  
Objectiu 44: En l'àrea cardiovascular i vascular cerebral, potenciar la investigació en: estudis epidemiològics en població general i subgrups de risc de factors de risc clàssic i emergents; estudi sobre l'efectivitat de les mesures preventives i promoció de la salut; estudi dels patrons de maneig de les síndromes coronàries; estudi sobre l'efectivitat, seguretat i eficiència dels tractaments invasius en cardiologia.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en la patologia isquèmica van ser:  
. Actuacions sobre població sana; població amb factors de risc i malalts cardiovasculars.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre factors personals i el seu entorn pròxim; sobre els professionals del sistema sanitari; sobre els factors d'entorn extern i infraestructures sanitàries i sobre el sistema social i legislació.  
Línies d'actuació  
5.2.4.1.A.1. Potenciar la investigació sobre els factors de risc cardiovascular en la població infantil, adolescent i adulta de la Comunitat Valenciana.  
5.2.4.1.A.2. Es promourà la col·laboració amb les empreses que poden influir en l'adopció de pràctiques cardiosaludables: alimentàries, esportives, lúdiques, educatives, etc.  
5.2.4.1.A.3. Es potenciarà la promoció de la salut i educació sanitària als mitjans de comunicació.  
5.2.4.1.A.4. Implicar les societats científiques i associacions ciutadanes en la promoció de la salut.  
5.2.4.1.A.5. Potenciar el diagnòstic de la síndrome metabòlica calculada.  
5.2.4.1.A.6. Aconseguir un 60% de pacients diagnosticats sobre la prevalència de dislipèmia calculada.  
5.2.4.1.A.7. Aconseguir un 60% de pacients diagnosticats sobre la prevalència d'hipertensió arterial calculada.  
5.2.4.1.A.8. Augmentar el percentatge de pacients, tant adults com xiquets amb avaluació global del risc cardiovascular quan estiga present algun factor de risc.  
5.2.4.1.A.9. Aconseguir el control en el 35% de pacients diagnosticats d'hipertensió arterial.  
5.2.4.1.A.10. Aconseguir el control en el 50% de pacients amb dislipèmia diagnosticada.  
5.2.4.1.A.11. Millorar l'accessibilitat a la realització d'electrocardiogrames i a la utilització de monitors desfibril·ladors en punts estratègics (fora del sistema sanitari).  
5.2.4.1.A.12. Adequació dels sistemes d'informació existents i en desenvolupament a les necessitats d'informació en promoció, prevenció, diagnòstic i control de les malalties.  
5.2.4.1.A.13. Estudi poblacional transversal de la situació dels factors de risc i lesions subclíniques cardiovasculars a la Comunitat Valenciana.  
5.2.4.1.A.14. Promoure la incorporació a programes de rehabilitació en tots els pacients que ho requerisquen després d'accident vasculocerebral.  
5.2.4.1.A.15. Tots els pacients cardiovasculars hauran de tindre la possibilitat de continuar les normes de prevenció secundària i rehabilitació cardíaca, a través de programes adequats.  
5.2.4.1.A.16. Protocol·litzar la intervenció activa sobre els factors de risc concomitants amb la seua patologia cardiovascular.  
5.2.4.1.A.17. Tots els pacients han de rebre el tractament integral més adequat: dietètic, farmacològic, d'exercici i de suport social.  
5.2.4.1.A.18. Reduir el temps entre l'inici dels símptomes de l'infart agut de miocardi i el primer contacte amb el sistema sanitari.  
5.2.4.1.A.19. Els informes d'alta hauran d'incloure consells sobre el control de factors de risc al pacient, indicacions de seguiment per part de cardiòleg i metge d'atenció primària, i atendran protocols conjunts.  
5.2.4.1.A.20. Elaborar i usar protocols d'atenció a la síndrome coronària aguda.  
5.2.4.1.A.21. Estructurar l'atenció sanitària del pacient amb dolor toràcic a l'hospital, per a aconseguir un electrocardiograma en menys de 10 minuts.  
5.2.4.1.A.22. Realitzar tractament de reperfusió precoç (trombòlisi en 30 min o angioplàstia en 90 min).  
5.2.4.1.A.23. Elaborar en tots els hospitals un protocol d'assistència al pacient amb dolor toràcic en el servici d'urgències, i quantificar el temps de demora entre arribada del malalt i realització de l'electrocardiograma i arribada del malalt i començament del tractament de repercussió amb l'objecte de millorar la infraestructura del servici fins a aconseguir els temps ideals d'actuació.  
5.2.4.1.A.24. Promoure l'elaboració i l'ús de guies de pràctica clínica de patologies cardiovasculars en atenció ambulatòria.  
5.2.4.1.A.25. Formació del personal sanitari, perquè conega el tractament de les crisis agudes i la seua assistència in situ amb capacitat de desfibril·lar.  
5.2.4.1.A.26. Realitzar el transport adequat a l'hospital amb personal sanitari entrenat i capacitat per a una eventual trombòlisi.  
5.2.4.1.A.27. Realitzar l'estratificació del risc abans de l'alta: funció ventricular i prova d'isquèmia en aquells pacients amb anatomia coronària desconeguda.  
5.2.4.1.A.28. Realitzar tractament antitrombòtic i antisquèmic immediat intensiu i revascularització coronària en menys de 48 hores per als pacients amb angina inestable o infart sense ona Q d'alt risc.  
5.2.4.1.A.29. Desenvolupar sistemes de registre i avaluació de la qualitat de l'activitat assistencial per a garantir la bona pràctica clínica de centres i professionals.  
5.2.4.1.A.30. S'adaptaran o, si no hi ha, es crearan les infraestructures sanitàries necessàries per a realitzar prevenció primària i secundària i rehabilitació cardíaca segons les característiques del nivell assistencial.  
5.2.4.1.A.31. Establir una via clínica d'atenció al pacient amb Síndrome Cardíaca Aguda, que s'inicia amb l'establiment de protocols validats d'interrogatori telefònic per al dolor toràcic als centres d'Informació i Coordinació d'Urgències (CICU).  
5.2.4.1.A.32. Cada Departament de Salut establirà la seua estratègia de reperfusió en l'infart agut de miocardi coordinant l'alerta hemodinàmica.  
5.2.4.1.A.33. Organitzar els servicis d'urgències dels hospitals perquè puguen atendre de forma emergent els malalts amb sospita de síndrome coronària aguda. Han de disposar de sistemes de classificació i àrees d'observació amb capacitat per a monitoritzar els pacients.  
5.2.4.1.A.34. Dotar els hospitals que atenen malalts amb infarts aguts de miocardi de personal mèdic capacitat i infraestructura suficient. Amb este fi, han de disposar d'un servici d'urgències amb capacitat de monitorització, unitat coronària o unitat de vigilància intensiva i, a més, un ecocardiògraf, prova d'esforç i un laboratori que determine troponines, colesterol total i fraccions de colesterol.  
5.2.4.1.A.35. Els pacients amb angina estable o símptomes nous sospitosos d'angina seran atesos amb la major brevetat possible, segons la situació clínica i el juí del metge remitent, per una consulta d'atenció especialitzada. Això mateix s'aplica als pacients amb disfunció ventricular esquerra o sospita d'esta.  
5.2.4.1.A.36. Els pacients amb malaltia coronària crònica, amb disfunció ventricular esquerra o sense, tindran un pla de revisions i seguiment per part d'atenció primària, tant en el nivell mèdic com d'infermeria, que garantisca un correcte tractament, control de factors de risc i educació sanitària.  
5.2.4.1.A.37. Tots els pacients amb malaltia coronària crònica rebran, excepte en casos de contraindicació, un betabloquejant, per a controlar l'angina i millorar el pronòstic. En cas de disfunció ventricular esquerra sistòlica han de rebre, a més, un inhibidor de l'enzim conversor d'angiotensina, a les dosis recomanades per les guies científiques.  
5.2.4.1.A.38. Realitzar la coronariografia amb vista a revascularització en un termini màxim de dos mesos des de la seua indicació, amb tendència a aconseguir acurtar este termini.  
5.2.4.1.A.39. Incloure el pacient candidat a revascularització miocàrdica o trasplantament cardíac, en el programa d'un centre especialitzat que li garantisca la realització de la intervenció en un temps màxim determinat d'acord amb el risc del pacient, bé en el seu propi centre, quan estiga disponible, o a través d'un protocol definit de derivació.  
5.2.4.1.A.40. Establir un marc legal per al desenvolupament d'un programa d'ús de desfibril·ladors semiautomàtics per personal entrenat en llocs públics.  
5.2.4.2. Malalties vasculars cerebrals: ictus  
Objectius generals  
5.2.4.2.OG.1. Disminuir la morbimortalitat per ictus.  
5.2.4.2.OG.2. Millorar la qualitat de vida de les persones afectades per ictus.  
Objectius específics  
5.2.4.2.OE.1. Desenvolupar estratègies per a la prevenció primària de l'ictus.  
5.2.4.2.OE.2. Desenvolupar estratègies per a la prevenció secundària de l'ictus.  
5.2.4.2.OE.3. Millorar l'assistència sanitària de la fase aguda dels accidents vasculars cerebrals.   
5.2.4.2.OE.4. Millorar l'assistència sociosanitària de les seqüeles dels accidents vasculars cerebrals.   
5.2.4.2.OE.5. Adequar l'assistència sanitària a domicili dels pacients amb ictus.  
5.2.4.2.OE.6. Aconseguir la màxima autonomia funcional possible dels pacients amb seqüeles per ictus.  
5.2.4.2.OE.7. Aconseguir una adequada informació dels pacients, familiars i cuidadors dels pacients amb ictus.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 45: Disminuir un 1% anual la mortalitat per ictus.  
Objectiu 46: Tots els hospitals d'atenció a malalts crònics i de llarga estada comptaran amb unitats de dany cerebral.  
Objectiu 47: Augmentar la cobertura del tractament anticoagulant en pacients amb fibril·lació auricular, seguir les indicacions de les recomanacions científiques i millorar la detecció precoç de la fibril·lació auricular, per a la prevenció primària de l'ictus.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en l'ictus van ser:  
. Actuacions sobre factors de l'individu; de l'entorn pròxim (casa, família o convivents); de l'entorn extern (infraestructura sanitària i social); assistència sociosanitària i marc normatiu.  
. Actuacions orientades sobre la prevenció primària, prevenció secundària, fase aguda i fase de seqüeles.  
Línies d'actuació  
5.2.4.2.A.1. Crear unitats de gestió de l'ictus multidisciplinari a proposta de la gestió del Departament de Salut.   
5.2.4.2.A.2. Realitzar campanyes de conscienciació als professionals sanitaris sobre la importància del tractament preventiu antitrombòtic (o antiagregant si hi ha contraindicació) en els pacients amb fibril·lació aïllada i majors de 65 anys per a la prevenció primària de l'ictus en Atenció Primària.  
5.2.4.2.A.3. Realitzar un pla d'educació per a la salut sobre prevenció primària de l'ictus i sobre el reconeixement de signes d'alarma d'ictus dirigits a la població general.  
5.2.4.2.A.4. Identificar, per mitjà d'estudi epidemiològic, els factors de risc d'ictus, per a la prevenció primària, en la població de la Comunitat Valenciana, especialment en dones.  
5.2.4.2.A.5. Dissenyar i implantar un programa de control de la prevenció secundària de l'ictus per mitjà del control estricte dels factors de risc vascular i el compliment de la medicació preventiva (antiagregació o anticoagulació) dels pacients.  
5.2.4.2.A.6. Iniciar precoçment la rehabilitació en la fase aguda de l'ictus.  
5.2.4.2.A.7. Definir protocols d'actuació intrahospitalària per a la fase aguda de l'ictus.  
5.2.4.2.A.8. Aconseguir una organització de l'assistència urgent a l'hemorràgia subaracnoide per mitjà de la identificació dels centres de referència i els sistemes de derivació.   
5.2.4.2.A.9. Dissenyar i implantar un programa d'informació reglada dirigida a pacients, familiars i cuidadors sobre l'ictus, durant la fase aguda d'hospitalització o immediatament després a esta.   
5.2.4.2.A.10. Millorar l'actuació compartida entre atenció primària i especialitzada i millorar i augmentar l'atenció social a domicili dels pacients amb seqüeles per ictus.  
5.2.4.2.A.11. Desenvolupar la composició multidisciplinària en les Unitats d'Hospitalització a Domicili ja existents per a l'atenció integral del pacient amb ictus i dependència.   
5.2.4.2.A.12. Garantir places en centres de dia per a malalts amb seqüeles d'ictus amb l'objectiu de mantindre la independència funcional aconseguida durant la vinculació a la Unitat Multidisciplinària de Rehabilitació de l'ictus.  
5.2.4.2.A.13. Protocol·litzar junt amb l'atenció social externa l'alta dels pacients amb ictus.  
5.2.4.2.A.14. Realitzar la valoració, per mitjà d'un protocol, del domicili i de l'entorn sociofamiliar dels pacients que han patit un ictus i que a l'alta hospitalària presenten algun dèficit neurològic, pels servicis d'assistència social i els de rehabilitació, per a aconseguir la màxima autonomia possible del pacient.   
5.2.4.2.A.15. Desenvolupar programes de formació dirigits al voluntariat i als cuidadors.  
5.2.5. Diabetis  
Pla de diabetis de la comunitat valenciana  
La Diabetis Mellitus constituïx un problema sanitari de primera magnitud en l'àmbit mundial, especialment als països més desenvolupats. La dimensió del problema, es reflectix en l'especial atenció que se li dedica en els programes de salut.  
En 1995, la Generalitat, prenent en consideració les recomanacions de la Declaració de Sant Vicent i de l'Oficina Europea de l'OMS, dicta el Decret 74/1995, on s'establix el «Pla per a l'Assistència Integral del Pacient Diabètic a la Comunitat Valenciana» i s'implanta a partir de 1996.  
Es basa en el reconeixement de la magnitud del problema de la diabetis, perquè afecta entre un 6 i un 10% dels ciutadans de la nostra Comunitat Valenciana (prevalència elevada), és la quinta causa de mort i genera costos elevats.  
Encara que no disposem d'estudis epidemiològics a la nostra Comunitat, si prenem com a referència altres estudis regionals, la mitjana és del 8,5%, i amb les dades poblacionals de l'Institut Valencià d'Estadística corresponents al 2003, podem estimar una prevalència d'uns 380.025, dels quals fins a un 38% desconeixen la malaltia, este percentatge ha millorat des de la implantació del Pla de Diabetis i amb la campanya realitzada per Conselleria de Sanitat de reconeixements a persones majors de 40 anys. Si se seguixen les previsions de l'OMS per a l'any 2025, la població diabètica superarà el mig milió.  
La diabetis és una de les malalties cròniques que més creixerà en els pròxims anys, a causa de l'increment d'incidència (canvis alimentaris i estil de vida) i a la disminució de la mortalitat.  
Un altra dada a tindre en compte, és que la freqüència augmenta amb l'edat i a la nostra Comunitat, el 16,8% dels ciutadans tenen més de 65 anys.  
La diabetis tipus 2 constituïx més del 90% de tots els casos d'esta malaltia.   
La prevalència de diabetis gestacional a Espanya, aconseguix fins a un 12% de tots els embarassos.  
Descripció del pla de diabetis  
A principi del 2001, la Conselleria de Sanitat i el seu equip directiu, es va proposar completar l'estructura bàsica del Pla de Diabetis i si era possible millorar-lo, amb la finalitat de:  
Proporcionar una assistència de qualitat, integral i humanitzada. El concepte de qualitat, pressuposa una millora contínua en els nivells d'actuació, tant en mitjans tècnics com en qualitat percebuda pel mateix pacient.  
Priorització sèptima en el Pla de Salut 2001-2004.  
. Dotar de recursos humans i materials, per a acreditar les Unitats de Diabetis en els Departament de Salut que no en disposen.  
. Fomentar l'educació diabetològica, amb la finalitat de comprometre els pacients i familiars en l'atenció i tractament de la malaltia, amb el suport de l'equip sanitari.  
Objectius generals  
5.2.5.OG.1. Millorar la qualitat assistencial de les persones amb diabetis, per a mantindre la salut i aconseguir una expectativa de vida normal, tant en qualitat com en duració.  
5.2.5.OG.2. Reduir la morbimortalitat de la diabetis i les complicacions d'esta.  
Objectius específics  
5.2.5.OE.1. Desenvolupar estratègies de prevenció primària dirigides a persones de risc.   
5.2.5.OE.2. Valorar la prevalència de diabetis i de les complicacions d'esta.  
5.2.5.OE.3. Establir protocols des de la Unitat de Diabetis per al control adequat i seguiment dels pacients amb diabetis, així com de la prevenció de les complicacions agudes i cròniques.  
5.2.5.OE.4. Aconseguir l'assistència integral al xiquet diabètic.   
5.2.5.OE.5. Consultes interdisciplinàries que assumisquen el control de la diabètica embarassada, diagnòstic precoç i tractament de la diabetis gestacional.  
5.2.5.OE.6. Potenciar l'educació diabetològica, com a arma terapèutica i de millora de qualitat de vida.  
5.2.5.OE.7. Programes de rehabilitació en cas de complicacions greus i als impedits.  
5.2.5.OE.8. Comptar amb recursos humans i materials adequats i suficients per a aconseguir una assistència de qualitat personalitzada i humana.  
5.2.5.OE.9. Reduir el cost sanitari i individual (directe i indirecte).  
5.2.5.OE.10. Promocionar i donar suport a projectes d'investigació diabetològica.  
Objectius del II Pla de Salut:  
Objectiu 48: Augmentar el diagnòstic de la diabetis a fi de reduir la diabetis desconeguda en un 25%.  
Objectiu 49: Disminuir la morbiditat de malalties cròniques associades a la diabetis:   
. Ceguesa per retinopatia diabètica en un 25%  
. Amputacions per peu diabètic en un 25%.  
. Infart agut de miocardi en un 10%.   
. Insuficiència renal terminal per nefropatia diabètica en 10%.  
Objectiu 50: Consolidar unitats de diabetis ocular en tots els hospitals de la Comunitat Valenciana, i cribatge de diabetis ocular en tots els Departament de Salut, en l'àmbit d'atenció primària.  
Objectiu 51: Disminuir la mortalitat per malaltia cardiovascular i cerebrovascular en la població diabètica en un 10%.  
Objectiu 52: Realitzar un programa estructurat d'educació diabetològica, en tots els centres de Salut i hospitals de la Comunitat Valenciana.  
5.2.6. Càncer. Pla oncològic de la Comunitat Valenciana  
Cada any unes 15.000 persones són diagnosticades de càncer a la Comunitat Valenciana i cada any al voltant de 8.000 persones moren per esta malaltia. El càncer és una de les malalties que més morts provoca, per la qual cosa ha de ser una de les prioritats més importants del nostre sistema sanitari.  
D'altra banda, l'establiment d'una sèrie de mesures preventives, diagnòstiques i terapèutiques, pot dur-nos a molt bons resultats en la lluita contra esta malaltia. A més, els avanços científics produïts en el camp de la biologia molecular i de la genètica estan produint avanços lents, però molt importants, en la milloria dels coneixements sobre el càncer i en la forma de tractar-lo.  
En este context, la Conselleria de Sanitat va elaborar el Pla Oncològic de la Comunitat Valenciana l'any 2002, basant-se en les recomanacions de l'informe de l'OMS sobre els Programes Nacionals de Lluita contra el Càncer, i del Llibre Blanc de l'Oncologia a Espanya, el I Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, i l'experiència acumulada per tots els professionals implicats. Este Pla recull les prioritats d'acció de la Conselleria de Sanitat en el període 2002-2006 en els diferents àmbits: sistemes d'informació, prevenció primària, prevenció secundària, assistència sanitària, formació i investigació; a fi de disminuir este problema de salut, millorar la qualitat de vida i augmentar els anys viscuts sense incapacitat pels ciutadans de la Comunitat Valenciana.  
El càncer és un procés en l'origen del qual poden trobar-se elements de l'entorn, incloent-hi l'ambient laboral, socials, de forma de vida (dieta, activitat física, conductes de risc) i l'assistència (diagnòstic, tractament i suport) requerix un important esforç d'integració de disciplines. El Pla Oncològic de la Comunitat Valenciana (Orde de 29 de gener de 2004, de la Conselleria de Sanitat, per la qual es regula el Pla Oncològic de la Comunitat Valenciana, DOGV núm. 4.691, de 13 de febrer de 2004) ha creat la Comissió Tècnica que integra diferents professionals i representants dels diferents camps per a l'abordatge del càncer.  
Descripció del pla oncològic  
El Pla recull una anàlisi de l'impacte del càncer a la nostra Comunitat, basat en la mortalitat, incidència i demanda assistencial a què dóna lloc.  
Analitza les línies de desenvolupament dels sistemes d'informació oncològics, amb especial referència als sistemes de registre de tumors.  
Planteja les relacions entre diversos factors de risc i càncer i establix els objectius i les accions relacionats amb la prevenció primària del càncer.  
Proposa incrementar la prevenció secundària del càncer, és a dir, el diagnòstic precoç sobre aquells tumors en els quals este tipus d'estratègies repercutixen en una disminució de la mortalitat.  
En el camp de l'assistència sanitària al pacient oncològic, les línies mestres del Pla es dirigixen a l'organització i planificació dels recursos assistencials, la integració de l'atenció sanitària prestada en diferents punts del sistema, i l'èmfasi en el seu caràcter multidisciplinari. Menciona especialment l'atenció al xiquet amb càncer per les característiques diferencials que requerixen una alta especialització dels equips.  
El pla aposta per accions encaminades a la millora en la qualitat de vida dels pacients i els seus cuidadors, el suport psicològic en certes fases clau de la malaltia i les cures pal·liatives. La intervenció de voluntariat i associacions exercix un paper creixent que es veu reflectit també en este Pla.  
Per a millorar les possibilitats d'èxit es basa en actuacions de formació de professionals i investigació, que asseguren la incorporació contínua d'èxits en prevenció, diagnòstic, tractament.  
Objectius generals  
5.2.6.OG.1. Disminuir la incidència del càncer.  
5.2.6.OG.2. Disminuir la mortalitat per tumors malignes.  
5.2.6.OG.3. Millorar la qualitat de vida dels pacients amb diagnòstic de càncer.  
Objectius específics  
5.2.6.OE.1. Millorar els Sistemes d'Informació Oncològica a la Comunitat Valenciana.  
5.2.6.OE.2. Realitzar activitats de prevenció primària enfront d'aquells factors de risc en què l'evidència científica haja demostrat la seua eficàcia (tabac, dieta, alcohol, etc.).  
5.2.6.OE.3. Desenvolupar activitats de prevenció secundària en aquells tumors en què l'evidència científica demostre la seua eficàcia.  
5.2.6.OE.4. Planificar els recursos per a proporcionar una assistència sanitària integral i multidisciplinària.  
5.2.6.OE.5. Minimitzar els temps d'actuació diagnòstica en els malalts amb càncer.  
5.2.6.OE.6. Potenciar els Programes de Cures Pal·liatives.  
5.2.6.OE.7. Promoure el desenvolupament d'accions per al suport psicosocial dels pacients amb càncer i els seus familiars.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 53: Desenvolupar el Sistema d'Informació Oncològic a la Comunitat Valenciana.  
Objectiu 54: Encoratjar la població a consumir dietes variades i adequades, amb una important proporció en aliments d'origen vegetal.  
Objectiu 55: Millorar la informació disponible sobre la salut laboral i càncer, a través de distintes fonts, especialment per mitjà dels mapes de risc laboral i previndre els riscos laborals evitant l'exposició dels treballadors a carcinògens i desenvolupant programes de control de carcinògens en l'ambient laboral d'especial rellevància.  
Objectiu 56: Millorar aquells aspectes que influïsquen no sols en l'augment de la supervivència de les dones amb càncer de mama, sinó també en la qualitat de vida.  
Objectiu 57: Incrementar les actuacions de prevenció primària i secundària en grups de risc a través del desenvolupament dels programes de Consell Genètic en càncer.  
Objectiu 58: Incrementar el diagnòstic precoç de càncer de còlon en grups de risc, segons l'evidència científica disponible en l'actualitat.  
Objectiu 59: Millorar la informació i comunicació amb el pacient oncològic i l'entorn familiar i potenciar la participació social a través de les activitats del voluntariat.  
5.2.7. Malalties neurodegeneratives. Demències  
Objectius generals  
5.2.7.OG.1. Disminuir l'impacte de les demències incrementant la labor preventiva i assistencial dels recursos sanitaris i socials.  
5.2.7.OG.2. Desenvolupar un model integral i integrat per tots els nivells assistencials d'atenció a les malalties neurodegeneratives.  
Objectius específics  
5.2.7.OE.1. Desenvolupar de manera gradual els recursos assistencials i establir els mecanismes de coordinació necessaris.  
5.2.7.OE.2. Incorporar la formació com a ferramentes de millora contínua de l'atenció als malalts amb malalties neurodegeneratives, tant als professionals com a les famílies i al voluntariat.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 60: Crear en els departaments de Salut, unitats funcionals multidisciplinàries per a l'atenció de la malaltia d'Alzheimer, altres demències i les malalties neurodegeneratives més prevalents, especialment malaltia de Parkinson, esclerosi lateral amiotròfica i esclerosi múltiple.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en les demències van ser:  
. Actuacions sobre el nivell preventiu (persones sanes); nivell d'afectació lleu (alteracions cognitives sense demència); nivell moderat (dependència per a activitats complexes instrumentals); i nivell avançat (dependència per a activitats bàsiques).  
. Actuacions orientades sobre els factors personals; de l'entorn pròxim (casa i família o convivents); infraestructura sanitària, social i població; i sistema organitzador i legislatiu.  
Línies d'actuació  
5.2.7.A.1. Estimular la participació en la vida social i en els centres especials d'Atenció a Majors, dels majors de 65 anys d'edat, i especialment d'aquelles persones que presenten pèrdua de memòria.  
5.2.7.A.2. Dissenyar programes específics per a l'atenció social urgent preventiva per als casos de pacients amb demència amb alta vulnerabilitat familiar o amb claudicació familiar.  
5.2.7.A.3. Realitzar una campanya de sensibilització i implantar un programa de formació, entre els professionals d'atenció primària, sobre la importància del control dels factors de risc vascular per a la prevenció de la demència i del diagnòstic precoç.  
5.2.7.A.4. Realitzar programes específics de coordinació i coresponsabilitat assistencial (entre Atenció Primària, Atenció Especialitzada i Atenció Social) dirigits a pacients amb malalties neurodegeneratives.  
5.2.7.A.5. Establir un sistema d'informació sobre els recursos socials disponibles per als pacients amb malalties neurodegeneratives.  
5.2.7.A.6. Implantar programes d'informació i formació multidisciplinària i sistemàtica a cuidadors de pacients amb malalties neurodegeneratives (malaltia d'Alzheimer i altres demències, malaltia de Parkinson, esclerosi lateral amiotròfica, esclerosi múltiple i malalties neuromusculars).  
5.2.7.A.7. Flexibilitzar i augmentar les ajudes tècniques disponibles als afectats per malalties neurodegeneratives i adaptar-les de manera individualitzada a les seues necessitats.  
5.2.7.A.8. Incrementar la rehabilitació continuada des del diagnòstic per als afectats per malalties neuromusculars.  
5.2.7.A.9. Incrementar i millorar l'accessibilitat als programes de rehabilitació cognitiva i teràpia ocupacional en centres de dia per a pacients amb demència lleu o moderada.  
5.2.7.A.10. Implantar programes d'estimulació cognitiva per a la població amb deteriorament cognitiu lleu a moderat, amb una major accessibilitat, i utilitzant per a això tot tipus de recursos disponibles (centre de salut, locals municipals, locals d'associacions, centres de dia, etc.).  
5.2.7.A.11. Potenciar les associacions de familiars de malalts amb malalties neurodegeneratives.  
5.2.8. VIH/SIDA  
Objectius generals  
5.2.8.OG.1. Reduir la incidència de la infecció per VIH i potenciar la prevenció de la transmissió.  
5.2.8.OG.2. Augmentar la supervivència i la qualitat de vida de les persones afectades per VIH/Sida.  
Objectius específics  
5.2.8.OE.1. Fomentar hàbits i habilitats per a la promoció i protecció de la salut en relació al VIH/Sida, especialment en l'àmbit escolar.  
5.2.8.OE.2. Potenciar el diagnòstic de la infecció per VIH en població amb pràctiques de risc.  
5.2.8.OE.3. Afavorir la coordinació i comunicació dels distints nivells d'atenció sanitària, psicològica, social i laboral.  
5.2.8.OE.4. Millorar el compliment del tractament amb antiretrovirals i de les mesures preventives.  
5.2.8.OE.5. Fomentar la prevenció primària en VIH/Sida.  
5.2.8.OE.6. Fomentar la prevenció secundària en VIH/Sida.  
5.2.8.OE.7. Millorar la formació dels professionals sanitaris en VIH/Sida.  
5.2.8.OE.8. Coordinar les institucions en la lluita contra el VIH/Sida  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 61: Intensificar les mesures preventives per a frenar la taxa de transmissió sexual de VIH.  
Objectiu 62: Mantindre la tendència descendent de la transmissió sanguínia de VIH.  
Objectiu 63: Mantindre la tendència descendent de la taxa de transmissió vertical de VIH.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en la infecció per VIH/Sida van ser:  
. Actuacions sobre població no afectada; població infectada per VIH i població malalta de Sida.  
. Actuacions orientades a reduir la incidència de la infecció; l'impacte negatiu personal de la infecció; l'impacte social de l'epidèmia i mobilitzar esforços per a la lluita contra la Sida.  
Línies d'actuació  
5.2.8.A.1. Incrementar les activitats informatives, relacionades amb la prevenció del VIH/Sida i la promoció de l'ús del preservatiu, dirigides a la població general, dones i col·lectius específics.  
5.2.8.A.2. Millorar la informació que s'oferix sobre el VIH a l'escola, per mitjà de la implantació d'un programa d'educació per a la salut afectivosexual.  
5.2.8.A.3. Incrementar el nombre d'usuaris atesos en els programes d'intercanvi de xeringues.  
5.2.8.A.4. Incrementar la coordinació dels centres d'Informació i Prevenció de la Sida amb els dispositius assistencials.  
5.2.8.A.5. Promocionar el diagnòstic de la infecció per VIH en atenció primària.  
5.2.8.A.6. Coordinar les actuacions del sistema sanitari per a incrementar l'adherència terapèutica.  
5.2.9. Vigilància en salut de problemes emergents  
5.2.9.1. Hemovigilància  
Objectius generals  
5.2.9.1.OG.1. Disminuir els efectes adversos dels processos transfusionals.  
Objectius específics  
5.2.9.1.OE.2. Millorar la detecció, el registre i l'anàlisi de la informació relativa als efectes adversos de la transfusió de sang.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 64. Millorar els sistemes d'Hemovigilància i invertir en noves tècniques.  
Línies d'actuació  
5.2.9.1.A.1. Incloure com a criteri per a la inscripció en el Registre de Centres Sanitaris l'obligatorietat de participar activament en el Sistema d'Hemovigilància de la Conselleria de Sanitat.  
5.2.9.1.A.2. Complementar el Sistema d'Hemovigilància de la Conselleria de Sanitat amb la realització d'una recerca activa dels efectes adversos de la transfusió de sang.  
5.2.9.1.A.3. Adequar les proves de detecció i seguiment de malalties emergents en la sang donada.  
5.2.9.2. Tuberculosi com a malaltia reemergent  
Objectius generals  
5.2.9.2.OG.1. Disminuir la incidència de la tuberculosi.  
Objectius específics  
5.2.9.2.OE.1. Millorar la prevenció i curació de la malaltia.  
5.2.9.2.OE.2. Millorar l'estudi de contactes i seguiment dels pacients amb tuberculosi.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 65: Disminuir la incidència de tuberculosi en un 6% a l'any i aconseguir una proporció de curació per als casos de tuberculosi igual o superior al 90%.  
Objectiu 66: Disminuir les taxes d'abandó dels tractaments antituberculosos per davall del 6%.  
Objectiu 67: Aconseguir que el tractament directament observat en els casos de tuberculosi arribe al 10% dels casos.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en la patologia tuberculosa com a malaltia reemergent van ser:  
. Actuacions de prevenció primària (persones infectades) i de prevenció secundària (persones malaltes).  
. Actuacions sobre la persona, l'entorn pròxim (convivents, família, l'entorn llunyà (amics, treball) i sobre el sistema social.   
Línies d'actuació  
5.2.9.2. A.1. Realitzar diagnòstic precoç de tuberculosi en immigrants, VIH positius i davant de clínica compatible.  
5.2.9.2. A.2. Disminuir en el tractament de la tuberculosi la demora total, la demora en la declaració i la demora a acudir als servicis assistencials:  
. Demora total: temps transcorregut en dies des de l'inici de símptomes fins que inicia el tractament.  
. Demora en la declaració: temps transcorregut en dies des de la data del diagnòstic fins a la data de la declaració.  
. Demora a acudir als servicis assistencials: temps transcorregut en dies entre la data d'inici de símptomes i la primera visita mèdica.  
5.2.9.2.A.3. Realitzar l'estudi de sensibilitat al 100% dels casos diagnosticats de Tuberculosi amb cultiu positiu.  
5.2.9.2.A.4. Estudi de contactes en convivents, quan es diagnostica un cas de tuberculosi o una infecció tuberculosa en un xiquet menor de 5 anys amb l'objectiu d'identificar el cas índex.  
5.2.9.2.A.5. Realitzar l'estudi de contactes dels casos de tuberculosi bacil·lífers declarats i aconseguir l'estudi del 90% de contactes íntims del cas, superior al 70% dels contactes socials i superior al 60% dels contactes laborals i escolars.  
5.2.9.2.A.6. Programa de tractament directament observat amb ajudes econòmiques (incentivació) dirigides a: immigrants sense recursos, sociopaties, indigents, transeünts.  
5.2.9.2.A.7. Ajudes econòmiques i centres d'acollida per a malalts amb tuberculosi sense sostre mentres dure el tractament antituberculós.  
5.2.9.2.A.8. Potenciar la investigació en tipificació genètica.  
5.2.9.2.A.9. Tractament de la infecció tuberculosa latent en: coinfectats per Mycobacterium tuberculosi i VIH, persones recentment infectades, tuberculosi residual inactiva no tractada prèviament, infectats de tuberculosis portadors de silicosi, casos d'infecció recent en personal sanitari (per al qual es controlaran periòdicament per a detectar infecció recent), persones amb infecció tuberculosa, que seran sotmeses a immunodepressió.  
5.2.9.2.A.10. Millorar l'adherència al tractament de la infecció tuberculosa latent amb actuacions especialment: sobre la família i sobre el grup d'immigrants, i crear la figura de l'agent sociosanitari.  
5.2.9.2.A.11. Realitzar el tractament de la infecció tuberculosa latent en programa de tractament directament observat d'acord al consens de tuberculosi de 2002: en immigrants de països d'alta endèmia\* infectats, que estiguen a Espanya menys de 5 anys, amb edat inferior a 35 anys, i que per les característiques socials presenten un alt risc de patir tuberculosi, i, a més, presenten sociopaties (marginació, etc.).   
\* Incidència de més de 100 casos per 100.000 habitants/any.  
5.2.9.2.A.12. Realitzar quimioprofilaxi primària i tractament de la infecció tuberculosa latent sense límit d'edat, en convivents de malalts diagnosticats de tuberculosi bacil·lífera.  
5.2.9.2.A.13. Programa de tractament directament observat, acompanyat de derivació de recursos econòmics i socials a: coinfectats per Mycobacterium tuberculosi i VIH, infectats per Mycobacterium tuberculosi en persones nouvingudes de països amb alta endèmia de tuberculosi, persones sense sostre infectats per Mycobacterium tuberculosi i amb alt risc de patir tuberculosi.  
5.2.10. Malalties osteoarticulars. Pla per a la prevenció i control de l'osteoporosi a la Comunitat Valenciana  
5.2.10.1. Malalties osteoarticulars  
Objectius generals  
5.2.10.1.OG.1. Disminuir la incidència i prevalència de la patologia osteoarticular.  
5.2.10.1.OG.2. Millorar la qualitat de vida de les persones afectades per patologia osteoarticular.  
Objectius específics  
5.2.10.1.OE.1. Fomentar la promoció dels estils de vida saludables relacionats amb la patologia osteoarticular.  
5.2.10.1.OE.2. Detecció precoç de la patologia osteoarticular en la infància i adolescència.  
5.2.10.1.OE.3. Millorar la detecció, el seguiment i el tractament de les malalties osteoarticulars cròniques de major prevalència.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 68: Implementar les guies d'actuació clínica per als processos osteoarticulars en cada Departament de Salut.  
Objectiu 69: Millorar l'educació, el diagnòstic, el tractament i la investigació de l'osteoporosi.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en la patologia osteoarticular van ser:  
. Actuacions en promoció de salut (població sana); sobre factors o situacions de risc (retardar la possible aparició de malaltia en població a risc) i sobre la població malalta.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre els factors personals; els factors de l'entorn (casa, escola, treball; cuidadors, carrer); les infraestructures sanitàries i l'organització; i actuacions legislatives, de formació i investigació.   
Línies d'actuació  
5.2.10.1.A.1. Realitzar campanyes informatives sobre la pràctica d'activitat física adequada i millora de la higiene postural especialment en l'ambient domèstic i les activitats quotidianes.  
5.2.10.1.A.2. Realitzar programes d'educació per a la salut a l'escola sobre la pràctica d'activitat física adequada i millora de la higiene postural en este mitjà.  
5.2.10.1.A.3. Protocol·litzar les exploracions amb major evidència científica per a detectar en les revisions en població general els problemes osteoarticulars.  
5.2.10.1.A.4. Informar la població amb obesitat, baixa forma física i esports de càrrega i impacte i síndrome de sobreús, de la repercussió d'estos problemes respecte a la patologia osteoarticular.  
5.2.10.1.A.5. Prescripció de Consell mèdic per l'equip d'Atenció Primària sobre la realització d'activitat física.  
5.2.10.1.A.6. Formació dels metges d'Atenció Primària i personal sanitari de centres de Prevenció de Medicina del Treball en el diagnòstic i tractament dels processos de l'aparell locomotor en estadis inicials.  
5.2.10.1.A.7. Establir un programa de supervisió de tractaments innecessaris.  
5.2.10.1.A.8. Promoure el suport de programes que suposen un canvi o innovació emprenedora en la prevenció, tractament i rehabilitació de la patologia osteoarticular.  
5.2.10.2. Pla per a la prevenció i control de l'osteoporosi a la comunitat valenciana  
L'osteoporosi és un procés en què es reduïx la quantitat i qualitat òssies que produïx un augment de la possibilitat de fractures. A Espanya s'ha calculat que l'osteoporosi afecta al voltant de dos milions de dones majors de cinquanta anys i a uns set-cents cinquanta mil barons. El desenllaç d'una osteoporosi solen ser fractures patològiques, que repercutixen negativament i fan perdre independència als afectats. És important destacar que l'osteoporosi és un problema de salut que es pot previndre i controlar, ja que uns estils de vida saludables, un diagnòstic precís i una tractament adequat poden disminuir el risc de fractures i les repercussions d'estes.  
Descripció del pla d'osteoporosi  
La Conselleria de Sanitat de la Comunitat Valenciana a través del Pla de Salut 2001-2004 va establir com a prioritari entre els problemes de salut seleccionats, les malalties osteoarticulars. Com a conseqüència d'això i a causa de la prevalència i les repercussions de l'osteoporosi es va elaborar l'any 2003 un Pla de Prevenció i Control d'Osteoporosi de la Comunitat Valenciana per a abordar, des dels àmbits de la promoció de salut i els distints nivells de prevenció, les conseqüències d'este procés.   
El II Pla de Salut desenvolupa els continguts definits en el Pla d'Osteoporosi.  
Objectius generals  
5.2.10.2.OG.1. Disminuir la prevalència d'osteoporosi en la població de la Comunitat Valenciana.  
5.2.10.2.OG.2. Disminuir la incidència de les fractures osteoporòtiques en la població de la Comunitat Valenciana.  
Objectius específics  
5.2.10.2.OE.1. Sensibilitzar la població general sobre la importància que té la prevenció de l'osteoporosi per a la salut de les persones.  
5.2.10.2.OE.2. Promoure hàbits de vida saludables: amb un consum òptim de calci i vitamina D i fomentar la pràctica d'activitat física adaptada a l'edat i gènere.  
5.2.10.2.OE.3. Evitar aquells estils de vida no saludables que influïxen en el desenvolupament d'una baixa massa òssia patològica: sedentarisme, alcohol i tabac; així com, altres condicions físiques modificables (primor).  
5.2.10.2.OE.4. Promoure la investigació relacionada amb l'estudi de la baixa massa òssia patològica.  
5.2.10.2.OE.5. Monitoritzar la prevalència de l'osteoporosi en la població de la Comunitat Valenciana.  
5.2.10.2.OE.6. Formació del personal dels centres d'Atenció Primària per a:  
Facilitar la detecció de les persones amb factors de risc per a l'osteoporosi.  
Previndre l'aparició d'osteoporosi en les persones amb patologies i/o tractaments predisposadors.  
Possibilitar el diagnòstic, monitorització del tractament de l'osteoporosi i la predicció de fractures osteoporòtiques per mitjà de densitometria òssia en persones que complisquen els criteris establits.  
5.2.10.2.OE.7. Tractar adequadament i evitar tractaments innecessaris.  
5.2.10.2.OE.8. Evitar les fractures en les persones amb osteoporosi.  
5.2.10.2.OE.9. Rehabilitar per a recobrar la mobilitat i evitar el dolor a les persones que han patit una fractura osteoporòtica.  
5.2.10.2.OE.10. Realitzar el seguiment de la incidència de les fractures osteoporòtiques en la població de la Comunitat Valenciana.  
5.2.11. Salut mental  
Objectius generals  
5.2.11.OG.1. Disminuir la prevalència dels problemes de salut mental en la població.  
5.2.11.OG.2. Prestar una atenció adequada al malalt mental, i fomentar la seua reinserció laboral, ocupacional i social.  
Objectius específics  
5.2.11.OE.1. Detecció precoç de patologies mentals emergents.  
5.2.11.OE.2. Fomentar la rehabilitació i reinserció psicosocial del malalt mental.  
5.2.11.OE.3. Potenciar les ajudes a les famílies dels malalts mentals.  
5.2.11.OE.4. Promoure la formació dels professionals sanitaris en nous avanços terapèutics.  
5.2.11.OE.5. Normalitzar els criteris assistencials en les patologies més prevalents.  
5.2.11.OE.6. Desenvolupar mecanismes assistencials sociosanitaris alternatius a l'hospitalització.  
5.2.11.OE.7. Desenvolupar sistemes d'informació i vigilància de la salut mental de la població.  
5.2.11.OE.8. Diversificar i personalitzar els recursos de salut mental a la situació real del pacient psiquiàtric.  
5.2.11.OE.9. Promoure la utilització de les noves tecnologies en l'atenció a la salut mental.  
5.2.11.OE.10. Potenciar la investigació en neurociències.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 70: Constituir el Consell Assessor Permanent en Salut Mental, com a part de l'estratègia de salut mental per als pròxims cinc anys.  
Objectiu 71: Millorar els recursos d'hospitalització d'aguts i d'hospitalització de dia del circuit assistencial de salut mental en el seu conjunt.  
Objectiu 72: Protocol·litzar la coordinació assistencial en salut mental, entre els recursos de mitjana estada i el dispositiu assistencial especialitzat en l'atenció a la cronicitat.  
Objectiu 73: Completar la xarxa d'unitats multidisciplinàries de salut mental infantil ambulatòria.  
Objectiu 74: Realitzar programes de conscienciació social per a la prevenció de la patologia mental (psicoeducació).  
Objectiu 75: Agilitzar la utilització dels recursos de mitjana i llarga estada, per mitjà de la utilització de protocols i, preferentment, des de les unitats d'aguts dels hospitals.  
Objectiu 76: Mantindre i estimular la col·laboració amb les associacions de familiars de malalts mentals.  
Objectiu 77: Realitzar programes conjunts de detecció precoç de la patologia mental més prevalent o d'especial interés, per les unitats de Salut Mental.  
5.2.12. Lesions per accidents de trànsit  
Objectius generals  
5.2.12.OG.1. Reduir la mortalitat per accidents de trànsit.  
5.2.12.OG.2. Reduir la gravetat de les lesions per accident de trànsit.  
Objectius específics  
5.2.12.OE.1. Aprofundir en el coneixement de les circumstàncies en què es produïxen les col·lisions.  
5.2.12.OE.2. Augmentar la sensibilització de la població sobre este problema de salut.  
5.2.12.OE.3. Potenciar la utilització de les mesures de protecció i de reducció de la velocitat, fonamentalment en els cascos urbans, per mitjà de la coordinació intersectorial entre els diferents sectors en l'àmbit local, amb especial atenció als barris deprimits.  
5.2.12.OE.4. Optimitzar les estructures i els recursos sanitaris per a la reducció del dany, de manera que milloren els temps d'arribada i de coordinació entre els diferents servicis implicats.  
5.2.12.OE.5. Fomentar la investigació relacionada amb les lesions produïdes per accidents de trànsit.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 78: Contribuir a la disminució en un 25% el nombre total de morts per accident de trànsit.  
Objectiu 79: Cooperar en la reducció d'un 20% del nombre de lesionats molt greus per accident de trànsit.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en els accidents de trànsit van ser:  
. Actuacions en la precol·lisió; durant la col·lisió i postcol·lisió  
. Actuacions orientades a intervindre sobre els factors personals; els factors relacionats amb els vehicles; les infraestructures i amb la legislació i entorn social.   
Línies d'actuació  
5.2.12.A.1. Produir informació dirigida a grups de població amb necessitats específiques; població adulta, jóvens, població amb factors de risc i barris deprimits, que incloga:  
Publicació de guies útils per a la presa de decisions de la població: utilització i característiques dels sistemes de retenció infantil, com ara comprar un vehicle més segur, etc.  
Informació sobre les causes que contribuïxen a la producció de lesions per trànsit i la gravetat de les seues conseqüències en mitjans de comunicació social.  
5.2.12.A.2. En Atenció Primària informar de forma rutinària:  
Consell en la consulta de seguiment de l'embaràs i en pediatria (revisions del xiquet sa), sobre els dispositius de retenció infantil, de l'ús del cinturó en l'embaràs, i de la utilització del casc (bicis i motos).  
Sobre els efectes de la polifarmàcia i l'automedicació en la tercera edat.  
Tipificant en la història clínica els factors de risc per a la conducció.   
5.2.12.A.3. Potenciar els programes de prevenció en l'àmbit local: amb compromís de connexió intersectorial en cada Departament de Salut (policia local, educació, servicis sanitaris, ajuntaments i altres) per a:  
Realitzar un Acord amb la Federació Valenciana de Municipis i províncies, que incloga el control del compliment de l'ús del casc en zona urbana.  
Informar sobre els sistemes de protecció, casc, cinturó de seguretat, sistemes de retenció infantil, recolzacap, coixí de seguretat, etc., i potenciar el compliment de la legislació sobre seguretat vial en l'àmbit local.  
Incrementar la utilització dels dispositius de retenció infantil, la vigilància i el control de les mesures legislatives: velocitat, alcohol, sistemes de protecció, ús de mòbil, l'ús del casc integral en motoristes i casc normal i elements reflectors en ciclistes.  
Promoure l'intercanvi i els programes de préstec de sistemes de retenció Infantil, específicament en grups desfavoridors.  
Informar sobre el sistema tècnic existent en la via (pal SOS) i el telèfon 112 per a sol·licitar ajuda sanitària, mecànica i informació.  
Potenciar els programes de sensibilització de l'alcohol com a factor de risc durant el cap de setmana, especialment en jóvens de 18 a 25 anys.  
Potenciar que la planificació urbanística en l'àmbit local, realitze una anàlisi de seguretat vial, tinga en compte la mobilitat i seguretat de tots els usuaris (vianant, ciclistes, etc.), i potencie el disseny urbà sobre la base de «trànsit tranquil» i els carrils segmentats per diferents tipus d'usuari.  
5.2.12.A.4. Produir informació epidemiològica de manera sistemàtica que permeta la vigilància i l'avaluació de les intervencions per a previndre la idea dels accidents, i per a reduir la gravetat i el dany.  
5.2.12.A.5. Realitzar una cartera de servicis sociosanitaris específica per als lesionats per trànsit i els seus familiars.  
5.2.12.A.6. Millorar i optimitzar els servicis i recursos d'urgències i emergències, incloent-hi la reducció del temps en què les víctimes reben tractament apropiat (vegeu apartat d'urgències i emergències).   
5.2.12.A.7. Col·laborar intersectorialment en la identificació per a la:  
Eliminació sistemàtica de totes les cues de peix existents i valorar la conveniència d'utilitzar terminals d'absorció d'energia.  
Adaptació de les barreres de seguretat per a motoristes i ciclistes en punts de perillositat especial.  
Condicionament de marges on l'eixida de via és més probable o més severa.  
5.2.12.A.8. Potenciar els estudis sobre sinistralitat en zones concretes i carretera realitzats per organismes independents.  
5.2.13. Lesions per violència domèstica  
Objectius generals  
5.2.13.OG.1. Reduir la incidència dels casos de violència domèstica.  
5.2.13.OG.2. Disminuir la gravetat de les lesions de la violència domèstica.  
Objectius específics  
5.2.13.OE.1. Augmentar els coneixements de la població general sobre el tema de la violència domèstica.  
5.2.13.OE.2. Potenciar la coordinació entre les diferents institucions, organismes i organitzacions socials, perquè treballen en la prevenció primària, secundària i en l'assistència de les víctimes de violència domèstica.  
5.2.13.OE.3. Sensibilitzar els professionals sociosanitaris (metges d'atenció primària, obstetres, psiquiatres, pediatres, infermeres, comares, personal de suport, treballadors socials, etc.) i no sociosanitaris (mitjans de comunicació de masses) sobre la importància de la prevenció primària i detecció precoç de la violència domèstica.  
5.2.13.OE.4. Fomentar la inclusió en el currículum de pregrau del personal sociosanitari, mitjans de comunicació, docents, etc., del tema de violència domèstica.  
5.2.13.OE.5. Fomentar la inclusió en el currículum d'educació primària i secundària del tema de violència domèstica.  
5.2.13.OE.6. Promoure mesures que eviten la victimització o maltractament institucional en els casos de violència domèstica.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 80: Implantar sistemes de registres de casos de violència domèstica en el sistema sanitari, social i judicial.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en les lesions per violència domèstica van ser:  
. Actuacions abans de la violència; durant la violència i després de la violència.  
. Actuacions orientades a intervindre sobre els factors individuals; l'entorn pròxim (casa, família, convivents); l'entorn extern (infraestructura, comunitat) i el sistema social (legislació, formació d'investigació).  
Línies d'actuació  
5.2.13.A.1. Identificar persones en situació de risc de patir violència domèstica.  
5.2.13.A.2. Instaurar mesures de prevenció primària contra la violència intrafamiliar.  
5.2.13.A.3. Realitzar educació per a la salut en població general (xiquet, família) en el tema de la violència domèstica.  
5.2.13.A.4. Elaborar protocols integrals per a la prevenció primària de la violència domèstica.  
5.2.13.A.5. Formació dels professionals sociosanitaris (metges d'atenció primària, obstetres, psiquiatres, pediatres, infermeres, comares, personal de suport, treballadors socials, etc.), sobre la importància de la prevenció primària de la violència domèstica.  
5.2.13.A.6. Incloure en el currículum del personal sociosanitari (metges, pediatres, obstetres, psiquiatres, infermeres, treballadors socials, psicòlegs, etc.) dels mitjans de comunicació, docents, etc., formació sobre prevenció primària, detecció precoç de casos de violència domèstica i prevenció terciària.  
5.2.13.A.7. Realitzar estudis d'investigació que permeten caracteritzar la violència domèstica (incidència, prevalència, factors etiològics, conseqüències sobre la salut, indicadors, aspectes terapèutics, etc.).  
5.2.13.A.8. Adoptar mesures per a garantir el compliment de les mesures de protecció de la víctima.  
5.2.13.A.9. Elaborar protocols clínics per a la detecció precoç de la violència domèstica.  
5.2.13.A.10. Elaborar protocols d'intervenció des de l'àmbit sanitari d'assistència, suport i rehabilitació de les víctimes.  
5.2.13.A.11. Elaborar protocols d'actuació davant de casos urgents de violència domèstica (telèfons, recursos, circuits d'intervenció, etc.).  
5.2.13.A.12. Elaborar protocols de presumpció i prevenció de la mutilació genital.  
5.2.13.A.13. Després de detectar casos de violència domèstica: valoració de la gravetat clínica, assessorament i derivació.  
5.2.13.A.14. Establir la coordinació de l'atenció a la persona víctima de violència, a través dels treballadors socials i dels servicis d'atenció i informació al pacient.  
5.2.13.A.15. Facilitar el tractament mèdic i psicològic adequat de les persones víctimes de violència domèstica.  
5.2.13.A.16. Facilitar el tractament mèdic i psicològic adequat dels agressors (adolescents a risc, adults, ancians, etc.).  
5.2.14. Àrea sociosanitària  
5.214.1. Envelliment  
Objectius generals  
5.2.14.1.OG.1. Disminuir l'impacte de la dependència en les persones majors.  
Objectius específics  
5.2.14.1.OE.1. Desenvolupar de manera gradual els recursos socials i sanitaris i establir els mecanismes de coordinació necessaris.  
5.2.14.1.OE.2. Oferir les cures assistencials en el lloc més adequat per a les persones majors.  
5.2.14.1.OE.3. Incorporar la formació i la investigació com a ferramentes de millora contínua de l'atenció sociosanitària de les persones majors.  
5.2.14.1.OE.4. Desenvolupar sistemes d'informació específics per a l'atenció sociosanitària.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 81: Desenvolupar un Pla Estratègic d'Atenció Sociosanitària de l'Agència Valenciana de Salut.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en l'àrea sociosanitària d'envelliment van ser:  
. Actuacions en promoció de la salut i prevenció primària, prevenció secundària i terciària  
. Actuacions sobre els factors personals; de l'entorn pròxim (casa, família); de l'entorn extern (infraestructures sanitàries o altres organitzacions de la població) i del sistema social i legislació.   
Línies d'actuació  
5.2.14.1.A.1. Desenvolupar un programa de salut dirigit a les persones majors.  
5.2.14.1.A.2. Realitzar la valoració funcional a tots els majors amb criteris de risc sanitari i social, incloent-hi la valoració postalta hospitalària.  
5.2.14.1.A.3. Realitzar programes de formació dirigits als cuidadors de persones majors i al voluntariat.  
5.2.14.1.A.4. Potenciar el desenvolupament de dispositius assistencials sanitaris i socials per a l'atenció integral de les persones majors:  
Sanitaris: Unitats funcionals de valoració, atenció d'aguts i valoració funcional de geriàtriques; Unitat d'Hospitalització a Domicili (UHD) amb incorporació geriàtrica i coordinats amb l'atenció domiciliària d'atenció primària.  
Socials: potenciar els servicis d'ajuda a domicili, centres sociosanitaris amb cures rehabilitadores, centres de dia, vivendes tutelades, centres especials d'atenció a majors, servici d'àpats social.  
5.2.14.1.A.5. Millorar la coordinació dels dispositius assistencials sanitaris i socials per a l'atenció integral de les persones majors.  
5.2.14.1.A.6. Realitzar protocols i guies d'actuació conjunta, basades en l'evidència científica, que s'orienten cap a la continuïtat assistencial.  
5.2.14.1.A.7. Incloure en ABUCASIS II la valoració de l'estat de salut de les persones majors.   
5.2.14.1.A.8. Desenvolupar plans de formació conjunts per als professionals sanitaris de sanitat i servicis socials.  
5.2.14.1.A.9. Recomanar que les institucions municipals i autonòmiques desenvolupen de manera coordinada, instal·lacions i programes apropiats per a l'activitat física dels majors.  
5.2.14.1.A.10. Acostar el Centre de Salut al Centre o Aula municipal de la tercera edat, i realitzar allí programes de salut.  
5.2.14.1.A.11. Investigació en: prevenció de la dependència, estructura organitzadora de prestació de servicis i atenció clínica de les persones majors i afavorir els projectes interdisciplinaris i integrals entre sanitat i servicis socials.  
5.2.14.2. Cures pal·liatives  
Objectius generals:  
5.2.14.2.OG.1. Proporcionar a les persones en situació de malaltia terminal, l'atenció i la cura necessaris per al control de símptomes, el confort vital i el suport emocional i social adequats per al malalt i la seua família.  
Objectius específics  
5.2.14.2.OE.1. Desenvolupar de manera gradual els recursos assistencials i establir els mecanismes de coordinació necessaris.  
5.2.14.2.OE.2. Oferir les cures pal·liatives en els àmbits hospitalari, comunitari i domiciliari i garantir la continuïtat assistencial durant les 24 hores.  
5.2.14.2.OE.3. Incorporar la formació i la investigació com a ferramentes de millora contínua de l'atenció en cures pal·liatives, tant als professionals com a les famílies i al voluntariat.  
5.2.14.2.OE.4. Promoure la informació i els drets dels pacients i les seues famílies per a la presa conjunta de decisions terapèutiques.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 82: Elaborar un Pla de Cures Pal·liatives dins del Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, que preveja el model d'»Unitat Funcional» com a proposta organitzadora que assegure la continuïtat en les cures i integre els diferents recursos de cada Departament de Salut.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en l'àrea sociosanitària de cures pal·liatives van ser:  
. Actuacions en promoció de la salut i prevenció primària, prevenció secundària i terciària.  
. Actuacions sobre els factors personals; de l'entorn pròxim (casa, família); de l'entorn extern (infraestructures sanitàries o altres organitzacions de la població) i del sistema social i legislació.  
Línies d'actuació  
5.2.14.2.A.1. Crear i implementar unitats hospitalàries de cures pal·liatives als hospitals d'atenció a crònics i llarga estada de la Comunitat Valenciana.  
5.2.14.2.A.2. Garantir la continuïtat assistencial i establir mecanismes que permeten l'accés fàcil i ràpid als components de l'equip de cures pal·liatives o altres opcions alternatives vàlides, en casos de necessitat o urgència.   
5.2.14.2.A.3. Facilitar suport especialitzat per un equip complet i interdisciplinari de cures pal·liatives.  
5.2.14.2.A.4. Elaborar protocols d'actuació que incloguen instruments i documentació específica per a avaluar les necessitats dels pacients i establir objectius terapèutics proporcionats.  
5.2.14.2.A.5. Atendre de manera específica i millorar el procés d'informació i comunicació amb el malalt i família i facilitar el suport psicoemocional especialitzat si fóra necessari.  
5.2.14.2.A.6. Establir un pla de formació en cures pal·liatives que permeta l'accés generalitzat del personal a un nivell bàsic de formació i possibilite una formació més específica dels professionals interessats.  
5.2.14.2.A.7. Desenvolupament de la llei d'informació i drets del pacient, amb accessibilitat dels professionals al registre de voluntats anticipades.  
5.2.15. Ús racional del medicament  
Objectius generals  
5.2.15.OG.1. Aconseguir que els pacients reben la medicació adequada a les necessitats clíniques, en les dosis necessàries, segons els seus requeriments individuals, durant un període de temps adequat i al menor cost possible per a ells i per a la Comunitat.  
Objectius específics  
5.2.15.OE.1. Millorar el coneixement del pacient i cuidador sobre l'autoatenció de la salut i la coresponsabilització en els tractaments.  
5.2.15.OE.2. Implantar noves tecnologies en tots els àmbits assistencials: història clínica i farmacoterapèutica única, amb sistemes de comunicació i interrelació.  
5.2.15.OE.3. Fomentar la prescripció per principi actiu més eficient en els distints àmbits assistencials.  
5.2.15.OE.4. Facilitar informació objectiva sobre terapèutica als professionals de la salut basada en evidències científiques i en guies clíniques assumides per l'Agència Valenciana de Salut.  
5.2.15.OE.5. Millorar la implantació i el desenvolupament de l'exercici de l'atenció farmacèutica en servicis farmacèutics i oficines de farmàcia.  
5.2.15.OE.6. Potenciar la participació dels professionals en la presa de decisions respecte a la planificació i gestió de la farmacoteràpia.  
5.2.15.OE.7. Promoure la formació continuada de qualitat als professionals de la salut, finançada preferentment per l'administració.  
5.2.15.OE.8. Establir polítiques coordinades encaminades a la utilització racional dels medicaments.  
5.2.15.OE.9. Millorar la qualitat dels circuits de prescripció i dispensació de medicaments.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 83: Realitzar campanyes d'informació i educació sobre medicaments dirigides a la població general i a col·lectius específics.  
Objectiu 84: Promoure la formació dels distints professionals de la salut en l'ús racional dels medicaments utilitzats en el tractament de patologies de major prevalència.  
Objectiu 85: Fomentar l'atenció farmacèutica i el seguiment dels tractaments en tots els àmbits, així com, la prevenció de problemes relacionats amb els medicaments.  
Objectiu 86: Homogeneïtzar criteris d'actuació en farmacoteràpia, maximitzant-ne l'eficiència i minimitzant-ne els riscos, en totes les ferramentes promogudes per l'Agència Valenciana de Salut.  
Objectiu 87: Control dels increments de la despesa farmacèutica dels grups terapèutics de major consum i tendència de creixement, i de les novetats terapèutiques.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en l'àrea d'ús racional del medicament van ser:  
. Actuacions a nivell ambulatori, a l'hospital i a les residències sociosanitàries.  
. Actuacions dirigides sobre els pacients i cuidadors (informal i infermeria), sobre els prescriptors, sobre els dispensadors i intervencions en l'àmbit de l'administració i el sistema sanitari.  
Línies d'actuació  
5.2.15.A.1. Dissenyar i realitzar campanyes d'informació i educació a la població general, pacients, cuidadors, determinats col·lectius o grups de risc, sobre: compliment/adherència terapèutica, correcte maneig dels medicaments i els seus dispositius d'administració, coneixements generals sobre el medicament i el seu valor terapèutic, coneixements sanitaris específics, autocures, automedicació responsable, i adequació de les farmacioles casolanes.  
5.2.15.A.2. Implantar la història clínica, incloent-hi la història farmacoterapèutica, única i informatitzada en els distints àmbits assistencials, i facilitar la utilització d'esta per tots els professionals de la salut implicats en l'atenció sanitària al pacient.  
5.2.15.A.3. Incrementar la notificació de sospites de reaccions adverses als medicaments a través del programa de notificació espontània (targeta groga) o altres programes de farmacovigilància.  
5.2.15.A.4. Establir mecanismes de comunicació i coordinació dels professionals de la salut dels distints àmbits assistencials que intervenen en el procés assistencial, per a garantir la continuïtat en l'assistència farmacoterapèutica.  
5.2.15.A.5. Optimitzar sistemes de dispensació de medicaments en els distints àmbits assistencials: implantar sistemes de dispensació individualitzada en dosis unitàries en tots els hospitals públics, sistemes de dispensació racionals i eficients en els centres residencials sociosanitaris, etc.  
5.2.15.A.6. Desenvolupar i implantar guies i protocols farmacoterapèutics, coordinats entre àmbits assistencials, consensuats amb societats científiques i assumits per l'Agència Valenciana de Salut.  
5.2.15.A.7. Facilitar informació objectiva sobre terapèutica als professionals de la salut basada en les evidències científiques disponibles.  
5.2.15.A.8. Establir mecanismes que garantisquen una adequada selecció dels medicaments, basant-se en criteris d'eficàcia, efectivitat, qualitat, seguretat i cost en tots els àmbits assistencials, a través de les comissions de farmàcia i terapèutica, d'ús racional del medicament i d'intercanvi terapèutic.  
5.2.15.A.9. Prescripció de medicaments per principi actiu més eficient en tots els centres sanitaris de la xarxa assistencial pública. En concret, a l'alta hospitalària, prescriure en receptes mèdiques oficials per principi actiu més eficient.  
5.2.15.A.10. Desenvolupament i implantació de noves tecnologies per a la millora de l'ús dels medicaments en tots els àmbits assistencials (prescripció assistida, guies i protocols en suport electrònic, sistemes de dispensació, recepta electrònica, etc.).  
5.2.15.A.11. Desenvolupar programes d'atenció farmacèutica en tots els àmbits assistencials, dirigits a determinats grups de població o a pacients individuals.  
5.2.15.A.12. Participació dels professionals en la millora de la qualitat de la prestació farmacèutica i en el disseny dels indicadors de qualitat de prescripció relacionats amb la incentivació.  
5.2.15.A.13. Establir programes de formació en l'ús racional de medicaments per als distints professionals de la salut.  
5.2.15.A.14. Optimitzar la gestió i administració de medicaments pel personal d'infermeria per mitjà de la utilització de procediments normalitzats i registres; en especial, per a persones dependents respecte a la medicació en l'àmbit residencial sociosanitari.  
5.2.15.A.15. Incorporar a la història clínica i farmacoterapèutica les valoracions de l'estat funcional, estat cognitiu, estat social i dependència, respecte a la medicació.  
5.2.15.A.16. Realitzar la revisió i informació sobre els medicaments prescrits, al pacient i cuidador, durant l'estada hospitalària i a l'alta.  
5.2.15.A.17. Establir mecanismes per a l'adequada adquisició i gestió de medicaments en els centres sanitaris.  
5.2.15.A.18. Facilitar informació relativa a les condicions de prescripció i dispensació de medicaments als usuaris del sistema sanitari.  
5.2.15.A.19. Desenvolupar projectes d'investigació finançats preferentment per l'administració pública, sobre la utilització de medicaments i resultats en salut.  
5.2.15.A.20. Optimitzar la recollida i l'eliminació selectiva de restes de medicaments i dispositius en tots els àmbits assistencials.  
5.2.15.A.21. Realitzar activitats d'informació i assessorament en l'ús racional del medicament a altres professionals, per part dels farmacèutics d'atenció primària.  
5.2.15.A.22. Realitzar una anàlisi de la prestació farmacèutica, grups terapèutics i principis actius de major consum i impacte en la despesa, i detecció de les causes de l'increment de la despesa farmacèutica.  
5.2.16. Urgències i emergències  
Objectius generals:  
5.2.16.OG.1. Desenvolupar un sistema integral d'atenció sanitària urgent que garantisca l'adequada atenció sanitària en cada àmbit i la continuïtat assistencial.  
Objectius específics   
5.2.16.OE.1. Augmentar la satisfacció dels pacients i millorar la capacitat de resolució dels problemes de salut urgents per mitjà de la implantació d'un model organitzador adequat a les necessitats assistencials i basat en criteris de qualitat.  
5.2.16.OE.2. Millorar els mecanismes de comunicació i informació per mitjà de la incorporació d'habilitats i recursos específics.  
5.2.16.OE.3. Implementar la coordinació entre nivells d'atenció i la continuïtat assistencial per mitjà de la priorització en el disseny del model organitzador d'atenció urgent.  
5.2.16.OE.4. Millorar la capacitat de resposta dels sistemes d'assistència urgent per mitjà de l'adequació dels recursos humans, tècnics i materials dels equips d'assistència d'urgències i emergències i de coordinació dels diferents nivells d'atenció a les necessitats de la població basats en la definició dels processos assistencials i en la millora contínua.  
5.2.16.OE.5. Potenciar la capacitat de maneig i resolució de problemes de salut urgents dels equips assistencials per mitjà de plans de formació específica en urgències i emergències i prioritzar habilitats tècniques i de comunicació.  
5.2.16.OE.6. Millorar l'adequació de la resposta assistencial i establir un sistema de priorització de l'assistència urgent comuna.  
5.2.16.OE.7. Facilitar l'activitat assistencial, la recollida i el processament d'informació rellevant, la comunicació i la coordinació entre nivells assistencials per mitjà de la incorporació de sistemes de tecnologia de la informació.  
5.2.16.OE.8. Facilitar l'ús adequat dels servicis d'urgències per mitjà de programes d'educació sanitària a la població.  
5.2.16.OE.9. Prioritzar en el model organitzador la coordinació entre els diferents nivells assistencials urgents i amb els d'atenció no urgent.  
5.2.16.OE.10. Garantir una adequada organització del transport secundari entre centres assistencials.  
5.2.16.OE.11. Implantar guies clíniques que integren els diferents nivells assistencials.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 88: Adequar la resposta assistencial per mitjà de la implantació, en tots els servicis d'Urgències, de criteris i mecanismes de priorització de l'assistència basats en la urgència, homogenis i amb el suport de sistemes d'informació adequats.  
Els eixos de la matriu de Haddon plantejats pel grup per a la determinació de les línies d'actuació en urgències i emergències van ser:  
. Intervencions dirigides als usuaris, als professionals del sistema sanitari, a l'entorn organitzador (infraestructura i organització) i a l'entorn social i intersectorial.  
. Intervencions dirigides a l'àmbit de l'atenció primària, al sistema d'emergències sanitàries i a l'atenció hospitalària.  
Línies d'actuació  
5.2.16.A.1. Potenciar la creació i posada en marxa del número de telèfon únic d'Urgències i Emergències Sanitàries:  
Campanya de difusió de l'accés telefònic.  
Potenciar el Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències (CICU) com a coordinador i organitzador de les urgències i emergències sanitàries en els Departament de Salut.  
5.2.16.A.2. Adequar els continguts d'informació al ciutadà: sobre els circuits d'atenció urgent, del mode d'accés i pautes d'ús adequat dels servicis d'urgències i emergències.  
5.2.16.A.3. Implementar la informació directa als centres d'atenció als pacients:  
Millora de les habilitats dels professionals per mitjà de formació específica.  
Millora en els continguts en la comunicació als pacients.  
Realització i entrega d'informes d'Alta informatitzats i millora de la llegibilitat i registre.  
5.2.16.A.4. Implicació dels recursos d'atenció urgent en el foment de l'educació sanitària de la població per mitjà de plans de comunicació i formació en àrees d'interés preventiu: prevenció d'accidents (trànsit, domèstics, laborals, etc.). Prevenció de malalties prevalents (cardiopatia isquèmica, etc.). Desenvolupament d'Autoassistència. Autoajuda.  
5.2.16.A.5. Elaboració, implantació i difusió d'un model organitzador integral d'atenció urgent i d'emergències.  
5.2.16.A.6. Prioritzar la implantació del model organitzador a nivell departamental que assegure l'assistència sanitària urgent coordinada entre atenció primària i la resta de nivells assistencials del departament.  
5.2.16.A.7. Introduir criteris i mecanismes de gestió de qualitat, mesura de resultats i millora contínua en tots els nivells organitzadors dels servicis d'atenció urgent.  
5.2.16.A.8. Implantar un sistema de priorització en l'assistència urgent amb criteris comuns entre nivells i entre departament i facilitar les ferramentes necessàries per a la implantació del sistema de priorització.  
5.2.16.A.9. Dotar els servicis d'atenció urgent de mecanismes d'informació directa als pacients tant personals com telefònics que milloren el nivell de coneixement de l'usuari i la seua satisfacció.  
5.2.16.A.10. Promoure un model organitzador comú en els servicis d'Urgències Hospitalàries que integre les Unitats de curta estada i les unitats d'Hospitalització a Domicili.  
5.2.16.A.11. Orientar-se cap a un model organitzador comú que integre els diferents nivells d'assistència urgent i garantisca la continuïtat assistencial en l'atenció urgent.   
5.2.16.A.12. Establir protocols específics d'actuació conjunta intersectorial (bombers, policies, protecció civil, etc.) en coordinació amb el Servici d'Emergències Sanitàries i establir un calendari de simulacres que garantisquen l'efectivitat en situacions catastròfiques.  
5.2.16.A.13. Pla de modernització de tecnologies de la informació i de la comunicació que facilite el maneig, registre d'informació i la comunicació, que garantisquen una cobertura adequada (ràdio, telefonia mòbil, etc.) i una millora en els sistemes d'informació de l'atenció urgent.   
5.2.16.A.14. Establir plans de formació de professionals de l'assistència urgent que incloga: habilitats tècniques, actualitzacions teòriques, habilitats de comunicació, maneig de situacions crítiques i de catàstrofe.  
5.2.17. Desigualtats en salut  
Objectius generals  
5.2.17.OG.1. Disminuir les diferències de salut entre els distints col·lectius de la Comunitat Valenciana.  
Objectius específics  
5.2.17.OE.1. Adequar els sistemes d'informació sanitaris perquè permeten valorar les possibles diferències en la salut per raons, entre altres, de gènere, edat, discapacitat, nivell social i econòmic.   
5.2.17.OE.2. Actualitzar les accions de prevenció de la salut davant de les desigualtats identificades.  
Objectius del II Pla de Salut  
Objectiu 89: Difondre des dels centres assistencials la informació necessària sobre malalties rares per a orientar els pacients i els seus familiars, i incloure la investigació d'estes malalties entre les àrees prioritàries d'investigació.  
Objectiu 90: La Conselleria de Sanitat vetlarà perquè es mantinga l'equitat en la implementació dels Objectius del Pla de Salut.  
Línies d'actuació  
5.2.17.A.1. Monitoritzar a través de les enquestes de salut, l'autopercepció de salut segons gènere, edat, nivell educatiu, nivell econòmic i classe social.  
5.2.17.A.2. Realitzar l'anàlisi dels indicadors dels sistemes d'informació sanitària segons gènere, edat, nivell educatiu, nivell econòmic i classe social.  
6  
Debat públic. Consulta a la població  
 i potencial validació del II Pla de Salut  
La priorització en planificació sanitària es realitza, des del punt de vista tècnic, basant-se en uns criteris explícits que permeten triar unes línies d'actuació enfront d'altres. No obstant això, esta presa de decisions ha d'anar acompanyada, al mateix temps, de la participació col·lectiva, ja que l'objectiu que es perseguix en planificació sanitària és seleccionar aquelles intervencions en salut amb la major eficiència, però també que maximitzen el benestar col·lectiu. La Llei del 12 de març de 2003, de Cohesió i Qualitat del Sistema Nacional de Salut, en el preàmbul establix «la protecció de la salut amb l'objectiu comú de garantir l'equitat, la qualitat i la participació social en el Sistema Nacional de Salut». La participació ciutadana s'establix tant en «el respecte a l'autonomia de les decisions individuals com en la consideració de les expectatives com a col·lectiu d'usuaris del sistema sanitari».  
L'opinió de la població és per al decisor un important suport, ja que la participació col·lectiva legitima la presa de decisions en política sanitària, reequilibra les prioritzacions realitzades des d'un punt estrictament tècnic i garantix o confirma que els criteris de benestar assumits pels qui decidixen coincidixen amb les preferències socials.  
Per mitjà de la participació ciutadana en la planificació sanitària es dota la població de la capacitat per a declarar les preferències sobre la presa de decisions, tenint en compte en les expectatives les possibilitats tècniques i pressupostàries existents.  
El Pla de Salut és un document participatiu i dinàmic. És participatiu perquè l'elaboració, la posada en marxa i el desenvolupament d'este ha sigut tasca de tots; de l'administració sanitària, dels professionals sanitaris que participen en la definició de les línies d'intervenció i de la participació ciutadana. Totes les opinions d'estos col·lectius han anat conformant el que és el II Pla de Salut.   
La participació ciutadana en l'elaboració d'este Pla de Salut s'ha articulat tenint en compte els suggeriments i les opinions dels membres del Consell de Salut de la Comunitat Valenciana, òrgan de participació i al qual es va presentar el document. Així mateix, en l'Enquesta de Salut de la Comunitat Valenciana 2005, integrada en l'anàlisi de situació, s'han inclòs preguntes que fan referència a la preferència pel ciutadà en l'assignació de recursos sobre les necessitats de salut identificades. D'esta manera, es va obtindre d'una mostra representativa de la nostra població, un rànquing de prioritats de finançament.  
D'altra banda, el document esborrany del II Pla de Salut ha sigut presentat en un acte públic, on nombrosos col·lectius de representació social, van ser informats sobre el contingut d'este. Posteriorment, este document esborrany va ser exposat en el portal web de la Conselleria de Sanitat, va oferir la possibilitat de ser llegit pels ciutadans i es va habilitar una bústia de suggeriments durant el període d'un mes, per a recollir la informació abocada per la població. Les opinions col·lectives ací expressades van ser analitzades i preses en compte en la redacció del document definitiu del II Pla de Salut.  
És dinàmic perquè hi ha una retroalimentació de la informació i és el mateix procés de monitorització i avaluació el que condiciona l'adequació d'este al llarg del temps.  
Finalment, ressaltar la importància de la participació i el dinamisme del II Pla de Salut, ja que pot ser adaptat als suggeriments traduïts pel Consell de Salut de la Comunitat Valenciana, òrgan superior col·legiat de participació ciutadana de caràcter consultiu.   
7  
Consolidació, monitorització,   
avaluació i implementació del II Pla de Salut. Pla de comunicació  
Un dels requisits de tot procés planificador és establir l'avaluació del mateix. El Pla de Salut 2001-2004 va ser concebut com un document dinàmic, amb accions de retroalimentació i propostes d'accions correctores. Estos elements han facilitat una avaluació del mateix, i han constituït el punt de partida del II Pla de Salut.   
La creació i posada en funcionament de les comissions d'Avaluació del Pla de Salut 2001-2004 dels Departament de Salut, ha sigut determinant en la dinamització del procés de planificació a nivell territorial i faciliten la implicació dels òrgans de gestió sanitària en la consecució dels objectius de salut.  
Amb la nova organització territorial i de gestió de l'assistència sanitària en el Departament de Salut, el paper exercit per estes comissions és assumit pel mateix Consell de Direcció del Departament de Salut, que haurà d'adaptar i formular el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana al Departament. Així mateix, el Pla de Salut determinarà l'actuació en Salut Pública, i esta s'organitza a nivell territorial en consells sectorials de Salut Pública.  
En la figura següent s'esquematitza l'operativització de les polítiques de salut i d'atenció sanitària.  
Monitorització i avaluació del II Pla de Salut   
En la Llei 3/2003, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Ordenació Sanitària de la Comunitat Valenciana, s'especifica que per al seguiment, la coordinació i avaluació del Pla de Salut existirà l'oficina permanent d'este: l'Oficina del Pla de Salut, que pertany a la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària de la Conselleria de Sanitat.  
Entre les funcions de l'Oficina del Pla de Salut destaquem:  
. Coordinació de la posada en marxa del Pla de Salut: coordinació amb els diferents departaments de Salut.  
. Impuls de la difusió del Pla de Salut.  
. Monitorització del grau de compliment del Pla de Salut.  
. Avaluació permanent i final del Pla de Salut.  
. Coordinació dels grups d'experts que van participar en l'elaboració del Pla de Salut i dels plans integrals per patologies existents en la Conselleria de Sanitat.   
. Proposta d'accions correctores en el desenvolupament del Pla de Salut.   
. Realització d'un informe anual sobre el seguiment del Pla de Salut, el qual serà presentat al Consell de Salut de la Comunitat Valenciana.  
Actualment, el desenvolupament dels sistemes d'informació de la Conselleria de Sanitat facilita el plantejament de la monitorització i avaluació del Pla de Salut. Un dels criteris que s'han tingut en compte per a la viabilitat de l'avaluació és l'existència d'indicadors fiables en estos sistemes d'informació, i que permeten l'avaluació dels objectius i les línies d'actuació. També s'utilitzen altres fonts no rutinàries d'informació, com les enquestes de salut i els estudis qualitatius, per a completar el procés avaluatiu.  
S'ha realitzat una aplicació informàtica compatible amb els sistemes d'informació existents, que permet:  
. Monitoritzar els objectius del Pla de Salut  
. Monitoritzar les línies d'actuació  
. Monitoritzar els indicadors traçadors  
Els indicadors traçadors són una sèrie d'indicadors seleccionats que faciliten la valoració de la marxa general del Pla de Salut. Estos indicadors traçadors estan formats per alguns que continuen del Pla de Salut anterior, altres de nous que s'han introduït per al II Pla de Salut i una selecció d'indicadors dels Acords de Gestió de l'Agència Valenciana de Salut.  
Per tant, l'avaluació del Pla de Salut s'estructura en dos pilars: 1) els indicadors d'avaluació dels objectius i les línies d'actuació del mateix Pla de Salut, i 2) els indicadors traçadors.  
1. Indicadors d'avaluació d'objectius i de línies d'actuació  
El dinamisme i la flexibilitat del Pla de Salut passa per plantejar l'avaluació dels objectius de salut i anar actualitzant les accions plantejades durant els cinc anys de duració de l'execució d'este.  
2. Indicadors utilitzats com a traçadors del II Pla de Salut  
Per a complementar la informació necessària per a traslladar els objectius i les estratègies de salut en un conjunt d'indicadors que permeten orientar les activitats i avaluar-les, s'han seleccionat uns indicadors de salut, que prenen com a marc conceptual de referència les recomanacions de l'Institut Canadien d'Information sur la Santé (ICIS .CIHI) i les recomanacions del National Service Frameworks (NSF):  
. Estat de salut:  
· Problemes de salut  
· Funció humana  
· Benestar  
· Mortalitat  
. Determinants no mèdics de la salut:  
· Comportaments sanitaris  
· Condicions de vida i de treball  
· Recursos personals  
· Factors mediambientals  
. Rendiment del sistema de salut:  
· Acceptabilitat  
· Accessibilitat  
· Adequació  
· Competència  
· Continuïtat  
· Eficàcia  
· Eficiència  
· Seguretat  
. Característiques comunitàries i del sistema de salut:  
· Col·lectivitat  
· Sistema de salut  
· Recursos  
2.1. Indicadors traçadors  
. Autopercepció de l'estat de salut. Font: Enquestes de Salut  
. Prevalència del consum de tabac. Font: Enquestes de Salut  
. Taxa de donants per milió de població. Font: Registre de Trasplantaments de la Comunitat Valenciana (RETRACV)  
. Percentatge de negatives familiars en la donació d'òrgans. Font: Registre de Trasplantaments de la Comunitat Valenciana (RETRACV)  
. Taxa de trasplantament renal, cardíac, pulmonar, hepàtic, per milió de població Font: Registre de Trasplantaments de la Comunitat Valenciana (RETRACV)  
. Taxa de mortalitat a l'hospital en els 30 dies següents de IAM. Font: Sistema d'Informació Hospitalària (ORION)  
. Taxa d'artroplàstia de maluc no traumàtica. Font: Conjunt Mínim Bàsic de Dades (CMBD).  
. Fractura de maluc, intervenció en menys de dos dies. Font: Conjunt Mínim Bàsic de Dades (CMBD).  
. Infart agut de miocardi: Percentatge de trombòlisi, percentatge d'angioplàstia primària. Font: Conjunt Mínim Bàsic de Dades (CMBD).  
. Taxa de penetració i captura dels hospitals (per a processos seleccionats de cirurgia major programada). Font: Conjunt Mínim Bàsic de Dades (CMBD).  
2.2. Indicadors dels Acords de Gestió seleccionats per l'Agència Valenciana de la Salut com a traçadors per al II Pla de Salut  
. Millora dels sistemes d'informació:  
. Indicador de qualitat d'informació de CMBD  
. Millora de l'accessibilitat de l'assistència  
. Demora mitjana en primeres consultes d'atenció especialitzada, a partir de 2006.  
. Millora de la seguretat de l'assistència  
. Reducció d'esdeveniments adversos: Taxa de reingrés urgent després de cirurgia major als 7 dies  
. Millora de l'atenció específica de la dona i el xiquet  
. Taxa de cesàries (desagregada)  
. Increment de l'ús d'alternatives a l'hospitalització tradicional  
. Índex ajustat d'ambulatorització  
. Millora de l'adequació de la prescripció farmacèutica:  
. DHD J01 (Dosi habitant dia antibacterians sistèmics)  
. DHD tranquil·litzants i hipnòtics (per a pensionistes)  
. DHD tranquil·litzants, hipnòtics, antidepressius, en recepta pediàtrica  
. DHD M01A (AINE)  
. Millora de l'adequació de la utilització de recursos:  
. Estada mitjana ajustada per casuística  
. Millora de la continuïtat de cures:  
. Taxa de derivació dels punts d'atenció continuada (PAC) a l'hospital, a partir de 2006  
. Disseny de processos i gestió clínica:  
. Implantació d'unitats de gestió   
. Millora de la satisfacció dels pacients:  
. Índex de satisfacció  
Implementació i difusió del II Pla de salut. Pla de comunicació  
Cada Departament de Salut haurà de realitzar la posada en marxa i la implementació del II Pla de Salut. Des de l'Oficina del Pla de Salut es realitzarà la coordinació d'esta i les funcions de suport, perquè:   
. En cada Departament de Salut es realitze, almenys, una Jornada per a difondre el II Pla de Salut de la Comunitat Valenciana.  
. L'Oficina del Pla de Salut proveirà l'Escola Valenciana d'Estudis per a la Salut, d'una breu presentació del document del II Pla de Salut, a fi que s'incloga al començament dels cursos del Pla de Formació de la Conselleria de Sanitat.  
. Tots els centres sanitaris disposen d'exemplars del II Pla de Salut.  
. Existisca actualització en la pàgina web del grau de compliment del II Pla de Salut.  
Com a estratègia fonamental per a aconseguir una adequada difusió del II Pla de Salut entre els professionals sanitaris i la població, s'establix un Pla de Comunicació amb el mateix període de vigència.  
El Pla de Comunicació permetrà, per mitjà de la planificació d'este, la comunicació institucional del Pla de Salut en dos dimensions:  
1. La comunicació externa: per a presentar davant de l'opinió pública els objectius i èxits del Pla de Salut.  
2. La comunicació interna: per a aplicar un sistema professionalitzat de relacions entre les diferents estructures implicades en l'execució d'este i aconseguir l'optimització dels recursos.  
8. Finançament  
Si convenim que el Pla és un instrument ambiciós en què s'emmarca la política de salut, i no sols sanitària de la població de la Comunitat Valenciana, la concreció del seu aspecte econòmic financer és vital per a poder avaluar el compromís real que l'administració autonòmica adquirix amb la ciutadania amb l'objecte de contribuir en la millora de la qualitat de vida.  
A partir del coneixement d'eixe Pla, i en el context de l'entorn econòmic de cada moment, l'administració autonòmica és la que prioritza els objectius, i dota els mitjans necessaris per a la consecució d'estos. Així, cada un dels exercicis pressupostaris reflectirà la quantia dels mitjans econòmics que les Corts decidisquen posar a disposició de la salut i expressarà així la verdadera importància que té este compromís que ha adquirit amb la seua població. La mesura, doncs, d'este compromís, es concretarà en cada una de les lleis de pressupostos que s'aproven anualment.  
Cap, no obstant això, tindre en compte algunes magnituds que determinaran els compromisos pressupostaris dels pròxims exercicis.  
Així, la població de dret de la Comunitat Valenciana, segons les últimes xifres de l'INE (gener 2005) ascendix a 4.692.449 habitants. A això caldria afegir l'elevat nombre de residents forans no empadronats, nacionals o estrangers, que amb certa vocació de permanència s'assenten al nostre territori, i que són consumidors habituals del nostre Servici Autonòmic de Salut (80.383 persones), més el turisme ocasional tant intern com extern, que també pot necessitar de manera puntual els nostres servicis sanitaris (més de 7 milions de persones a l'any).  
D'altra banda, el II Pla de Salut establix una sèrie d'activitats que són necessàries per a aconseguir els objectius proposats. En la seua major part ja s'estan realitzant actualment, i, per tant, s'inclouen en els pressupostos anuals; però les metes que es tracen en este Pla de Salut impliquen necessàriament un increment de les dotacions pressupostàries per als anys 2005-2009, que permeten assumir estos nous reptes al mateix temps que ens acostem a les ràtios del nostre entorn europeu quant a percentatge del PIB destinat a despesa sanitària.  
Tenint en compte que del total del pressupost sanitari de l'any 2005, el 98,5% d'este es dedica a finançar els diferents programes que s'inclouen en el II Pla de Salut, la xifra real que hem dedicat a estos en termes absoluts ascendix a 4.100 milions d'euros.  
Si prenem com a referència el pressupost per a l'any 2005, l'import total de les quatre anualitats que dedicarà la nostra Administració sanitària per a atendre les necessitats previstes en el II Pla de Salut se situa entorn de 23.297 milions d'euros.  
. Any 2005: 4.100 milions d'euros.   
. Any 2006: 4.388 milions d'euros.   
. Any 2007: 4.651 milions d'euros.   
. Any 2008: 4.931 milions d'euros.   
. Any 2009: 5.227 milions d'euros.  
D'altra banda, l'Oficina del Pla de Salut, encarregada del seguiment i l'avaluació d'este, s'emmarca en el programa pressupostari de la Direcció General d'Ordenació, Avaluació i Investigació Sanitària de la Subsecretaria de la Conselleria de Sanitat. Les funcions d'esta són monitoritzar i coordinar el Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, i obtindre informació dels diferents plans estratègics de la Conselleria de Sanitat per a poder realitzar-ne el seguiment, i col·laborar amb altres òrgans i institucions sanitàries.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5371, del 20-10-2006 (2006/11814)

DECRETO 154/2006, de 13 de octubre, del Consell, por el que se aprueba el II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, en virtud del mandato recogido en la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunitat Valenciana.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estado**VIGENTE**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/d/2006/10/13/154/dof/spa/html**

### Datos del documento

Número DOGV
:   5371

Fecha DOGV
:   20-10-2006

Sección del DOGV
:   I. DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   2006/11814

CVE


Fecha del documento
:   13-10-2006

Organismo emisor
:   Conselleria de Sanidad

Tipo de documento
:   Decreto

Análisis jurídico

 Descriptores 

:   * [estadística de sanidad](javascript:void(0))
    * [establecimiento hospitalario](javascript:void(0))
    * [legislación](javascript:void(0))
    * [coste de la sanidad](javascript:void(0))
    * [salud pública](javascript:void(0))
    * [sistema sanitario](javascript:void(0))

DECRETO 154/2006, de 13 de octubre, del Consell, por el que se aprueba el II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, en virtud del mandato recogido en la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunitat Valenciana. [2006/11814]  
La Constitución Española, en su artículo 149.1.16ª., reserva al Estado la competencia exclusiva sobre las bases y coordinación general de la sanidad, previendo expresamente en el artículo 148.1.21ª., que las Comunidades Autónomas puedan asumir competencias sobre sanidad.   
El artículo 48 del Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establece que, en el ejercicio de sus competencias, la Generalitat gozará de las potestades y los privilegios propios de la administración del Estado.  
El artículo 49.1.3ª. del Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establece que la Generalitat tiene competencia exclusiva sobre normas de procedimiento administrativo derivadas de las particularidades del Derecho sustantivo valenciano o de las especialidades de la organización de la Generalitat.  
Al mismo tiempo, la disposición final primera de la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunitat Valenciana, autoriza al Consell para dictar las normas reglamentarias necesarias para el desarrollo y aplicación de dicha Ley.   
Las necesidades y problemas de salud de la población de la Comunitat Valenciana van variando, al ser ésta una población dinámica y cambiante.  
El abordaje de problemas y necesidades de salud, sobre los que aumenta cada día el conocimiento y las posibilidades de intervención, plantea nuevos retos, que exigen una puesta al día de las estrategias de intervención del sistema sanitario.  
Para responder a estos retos, la Conselleria de Sanidad ha elaborado un instrumento estratégico de planificación y programación del sistema sanitario valenciano (II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana), en sintonía con la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunitat Valenciana.  
El II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana recoge la valoración de las necesidades de salud de la población, así como los objetivos básicos de salud y prioridades de la política sanitaria. Es un documento abierto, sometido a la revisión y redefinición de sus objetivos. Se trata, por lo tanto, de reorientar los servicios sanitarios con un sello de eficiencia, accesibilidad, disponibilidad y calidad, con la finalidad de adaptarlos a las necesidades de cada momento.  
En la elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana se han tenido en cuenta los criterios generales de coordinación sanitaria contemplados en el artículo 70.2 de la Ley 14/1986, de 25 de abril, General de Sanidad, para su inclusión en el Plan Integrado de Salud; los artículos 64, 71 y 76 de la Ley 16/2003, de 28 de mayo, de Cohesión y Calidad del Sistema Nacional de Salud; y la Ley 3/2003 de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunitat Valenciana, siendo los principios del II Plan de Salud los siguientes:   
a) La adecuación a los objetivos de la política socioeconómica y de bienestar social de la Comunitat Valenciana.   
b) El establecimiento de indicadores o criterios básicos y comunes que favorezcan la ordenación y coordinación sanitaria, y posibiliten evaluar las necesidades de recursos, así como el inventario de los mismos.   
c) El mantenimiento de un marco de actuaciones conjuntas para alcanzar un sistema sanitario equitativo y armónico, basado en la concepción integral de la salud.   
d) La elaboración de criterios básicos y comunes de evaluación de la eficacia y eficiencia del sistema sanitario público.   
Para el desarrollo operativo del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, la Conselleria de Sanidad, según lo dispuesto en la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, determina el procedimiento, metodología, plazos de elaboración, y, con el objeto de llevar a cabo un seguimiento, evaluación y gestión eficaz del citado Plan, existe la Oficina del Plan de Salud, dependiente directamente de la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria, en cumplimiento de lo dispuesto en el Decreto 26/2005, de 4 de febrero, del Consell, por el que se aprobó el Reglamento Orgánico y Funcional de la Conselleria de Sanidad, y en la Orden de 27 de mayo de 2005, del conseller de Sanidad.  
Así pues, la Conselleria de Sanidad, a través de la Oficina del Plan de Salud, adscrita a la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria, ha elaborado el II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana con sujeción a las previsiones establecidas en la Ley 3/2003 de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunitat Valenciana. Para la elaboración del II Plan de Salud se ha constituido la Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, como órgano consultivo para formular y diseñar las estrategias y el desarrollo del II Plan de Salud y definir la metodología de cada etapa de elaboración del mismo. En su elaboración se han tenido en cuenta las propuestas formuladas por el Comité de Expertos del II Plan de Salud, constituido como órgano consultivo del II Plan de Salud, habiendo sido un proceso participativo y de consenso, con la intervención del Consejo de Salud de la Comunitat Valenciana y de otras entidades, asociaciones de la población civil y sociedades científicas a las que se ha solicitado su participación.   
El II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana se ha elaborado de acuerdo con su contenido, siguiendo las siguientes fases:   
a) Fase de análisis de situación de salud, de servicios y recursos.   
b) Fase de identificación de las áreas de intervención y problemas de salud más importantes mediante la consulta a profesionales sanitarios, a la Comisión Técnico-directiva de Elaboración y basado en la aplicación de métodos de consenso.   
c) Fase de establecimiento de objetivos generales y específicos del II Plan de Salud. Definición de las líneas de actuación a desarrollar mediante consulta a profesionales expertos en cada una de las áreas de intervención y priorización final de las líneas de actuación por la Comisión Técnico-directiva de Elaboración.  
d) Fase de determinación del proceso evaluador, de los indicadores del II Plan de Salud y de los agentes implicados en la consecución de cada objetivo.  
e) Fase de presentación y consulta pública del documento borrador.  
f) Fase de redacción definitiva del documento.  
Por todo ello, de conformidad con lo establecido en los artículos 38 y 40 de la Ley de Gobierno Valenciano; y en cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 70 de la Ley 14/1986, de 25 de abril, General de Sanidad; y en el artículo 4 de la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, que exige aprobar el II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana por el Consell, oído el Consejo de Salud de la Comunitat Valenciana, a propuesta del conseller de Sanidad, conforme con el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana y previa deliberación del Consell, en la reunión del día 13 de octubre de 2006,   
DECRETO  
Capítulo I  
Disposiciones generales  
Artículo 1. Objeto y ámbito   
1. En cumplimiento de la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunitat Valenciana, se aprueba el II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana y el establecimiento de las normas que regulan su elaboración, seguimiento y evaluación, según figura en el documento del citado Plan, anexo de este decreto.  
2. En el presente Decreto se determinan los órganos consultivos que colaboran en la elaboración y seguimiento del II Plan de Salud .  
3. Las previsiones contenidas en el II Plan de Salud son obligatorias para todos los sujetos del Sistema Sanitario Público de la Comunitat Valenciana y entidades públicas y privadas afectadas.   
Artículo 2. Prestación de asistencia y colaboración   
Todos los departamentos de la administración de la Comunitat Valenciana, así como los correspondientes de las Corporaciones Locales, vendrán obligados a prestar la debida colaboración para la implementación, seguimiento y evaluación del Plan, suministrando datos, facilitando información y prestando la asistencia que demande la Conselleria de Sanidad.  
Artículo 3. Publicidad   
Aprobado el II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, en aras de la transparencia y accesibilidad que debe presidir la actuación de las Administraciones Públicas, la Conselleria de Sanidad procederá a su edición y facilitará la accesibilidad, de forma razonable, a cualquier interesado en el mismo.  
Capítulo II  
Implementación del II Plan de Salud   
de la Comunitat Valenciana  
Artículo 4. Implementación   
Los Consejos de Dirección y los Consejos Sectoriales de Salud Pública de los Departamentos de Salud deberán adecuar la implementación del II Plan de Salud a sus correspondientes Departamentos de Salud.  
Capítulo III  
Seguimiento y evaluación del II Plan de Salud  
de la Comunitat Valenciana  
Artículo 5. Mecanismos de seguimiento y evaluación   
La Conselleria de Sanidad establecerá los mecanismos de seguimiento y evaluación del II Plan de Salud, que permitan facilitar su ejecución y desarrollo y asegurar su seguimiento y valoración de actividades y objetivos conseguidos.  
Artículo 6. Seguimiento y evaluación  
1. La Conselleria de Sanidad ejercerá las funciones de seguimiento y evaluación a través de la Oficina del Plan de Salud, adscrita a la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria.  
2. Corresponde a la Conselleria de Sanidad, como órgano de seguimiento y vigilancia de la ejecución del II Plan de Salud, efectuar, de forma coordinada con las unidades administrativas responsables, y mediante la aplicación de los procedimientos, mecanismos y criterios establecidos por el propio Plan, el seguimiento del cumplimiento de éste y la organización de un banco de datos sobre la evolución del mismo.   
3. El grado de cumplimiento alcanzado por los objetivos establecidos en el Plan será revisado anualmente hasta la finalización de su período de vigencia.  
4. La evaluación del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana permitirá conocer los resultados obtenidos en relación con las actividades propuestas, orientadas a alcanzar los objetivos de ganancia en salud y de disminución de riesgo para la misma fijados para la Comunitat Valenciana.   
5. Igualmente, estos resultados podrán ser incorporados al análisis de la situación de cada problema de salud y constituirán, por tanto, elementos esenciales que posibilitarán la reorganización necesaria para avanzar en la definición de intervenciones y objetivos en posteriores actividades de planificación sanitaria.   
6. La evaluación del II Plan de Salud abarcará tanto a su ejecución como a su efectividad, pertinencia y resultados.   
7. Para completar el proceso evaluativo del II Plan de Salud, se consultará al Comité de Expertos de las diferentes áreas de intervención, así como a la Comisión Técnico-directiva de Elaboración, elevándose los resultados al conseller de Sanidad, a través del director general de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria, que formulará las propuestas de actualización y mejora que considere oportunas.  
Capítulo IV  
De los órganos consultivos del II Plan de Salud   
de la Comunitat Valenciana  
Sección 1ª  
Disposiciones generales  
Artículo 7. Mecanismos administrativos de elaboración y seguimiento del Plan de Salud de la Comunitat Valenciana   
1. Con el fin de dar cumplimiento a los principios de coordinación sanitaria y participación social en la elaboración y seguimiento del II Plan de Salud, la Oficina del Plan de Salud, de la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria, la Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud y el Comité de Expertos del citado Plan deberán cooperar con el objetivo general de facilitar el desarrollo, la coordinación, el seguimiento y la evaluación del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana.   
2. El funcionamiento de los órganos enumerados en el presente capítulo estará orientado hacia el logro de los objetivos generales de salud y de disminución de riesgo para la salud fijados en el II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana. Las actuaciones y acuerdos tomados por los mismos responderán a:   
a) Equidad y adecuación de los servicios a las necesidades de la población.   
b) Eficiencia y calidad de los servicios.   
c) Coordinación y participación de los diferentes niveles y servicios sanitarios y socio-sanitarios de la Comunidad Autónoma.   
d) Satisfacción de los usuarios.   
e) Continuidad y coherencia con los planteamientos, los objetivos y las acciones del Plan.  
Sección 2ª  
De la comisión técnico-directiva de elaboración  
del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana  
Artículo 8. Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana   
1. Para la elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, la Conselleria de Sanidad estará asistida por la Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, órgano adscrito a la misma, que estará encargado de propiciar el cumplimiento de las funciones encomendadas para la elaboración del II Plan de Salud.   
2. La Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana, en relación con el proceso de elaboración del mismo, desarrollará las siguientes funciones:   
a) Prestar el soporte y asesoramiento técnicos necesarios para la elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana.   
b) Prestar asesoramiento y emitir informes sobre aquellas materias y cuestiones que les sean requeridas por la Conselleria de Sanidad.   
c) Realizar cualesquiera otras funciones y actividades conducentes al cumplimiento de sus objetivos.   
3. La Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana tendrá la siguiente composición:   
a) Presidente: el director general de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria  
b) Son Vocales, con voz y voto, de la Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud, los cargos directivos de la Conselleria de Sanidad, hasta un máximo de doce, seleccionados para cada periodo del Plan.  
c) Podrán participar en calidad de asesores técnicos aquellos profesionales que, por su experiencia y conocimientos técnicos, sean requeridos por la Comisión Técnico-directiva de Elaboración.   
d) Actuará como Secretario de la Comisión Técnico-directiva de Elaboración, con voz pero sin voto, quien ostente el cargo de responsable de la Oficina del Plan de Salud.  
4. Para el desarrollo de sus funciones, la Comisión Técnico-directiva de Elaboración del II Plan de Salud dispondrá de la colaboración de la Oficina del Plan de Salud, de los recursos propios de las instituciones a las que pertenecen y representan, así como del equipo administrativo que se requiera, que será personal adscrito a la Conselleria de Sanidad.   
5. En lo relativo a la convocatoria, desarrollo de las sesiones, elaboración y contenido de las actas, así como el procedimiento de constitución y régimen de acuerdos, se estará a lo previsto para los órganos colegiados en el capítulo II, del título II, de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común.   
Sección 3ª  
Del comité de expertos del II Plan de Salud  
Artículo 9. Designación del Comité de Expertos del II Plan de Salud  
1. Para el desarrollo de la fase de elaboración del II Plan de Salud, a propuesta del conseller de Sanidad, serán nombrados los integrantes de los grupos de expertos de las diferentes áreas temáticas, que pasarán a formar parte del Comité de Expertos del II Plan de Salud.  
2. De entre ellos se designará igualmente por el conseller de Sanidad, un Coordinador para cada área temática, encargado de dirigir las tareas encomendadas.   
3. El Comité de Expertos del II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana quedará como órgano consultivo durante el período de vigencia del citado Plan.  
Disposiciones finales  
Primera  
Se faculta al conseller de Sanidad para dictar cuantas disposiciones requiera el desarrollo y ejecución del presente Decreto, en cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 71 de la Ley de Gobierno Valenciano.   
Segunda  
El Presente Decreto, una vez aprobado, será presentado por el titular de la Conselleria de Sanidad a Les Corts, para su conocimiento, en el plazo máximo de 30 días desde su aprobación.  
Tercera  
Una vez aprobado el II Plan de Salud, se remitirá al Ministerio competente en materia sanitaria para su inclusión en el Plan Integrado de Salud, de acuerdo con lo que señalan los artículos 74 a 77 de la Ley 14/1986, de 25 de abril, General de Sanidad, y los artículos 64 y 71 de la Ley 16/2003, de 28 de mayo, de Cohesión y Calidad del Sistema Nacional de Salud.   
Cuarta  
El II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana tendrá vigencia hasta 2009.   
Quinta  
El presente Decreto entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diari Oficial de la Generalitat.  
Valencia, 13 de octubre de 2006  
El president de la Generalitat,  
Francisco Camps Ortiz  
El conseller de Sanidad,  
Rafael Blasco Castany  
ANEXO  
II Plan de Salud de la Comunitat Valenciana   
1  
INTRODUCCIÓN  
El Plan de Salud es el instrumento de planificación y programación del sistema sanitario valenciano. En él se recogen la valoración de las necesidades de salud de la población, los objetivos básicos de salud y las prioridades de política sanitaria.  
Es a partir de la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana, cuando se explicita que el Plan de Salud será aprobado por el Consell, a propuesta del conseller de Sanitat, y será remitido a les Corts Valencianes para su conocimiento en el plazo máximo de 30 días desde su aprobación. Esta transparencia en las políticas de salud constituye una novedad y una de sus fortalezas.  
En la elaboración de este II Plan de Salud se ha partido de la evaluación del Plan de Salud del periodo 2001-2004. Existe una continuidad en la metodología utilizada, ésta es participativa, y sigue una estructura y técnicas de consenso similares. La perspectiva de la planificación está basada en un modelo determinista de la salud y en las necesidades de la población. No obstante, incorpora cambios e innovaciones, producto de la experiencia y resultados del Plan de Salud anterior.  
El marco de referencia utilizado, contempla las principales estrategias que emanan de los organismos supranacionales, especialmente del documento de Salud para Todos en el siglo XXI de la Organización Mundial de la Salud (OMS) y de las conclusiones del grupo de expertos en política y planificación sanitaria, reunidos en Madrid en mayo de 2003. Estos documentos, orientan el desarrollo de políticas sanitarias en la Región Europea e identifican los valores y principios de la fijación de objetivos de salud en Europa, con el fin de aumentar el potencial de cooperación europea en el establecimiento de unos valores comunes que puedan adoptarse y aplicarse a todos los niveles.  
El Marco de Madrid inspira el Plan de Salud de la Comunidad Valenciana en sus doce dimensiones: Ganancia de salud, equidad y justicia, libertad de elección, receptividad a la sociedad, inversión en salud, evidencia, eficiencia, cooperación intersectorial, participación local, sostenibilidad, interdependencia y complejidad. Con el fin último de mejorar los niveles de salud colectiva.  
El Plan de Salud orienta la cartera de prestaciones sanitarias del sistema con relación a los objetivos marcados; está orientado hacia el ciudadano, incidiendo especialmente en el cuidado personalizado en salud y enfermedad, atención continuada a lo largo del proceso, mejora del resultado de la función social y de la salud real y percibida.  
Como documento de planificación, otra de sus características es su dinamismo y la utilización de indicadores para su seguimiento y evaluación, lo que permite la retroalimentación de la información y cerrar el ciclo evaluativo. Incluye un planteamiento transversal de las acciones planteadas y la convergencia con otros Planes de Gobierno de la Generalitat.  
En el capítulo siguiente se extractan del marco legislativo los apartados directamente relacionados con el Plan de Salud.  
2  
MARCO NORMATIVO  
1. LEY 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana  
Título II. Competencias sanitarias de la administración de la Generalitat y de las entidades locales de la Comunidad Valenciana.  
Capítulo I. Competencias de la Generalitat.  
Artículo 4. Competencias de la Conselleria de Sanidad  
Corresponden a la Conselleria de Sanidad, en el marco de la ordenación sanitaria establecida en la presente ley, las siguientes competencias:  
. La elevación al Consell, para su aprobación si procede, de la propuesta del Plan de Salud de la Comunidad Valenciana.  
. La vigilancia, supervisión y evaluación de las actividades del sistema sanitario valenciano y su adecuación al Plan de Salud de la Comunidad Valenciana.  
Título III. El sistema sanitario de la Comunidad Valenciana.  
Capítulo II. Planificación, calidad y garantía de no demora.  
Artículo 11. La coordinación general sanitaria: El Plan de Salud de la Comunidad Valenciana  
El Plan de Salud de la Comunidad Valenciana es el instrumento estratégico de planificación y programación del sistema sanitario valenciano. En él se recogerán la valoración de las necesidades de salud de la población, así como los objetivos básicos de salud y prioridades de la política sanitaria.  
El Plan de Salud de la Comunidad Valenciana será aprobado por el Consell, a propuesta del conseller de Sanidad, y será remitido a Les Corts Valencianes para su conocimiento en el plazo máximo de 30 días desde su aprobación.  
Para el seguimiento, coordinación y evaluación del Plan de Salud existirá la oficina permanente del mismo.  
El Plan de Salud tendrá el plazo de vigencia que en el mismo se determine.  
El Plan de Salud de la Comunidad Valenciana, una vez aprobado por el Consell, será remitido al ministerio competente en materia sanitaria para su inclusión en el Plan Integrado de Salud, en los términos previstos en el capítulo IV del título III de la Ley General de Sanidad.  
Artículo 12. Contenido  
El Plan de Salud de la Comunidad Valenciana deberá determinar:  
. La evaluación de los niveles y necesidades de salud de la población, así como de los diferentes recursos existentes.  
. Evaluación de los resultados de los Planes de Salud anteriores.  
. Los objetivos y niveles de salud a alcanzar, especificando indicadores de salud y enfermedad.  
. Programas y actuaciones a desarrollar.  
. La estimación y la propuesta de los recursos necesarios para atender el cumplimiento de los objetivos propuestos, tanto respecto a la organización y desarrollo de las actividades, servicios, planes sectoriales y programas como a los medios materiales y personales que se precisen.  
. Prioridades de intervención con respecto a los diferentes grupos sociales y modalidades de atención sanitaria.  
. Cartera de prestaciones sanitarias del sistema con relación a los objetivos marcados.  
. Previsiones económicas y de financiación.  
. Calendario general de actuación.  
. Los mecanismos e indicadores de evaluación de la aplicación y desarrollo del Plan.  
Artículo 13. Procedimiento de elaboración del Plan de Salud  
Corresponderá a la Conselleria de Sanidad la determinación del procedimiento, metodología y plazos de elaboración del Plan de Salud de la Comunidad Valenciana.  
En la elaboración de los contenidos del Plan se tendrá en cuenta la ordenación territorial de la Comunidad Valenciana.  
Título IV  
Capítulo I  
Artículo 31. El Consejo de Dirección del departamento de salud  
Corresponden al Consejo de Dirección del departamento de salud las siguientes funciones:  
. Formular el anteproyecto del Plan de Salud del departamento.  
Artículo 33. Consejo de Salud del departamento de salud  
El Consejo de Salud del departamento de Salud, como órgano de asesoramiento de la Agencia Valenciana de Salud en el departamento de salud, tiene entre sus funciones:  
. Velar por que las actuaciones sanitarias se adecuen a las normas y directrices de política sanitaria y al Plan de Salud.  
. Conocer los anteproyectos de presupuesto y de Plan de Salud del departamento de salud.  
2. LEY 16/2003 de 28 de mayo, de cohesión y calidad del Sistema Nacional de Salud  
Exposición de motivos  
Uno  
En asistencia sanitaria se regulan los Planes Integrales de Salud, para que las Administraciones sanitarias adopten un enfoque integral en la atención a las enfermedades más prevalentes.  
Capítulo VII. De los Planes Integrales  
Artículo 64. Planes Integrales de Salud  
Uno:  
Sin perjuicio de las competencias autonómicas de planificación sanitaria y de organización de los servicios, el Ministerio de Sanidad y Consumo y los órganos competentes de las comunidades autónomas, a través del Consejo Interterritorial del Sistema Nacional de Salud, en colaboración con las sociedades científicas, elaborarán Planes Integrales de Salud sobre las patologías más prevalentes, relevantes o que supongan una especial carga sociofamiliar, garantizando una atención sanitaria integral, que comprenda su prevención, diagnóstico, tratamiento y rehabilitación.  
Dos:  
Los Planes Integrales de Salud  
Establecerán criterios sobre la forma de organizar los servicios para atender las patologías de manera integral y semejante en el conjunto del Sistema Nacional de Salud.  
Determinarán los estándares mínimos y los modelos básicos de atención para la prevención, detección precoz, diagnóstico, tratamiento y rehabilitación de grupos de enfermedades.  
Especificarán actuaciones de efectividad reconocida, identificarán modelos de atención de estas intervenciones, desarrollarán herramientas de evaluación e indicadores de actividad, indicarán metas y objetivos para evaluar el progreso e identificarán insuficiencias en el conocimiento para orientar las prioridades de investigación.  
Tres:  
Las comunidades autónomas, una vez establecidos los estándares generales, bases y criterios, organizarán sus servicios de acuerdo con el modelo que más se adapte a sus peculiaridades y necesidades.  
Capítulo IX. De la participación social  
Artículo 67. Consejo de Participación Social del Sistema Nacional de Salud  
Uno:  
La participación social en el Sistema Nacional de Salud, se ejercerá a través de:  
a) El Comité Consultivo  
Dos:  
El Comité Consultivo es el órgano dependiente del Consejo Ínterterritorial del Sistema Nacional de Salud, mediante el cual se hace efectivo, de manera permanente, la participación social en el Sistema Nacional de Salud, y se ejerce la participación institucional de las organizaciones sindicales y empresariales en el Sistema Nacional de Salud.  
Sus funciones serán la de informar, asesorar y formular propuestas sobre materias que resulten de especial interés para el funcionamiento del Sistema Nacional de Salud y, en cualquier caso sobre:  
Los Planes Integrales de Salud, cuando sean sometidos a su consulta.  
Capítulo X. Del Consejo Interterritorial  
Artículo 69. Objeto  
Uno:  
El Consejo Interterritorial del Sistema Nacional de Salud es el órgano permanente de coordinación, cooperación, comunicación e información de los servicios de salud entre ellos y con la administración del Estado, que tiene como finalidad promover la cohesión del Sistema Nacional de Salud a través de la garantía efectiva y equitativa de los derechos de los ciudadanos en todo el territorio del Estado.  
Artículo 71. Funciones  
Dos:  
En relación con funciones de asesoramiento, planificación y evaluación en el Sistema Nacional de Salud.  
La evolución de los Planes autonómicos de Salud y la formulación de los Planes conjuntos y del Plan Integral de Salud a que se refieren los artículos 71 y 74 siguientes de la Ley 14/1986, de 25 de abril, General de Sanidad.  
Los Planes y programas sanitarios, especialmente los que se refieren a la promoción de la salud y la prevención de la enfermedad, que impliquen a todas o a una parte de las Comunidades Autónomas.  
3. DECRETO 26/2005, de 4 de febrero, del Consell, por el que se aprueba el Reglamento Orgánico y Funcional de la Conselleria de Sanidad  
Título II. De la estructura y funciones de los órganos centrales de la Conselleria  
Capítulo IV. De la Subsecretaría  
Sección segunda. De la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria.  
Artículo 10  
El director general de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria, dependiente del subsecretario, ejercerá las funciones en materia de autorización, apertura y registro de centros sanitarios, inspección de centros, servicios y unidades y establecimientos sanitarios, públicos y privados; investigación, información y evaluación externa de la actividad sanitaria. Igualmente ejercerá el seguimiento y evaluación del Plan de Salud de la Comunidad Valenciana, así como dinamizar, potenciar y coordinar la actividad investigadora en el ámbito de la Conselleria.  
4. ORDEN de 27 de mayo de 2005, del conseller de Sanidad, por la que se desarrolla el Decreto 26/2005, de 4 de febrero, del Consell Valenciana por el que se aprueba el Reglamento Orgánico y Funcional de la Conselleria de Sanidad  
Artículo 5. De la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria  
La Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria se estructura en las siguientes unidades:  
. Oficina de Investigación Sanitaria.  
. Oficina del Plan de Salud.  
. Área de Inspección, Evaluación y Ordenación.  
. Servicio de Inspección de Servicios Sanitarios.  
. Servicio de Evaluación, Auditoría y Ordenación Sanitaria.  
. Servicio de Recursos Sanitarios.  
. Servicio de Aseguramiento Sanitario.  
5.2. Directamente dependiente del director o directora general existirá la Oficina del Plan de Salud, con rango de servicio, que tendrá como función el seguimiento y evaluación del Plan de Salud de la Comunidad Valenciana y además, en desarrollo del vigente Reglamento Orgánico y Funcional de la Conselleria de Sanidad, ejercerá las siguientes funciones:  
. Monitorizar y coordinar el Plan de Salud de la Comunidad Valenciana.  
. Generar y mantener un sistema de información sobre los planes estratégicos de la Conselleria de Sanidad y colaborar con otros órganos e instituciones sanitarias.  
3  
PROCESO DE ELABORACIÓN DEL II PLAN DE SALUD  
Introducción  
El presente Plan de Salud se elabora como continuación del Plan anterior y coincidiendo con la evaluación final del mismo. Fruto de esta evaluación es la ampliación del periodo de planificación a cinco años, para permitir el desarrollo completo de los sistemas de información que van a utilizarse en su monitorización y evaluación. En la metodología utilizada se ha primado la participación de profesionales y de los ciudadanos, apoyándola en técnicas de consenso para facilitar la obtención de resultados. El análisis de la situación incluye una nueva edición de la Encuesta de Salud de la Comunidad Valenciana; se ha profundizando en el estudio demográfico de la población, especialmente en el impacto de la inmigración; a la vez que se han utilizado técnicas novedosas para analizar y comparar políticas de salud. También existen nuevas áreas de actuación que son respuesta a los retos y situaciones que han surgido durante el periodo del Plan de Salud anterior y a objetivos no alcanzados.  
El primer paso en la elaboración del presente Plan de Salud consistió en la definición de los principios generales y valores sobre los que se partía. Se constituyó la Comisión Técnico Directiva, formada por cargos directivos de la Conselleria de Sanidad y la responsable de la Oficina del Plan de Salud. Esta Comisión formuló y diseñó las estrategias sobre las que se iba a desarrollar el II Plan de Salud, y definió la metodología para cada una de las etapas:   
a) Definición de la metodología a seguir para la elaboración del Plan de Salud, en el que prima el consenso y la participación, y diseño del cronograma.  
b) Distinción, desde el punto de vista metodológico, entre los denominados productos intermedios y productos finales del Plan de Salud. Los productos intermedios comprenden todos los planes estratégicos o de gestión interna de la Conselleria de Sanidad que posibilitan la implementación, en este caso, de los objetivos del II Plan de Salud. Muchos de estos productos intermedios son el resultado de las estrategias diseñadas a partir del anterior Plan de Salud. Los productos finales corresponden a los objetivos a conseguir por la Conselleria de Sanidad en términos de ganancia en salud en cada una de las áreas temáticas tratadas en el presente Plan de Salud, al igual que todas aquellas líneas de actuación del Plan de Salud que se deben implementar para abordar los problemas y necesidades de salud.  
c) En aquellas áreas de intervención dónde existe un Plan integral de actuación de la Conselleria de Sanidad, vigente o en elaboración, la Comisión determinó que el Plan de Salud, como documento marco de planificación, debía asumirlos, y se solicitó a los coordinadores de los mismos, los objetivos que debían incluirse en el documento del II Plan de Salud. Por tanto, en estos apartados del presente documento no se detallan las líneas de actuación, ya que están enunciadas en los correspondientes planes integrales.  
d) Resaltar, en la elaboración del II Plan de Salud, la importancia de la evaluación del Plan de Salud 2001-2004, como punto de partida para la elaboración del presente plan, teniendo en cuenta sus resultados. Al mismo tiempo, se analizaron los aspectos metodológicos empleados en la elaboración del Plan de Salud 2001-2004, aspectos que han sido mantenidos o mejorados en el II Plan de Salud.  
3.1. Análisis de la situación  
Partimos del modelo de los determinantes de la salud, en el que la salud de un individuo es el resultado de la interacción de diversos factores, unos modificables y otros no, como son la biología humana, los estilos de vida, el entorno y la atención sanitaria. Para un correcto proceso planificador, se debe partir de una información veraz y actualizada sobre el estado de salud de la población, de las necesidades y problemas de salud y de los recursos disponibles. Al mismo tiempo, es importante intentar diseñar las políticas de salud para los próximos años teniendo en cuenta los nuevos escenarios y retos que pueden aparecer a corto y medio plazo a nivel sanitario, social y demográfico, lo que exige realizar, en la medida de lo posible, proyecciones de futuro para anticiparnos en nuestras políticas sanitarias.  
Los indicadores de salud nos informan sobre aspectos directamente relacionados con la población enferma, como por ejemplo, las tasas de morbilidad atendida, las tasas de mortalidad por causas, etc. Pero también es necesario disponer de información de otros determinantes relevantes que influyen en la salud de la comunidad, como son los indicadores sobre actividad económica y empleo, los cambios demográficos, los indicadores de la calidad del medioambiente, etc., que también forman parte de este capítulo.  
A continuación se exponen los indicadores más importantes, que se han tenido en cuenta en la actualización del análisis de la situación de la salud de nuestra población.  
3.1.1. La población de la Comunidad Valenciana  
La evolución de la población de la Comunidad Valenciana  
La población en la Comunidad Valenciana presenta un aumento progresivo en su crecimiento. Los últimos datos sobre población han registrado 4.692.449 habitantes para el año 2005. De las tres provincias de la Comunidad Valenciana, Valencia con 2.416.628 habitantes es la más poblada, le sigue Alicante con 1.732.389 habitantes y por último Castellón con 543.432. La densidad media de población es de 201,8 habitantes/km2, aunque existen importantes diferencias dentro de nuestro territorio ya que la población se concentra a lo largo de la costa y en las grandes ciudades, mientras que las comarcas interiores presentan densidades de población sensiblemente menores.  
Evolución de la población en la Comunidad Valenciana  
Fuente: INE 2005. \* Cifras del padrón municipal referidas al 01/01/05  
Además de las cifras de población declaradas en la Comunidad Valenciana, es importante destacar, a efectos de la demanda de asistencia sanitaria, los importantes incrementos de la población de hecho que sufre nuestro territorio, especialmente en la zona litoral y durante los periodos vacacionales, ya que somos receptores de un importante número de turistas nacionales y extranjeros. Así, según datos del INE, nuestra Comunidad recibió durante el año 2003 la cifra de 4.963.446 turistas.  
Evolución de la población en la Comunidad Valenciana  
Fuente: Elaboración propia a partir de datos del INE 2005  
Pirámide de población de la Comunidad Valenciana  
La pirámide poblacional de la Comunidad Valenciana es la característica de los países desarrollados, con un estrechamiento de la base, que representa un bajo número de nacimientos, y un relativo ensanchamiento del vértice de la pirámide, que indica una población envejecida. Si comparamos las pirámides de población de los años 1999 y 2005, observamos que en este periodo se han producido ciertos cambios, destacando un aumento de la base de la pirámide debida a cierto incremento de la natalidad, y un aumento de población en los grupos de adultos jóvenes, relacionado con los fenómenos de inmigración. La estructura de la población no es homogénea en todo nuestro territorio. En términos generales, las comarcas del interior, que además presentan menos habitantes y baja densidad demográfica, tienen una población sensiblemente más envejecida que las zonas del litoral valenciano, a excepción de algunas localizaciones costeras donde se asientan jubilados extranjeros.  
Pirámide de población de la Comunidad Valenciana, 2005  
Fuente: Elaboración propia a partir del INE 2005  
La inmigración en la Comunidad Valenciana  
Sin lugar a dudas, la inmigración es el fenómeno más importante de la demografía valenciana porque constituye el principal aporte al crecimiento de la población. Además, y como consecuencia de lo anterior, la inmigración es el factor que impregna los mayores cambios en su composición. La importancia de la inmigración extranjera en la dinámica demográfica valenciana es tal que ha llegado a representar el 91% del crecimiento anual en el año 2003 (último año para el que el INE dispone de información pública del movimiento natural de la población, diferencia entre nacimientos y defunciones).  
La población valenciana recibe inmigración desde hace más de 40 años, pero durante los últimos cinco años el número de personas que vienen a vivir a nuestra comunidad ha aumentado espectacularmente a un ritmo que nuestras estadísticas nunca anteriormente habían registrado. Durante el período 2000-2005, la población valenciana pasó de 4.120.729 habitantes a 4.692.449. En ese tiempo, la importancia de la inmigración en el crecimiento de la población valenciana se ha acentuado enormemente en comparación con el período anterior, y el origen de esta población es principalmente extranjero.   
En la Comunidad Valenciana existen tres grandes flujos de entrada de población, con orígenes y composición diferentes. Por un lado, continúa el flujo iniciado hace ya más de 40 años, de entradas de españoles desde otras comunidades autónomas. En efecto, el saldo migratorio interior (es decir la diferencia entre entradas de población desde otras comunidades autónomas y salidas hacia otras comunidades) es de 15.502 personas en 2003, cifra que sitúa a la Comunidad Valenciana como la primera receptora neta de ciudadanos españoles.   
Sin embargo, por la magnitud de las entradas de efectivos, el flujo de inmigración desde otras comunidades autónomas es muy inferior a los flujos inmigratorios desde el extranjero. Así, el saldo inmigratorio de la población extranjera (77.438 personas en 2003) representa el 95,2% de todo el saldo inmigratorio de la Comunidad Valenciana.   
La población extranjera que elige nuestra comunidad como lugar de residencia procede de dos flujos muy distintos. En primer lugar, por la importancia relativa y por su tradición histórica, se encuentra el colectivo de extranjeros procedentes de la Unión Europea, constituido mayoritariamente por población jubilada y, por tanto, envejecida en términos demográficos.   
Finalmente, existe un tercer flujo de entrada de extranjeros cuya importancia creció enormemente en el año 2000, y que continúa aumentando actualmente, modificando el peso relativo de las comunidades de extranjeros en tierras valencianas. Se trata de ciudadanos procedentes de países más desfavorecidos que acuden a la Comunidad Valenciana en búsqueda de trabajo y mejores condiciones de vida. La visibilidad de estas personas en las estadísticas no siempre está asegurada, como consecuencia del miedo que sienten muchos inmigrantes al empadronamiento. Por ello cabe citar, que la importancia numérica de estos flujos de entrada es sin duda mayor que la estimada. De igual manera, la facilidad de movimiento al interior de Europa y el desconocimiento del sistema administrativo municipal de la Comunidad Valenciana, entre otras razones, han hecho que el número de entradas de residentes provenientes de la Unión Europea sea mucho mayor que la que estiman nuestras estadísticas.  
Como resultado de estos flujos de entrada, en la Comunidad Valenciana la población extranjera ha crecido en un 266% y ha llegado a alcanzar la cifra de 572.853 personas, lo que representa el 12,3% de la población total residente en la comunidad en el año 2005. En relación con el conjunto de España, el peso de la población extranjera en la Comunidad Valenciana es muy grande, y únicamente es superado por más de dos puntos porcentuales por las Islas Baleares, y por menos de un punto porcentual por las comunidades autónomas de Madrid y Murcia.   
La distribución de esta población en el territorio valenciano es muy desigual, ya que la población extranjera se siente más atraída por el litoral valenciano y por nuestras ciudades. Sin embargo, en los últimos años la presencia de estos ciudadanos está aumentando significativamente en zonas rurales y del interior. La imagen de la distribución territorial de los extranjeros en 2004 ilustra el mayor atractivo de las comarcas de la Marina Alta, el Baix Segura y la Marina Baixa, que concentran mayoritariamente a la población de la Unión Europea, y ya a más distancia, el Baix Maestrat, la Plana Alta, la Canal de Navarrés y la Safor, que atraen principalmente inmigrantes procedentes de países no comunitarios.  
Finalmente, y como ya se ha adelantado, la inmigración es el componente demográfico que mayor modificación aporta a la composición de la población valenciana. Cabe pues analizar de qué manera se modifica. En este sentido, conviene resaltar que la población extranjera que vive en nuestro territorio presenta estructuras de edad y sexo muy variadas. Los más mayoritarios, los residentes de la Unión Europea, presentan una estructura de población donde lo más destacado es el carácter envejecido.   
Inmigraciones a la Comunidad Valenciana de extranjeros procedentes del exterior, por país de nacionalidad  
Fuente: INE, estadísticas de variaciones residenciales  
Sin embargo, los inmigrantes que vienen a trabajar en nuestra comunidad, rejuvenecen nuestra población, ya que presentan una composición de menor edad, dado el fuerte peso relativo que tiene en ella la población en edad laboral, concretamente, entre 20 y 44 años. Puesto que se trata de inmigrantes en busca de trabajo la estructura por sexo de estas poblaciones no tiende siempre al equilibrio. En este sentido, destaca la composición fuertemente masculinizada de los inmigrantes africanos y asiáticos. Mientras que entre los inmigrantes de nacionalidades americanas, algunos histogramas presentan áreas más feminizadas.  
Presencia de extranjeros en las comunidades autónomas  
Fuente: INE, 2005.  
Origen inmigrantes 2004  
Fuente: INE, 2005  
% Inmigrantes sobre la población de cada comarca. año 2004  
Fuente: INE, 2005  
Pirámide de la población extranjera UE 25 en la Comunidad Valenciana, 2004  
Fuente: INE, renovación de padrón de habitantes  
Pirámide de la población de otros países europeos residente en la Comunidad Valenciana, 2004  
Fuente: INE, renovación de padrón de habitantes  
Pirámide de la población de nacionalidades africanas residente en la Comunidad Valenciana, 2004  
Fuente: INE, renovación de padrón de habitantes  
Pirámide de la población residente en la Comunidad Valenciana de nacionalidad americana, 2004.  
Fuente: INE, renovación de padrón de habitantes  
Pirámide de la población de nacionalidad asiática residente en la Comunidad Valenciana, 2004  
Fuente: INE, renovación de padrón de habitantes  
Crecimiento vegetativo de la Comunidad Valenciana  
Desde el año 1999, cuando el crecimiento se hizo negativo, la Comunidad Valenciana ha presentado un crecimiento vegetativo con saldo positivo. Además se mantiene en los últimos años una tendencia positiva en las tres provincias, si bien con ritmos diferentes.  
Evolución del crecimiento vegetativo de la Comunidad Valenciana (habitantes)  
Fuente: IVE. Movimiento Natural de la Población., 2005. \*Datos de 2004 provisionales  
Evolución del crecimiento vegetativo de la Comunidad Valenciana  
Fuente: elaboración propia a partir de datos del IVE. Movimiento Natural de la Población  
Natalidad y fecundidad  
La tasa de natalidad de la Comunidad Valenciana presenta una tendencia ascendente en los últimos años, situándose siempre por encima de la media nacional.  
Evolución de la tasa de natalidad en la Comunidad Valenciana (Tasas por 1000 habitantes)  
Fuente: INE 2005 y Servicio de Salud Infantil. Conselleria de Sanidad. \* Datos provisionales  
Evolución de la tasa de natalidad en la Comunidad Valenciana (Tasas por 1000 habitantes)  
Fuente: Elaboración propia a partir de datos del INE 2005. \*Datos para 2004 provisionales  
La tasa de fecundidad presenta un ligero incremento en el año 2003 en todos los grupos de edad, excepto en el grupo de mujeres de 45 a 49 años. Se observa la mayor tasa de fecundidad en las mujeres de 30 a 34 años.  
Evolución de la fecundidad por grupos de edad en la Comunidad Valenciana (Tasas por 1000 mujeres)  
Fuente: INE 2005 y Servicio de Salud Infantil. Conselleria de Sanidad  
Evolución de las tasas de fecundidad en la Comunidad Valenciana  
Fuente: Elaboración propia a partir de datos del INE 2005  
Es decir, en los últimos años existe una tendencia hacia el aumento de la edad en que las mujeres tienen hijos, de manera que ha ido disminuyendo la tasa de fecundidad en las mujeres de 20 a 29 años y aumentando en las mujeres de más de 30 años. Si bien, existe una recuperación relativa de la tasa de fecundidad en las mujeres de 20 a 24 años, que podría explicarse por el mayor número de nacimientos en mujeres jóvenes inmigrantes.  
La Comunidad Valenciana, durante los últimos años siempre ha tenido los indicadores coyunturales de fecundidad por debajo del nivel que asegura el recambio generacional (2,1 hijos por cada mujer), aunque a partir del año 1999 se observa una recuperación del índice sintético de fecundidad en la Comunidad Valenciana, superando desde entonces a la media nacional.  
Evolución del índice sintético de fecundidad en la Comunidad Valenciana  
Nº medio de hijos por mujer  
Fuente: INE, 2005. \* Datos provisionales.  
Evolución del índice sintético de fecundidad en la Comunidad Valenciana  
Fuente: Elaboración propia a partir de datos del INE, 2005. \*Datos provisionales.  
Tasa de abortividad  
Se ha producido un aumento en la tasa de fecundidad en el grupo de menores de 20 años acompañado de un aumento en la tasa de abortividad, como observamos en el gráfico. Igualmente, en las mujeres de 20 a 49 años, con datos provisionales para 2003, existen tendencias crecientes.   
Evolución de la tasa de embarazo en menores de 20 años en la Comunidad Valenciana  
Fuentes: Elaboración propia a partir de datos del INE 2005 y Conselleria de Sanidad. \*Datos provisionales.  
Evolución de la tasa de embarazo en mujeres de 20-49 años en la Comunidad Valenciana  
Fuente: Elaboración propia a partir de los datos del Ministerio Sanidad y Consumo e INE 2005. \*Datos provisionales.  
Mercado de trabajo  
La tasa de actividad en la Comunidad Valenciana presenta un aumento progresivo, situándose en el cuarto trimestre de 2005 en el 59%, siempre por encima de la tasa nacional.  
Por sectores de actividad económica, el más importante en la Comunidad Valenciana es el sector servicios, que suma el 61,2% de la población ocupada, seguido de lejos por la industria con un 21,9%. Valencia y Alicante presentan una distribución porcentual similar de la población ocupada dedicada a cada sector económico, mientras que en Castellón disminuye el sector servicios a favor del sector industrial y agrícola.  
Evolución de las tasas de actividad, paro y empleo en la Comunidad Valenciana y España  
Fuente: INE, 2005. Encuesta de Población Activa.  
Nivel de estudios de la población  
Según cifras publicadas por el Instituto Valenciano de Estadística (IVE) en 2005, el 28,2% de la población de la Comunidad Valenciana ha cursado el Graduado escolar o equivalente.  
Es de destacar que un 24,3% de la población no posee ningún estudio, siendo la proporción de analfabetismo de un 2,2%. El 10,8% de la población ha realizado estudios universitarios (diplomaturas o licenciaturas).   
Nivel de estudios de la población en la Comunidad Valenciana  
Fuente: IVE, 2005 (Datos según el Censo de 2001)  
Indicadores socio-económicos  
El crecimiento del valor añadido bruto al coste de los factores en la Comunidad Valenciana ha sido de un 2,92%, frente al 2,83% de España, porcentajes en ambos casos superiores al 2003.  
Por sectores se observa un aumento de la agricultura y pesca del 0,50% en el 2004, frente al 1,67% nacional del sector. La industria ha aumentado el 2,43% frente al 2,26% nacional, y la construcción un 4,00%, frente al 4,21% registrado en España.  
Nuestra comunidad participó con un 9,7% en el PIBpm total nacional en 2004.  
Evolución del producto interior bruto al coste de los factores (VAB cf) de la Comunidad Valenciana y España  
Tasas de variación 2001-2004  
VABcf: Valor Añadido Bruto al coste de los factores (en términos reales)  
T1: Porcentaje del PIB de cada sector sobre el total de la Comunidad Valenciana y España   
Fuente: Fundación de las Cajas de Ahorros (FUNCAS), 2005.  
Comunidad Valenciana, España  
Producción  
Fuente: Ministerio de Administraciones Públicas, 2005.  
3.1.2. La salud de la población  
La mortalidad  
Las defunciones ocurridas en la Comunidad Valenciana son recogidas por el Registro de Mortalidad, adscrito a la Dirección General de Salud Pública de la Conselleria de Sanidad. Por la implantación en 2001 de la Clasificación Internacional de Enfermedades 10ª Revisión, es posible que en este año se aprecie un descenso respecto a los años 2000 y 1999 en las defunciones cuya causa básica es paro cardiaco ó sinónimos (I46.9).  
Mortalidad general  
El número de defunciones en la Comunidad Valenciana en el año 2003 fue de 40.079 según cifras del Registro de Mortalidad de la Comunidad Valenciana  
Se observa una evolución descendente, excepto para el año 2003, en ambos sexos, de la tasa por 100.000 habitantes ajustada de mortalidad por el método directo (se ha utilizado la población europea como estándar).  
Total causas. Nº total de defunciones. Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Total causas. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Primeras causas de mortalidad  
El primer gran grupo de causas de mortalidad, en ambos sexos, han sido las enfermedades del aparato circulatorio, aunque su peso está disminuyendo proporcionalmente con el tiempo, seguidas de los tumores y de las enfermedades del aparato respiratorio.  
Mortalidad por causas  
En las tablas siguientes, se muestra la evolución de las tasas de mortalidad ajustadas por edad paralas diez primeras causas de muerte y para ambos sexos.  
Primeras causas de mortalidad. Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Hombres  
Mujeres  
Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad de las diez primeras causas de muerte. Comunidad Valenciana, 1999-2003  
Hombres (TM: Tumor maligno)  
Mujeres (TM: Tumor maligno)  
Enfermedades isquémicas del corazón  
La evolución de las tasas ajustadas de mortalidad por enfermedades isquémicas del corazón, presenta una tendencia descendente en ambos sexos, siendo prácticamente el doble el valor de la tasa entre los varones.  
Enfermedades isquémicas del corazón. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Enfermedades cerebrovasculares  
Las tasas ajustadas de mortalidad por enfermedades cerebrovasculares muestran una clara tendencia a la disminución tanto en el sexo masculino como en el femenino.   
Enfermedades cerebrovasculares. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Arterioesclerosis  
Las tasas ajustadas de mortalidad por arteriosclerosis muestran una tendencia descendente desde 1998 y unos valores similares para ambos sexos.  
Arteriosclerosis. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligno de la tráquea, bronquios y pulmón  
La mortalidad por tumor maligno de la tráquea, bronquios y pulmón en la Comunidad Valenciana, al igual que ocurre en el resto de España, predomina en el sexo masculino.  
Se observa una reducción lenta pero progresiva de la tasa, con una tendencia descendente en los hombres desde finales de los años 90, y un aumento de las tasas en las mujeres.   
Tumor maligno de la traquea, bronquios y pulmón. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligno de la próstata  
A continuación se expone la evolución temporal de la mortalidad por cáncer de próstata.  
Tumor maligno de la próstata. Tasas de mortalidad por 100.000 hombres ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligno de intestino grueso  
Las tasas presentan una tendencia ligeramente ascendente en mujeres y hombres.  
Tumor maligno de intestino grueso. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003   
Tumor maligno de estómago  
Se observa un ligero aumento en la tasa de mortalidad por tumor maligno de estómago en las mujeres y una tendencia descendente en los hombres.  
Tumor maligno de estómago. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Tumor maligno de mama en la mujer  
Las tasas ajustadas de mortalidad por tumor maligno de mama en la mujer presentan una clara tendencia a la disminución, aunque en el año 1999 se incremento con respecto al 1998 y en el 2001 se incrementa con respecto al 2000. Se observa una tendencia a la estabilidad.  
Tumor maligno de mama en la mujer. Tasas de mortalidad por 100.000 mujeres ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Bronquitis, enfisema y otras enfermedades pulmonares obstructivas crónicas  
La tasa ajustada de mortalidad por bronquitis, enfisema y otras enfermedades obstructivas crónicas entre los hombres, sigue siendo muy alta y mantiene mucha distancia con la observada entre las mujeres.  
Bronquitis, enfisema y otras enfermedades pulmonares obstructivas crónicas. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Cirrosis y otras enfermedades crónicas del hígado  
La tasa de mortalidad es mayor en hombres que en mujeres, y se observa una disminución en los hombres en el año 2003 (tras el aumento del año 2001) y una disminución en las mujeres en ese mismo año 2003.  
Cirrosis y otras enfermedades crónicas del hígado. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Accidentes de vehículos de motor  
La mortalidad debida a los accidentes de vehículos de motor entre los hombres siempre es mayor que entre las mujeres. Destacamos la importante tendencia a la disminución apreciada en el año 2002, siendo más acentuada en hombres y más constante en mujeres.   
Existe en general una tendencia de disminución de las tasas de mortalidad por esta causa. En mujeres se presentó un incremento de la tasa ajustada en 1998, pero como se puede apreciar, en los años 2000-2003 ha disminuido.  
Accidentes de vehículos motor. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Síndrome de inmunodeficiencia adquirida (Sida)  
La diferencia por sexos en la mortalidad por Sida sigue existiendo, y es superior en el sexo masculino, si bien, la tasa de mortalidad en los hombres aumentó en el año 2002 de forma contrapuesta a la mujer, grupo en el que disminuye desde el año 2000.  
Sida. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Diabetes  
La mortalidad por diabetes presentó una tendencia descendente hasta el año 2000, y desde entonces se ha incrementado ligeramente en el sexo masculino.  
Diabetes. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Psicosis orgánica senil y presenil  
La psicosis orgánica senil y presenil como causa de muerte ha experimentado una tendencia a estabilizarse en el caso de los hombres, mientras que en las mujeres, se observa un aumento importante como indica el dato del 2003.  
Psicosis orgánica y senil y presenil. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Neumonía  
La mortalidad por neumonía mantiene un patrón similar en los últimos años estudiados entre hombres y mujeres, con una disminución de su tendencia.  
Neumonía. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1998-2003  
Enfermedades hipertensivas  
El aumento de la tasa de mortalidad en las mujeres por las enfermedades hipertensivas en los últimos años se expone en la gráfica siguiente.  
Enfermedades hipertensivas. Tasas de mortalidad por 100.000 habitantes ajustadas por edad método directo (población europea). Comunidad Valenciana, 1999-2003  
Mortalidad en adultos jóvenes  
A continuación se presentan las tres primeras causas de mortalidad por grupos de edad y sexo.  
Primeras causas de mortalidad. Comunidad Valenciana, 2003  
Mortalidad infantil  
La tasa de mortalidad infantil es el cociente entre el número de defunciones de menores de un año y el número total de nacidos vivos.  
Mortalidad infantil en la Comunidad Valenciana 2003  
\*Fuente: Registro de Mortalidad de la Comunidad Valenciana. Conselleria de Sanidad.  
\*\* Fuente: INE, 2005.  
La Morbilidad: Enfermedades no transmisibles  
Morbilidad por cáncer en la Comunidad Valenciana   
Según el informe sobre la salud de los españoles, elaborado por el Centro Nacional de Epidemiología para el año 2003, el envejecimiento de la población, el incremento de la incidencia de muchos tumores malignos y la mejor supervivencia de los enfermos de cáncer debida a los avances diagnósticos y terapéuticos, han supuesto un aumento significativo del número de pacientes que padecen cáncer. Esta situación pone a prueba la red de asistencia oncológica y marca la creciente importancia de este grupo de enfermedades como un problema de salud pública en nuestro país. Durante el año 2003 se produjeron en los hospitales públicos de la Comunidad Valenciana 38.263 altas de 25.943 pacientes con cáncer, de los cuales más de la mitad, el 57,6%, fueron hombres.  
Distribución porcentual de tumores estimación SIO altas 2003 hombres  
Fuente: Sistema de Información Oncológico (SIO) Altas 2003.  
Distribución porcentual de tumores estimación SIO altas 2003 mujeres  
Fuente: Sistema de Información Oncológico (SIO) Altas 2003.  
Según las primeras estimaciones realizadas por el Sistema de Información Oncológico (SIO), para el año 2003, sobre la base de las altas hospitalarias en los hospitales públicos de la Comunidad Valenciana, la incidencia de tumores atendidos con ingresos es de 20.663 tumores, 12.345 en hombres y 8.318 en mujeres. Las tasas de incidencia, según el SIO, son de 389 casos por 100.000 hombres y de 277,4 casos por 100.000 mujeres. Según esta información, nuestra Comunidad sigue el perfil de la incidencia estimada para España según datos de 1999 del estudio EUCAN (Cancer Incidence, Mortality and Prevalence in the European Union) y del Centro Nacional de Epidemiología.  
Si analizamos los datos por sexo, en los hombres se estima que el 13,4% de los tumores atendidos son cánceres de pulmón, en segundo lugar los de vejiga y de colon-recto, ambos con un 11%.   
En las mujeres se estima que el 21,6% de los tumores atendidos son cánceres de mama, seguidos por los de colon-recto con el 12,3%, tumores de órganos femeninos (6,6%, de útero y 3,5% de ovario), y tras ellos, el 3% de pulmón.   
Los tumores infantiles en la Comunidad Valenciana  
Durante el periodo de 1983 a 2000, en el Registro de Tumores Infantiles de la Comunidad Valenciana se han notificado un total de 1.235 casos de cáncer infantil. Se calcula una tasa de 151 casos por millón personas-año. Es decir, cada año se diagnostican en nuestra Comunidad 1,51 casos nuevos de cáncer por cada 10.000 niños.  
La tendencia observada para estos procesos durante el periodo a estudio, presenta en niñas un incremento medio anual de 2,7%, incremento que es estadísticamente significativo, y en niños, hasta el año 1997, un incremento del 3,2%, disminuyendo a partir de este año, pero sin que este cambio sea significativo.  
Por grupos tumorales, las leucemias con un 28,3% de los casos se sitúan en primer lugar seguidas de los tumores del Sistema Nervioso Central (SNC) con el 22,9%. Se estima una tasa ajustada por población mundial de 47,3 nuevos casos por millón niños-año para las leucemias y de 36,3 casos por millón niños-año en tumores del SNC.   
Al observar la distribución por grupos de edad la mayor incidencia se registra en el grupo de 0 a 4 años, siendo las leucemias y tumores del SNC las que aportan el mayor número de casos. Cabe destacar la tasa observada en los tumores del sistema nervioso simpático en el grupo de menos de un año, con 103,4 casos por millón personas-año, principalmente neuroblastomas.  
En cuanto a la comparación de la incidencia con otras regiones Europeas, las tasas observadas son comparables a las señaladas en otros registros de cáncer europeos, pero superiores a los de otras provincias españolas, incluido el Registro Nacional de Tumores Infantiles, debido probablemente a las características de este registro.  
La incidencia del cáncer de mama   
En la actualidad el Registro Poblacional de Cáncer de Castellón, que revisa los casos de cáncer en esta provincia, permite conocer, indirectamente, la evolución del cáncer en toda nuestra Comunidad. Desde el 1 de enero de 1995, la tasa bruta de incidencia de cáncer de mama en esta provincia es de 87,5 casos por 100.000 mujeres, siendo la tasa estandarizada con la población mundial de 58,6 casos por 100.000 mujeres, y la estandarizada con la población europea de 78,15 casos por 100.000 mujeres.   
El grupo de edad que presenta mayores tasas específicas es el de 60-64 años, siendo el de menor tasa específica el de 20-24 años. Es a partir de los 45 años (en los grupos de edad de la realización del programa de detección precoz) cuando comienzan a ascender las tasas. Las mujeres con edades comprendidas entre 60-64 años son el grupo que presenta mayores tasas de incidencia. La edad media es de 59,7 años, el 14,2% son menores de 45 años, el 50,6% tienen entre 45 y 65 años y el 32,5% son mayores de 65 años.  
En relación con el método de detección el 31,2% de los casos se han detectado por el programa de detección institucional poblacional, y el 55,7% acuden por patología detectada.  
Registro de casos de Sida de la Comunidad Valenciana  
Desde el comienzo de la epidemia se han declarado en la Comunidad Valenciana 5.732 casos de sida; en la provincia de Valencia el 61,9% de los casos, seguida de la de Alicante con el 31,4% y Castellón con un 6,7%.   
La evolución de la epidemia de sida en la Comunidad Valenciana desde su inicio en 1984 muestra un crecimiento en el número de casos anuales hasta 1994 y un pronunciado descenso desde 1994 hasta el año 2000. Desde el año 2000 hasta la actualidad, el descenso experimentado ha sido muy pequeño, de forma que la incidencia de sida se ha mantenido prácticamente estable en torno a los 40-50 casos anuales por millón de habitantes.  
En la Comunidad Valenciana, la incidencia en 2004 fue, como en años anteriores, próxima a la media española. El perfil de la curva epidémica en la Comunidad Valenciana difiere poco del que puede observarse para el conjunto de España. La estabilización en el número de casos de sida en los últimos años también se observa en la mayoría de los países de Europa Occidental. No obstante, hay que recordar que, como hemos visto antes, esta estabilización, tanto en España como en la Comunidad Valenciana, se ha producido en un nivel de incidencia que todavía es superior a la de la mayoría de los países de Europa. A mediados de los años noventa, España presentaba tasas de incidencia muy superiores a las de cualquier otro país de Europa, sobre todo como consecuencia del elevado número de casos en usuarios de drogas intravenosas.  
La mayoría de los casos de sida en la Comunidad Valenciana sigue presentándose en adultos relativamente jóvenes. Sin embargo, existe una clara tendencia al aumento de la edad media en el momento del diagnóstico de sida. En el año 2004, la edad media al diagnóstico de sida fue de 41 años. No hay que olvidar que, en promedio, estas personas se infectaron por el VIH al menos diez años antes de desarrollar el sida.  
Como consecuencia del largo periodo de tiempo que suele transcurrir entre el momento de la infección por el VIH y la aparición del sida, el mecanismo de transmisión más común en los casos declarados al Registro de Casos de Sida de la Comunidad Valenciana continúa siendo el uso de drogas por vía intravenosa. Todavía en el año 2004, la mitad de los nuevos casos de sida se atribuyeron a la práctica de compartir material de inyección para el uso de drogas intravenosas. Sin embargo, se confirma la tendencia creciente en la proporción de casos de sida de transmisión a través de relaciones heterosexuales, que ya representan el 30% de los casos.   
Además, los datos disponibles tanto en España como en la Comunidad Valenciana acerca de los mecanismos de transmisión en los casos de infección por VIH de diagnóstico reciente, confirman que actualmente la práctica de riesgo más importante son las relaciones sexuales sin protección.  
En conclusión, puede afirmarse que la epidemia de infección por VIH/sida sigue creciendo en la mayoría de las regiones del planeta, mientras que en los países desarrollados, incluyendo España, gracias a la prevención y a los tratamientos, en los últimos años se ha podido contener su avance.  
Los principales problemas que se aprecian en la situación actual de la epidemia en la Comunidad Valenciana y en España son:  
. El crecimiento proporcional de la transmisión por vía sexual.  
. La falsa sensación de seguridad, impulsada por el éxito de los tratamientos, que puede conducir a una relajación en la aplicación de los métodos de prevención de la transmisión sexual. Esta sensación de seguridad no tiene justificación, puesto que los tratamientos sólo permiten retrasar la aparición de complicaciones y nunca curar la enfermedad.  
. El retraso en el diagnóstico con respecto al momento del contagio, sobre todo en los casos de transmisión por vía heterosexual, lo que supone que en muchas ocasiones el diagnóstico resulte tan tardío que ya han hecho su aparición graves enfermedades. El diagnóstico tardío compromete la eficacia de los tratamientos, que resultan tanto más eficaces cuanto más precoz es el diagnóstico.  
3. Red Centinela Sanitaria de la Comunidad Valenciana  
La Red Centinela Sanitaria de la Comunidad Valenciana es un sistema de información sanitaria que permite conocer las características e incidencia de determinados problemas de salud, especialmente en el ámbito de la atención primaria, mediante la recogida de información oportuna por profesionales sanitarios que participan voluntariamente. La vigilancia de determinados problemas de salud en atención primaria mediante información de tipo cualitativa o cuantitativa (estimación de incidencia y/o prevalencia), permite identificar el patrón de morbilidad en atención primaria y estimar la importancia de enfermedades y problemas de salud no recogidas en los sistemas tradicionales, así como evaluar las actividades preventivas y de promoción de la salud que se llevan a cabo.  
Consultas sobre VIH/Sida realizadas en Atención Primaria  
Más de la mitad de las consultas (55,2%) sobre el VIH/Sida en atención primaria las han realizado las mujeres. La razón de masculinidad es de 0,7, al contrario de lo que sucedía en 1997, cuando se recogió por primera vez este problema de salud en la Red Centinela Sanitaria y donde la mayoría de las consultas eran realizadas por hombres, con una razón de masculinidad de 1,4. El análisis de estas consultas por grupos de edad nos muestra que el grupo más numeroso es el de 25 a 34 años (44,8%).   
El servicio realizado con más frecuencia (56,2%) es el diagnóstico, seguido del preventivo (35%) y por último el acto terapéutico (11,3%).  
Las actuaciones diagnósticas y terapéuticas son más habituales en los hombres, mientras que la actuación preventiva es claramente más frecuente hacia las mujeres, debido en parte a la petición de exámenes de cribaje por el embarazo, siendo esta la causa de consulta más frecuente en las mujeres.  
Sobre los motivos que originan consultas relacionadas con el VIH/Sida, las relaciones heterosexuales con parejas múltiples representan el 31% de los casos que consultan y los usuarios de drogas por vía parenteral un 18,2%. Cabe destacar que un 18,7% de las consultas se realizan sin que exista ningún factor de riesgo y en un 12,8% de los casos se consulta por relaciones heterosexuales con personas infectadas y en un 8,9% por riesgo de relaciones homosexuales. Las consultas debidas a exposición profesional al virus representan el 2,5%.  
Consultas sobre tabaquismo realizadas en Atención Primaria  
La consulta por tabaquismo es iniciada con más frecuencia por parte del médico, el 77,1% de las ocasiones, y por el paciente en el 19,7% de los casos.   
En más de la mitad de los casos las consultas sobre tabaquismo han sido en hombres (59,6%) siendo la razón de masculinidad de 1,5. La edad media de los casos es de 42 años, (46,3 años en los hombres y 37,8 años en las mujeres). El grupo de edad donde se dieron mayor proporción de consultas fue en el de 35 a 44 años.   
En cuanto a la cantidad de tabaco que se consume diariamente, más de la mitad de los casos notificados fuman entre 15 y 25 cigarrillos al día, el 19,2% más de 25 y los que fuman menos de 15 cigarrillos representan el 28,7%. De las consultas realizadas, el 78,6% de los hombres y el 58,9% de las mujeres fuman más de 15 cigarrillos al día.   
La actuación terapéutica mínima se realiza con mayor frecuencia cuando la iniciativa de la consulta es del médico, mientras que la indicación de sustitutivos y terapias alternativas es más habitual cuando la demanda de atención es del propio paciente.  
La actuación más indicada en la mayoría de los casos (81,4%) por el profesional sanitario ha sido la atención terapéutica mínima, que va acompañada en un 23,5% los casos de material de apoyo. La indicación de sustitutivos de la nicotina se ha producido en el 19,3% de las consultas y las terapias alternativas en un 10,9%.   
La medición de la motivación se utilizó una adaptación del test de Richmond, y se ha observado que el 70,6% responde afirmativamente a la pregunta ¿le gustaría dejar de fumar si pudiera hacerlo fácilmente?, el 38,8% contestan que sí a ¿tiene interés en dejar de fumar?, el 23,7% a ¿intentaría dejar de fumar en las dos próximas semanas- y el 13,5% a ¿cree que dentro de seis meses ya no fumará?.  
Por edades, se observa que en los grupos extremos es donde existe menor motivación y la más alta se presenta en edades intermedias, entre los 25 y los 44 años. Por sexo se presentan diferencias muy pequeñas. Cuando la iniciativa es del paciente la motivación es mayor (36,1%), mientras que si la iniciativa es del médico, en tres de cada cuatro casos se detecta baja motivación.  
Consultas sobre demencias realizadas en Atención Primaria  
El 64,5% de los casos de demencia que han consultado son mujeres. Porcentualmente, el grupo de edad donde se dan más casos es el de 75 a 79 años con un 25,6%, seguido del grupo de 80 a 84 años con el 22,8%.   
Más de la mitad de los pacientes con demencia han sido diagnosticados en atención primaria y casi el 40% por el neurólogo. La media en el tiempo de evolución antes del diagnóstico ha sido de 16,2 meses.   
Entre los síntomas observados en estas demencias destacan por su frecuencia de aparición las alteraciones de la memoria (94%), las del pensamiento (77,8%) y las del funcionamiento social y laboral (76,8%).   
En cuanto al diagnóstico, la exploración cognitiva que se usa con mayor frecuencia es el mini examen cognitivo (MEC), realizado en el 63,1% de los casos.   
Las demencias más frecuentemente notificadas son las tipo Alzheimer con el 34,9%, seguidas de las vasculares (20,7%), las demencias mixtas (12,5%) y las secundarias con el 6,2%. Un 25,7% de las demencias se notifican sin especificar.  
La presencia de ciertos factores de riesgo en los casos de demencia registrados son los siguientes: la hipertensión arterial es el factor de riesgo más frecuente (49,4%), seguida de la enfermedad cerebro vascular (32,5%), la dislipemia (28,3%), la diabetes mellitus (27,7%) y las cardiopatías (22,9%). En menor proporción se refieren el tabaquismo y la historia familiar de demencias.  
En relación con la asistencia sanitaria recibida por los pacientes con demencia, la media del número de veces que han acudido a las consultas de enfermería o medicina general en los últimos 12 meses, ha sido de 10,5, no presentándose diferencias por sexo en el manejo de la consulta por demencias.   
El tipo de dependencia que se presenta con mayor frecuencia en los pacientes es la relativa a la higiene personal en el 61,1% de los casos y al vestido en el 59,9% de ellos. La dependencia para la alimentación aparece en el 45,9% de los casos declarados y para el control de esfínteres en el 42,9%. La movilización de estos pacientes también presenta una limitación a tener en cuenta ya que el 40,1% son dependientes en este aspecto. Todos los aspectos de dependencia valoradas son ligeramente más elevados para las mujeres que en los hombres.   
Las complicaciones más frecuentes en los pacientes con demencia han sido las infecciones, en el 16,7% de los casos, seguidas de las úlceras por presión (11%) y en los hombres las complicaciones por sondaje vesical (9,9%).   
En cuanto al tratamiento, los pacientes diagnosticados de demencia notificados por los médicos de la Red Centinela Sanitaria, reciben tratamiento farmacológico específico en el 51,3% de los casos y otros tratamientos en el 48,7%.  
Existe un claro predominio de las mujeres como cuidadoras en estos enfermos. El 81,9% tienen cuidador y en este caso, el 83,2% esta función la desempeñan mujeres. Cuando los enfermos son hombres, existe cuidador con mayor frecuencia (85,6%) que cuando son mujeres (79,8%) y además, las mujeres son sus cuidadoras en el 92,4% de los casos.   
Además, el 13,3% de los pacientes notificados con demencias reciben apoyos externos de asociaciones o instituciones, llegando al 17,1% cuando se trata de enfermos de Alzheimer.  
Consultas sobre hipercolesterolemia en niños realizadas en Atención Primaria   
El 56,2% de los casos notificados de hipercolesterolemia corresponden al sexo masculino, y la mitad de los casos tienen entre 5 y 9 años, con edad media de 8 años para el conjunto.   
De todos los antecedentes personales solamente se refieren la obesidad en el 21,9% de los casos notificados y la inactividad física en el 12,5%. La hipercolesterolemia familiar aparece reflejada en seis de cada diez casos.  
Las decisiones de tratamiento tomadas en estos niños se basan en su mayoría en la indicación de dieta (93,2%), en la recomendación de incremento de actividad física en el 41,1% y en un 87,7% de los casos se establece control analítico.  
Consultas sobre problemas de comportamiento en la infancia realizadas en Atención Primaria   
Hay un claro predominio de las alteraciones en los niños sobre las niñas, el 62,1% frente al 37,3%, siendo la razón de masculinidad de 1,6. La edad media de los casos es de 8,1 años.   
Los problemas de comportamiento notificados con mayor frecuencia son la enuresis (27,9%), las alteraciones del sueño (20,6%), la hipercinesia (15,5%) y las estereotipias (10,3%).  
En el análisis por sexo las diferencias encontradas nos indican que la enuresis y la hipercinesia se presentan más en los niños, mientras que en las niñas es más frecuente la anorexia, las alteraciones del sueño, las estereotipias y otras alteraciones del comportamiento.  
Respecto a los factores de riesgo asociados, cuando se han detectado, el nivel socioeconómico bajo ha sido el principal, seguido de los procesos de separación o divorcio de los padres.   
La actitud terapéutica de los pediatras que notifican a la Red Centinela Sanitaria, ha sido mayoritariamente dar consejo y apoyo al niño y a los padres (81,2%). La derivación a otras especialidades (psicólogo y unidades de salud mental) ha ocurrido en el 48,5% de los casos. En un 1,5% se ha constatado la imposibilidad de actuar ante la situación presentada.   
Consultas sobre lesiones por incidentes en tiempo de ocio y domésticos realizadas en Atención Primaria   
En la Comunidad Valenciana se contabilizaron en el año 2000 un total de 931 casos de lesiones por incidentes en tiempo de ocio y domésticos en edades infantiles. Las lesiones accidentales en la infancia son más frecuentes en los niños menores de 14 años, y el domicilio es el lugar donde se producen con más frecuencia las lesiones, siendo las más habituales las contusiones y heridas abiertas, sobre todo debido a caídas y golpes. La mayoría no requirieron ingreso hospitalario y el pronóstico, en más del 90% de los casos, fue leve sin complicaciones.  
En el año 2004 en personas mayores de 60 años las lesiones accidentales presentaron una tasa de 3.672,03 por 100.000 personas mayores de 60 años, siendo con más frecuencia mujeres y mayores de 74 años.   
4. La salud de la población de origen extranjero en la Comunidad Valenciana  
Estudio de la atención a personas de origen extranjero en el ámbito de la Red Centinela Sanitaria de la Comunidad Valenciana   
En el año 2002 comenzó el estudio de la atención a personas de origen extranjero que, en ese año fue realizado por los profesionales de los Centros de Salud Sexual y Reproductiva. En el año 2003 el estudio fue realizado por los profesionales de enfermería y en 2004 participaron en el estudio los médicos generales y pediatras integrados, todos ellos participantes en la Red Centinela Sanitaria de la Comunidad Valenciana   
Los objetivos fueron cuantificar el fenómeno de las consultas realizadas en planificación familiar a personas de origen extranjero y caracterizar sociodemográfica y clínicamente a este colectivo.   
Gracias a estos estudios se ha podido obtener una visión completa de la atención prestada a personas de origen extranjero en atención primaria en la Comunidad Valenciana. Los resultados parciales se han venido publicando y poniendo a disposición de los profesionales y del público en general a través de la web de la Dirección General de Salud Pública de la Conselleria de Sanidad en los boletines mensuales de la Red Centinela Sanitaria de la Comunidad Valenciana  
(En: http: //www.sp.san.gva.es/epidemiologia).  
A continuación se resumen los resultados de este estudio.  
Medicina General  
Perfil: mujer con edad media de 36 años, procedente en su mayoría de América Latina, Europa Oriental y Norte de África. El 60% de los casos son mujeres entre 25 y 34 años. El 80% de las consultas son diagnósticas, terapéuticas y preventivas (causas «no administrativas»).   
La precariedad laboral (32,8%), los problemas idiomáticos (21,8%) y el bajo nivel educativo (18%) son los condicionantes sociales identificados como más relevantes en ambos sexos.   
Pediatría  
Perfil: niño/a con edad media de 5,1 años, el 51,3% varones y más de la mitad tienen edades entre 0 y 4 años. El motivo de la visita es con más frecuencia para el diagnóstico, terapéutico o preventivo, es decir, no son causas administrativas. Las madres y padres de los niños atendidos proceden en su mayoría de América Latina y Europa Oriental.   
La actuación o prescripción realizada en mayor medida es el diagnóstico (59,4%), la terapéutica (39%) y el consejo y ayuda (29,3%). Las actuaciones menos frecuentes son la derivación (8%) y la administrativa (16,9%).  
Centros de Salud Sexual y Reproductiva  
Los países de origen predominantes son Ecuador (27,6%), Colombia (22,8%) y Rumania (10,9%). Las condicionantes sociales que predominan son la precariedad laboral (37,7%) y los problemas con el idioma (31,6%).  
En cuanto a los embarazos el 29,3% ha tenido uno, y el 22,9% dos, mientras que el 24% dice tener antecedentes de interrupción voluntaria de embarazo.  
El motivo de la visita actual en las más jóvenes (menores de 17 años) está repartido entre demanda de interrupción voluntaria de embarazo (27,3%) y anticoncepción (22,7%), mientras que en el grupo de edad inmediatamente posterior (17-19 años) es más frecuente la solicitud de anticoncepción (51,6%) que la demanda de interrupción voluntaria de embarazo (30,5%). En las mayores de 40 años el principal motivo de la visita es la anticoncepción (35,8%) seguido de la revisión para diagnóstico precoz (28,3%).  
El número de interrupciones voluntarias de embarazo alcanza una media de 1,65, aunque hay que destacar que un 62,5% de las mujeres de origen extranjero que acuden a las consultas de planificación familiar nunca han recurrido a la interrupción voluntaria de embarazo. El porcentaje de las que lo han hecho más de una vez se sitúa en el 8,1%.  
Consultas de enfermería  
Perfil: mujer con media de 34 años de edad, procedente de Sudamérica, la Unión Europea y Europa Oriental. Un 29,5% de los casos notificados son menores de 15 años y un 24,1% mayores de 50 años.   
Los problemas idiomáticos (42,8%), la desestructuración familiar (16,1%) y el bajo nivel educativo (13%) son los condicionantes sociales identificados como más relevantes.  
La vacunación (36,2%) y el consejo-ayuda (33,4%), son las actuaciones que se realizan con mayor frecuencia en la atención a estas personas.   
Introducción de la variable «país de origen» en el registro de Interrupción Voluntaria del Embarazo de la Comunidad Valenciana.  
Mediante un estudio piloto llevado a cabo en la Comunidad Valenciana, se ha recogido la variable «país de origen» de aquellas mujeres residentes en la Comunidad Valenciana que recurren a efectuarse una interrupción voluntaria del embarazo (IVE) en cinco centros privados de la misma en el periodo enero-diciembre de 2003. Se notificaron en 2003 un total de 4.333 IVE realizadas, de las cuales 1.314 fueron realizadas a mujeres de origen extranjero, lo que representó el 30,3% del total de IVE realizadas en los mismos.   
Las mujeres extranjeras son la mayoría ecuatorianas (34,8%), rumanas (17,4%) y colombianas (9,4%), de entre 25 y 29 años, solteras que conviven en pareja, poseen estudios de segundo grado, son asalariadas y tienen ingresos propios. En su mayoría recurren a la IVE por primera vez y generalmente ya tenían un hijo. La primera información que reciben sobre IVE la obtienen del sistema público. Recurren a la IVE en las diez primeras semanas de gestación y la solicitan por el motivo de peligro para la salud física y psíquica de la embarazada.  
Los resultados del año 2004, indican que el 50,5% de las mujeres extranjeras que recurren a la IVE proceden de América Latina, seguido de Rumania y Marruecos. Con más frecuencia tienen edad entre los 20-29 años, conviven en pareja, poseen estudios de segundo grado, son asalariadas y tienen ingresos económicos propios. En su mayoría recurren a la IVE por primera vez. Solicitan la IVE en las diez primeras semanas de gestación y por el motivo de peligro para la salud física y psíquica de la embarazada.  
En cuanto a las mujeres españolas que recurren a la IVE en los centros citados anteriormente podemos destacar que recurren a la IVE más jóvenes, son con más frecuencia solteras, con estudios de segundo grado, no conviven en pareja en más del 50% de los casos, son asalariadas y tienen ingresos propios. Recurren a la IVE por primera vez y no tienen hijos. Solicitan la IVE en las diez primeras semanas de gestación y por el motivo de peligro para la salud física y psíquica de la embarazada.  
Información sobre personas de origen extranjero en el Registro de Casos de Sida de la Comunidad Valenciana  
Desde su creación el registro de casos de sida de la Comunidad Valenciana ha recogido información acerca del país de origen de los afectados. Hasta 1996, se declararon en nuestra Comunidad muy pocos casos de sida en personas de origen extranjero. Desde ese año, coincidiendo con el aumento de la inmigración en nuestra Comunidad, comenzaron a declararse más casos en personas extranjeras, a la vez que disminuía notablemente la incidencia de sida en la población autóctona. En los últimos años, los casos de sida en personas de origen extranjero han supuesto ya más del 10% del total de casos declarados.  
El 41% de los casos de sida en personas de origen extranjero ocurrieron en inmigrantes procedentes de países de la Unión Europea como Portugal, Reino Unido, Francia, Italia y Alemania. Los casos en personas de origen latinoamericano procedían en su mayoría de Colombia y Ecuador. Los de procedencia subsahariana procedían en su totalidad de la costa este africana, en concreto de Guinea Ecuatorial y Senegal. Los norteafricanos provenían de Marruecos y Argelia.  
Resultan llamativas las diferencias en los mecanismos de transmisión predominantes según la región de origen; los casos de origen subsahariano se atribuyeron casi la totalidad a relaciones heterosexuales. Los latinoamericanos también fueron en su inmensa mayoría de transmisión sexual, si bien con una importante proporción de casos de transmisión homosexual, hecho que no se observa en los subsaharianos.  
Los casos procedentes de Europa y del norte de África presentaron un patrón similar ya que los usuarios de drogas por vía parenteral representan un tercio de los casos, mientras que la transmisión sexual supone alrededor del 50%, distribuyéndose en partes aproximadamente iguales entre los que se deben a relaciones heterosexuales y los atribuidos a relaciones homosexuales.  
Las enfermedades de declaración obligatoria en las personas extranjeras  
En todas las encuestas epidemiológicas que se cumplimentan en la Comunidad Valenciana se ha incluido la recogida de información acerca de país de nacimiento, nacionalidad y años de residencia.  
Gracias a ello ahora se dispone de información de los casos de personas extranjeras afectadas de diversas enfermedades. Así en 2004 el 25,2% de los casos de tuberculosis corresponden a personas extranjeras, habiendo podido determinarse que en cuanto a edad, sexo, baciloscopia y hospitalización, los inmigrantes con menos de 5 años de residencia en España se alejan del perfil general de los casos declarados en nuestra Comunidad, mientras que el del resto de extranjeros se aproxima a ese perfil.  
5. La insuficiencia renal terminal en la Comunidad Valenciana  
La prevalencia de la insuficiencia renal terminal en la Comunidad Valenciana continúa con la tendencia creciente de los últimos años y la incidencia, que estaba estabilizada en los últimos años, experimenta también un considerable aumento. La tasa de trasplantes renales en 2002 aumentó respecto a 2001 pero fue inferior a la de 1998, año que tuvo la tasa más elevada de las observadas en todo el período considerado.  
En cuanto a la prevalencia, en el año 2002 se calculó una tasa de 1.118,94 enfermos por millón de habitantes, que fue superior a la observada en años anteriores. Además es superior a la registrada en ese mismo año en el ámbito nacional, que fue 895 enfermos por millón de habitantes. En relación con la incidencia, es decir, los nuevos casos aparecidos en un año, en nuestra Comunidad existió un importante aumento de la incidencia en 2002 respecto del año anterior, siendo en este año de 166,28 pacientes por millón de habitantes. Tanto en la prevalencia como en la incidencia de la insuficiencia renal crónica se observan mayores tasas en los hombres y en las personas de edad avanzada.  
En cuanto a las causas de la enfermedad renal primaria, en los casos prevalentes la primera causa es la desconocida o no filiada con un 21,4%.   
En relación con el tratamiento recibido por estos pacientes, el 58,1% de los pacientes tienen como modalidad de tratamiento la hemodiálisis en centro y un 4,7% diálisis peritoneal continua ambulatoria. El trasplante de riñón presentó un porcentaje de 37,1% en 2002, ligeramente superior al del año anterior 36,1%, si bien merece la pena recordar que en 1990 sólo representaba el 20,6%.  
Sobre los factores de riesgo presentes, la hipertensión arterial, al igual que se ha observado en años anteriores, continúa siendo el factor de riesgo presente en mayor proporción en el momento de la inclusión en el registro de los enfermos renales.   
6. Interrupciones voluntarias del embarazo en la Comunidad Valenciana  
El número absoluto de interrupciones voluntarias del embarazo (IVE) notificadas durante 2004 al Registro de la Comunidad Valenciana ha sido de 8.765, lo que significa el mayor número de IVE notificadas en un año en la Comunidad Valenciana hasta la fecha, con un incremento con respecto a 2003 del 9,9%.   
En la Comunidad Valenciana hubo una evolución ascendente hasta 1989, aunque a partir de ese año, comenzó un periodo de estabilización hasta 1992. En la gráfica, se observa cómo en 1997 en nuestra Comunidad se produce un mínimo, y desde entonces la tendencia es claramente ascendente, aunque con tasas siempre por debajo de la media nacional.  
7. Consumo de alcohol y drogas  
Según datos de las encuestas de consumo y opinión realizadas por la Fundación de Ayuda contra la Drogadicción para la Generalitat (años 1996, 1998, 2000, 2002 y 2004) en población mayor de 15 años se puede resaltar los siguientes datos.  
Alcohol  
En el último estudio epidemiológico realizado (año 2004) la prevalencia de bebedores abusivos se mantiene estable y en cifras idénticas a las detectadas en la encuesta precedente (6,3%). Destacar el leve aumento de las cifras relativas al sexo masculino compensado con un leve descenso de las mujeres que abusan del alcohol.  
De igual forma el promedio de ingesta diario de alcohol (40,13 ml) se mantiene en cifras similares a las detectadas con anterioridad (42,02 ml).   
Evolución de la tasa de abortividad. Tasa por mil mujeres (de 15 a 44 años)  
Fuente: Elaboración propia a partir de los datos del INE 2005.  
Heroína  
El consumo de heroína sigue una tendencia claramente descendente en sus consumos. La comparación entre las dos últimas encuestas reduce a la mitad las prevalencias de consumo. Si durante 2002, un 0,5% de la población mayor de 15 años consumió heroína, en alguna ocasión, en los 12 meses anteriores a la encuesta, durante 2004 sólo un 0,2% lo refiere. Al igual ocurre con el consumo regular o semanal, que desciende del 0,2% al 0,1% actual.  
Seguimos destacando el hecho de que el porcentaje de consumidores que persiste, corresponde al grupo que ha fracasado aún con las estrategias de reducción del daño (programas de tratamiento con metadona, etc.), siendo muy bajo el número de nuevos consumidores de este tipo de sustancias.  
Cocaína  
Ofrece una clara diferenciación entre lo que es el consumo esporádico o experimental y el consumo habitual. Aunque el número de consumidores experimentales (los que refieren haber probado o consumido esta sustancia alguna vez en la vida) aumenta ligeramente, los consumos ocasionales (alguna vez en los últimos 12 meses) o habituales (consumo una o más veces por semana) siguen su progresiva tendencia descendente. Podemos estimar que ambos tipos de consumos han sufrido un descenso respecto a 2002, situándose en el 3,3 y 0,4% respectivamente.   
Cannabis  
Sigue siendo la sustancia ilegal de mayor prevalencia en su consumo, aunque la tendencia es muy similar a la descrita en el caso de la cocaína. Existen aumentos en lo que se refiere al consumo experimental (se sitúa en cifras del 24,5%) pero descienden ligeramente los consumos ocasionales (10,2%) y del último mes (8,8%).   
Otras sustancias  
A continuación se exponen las cifras registradas sobre el consumo de drogas de diseño, anfetaminas, alucinógenos y crack, según datos de las encuestas de 2002 y 2004.  
En general podemos ver como hay una tendencia mayoritaria de disminución de estos dos indicadores temporales básicos.  
El Indicador Tratamiento del Sistema de Evaluación de la Calidad Asistencial en Drogodependencias (SECAD), recoge las características sociodemográficas, personales, toxicológicas, etc. de las personas que solicitan tratamiento por abuso o dependencia a sustancias psicoactivas u otras adicciones comportamentales.  
La normalización y mayor accesibilidad a los servicios culminaron durante el ejercicio 2003 con la transferencia de todas las Unidades de Conductas Adictivas a la Conselleria de Sanidad, de este modo toda la atención sanitaria del enfermo drogodependiente depende tanto orgánica como funcionalmente del servicio valenciano público de salud.  
Fuente: Sistema Valenciano de Información en Adicciones (SAVIA), en población mayor de 15 años. Dirección General de Drogodependencias. Conselleria de Sanidad  
Como resultado de todo ello, el número de pacientes que anualmente solicitan iniciar un nuevo tratamiento sigue una tendencia ascendente, situándose en 12.778 los pacientes que durante al año 2004 fueron admitidos a tratamiento (en el año 2000 dicha cifra era de 9.986 pacientes).  
Atendiendo a estos pacientes según la sustancia principal por la que solicitan tratamiento, la heroína (opiáceos en general) sufre un progresivo descenso y desde 2001 deja de ser la primera sustancia. Durante el año 2004 sólo el 15,2% de los pacientes solicitaron tratamiento por abuso y/o dependencia a la heroína, quedando con ello relegada a la tercera posición. La sustancia por la que el mayor número de pacientes solicitan tratamiento es el alcohol (31,2% de los casos) seguido en la actualidad muy de cerca por la cocaína (30,7%). Destacar el progresivo aumento de los pacientes que solicitan tratamiento por consumo de cánnabis (durante el año 2004 representaron el 5,4% frente al 2,5% del año 2000). La adicción al juego se mantiene en cifras estables entorno al 5%.  
8. Accidentes de trabajo  
Durante 2003, de las 100.373 bajas relacionadas con el puesto de trabajo, declarados en nuestra Comunidad, 99.416 fueron accidentes de trabajo, y el resto correspondieron a enfermedades profesionales. De entre todos los accidentes laborales, 1052 fueron calificados como graves y 119 tuvieron consecuencias mortales.  
Las actividades económicas que han acumulado el 58'5% del total de accidentes, con baja en el centro de trabajo, se detallan en la siguiente tabla.  
Evolución de los accidentes laborales en la Comunidad Valenciana 1994-2003  
(Número de accidentes en jornada de trabajo)  
Fuente: Dirección General de Trabajo y Seguridad Laboral. Conselleria de Empleo.  
Nota: Tasa Incidencia = (Nº accidentes trabajo/ Nº trabajadores ocupados) x 1000  
9. Accidentes de tráfico  
Observando la evolución del número de accidentes de tráfico con víctimas, se advierte que desde el año 1998 se produce una importante reducción hasta 2001, sin embargo en 2002 se observa un cambio en la tendencia, aunque parece que se estabiliza en 2003.  
Pese a la importante morbilidad generada por los accidentes de tráfico, se observa una tendencia a la disminución del número de accidentes de tráfico con víctimas.  
Evolución del número de accidentes de tráfico con víctimas   
Fuente: Dirección General de Tráfico. Ministerio del Interior  
Número de víctimas en los accidentes de tráfico durante 2003   
Fuente: Dirección General de Tráfico. Ministerio del Interior  
10. Violencia doméstica   
Los datos recopilados por la Dirección General de la Mujer de la Conselleria de Bienestar Social indican que en España en el año 2004 murieron por esta causa a 105 mujeres. En la siguiente tabla podemos observar la evolución de las defunciones debidas a la violencia doméstica desde el año 1999.  
Número de mujeres víctimas mortales de violencia de género en España. Totales mensuales  
Fuente: Dirección General de la Mujer. Conselleria de Bienestar Social. Elaboración propia a partir de noticias de prensa y de Datos del Ministerio del Interior.   
Nota: Datos permanentemente actualizados  
(1) Se incluyen aquellos casos en los que existe una analogía evidente con los descritos, a pesar de no existir vínculo matrimonial. Por ejemplo, hija o madre de la compañera sentimental o novia, etc.  
(2) Se incluyen aquellos casos en los que no existe una relación afectiva estable entre el agresor y la víctima (amigos o conocidos) o, simplemente, no existe ningún tipo de relación.  
(3) Bajo este epígrafe se incluyen las víctimas masculinas (normalmente hijos) que mueren en relación con agresiones a mujeres.  
Mujeres muertas por violencia de género a manos de su pareja  
Fuente: Dirección General de la Mujer. Conselleria de Bienestar Social. Elaboración propia a partir de noticias de prensa y de Datos del Ministerio del Interior.   
Nota: Datos permanentemente actualizados  
Se incluyen aquellos casos en los que el agresor es o ha sido el cónyuge, compañero sentimental o novio.  
Número de mujeres atendidas en el centro mujer 24 horas de Alicante, Valencia y Castellón, 1996-2004  
Fuente: Dirección General de la Mujer. Conselleria de Bienestar Social  
Llamadas recibidas a través de la línea 900-580 888, años 1996-2004  
Fuente: Dirección General de la Mujer. Conselleria de Bienestar Social  
La Morbilidad: enfermedades transmisibles  
La información que a continuación se expone, ha sido elaborada por el Servicio de Vigilancia y Control Epidemiológico del Área de Epidemiología de la Dirección General de Salud Pública de la Conselleria de Sanidad.  
1. Tuberculosis en la Comunidad Valenciana   
La tuberculosis presenta una tendencia descendente en los últimos años en la Comunidad Valenciana, aunque existe un aumento de los casos en extranjeros procedentes de países de alta endemia de tuberculosis. Este hecho motiva que el control de la tuberculosis en la población autóctona deba ser mantenido con la misma intensidad con la que se ha llevado a cabo hasta la actualidad, y al mismo tiempo, exige que se deriven nuevos recursos para el diagnóstico precoz y el tratamiento adecuado de los casos en población inmigrante, en la que las circunstancias sociales, culturales y económicas representan una barrera para el control de la enfermedad. La incidencia más alta en los casos notificados de tuberculosis corresponde al grupo de 25 a 34 años, y al de 35 a 44 años, coincidiendo estos grupos con los de mayores porcentajes de casos en extranjeros y de coinfectados por el VIH.  
En la Comunidad Valenciana se acaba de poner en marcha un programa para la Vigilancia Epidemiológica «on line», en el que la tuberculosis tiene una presencia importante, dado que se aborda la vigilancia de la enfermedad en varios niveles: la mejora de la oportunidad en la declaración, el incremento de la calidad de la información, el estudio de los contactos de los casos declarados con la prescripción del Tratamiento de la Infección Tuberculosa Latente (TITL), el Tratamiento Directamente Observado (TDO) siguiendo el documento de consenso realizado en 1999, y la evolución del caso al final del tratamiento.  
Así mismo, la Vigilancia Epidemiológica de la Tuberculosis implica un estricto control de las resistencias a fármacos antituberculosos, dada la alta prevalencia de resistencias en países con alta endemia tuberculosa, de los que proceden muchos casos de tuberculosis declarados en nuestra comunidad. A tal fin es preciso que a todas las cepas de Mycobacterium tuberculosis, aisladas a través de los correspondientes cultivos, se les realice estudio de sensibilidad.  
Desde el año 1998 hasta el 2004 la tasa global de tuberculosis pasó de 24 casos por 100.000 habitantes a 15,67 casos por 100.000 habitantes, lo que representó un descenso medio por año del 4,96%. Los casos nuevos de tuberculosis (incidencia) representan el 88,3% de la totalidad de los casos declarados, con una tasa de incidencia de 13,84 casos por 100.000 habitantes. La tuberculosis respiratoria representa el 77,9% del total de casos declarados, y supone una tasa de 12,20 casos por 100.000 habitantes. La rúbrica «otras tuberculosis» presentan una tasa de 3,47 casos por 100.000 habitantes.   
Entre las características más relevantes de los casos declarados destacan: una media de edad de 41,4, el 65,5% son hombre, la coinfección VIH se da en el 11,5%, y los casos en inmigrantes con estancia en España inferior a 5 años, suponen el 16,5% de los enfermos. El tiempo transcurrido entre la fecha de inicio de los síntomas y el diagnóstico es muy superior para «otras tuberculosis» (128 días) que en la tuberculosis respiratoria (62 días). Los casos hospitalizados representan el 63,7% de los casos declarados, con una estancia media en el hospital de 17 días. La baciloscopia presenta resultado positivo en el 55,2% de los casos y negativa en el 37,2%. El cultivo del Mycobacterium tuberculosis supera de forma importante la rentabilidad de la baciloscopia, y en combinación permiten confirmar el 85,7% de los casos de tuberculosis declaradas.  
Los casos de tuberculosis en extranjeros representan el 25,2% del total de los casos declarados en la Comunidad Valenciana. Con más frecuencia son varones, con una edad media de 33 años, con estancia en España inferior a 5 años.   
Por lo que se refiere a la totalidad de casos declarados en extranjeros, corresponde a una tasa de 41,3 casos por 100.000 habitantes, con una gran variabilidad según el país de procedencia. Es importante señalar que las tasas de incidencia calculadas pueden estar sobreestimas ya que el número total de inmigrantes en nuestra Comunidad puede ser superior al declarado por fuentes oficiales.  
Tuberculosis e infección VIH. La prevalencia de infección por el VIH entre los casos de tuberculosis es del 11,5%, lo que representa una tasa de 1,8 casos por 100.000 habitantes.   
El 15,2% de los casos declarados de tuberculosis referían haber tenido contacto con un caso de tuberculosis, una pequeña parte de los cuales (2,5%) habían tomado Tratamiento de la Infección Tuberculosa Latente (TITL).   
Los pacientes infectados por el VIH y en los Usuarios de Drogas por Vía Parenteral, presentan bajas tasas de cumplimentación del tratamiento de la tuberculosis y mayor mortalidad por esta enfermedad.  
Tuberculosis en menores de 15 años. En este grupo se ha calculado una tasa de 5,84 casos por 100.000 habitantes, destacando que la incidencia de la enfermedad es significativamente mayor en los menores de 5 años que en el resto. La rentabilidad de la baciloscopia es baja (11,4%), mientras que el cultivo mejora significativamente esta prueba diagnóstica hasta llegar al 51,4%.  
Estudio de contactos. Durante el año 2004 los casos de tuberculosis declarados con estudio de contactos informado han sido de 475 y han sido declarados un total de 678 casos, es decir, la proporción de casos con estudio de contactos es del 70%, lo que supone un incremento superior a 15 puntos con relación al año 2003, que fue del 54,4%.  
El número total de contactos estudiados ha sido de 3544, y la media de contactos estudiados por cada caso se eleva a 7,46. La prevalencia de infección entre los contactos informados es del 31,7%. El número de casos nuevos de tuberculosis descubiertos con ocasión del estudio de contactos ha sido 33, es decir, el 4,9% de los casos declarados.   
El grupo estudiado más numeroso ha sido el de los convivientes que han presentado una prevalencia de infección del 37,3%. En los familiares no convivientes la infección estaba 9 puntos por debajo de los convivientes. Del resto de grupos caben destacar los contactos laborales, donde la prevalencia de infección tuberculosa estaba 5 puntos por debajo de este.  
Centro de apoyo al CAST (Centro de Atención a los Sin Techo). Durante el año 2004 controlaron en el Centro de apoyo al CAST 9 casos de tuberculosis, todos ellos en programa de Tratamiento Directamente Observado (TOD), de los cuales 5 eran de nacionalidad española y los 4 restantes extranjeros. Entre los 9 casos seguidos, 3 (33,3%) se perdieron o abandonaron el tratamiento. Los Tratamientos Observados Directamente (TOD) solamente representan el 3,7% de los casos declarados; esta cifra está muy por debajo de lo deseable.  
Además de los controles de los casos de tuberculosis, se han prescrito 77 Tratamientos de la Infección Tuberculosa Latente (TITL) en programa TOD.  
2. Vigilancia epidemiológica en la Comunidad Valenciana (Año 2004)  
Enfermedad meningocócica  
La frecuencia de presentación de la enfermedad meningocócica en la Comunidad Valenciana ha disminuido en las últimas temporadas gracias a las campañas de vacunación realizadas en nuestra comunidad en los años 1997 y 2000, así como a la inclusión en el calendario de vacunaciones infantiles, desde enero de 2001, de la vacuna conjugada frente al meningococo C. Actualmente la enfermedad meningocócica presenta tasas de incidencia en torno a los 2 casos por 100.000 habitantes, frente a los 4,69 que se registraron en la última temporada epidémica 1996-97.  
Durante la temporada epidemiológica 2003-2004 se declararon en la Comunidad Valenciana un total de 63 casos de enfermedad meningocócica, lo que supuso una disminución del 27,6% respecto a la temporada 2002-2003, en la que se notificaron 87 casos. La tasa de incidencia fue de 1,46 casos por 100.000 habitantes, mientras que en la temporada anterior fue de 2,07. Esta es la tasa de incidencia más baja registrada desde 1996, manteniéndose por tanto la tendencia descendente observada en las últimas temporadas.  
Igual que en los últimos años, hubo un predominio del serogrupo B (63,5% del total de casos declarados) sobre el serogrupo C (14,3%). La incidencia global de la enfermedad meningocócica mas elevada se registró entre los niños menores de cinco años, manteniéndose el patrón típico de presentación de la enfermedad.  
La letalidad se mantuvo alta, aunque algo mas baja que en las temporadas anteriores. Disminuyó para los dos principales serogrupos aunque de manera más acusada en el serogrupo B.  
Enfermedades de transmisión sexual.  
Infección gonocócica  
Durante el año 2004 se declararon un total de 60 casos de infección gonocócica. Esto supone una tasa de incidencia para el conjunto de la Comunidad Valenciana de 1,39 casos por 100.000 habitantes, lo que indica un incremento respecto al año 2003, en el que se declararon 43 casos y la tasa fue 1,02 casos por 100.000 habitantes. Para el quinquenio anterior la mediana de las tasas de incidencia se sitúo en 0,77 casos por 100.000 habitantes, observándose una tendencia ascendente en estos últimos cinco años en la incidencia de esta enfermedad.  
La tasa más alta correspondió a la provincia de Castellón, con 12 casos declarados y un valor de 2,39/100.000habitantes, un punto por encima de la tasa de la Comunidad Valenciana. En segundo lugar Valencia con 29 casos y por último Alicante con 19 casos, con tasas de 1,28 y 1,22, respectivamente, ambas por debajo de la tasa de la Comunidad Valenciana.  
La enfermedad se presentó, como es habitual, mayoritariamente en hombres y el grupo de edad con mayor número de casos fue el de 25 a 34 años.  
Sífilis  
A lo largo del año 2004 se declararon un total de 98 casos de sífilis. La tasa de incidencia para el conjunto de la Comunidad Valenciana fue de 2,27/100.000 habitantes, ligeramente superior a la del año 2003 que fue 2/100.000habitantes La mediana de las tasas para el quinquenio anterior se situó en 1,02, observándose una tendencia ascendente en la incidencia de esta enfermedad desde el año 2000.  
Como en la infección gonocócica la tasa más alta correspondió a la provincia de Castellón con 18 casos declarados y un valor de 3,59/100.000 habitantes, 1,32 puntos por encima de la tasa de la comunidad valenciana.  
Más de la mitad de los casos (64%) se presentó en hombres y el grupo de edad con mayor número de casos, en ambos sexos, fue el de 25 a 34 años.  
Sífilis congénita  
Durante el año 2004 se declararon 7 sospechas de sífilis congénita, de éstas 3 quedaron clasificadas como error diagnóstico, sólo dos casos quedaron confirmados.  
Los casos de sífilis congénita en la Comunidad Valenciana han aumentado con respecto al año anterior, probablemente como una consecuencia del aumento de los casos de sífilis no tratada, asociados a población inmigrante.  
3. Zoonosis  
Brucelosis  
Durante el año 2004 se declararon 24 casos de Brucelosis en la Comunidad Valenciana. Esto supone una tasa de incidencia de 0,55 casos por 100.000 habitantes. La mediana de las tasas del quinquenio anterior fue 1,15, observándose a lo largo de estos cinco años una tendencia descendente en la incidencia de esta enfermedad, aunque en el año 2004 se incrementó ligeramente con respecto al año anterior.  
De los 24 casos de brucelosis 8 se declararon en la provincia de Alicante, 8 en la de Castellón y 8 en la de Valencia. La tasa más alta correspondió a la provincia de Castellón con un valor de 1,60/100.000 habitantes 1,05 puntos por encima de la tasa de la comunidad. Las tasas de las provincias de Alicante y Valencia fueron 0,51 y 0,35, respectivamente, ambas por debajo de la tasa de la Comunidad Valenciana.  
A lo largo del año se declararon cuatro brotes de brucelosis que agruparon al 41,7% de los casos.  
Leishmaniasis  
Durante el año 2004 se declararon en la Comunidad Valenciana un total de 25 casos de Leishmaniasis. Esto supone una tasa para el conjunto de la Comunidad Valenciana de 0,58 casos por 100.000 habitantes, ligeramente inferior a la del año 2003.  
A lo largo del quinquenio anterior esta enfermedad mostró unas tasas bastante estables, manteniéndose la tendencia observada durante estos años. La mediana para ese periodo se situó en 0,65 casos por 100.000 habitantes.  
Hidatidosis  
En el año 2004 se declararon 26 casos de hidatidosis, lo que supone una tasa de incidencia para el conjunto de la Comunidad Valenciana de 0,60 por 100.000 habitantes. Durante los últimos cinco años las tasas de incidencia de la hidatidosis se han mantenido bastante estables y la mediana de las tasas para este periodo se sitúa en 0,67.  
La distribución de casos por provincias fue la siguiente 1 caso correspondió a Alicante, 3 a Castellón y 22 a Valencia, con tasas de 0,06, 0,62 y 0,97 casos por 100.000 habitantes, respectivamente.  
La hidatidosis mantiene una tendencia estable con relación a los cinco años anteriores. Del total de casos declarados sólo el 57% de éstos eran casos incidentes.  
Debido al largo periodo de incubación de esta enfermedad la edad media de los casos es bastante elevada.  
Fiebre exantemática mediterránea  
Durante el año 2004 se declararon 13 casos de fiebre exantemática mediterránea, 10 casos más que en el año 2003. Esto supone una tasa de incidencia de 0,30 por 100.000 habitantes para la Comunidad Valenciana. Este considerable incremento respecto al 2003 es debido fundamentalmente a la búsqueda activa. Esta tasa es la mas alta registrada desde el año 1998. La mediana del quinquenio se situó en 0,15 casos por 100.000 habitantes.  
Dos de los casos declarados correspondieron a la provincia de Alicante, siendo la tasa de incidencia 0,13/100.000 habitantes. Los 11 restantes se declararon en la provincia de Valencia y la tasa de incidencia de ésta se situó por encima de la tasa de la Comunidad Valenciana siendo 0,49/100.000habitantes. En la provincia de Castellón no se declaró ningún caso.  
La enfermedad se distribuyó prácticamente por igual en ambos sexos.  
Tétanos  
Durante el año 2004 se declararon en la Comunidad Valenciana cuatro casos de tétanos, igual cifra que en el año 2003. La tasa de incidencia fue 0,09 casos por 100.000 habitantes (más del doble que la media nacional). Para el quinquenio anterior la tasa mediana fue 0,05 casos por 100.000 habitantes.  
Todos los casos de tétanos se produjeron en personas mayores de 60 años. En dos de los casos se produjo el fallecimiento. Ningún caso estaba correctamente vacunado. Dada la existencia de una vacuna eficaz frente al tétanos todos estos casos podrían haber sido evitados.  
Leptospirosis  
Durante el año 2004 se declararon 3 casos de leptospirosis. La tasa de incidencia fue 0,07 casos por 100.000 habitantes.   
Durante el quinquenio anterior no se declararon casos en los años 1999 y 2000, en el año 2002 se declararon seis casos, dos de ellos en forma de brote. La mediana para dicho periodo fue de 0,02 casos por 100.000 habitantes.  
Los casos tenían como antecedente de riesgo el trabajo en arrozales o en zona de huerta con presencia de roedores.  
Fiebre recurrente por garrapatas  
Durante el año 2004 se notificó un caso de fiebre recurrente por garrapatas que se encontró a través de búsqueda activa. La tasa de incidencia fue 0,02 casos por 100.000 habitantes. Es el primer caso que se notifica desde el año 1999, en el que se declararon 6 casos.  
4. Paludismo  
Durante el año 2004 se declararon en la Comunidad Valenciana 54 casos de paludismo, siendo todos ellos casos importados. Del total de casos declarados, 31 (57,4%) fueron casos nuevos y 15 (27,6%) recidivas. Estos datos representan una tasa global (casos nuevos mas recidivas) de 1,25 casos por 100.000 habitantes, mientras que si se considera solamente los casos incidentes la tasa de fue 0,72 casos por 100.000 habitantes  
Los casos se agrupan mayoritariamente en la segunda mitad del año, coincidiendo con el verano y las primeras semanas del otoño. Más de la mitad de los casos (51,9%) corresponden a inmigrantes ya establecidos en nuestra Comunidad, que viajan en vacaciones a su país de origen.  
5. Sarampión  
En el marco del Plan de Eliminación del sarampión en la Comunidad Valenciana, cuyo objetivo era alcanzar la eliminación de sarampión autóctono en el año 2005, se puso en marcha en enero de 2001 el sistema de vigilancia especial de la enfermedad. Este sistema de vigilancia básicamente consiste en la notificación urgente de la sospecha del caso, la recogida de muestras para su confirmación por laboratorio, (suero para la determinación de IgM especifica y orina para el aislamiento del virus y la identificación de la cepa), la investigación de la fuente de infección y el control de los contactos, así como la rápida detección de la ocurrencia de brotes y la adopción de las medidas oportunas para impedir que la transmisión continúe.  
Durante el año 2004 se notificaron al sistema de vigilancia 20 casos sospechosos de sarampión, de los cuales, tras realizar la investigación correspondiente, 1 (5%) fue confirmado y 19 (95%) se consideraron descartados, uno de ellos como postvacunal. No quedó ningún caso como compatible, pues en todas las sospechas fue posible la recogida de muestras para su confirmación.  
6. Enfermedades vacunables  
Parotiditis  
El número de casos notificados en 2004 fue de 108, de los cuales 32 fueron errores diagnósticos y un caso era extracomunitario. Los casos autóctonos fueron 75, con una tasa de 1,73 por 100.000 habitantes, muy inferior a la media nacional, con 3,71 casos por 100.000 habitantes.  
En cuanto a la distribución espacial se observó, que por provincias la tasa más elevada se dio en Alicante 2,05 casos por 100.000 habitantes, seguida de Valencia con tasa de 1,68 casos por 100.000 habitantes y por último Castellón con tasa de 1 caso por 100.000 habitantes.  
En la evolución temporal al comparar la tasa del año en estudio, 1,73 casos por 100.000 habitantes, con respecto al quinquenio anterior (1999-2003), se observa que continua la tendencia descendente de aparición de esta enfermedad, que comenzó con un claro descenso en el año 2000, con una tasa de 4,51 casos por 100.000 habitantes, con respecto al año 1999, que presentó una tasa de 19,48 casos por 100.000 habitantes.   
Tosferina  
Durante el año 2004 se declararon 37 casos, lo que supone una tasa de 0,86 casos por 100.000 habitantes, muy inferior a la tasa media en España de 1,31 casos por 100.000 habitantes.   
En cuanto a la distribución espacial de los casos en el ámbito provincial, Castellón presentó una tasa de 1 por 100.000 habitantes, seguido de Valencia con una tasa de 0,93 casos por 100.000 habitantes y por ultimo Alicante con 0,71 casos por 100.000 habitantes.  
En la evolución temporal al comparar la tasa del año 2004 con respecto al quinquenio anterior, se observa que el número de casos es algo superior a los dos años precedentes aunque muy inferior a los anteriores, estando dentro de los límites inferiores del quinquenio anterior.   
7. Enfermedad invasiva por Haemophilus influenzae  
En el año 2004 se notificaron cuatro casos, lo que supone una tasa en la Comunidad Valenciana de 0,09 casos por 100.000 habitantes; todos los casos fueron confirmados por laboratorio y clasificados como casos confirmados.  
En la distribución espacial se observa que los casos se han producido dos de la provincia de Alicante, con una tasa de de 0,13 casos por 100.000 habitantes, y los otros dos en la provincia de Castellón, correspondiendo a una tasa de 0,40 casos por 100.000 habitantes.  
Cuando se observa la evolución temporal, del año 2004 con respecto al quinquenio último (1999-2003), vemos que el número de casos de este año (4) es similar a las cifras producidas en el periodo anterior, en el cual no se presenta ninguna tendencia clara; lo único que aparece son cifras muy bajas durante todo el periodo debido a que la cobertura vacunal era ya muy elevada en estos últimos años.  
8. Varicela  
El número de casos notificados durante 2004 fue de 31.314, con una tasa de 723,74 casos por 100.000 habitantes. En España el número de casos declarados fue 233.934, con una tasa de 589 casos por 100.000 habitantes, lo que supone que nuestra Comunidad declara el 13,4% de los casos de toda España y que tiene una tasa un 22,7% superior a la nacional.  
En cuanto a la distribución espacial se observó, que por provincias la tasa más elevada se dio en Alicante, con 1.057,1 casos por 100.000 habitantes, seguida de Castellón con tasa de 589,3 casos por 100.000 habitantes, y por último Valencia con tasa de 524,4 casos por 100.000 habitantes.   
Cuando observamos la evolución anual de la enfermedad del año 2004 se observa un componente cíclico estacional con predominio primaveral, y con respecto al quinquenio anterior (1999-2003), vemos que no existe una tendencia clara, sino que esta enfermedad se presenta con altibajos.   
9. Hepatitis  
Hepatitis A  
El número de casos notificados en 2004 fue 115, de los cuales 18 fueron importados, 1 fue un error diagnostico y 96 fueron casos autóctonos. La tasa de casos autóctonos fue de 2,22 casos por 100.000 habitantes, similar a la de España, que fue de 2,01 casos por 100.000 habitantes.  
En la distribución espacial se observa que por provincias en Alicante se han declarado 50 casos, dándose la tasa mas elevada 3,21 por 100.000 habitantes, en Castellón se han declarado 5 casos, tasa de 1 caso por 100.000 habitantes, y en Valencia se han dado 41 casos, con una tasa de 1,81 casos por 100.000 habitantes.   
El 34% de los casos se producen asociados a los brotes y el 60% aparecen como casos aislados.  
Cuando se observa la evolución del año 2004 con respecto al quinquenio último (1999-2003), podemos observar que el número de casos en 2004 es superior a los dos años anteriores, aunque sigue siendo un número muy inferior a los otros tres anteriores; la subida que experimenta en 2004 con respecto a la tendencia descendente que presentaba el quinquenio anterior, puede ser debida en gran parte a que se han producido bastantes brotes (33 casos), sobre todo relacionados con niños pequeños de guardería o preescolar y sus familiares, mientras que el año anterior sólo se dieron 5 casos relacionados con brotes.   
Hepatitis B  
En 2004 fueron notificados 93 casos, de los cuales 6 fueron errores diagnósticos y 3 importados; por lo tanto, los casos a estudiar pertenecientes a nuestra Comunidad fueron 84, lo que supone una tasa de 1,94 casos por 100.000 habitantes, cifra que está por encima de la tasa de España, que fue de 1,86 casos por 100.000 habitantes.  
En la distribución espacial se observa que por provincias en Alicante se han declarado 23 casos, dándose la tasa más baja (1,48 casos por 100.000 habitantes), en Castellón se han declarado 12 casos (tasa de 2,39 casos por 100.000 habitantes) y en Valencia se han declarado 49 casos (tasa de 2,16 casos por 100.000 habitantes).  
Cuando se observa la evolución del año 2004 con respecto al quinquenio último (1999-2003), vemos que el número de casos de este año (84 casos) es similar a los últimos tres años, donde se aprecia un escalón importante con respecto a las cifras de los dos años anteriores; la tendencia a lo largo del periodo es descendente, y en estos últimos años parece que se encuentra bastante estabilizada, con un ligero ascenso el ultimo año.   
Hepatitis C  
El número de casos notificados fue de 42 durante 2004, lo que supone una tasa de 0,97 casos por 100.000 habitantes, por debajo de la de España que fue de 1,74 casos por 100.000 habitantes.   
En la distribución espacial se observa que por provincias, la tasa mas alta se presenta en Castellón (1,40 casos por 100.000 habitantes); en Valencia y Alicante las tasas son similares a las de la Comunidad Valenciana (0,92 y 0,90 casos por 100.000 habitantes, respectivamente).  
Cuando se observa la evolución del año 2004 con respecto al quinquenio último (1999-2003), vemos que el número de casos de este año, con respecto a las cifras anteriores, sigue una tendencia claramente descendente.   
10. Enfermedades hídricas y alimentarias  
Disentería bacilar . Shigelosis  
En 2004 el número de casos notificados fue de 14, de los que sólo 8 son los casos que pertenecen a nuestra Comunidad y a los que hacemos referencia. La tasa fue de 0,18 casos por 100.000 habitantes, inferior a la de España que fue de 0,29 casos por 100.000 habitantes. Todos los casos fueron confirmados por laboratorio.   
En la distribución espacial se observa que el mayor numero de casos y la tasa más alta se dio en la provincia de Valencia con 0,22 casos por 100.000 habitantes, seguida de la provincia de Castellón con una tasa de 0,20 casos por 100.000 habitantes, y por ultimo la provincia de Alicante con tasa de 0,13 casos por 100.000 habitantes.   
Cuando se observa la evolución del año 2004 con respecto al quinquenio ultimo (1999-2003) vemos que el numero de casos de esta enfermedad se mantiene en unas cifras similares a la mediana del quinquenio anterior. La enfermedad estos últimos años se ha presentado con casos aislados o en pequeños brotes localizados.  
Fiebre tifoidea y paratifoidea  
El número de casos notificados durante 2004 fue de 10, de los cuales 7 fueron autóctonos, lo que supone una tasa de 0,16 casos por 100.000 habitantes, inferior a la tasa de España que fue de 0,25 casos por 100.000 habitantes.   
En la distribución espacial se observa que 4 casos pertenecían a la provincia de Alicante con una tasa de 0,26 casos por 100.000 habitantes y 3 casos a la provincia de Valencia, con una tasa de 0,13 casos por 100.000 habitantes.   
Cuando se observa la evolución del año 2004 con respecto al quinquenio ultimo (1999-2003), se aprecia que el numero de casos de este año es igual que el año pasado y sigue manteniendo la tendencia descendente que esta enfermedad presenta durante todo el periodo.  
11. Situaciones epidémicas y brotes  
La ocurrencia de enfermedades en forma de situaciones epidémicas o brotes es una urgencia en salud pública que se ha convertido en una información pública con enorme repercusión en los medios de comunicación social. Su abordaje requiere de la profesionalidad de los técnicos, de una capacidad de respuesta y de los conocimientos científicos que garanticen la investigación y adopción de las medidas de control oportunas y adecuadas.   
Se describen las situaciones epidémicas y brotes declarados en la Comunidad Valenciana durante el año 2004.  
Fuente de los datos  
Para la descripción de las situaciones epidémicas y brotes declarados durante el año 2004 se ha utilizado como fuente el Registro de Situaciones Epidémicas y Brotes que recoge la información procedente de la Vigilancia de los brotes, integrada en el Sistema Básico de la Red Valenciana de Vigilancia en Salud Pública (Decreto 16/1997, del Gobierno Valenciano y Orden de la Conselleria de Sanitat, de 4 de marzo de 1997), considerando como unidad de registro las definiciones de brote contenidas en dicha norma.   
Procedimiento de declaración  
La declaración de brote epidémico es obligatoria y urgente.  
Los brotes de cualquier etiología se notifican bajo sospecha desde las Unidades de Epidemiología de los Centros de Salud Pública de los Departamento de Salud y se incluyen en el Registro hasta su confirmación o anulación. Los brotes pueden haber sido declarados por los médicos en ejercicio, afectados u otras instituciones, o bien detectados por los Técnicos de Epidemiología a través de la búsqueda activa o del seguimiento de los casos relacionados.  
Se realiza una investigación epidemiológica de cada uno de los brotes notificados, emitiéndose un informe final de donde se extrae para su registro, un conjunto básico de datos, que incluye variables referidas a la procedencia de la declaración, lugar y ámbito de ocurrencia, ubicación temporal, características clínico epidemiológicas de los casos asociados, variables específicas del proceso a estudio, factores que han contribuido a la aparición de la situación epidémica y actuaciones llevadas a cabo para su control.  
Resultados generales de los brotes   
Durante el año 2004 se recibieron un total de 190 notificaciones de posibles brotes, trece de los cuales (6,8%) fueron anulados tras la investigación pertinente, registrándose definitivamente un total de 177 brotes que afectaron a un total de 1.993 personas, 236 de las cuales precisaron hospitalización y 15 fallecieron. La notificación de brotes en el presente año ha sido ligeramente inferior a la mediana del quinquenio anterior (1999-2003) que fue de 182 brotes. La incidencia acumulada de brotes ha sido de 4,1 casos por 100.000 habitantes y la tasa de casos asociados fue de 46,1 casos por 100.000 habitantes, presentando una tendencia descendente desde el año 1999. La tasa de hospitalización en el 2004 ha sido de 11,8%, ligeramente inferior a la tasa media de hospitalización del quinquenio anterior. En cambio se observa un aumento de la letalidad en el año 2004 (0,8%) respecto a años anteriores, debido a un exceso de fallecidos a causa de una intoxicación masiva por monóxido de carbono en un municipio de la provincia de Castellón.   
Procedencia de la declaración  
Durante el periodo 1999-2004 las unidades hospitalarias son las que más brotes han declarado (41,4%), seguido de las de Atención Primaria (32,4%), aportando entre ambas el 73,8% de los brotes del periodo. La detección de brotes a partir de los diferentes Sistemas de Vigilancia Epidemiológica (búsqueda activa de casos, vigilancia estatal y de otras Comunidades) supone el 10,4% de los brotes, habiéndose incrementado de manera considerable en el año 2004 (19,2%). La declaración de brotes por parte de las personas afectadas se mantiene de manera estable alrededor del 10% a lo largo del periodo. El resto de notificaciones proceden de otros servicios médicos (residencias, hoteles, empresas) y de diversas instituciones (ayuntamientos, Oficina Municipal de Información al Consumidor .OMIC-, Centro de Información y Coordinación de Urgencias .CICU-, medios de comunicación y otras Consellerias).  
Distribución por procesos  
La distribución de los brotes por procesos se presenta en la tabla siguiente, donde se incluyen el número total de casos por proceso y sus porcentajes. Respecto al año 2003, en 2004 disminuyó el número de brotes en un 10%, pero aumentó la magnitud del número de afectados que presenta una variación positiva del 36,5%.  
Los brotes declarados con mayor frecuencia durante el año 2004 fueron las toxiinfecciones alimentarias con 84 brotes, lo que supuso un 47,5% del total de brotes notificados, afectando a 1173 personas. Los brotes de tuberculosis ocuparon el segundo lugar en frecuencia, con 15 brotes (8,5%) pero afectando solo a 39 enfermos.  
Las gastroenteritis ocupan el tercer lugar con 12 brotes (6,8%), siendo 298 el número de afectados y observándose un descenso importante respecto al año 2003 tanto del número de brotes (-38,3%) como de casos (-61,6%).  
Las legionelosis comunitarias, tanto en forma de brotes como de agregaciones, han disminuido respecto al año anterior observándose un descenso del 50,6% en cuanto a los casos asociados. En Otras agregaciones de legionelosis se recogen las situaciones notificadas desde el Sistema Europeo Ewgli (viajeros extranjeros), asociadas fundamentalmente a establecimientos turísticos.  
Destaca el elevado número de casos de conjuntivitis epidémica, 173 casos, agrupados en dos brotes, así como 8 brotes de Escarlatina con un total de 45 casos.  
Ámbito de ocurrencia  
Durante el año 2004 los brotes ocurridos en el ámbito comunitario han sido los más frecuentes (55,9%), seguidos de los de ámbito familiar que presentan una declaración también elevada (39%). Los brotes nosocomiales, es decir, los ocurridos en los hospitales, han presentado una frecuencia de declaración muy baja (2,3%), correspondiendo a 4 brotes.   
Distribución temporal  
La mayor frecuencia de aparición de brotes se observa entre los meses de abril y agosto donde se concentran el 54,2% de los brotes del 2004, siendo los meses de invierno los que menos enfermedad epidémica presentan.  
Brotes de toxiinfección alimentaria. Año 2004  
Durante el año 2004 se declararon 84 brotes de Toxiinfección Alimentaria que afectaron a 1.173 personas, de las que 125 precisaron hospitalización y una falleció. En total se notificaron 12 brotes menos que el año 2003, lo que supuso una disminución del 12,5%. La tasa de hospitalización en 2004 se ha reducido respecto al año anterior del 11,8% al 10,7%.   
La distribución temporal presentó la máxima frecuencia entre los meses de julio y agosto, concentrando el 37% de los brotes declarados, y el 47,2% de los brotes se declaran en restaurantes, seguidos de bares y hoteles.  
El ámbito de ocurrencia de los brotes fue en un 63,1% de tipo comunitario, con 1016 casos asociados (86,%) y en un 36,9% familiar, con 157 casos (13,4%).  
La tasa de ataque media en las Toxiinfecciones Alimentarias comunitarias fue de 60,2%, con una población media a riesgo de 116 personas por brote.   
Los alimentos que han sido implicados con mayor frecuencia en los brotes comunitarios han sido las carnes y el grupo de otros alimentos, aportando entre ambos el 50% de los casos asociados a este tipo de brotes. Ha disminuido la frecuencia de brotes relacionados con las salsas y otros alimentos elaborados con huevo crudo y con los pescados y mariscos. Es de destacar el elevado número de brotes en los que se desconoce el alimento implicado. El alimento implicado ha sido confirmado en 20 de los 53 brotes de Toxiinfección Alimentaria comunitarios (37,7%).  
En las Toxiinfecciones Alimentarias comunitarias se analizaron muestras biológicas de 240 enfermos, de las cuales en 164 fueron positivos a algún agente microbiológico patógeno. Fueron analizadas 454 muestras de manipuladores, resultando 56 de ellas (12,3%) positivas a algún germen patógeno susceptible de transmisión a través de los alimentos.  
En cuanto a los alimentos implicados en las Toxiinfecciones Alimentarias comunitarias se estudiaron un total de 117 muestras de alimentos correspondientes a los menús implicados siendo positivos en 27, lo que supone un 23,2% de positividad de las muestras analizadas.  
En el 71,7% de los brotes ha sido posible determinar la etiología, siendo en el 50,9% de los casos la bacteria Salmonella, seguida por el estafilococo (7,5%) y del Clostridium perfringens (5,7%).  
Los factores contribuyentes que son referidos con mayor frecuencia en los brotes de Toxiinfecciones Alimentarias de carácter comunitario son las prácticas de manipulación incorrecta, la refrigeración insuficiente de los alimentos y las condiciones inadecuadas del local.  
La medida de control referida con mayor frecuencia es la educación sanitaria, realizada en el 88,7% de los brotes, seguido de la inspección del establecimiento y la investigación, tratamiento y control de los manipuladores de alimentos. Es de destacar que la exclusión de los manipuladores portadores se llevó a cabo en casi el 19% de los brotes, y en seis brotes se produjo el cierre del establecimiento.  
Brotes y casos asociados. Distribución por procesos. Comunidad Valenciana, 2003 . 2004  
Fuente: Dirección General de Salud Pública. Conselleria de Sanidad.  
3.1.3. Otros determinantes de salud  
Factores medioambientales  
Aguas de baño marinas  
Según datos de la Conselleria de Territorio y Vivienda, observamos un buen estado de las aguas de baño marinas de la Comunidad Valenciana durante 2004.  
Residuos  
En el año 2004, se produjeron un total de 2.471.006 Tm de residuos sólidos urbanos (1.214.018 de éstos en Valencia, 937.470 en Alicante y 319.518 en Castellón).  
Por lo que se refiere a los residuos peligrosos producidos en nuestra Comunidad, el número total de toneladas tratadas durante 2004 en nuestra Comunidad fue de 395.745.  
Contaminación atmosférica y acústica  
Contaminación atmosférica  
El control de la contaminación de la calidad del aire es fundamental para una vida entorno saludable.  
En la tabla adjunta se detallan los contaminantes detectados por la Red Automática de Control de Contaminación del Aire y Red Manual de Vigilancia de la Contaminación Atmosférica.  
La Red Manual Vigilancia de la Contaminación Atmosférica, ha detectado valores altos de partículas en suspensión en las estaciones del polígono de Vila-real, L'Alcora y Almassora.   
Contaminación acústica  
La contaminación acústica se ha convertido en uno de los problemas medioambientales más importantes en la actualidad y, en particular, en la Comunidad Valenciana, los estudios realizados indican la existencia de unos niveles de ruido por encima de los límites máximos admisibles por organismos internacionales y por la Unión Europea.   
El aumento espectacular del parque automovilístico y de los medios de transporte público ha ocasionado un incremento de la contaminación ambiental y, en particular, es uno de los principales factores causantes de la contaminación acústica, de tal modo que el adecuado control de los ruidos y vibraciones emitidos por estas actividades permitirá una reducción muy significativa de este tipo de contaminación, que afecta cada vez más a un mayor número de personas y, en particular, a los habitantes de las grandes ciudades.   
Calificación obtenida por las zonas de baño marítimas de la Comunidad Valenciana. 2004  
Zonas de baño dadas de alta en el Censo de Zonas de Baño del Ministerio de Sanidad y Consumo, 2004.  
El Decreto 19/2004, de 13 de febrero, del Consell, por el que se establecen normas para el control del ruido producido por los vehículos a motor tiene por objeto desarrollar los preceptos contenidos en la Ley 7/2002, de 3 de diciembre, de la Generalitat, de Protección contra la Contaminación Acústica, estableciendo los niveles máximos de emisión sonora admisibles para los vehículos a motor, así como los procedimientos de evaluación de los mismos en la Comunidad Valenciana.  
Contaminación atmosférica en la Comunidad Valenciana (2004).   
\*El límite del umbral de protección de la población del ozono   
Fuente: Dirección General de Calidad Ambiental. Conselleria de Territorio y Vivienda.  
Los alimentos  
El Control Sanitario de los Alimentos, realizado por el Área de Seguridad Alimentaria, de la Dirección General de Salud Pública de la Conselleria de Sanidad, tiene como finalidad verificar el cumplimiento, por parte de las empresas alimentarias, de la normativa sanitaria encaminada a garantizar la distribución a la población de alimentos seguros. Para ello se vale de intervenciones a lo largo de la cadena alimentaria, como son la inspección de los establecimientos, la auditoria de sus sistemas de autocontrol, la toma de muestras y el examen de la documentación comercial. Estas actuaciones se realizan de forma habitual, periódica y programada sobre todas las industrias, establecimientos y actividades alimentarias ubicadas en nuestra Comunidad.  
Como resultado de la actividad de control oficial en 2004 se han obtenido los siguientes datos: se han realizado 173.764 visitas de control, de las que 650 correspondieron a denuncias, 1149 pertenecientes a alertas alimentarias y 88 motivadas por la aparición de brotes de toxiinfección alimentaria.  
Vigilancia Sistemática de Establecimientos alimentarios  
Fuente: Dirección General de Salud Pública. Conselleria de Sanidad.  
Se han analizado dentro del programa de Vigilancia Sanitaria un total de 13.794 muestras, tomadas tanto en industrias alimentarias como en establecimientos de venta al por menor. De las 71.783 determinaciones realizadas, 42485 correspondieron a parámetros microbiológicos y 29.298 químicos. Sólo el 11% de las muestras analizadas presentó algún resultado no conforme.  
El etiquetado de los productos alimenticios tiene como objetivo garantizar que los consumidores reciban información suficiente respecto a la composición del producto y constituye el principal medio de comunicación entre los productores y vendedores de alimentos, por una parte, y por otra sus compradores y consumidores, debiendo permitir al consumidor realizar su elección con conocimiento de causa, permitiéndole conocer la naturaleza real de cada producto y distinguirlo de los productos con los que pudiera confundirse.  
Tras la inestabilidad originada en el mercado comunitario de la carne de vacuno y de los productos a base de carne de vacuno por la crisis de la encefalopatía espongiforme bovina, se ha hecho necesaria una mayor transparencia en las condiciones de producción y comercialización de dichos productos, especialmente en lo que atañe a su trazabilidad. Los establecimientos del sector cárnico tienen en general, un elevado porcentaje de cumplimiento del etiquetado y sistema de identificación y registro de la carne, en especial los de carácter industrial.  
Vigilancia sanitaria: Análisis de muestras de alimentos  
Fuente: Dirección General de Salud Pública. Conselleria de Sanidad.  
Etiquetaje y trazabilidad  
Fuente: Dirección General de Salud Pública. Conselleria de Sanidad  
Servicios sanitarios. Recursos estructurales  
A continuación, se presentan unas tablas que muestran la evolución de los recursos humanos de la Conselleria de Sanidad.  
Recursos Humanos  
Plantilla total  
Datos referidos a diciembre de 2005  
Evolución de la plantilla de hospitales y centros de especialidades (Asistencia especializada)  
Periodo 1995-2005  
Evolución de la plantilla de Atención primaria  
Periodo 1995-2005  
Recursos económicos  
Las tablas que se presentan a continuación muestran la evaluación del presupuesto sanitario y del gasto per cápita.  
Evolución del presupuesto sanitario: 1999 . 2006  
Elaborado por el Servicio de Relaciones Institucionales  
Evolución del gasto per cápita (en euros)  
Datos referidos a población INE  
% Crecimiento del presupuesto sanitario respecto año anterior  
Recursos sanitarios  
El número de intervenciones quirúrgicas programadas ha crecido un 94% en el periodo 1995-2004, con un aumento del 4,9% en 2004.  
El porcentaje de intervenciones sin ingreso se ha multiplicado por más de 14 en el periodo 1995-2004, con un aumento del 6,4% en 2004.  
Actividad quirúrgica  
Cirugía sin ingreso  
Porcentaje de cirugía mayor sin ingreso. Periodo 1995-2004  
El número de visitas de hospital de día, en el periodo 1997-2004, se ha multiplicado por 9,3 y las de hospitalización a domicilio por más de 28, con un aumento del 11,2% y el 10,8% respectivamente en 2004   
Hospital de día  
En cuanto a la estancia media se redujo un 20,2% en el periodo 1995-2004 y un 1,5% en 2004. El número de ingresos aumentó un 30,5% en el periodo 1995-2004 y un 0,8% en el último año.   
Actividad de hospitalización  
El número de primeras visitas de consultas externas en hospital y centros de especialidades ha crecido un 143% en el periodo 1995-2004, con un aumento del 5,5% en 2004.  
Consultas externas: Hospital y Centros de especializaciones  
La relación consultas sucesivas/primeras se redujo un 26% en el periodo 1995-2004 y un 1% en el 2004.  
La actividad en atención primaria ha aumentado un 29% en el periodo 1995-2004, con un incremento del 0,3% en 2004.  
Relación consultas sucesivas/primeras  
Consultas de atención primaria  
El número de urgencias hospitalarias atendidas aumentó un 45% en el periodo 1995-2004 y un 1,6% en 2004.  
Urgencias hospitalarias  
Centro de Información y Coordinación de Urgencias. Año 2004  
3.1.4. Encuesta de Salud de la Comunidad Valenciana 2005  
Durante el año 2006 la Conselleria de Sanidad va a publicar un documento monográfico sobre este estudio. Por tanto, a continuación sólo se hace referencia a los aspectos más destacables de esta encuesta de salud.  
La Encuesta de Salud de la Comunidad Valenciana 2005 es la tercera encuesta de salud de ámbito poblacional que se realiza en la Comunidad Valenciana y está enmarcada dentro de la elaboración de II Plan de Salud. Así, sus resultados preliminares han sido una herramienta utilizada en el análisis de situación de la salud de nuestra población. La información obtenida mediante encuestas complementa a otros sistemas de información sanitaria y permite obtener información directamente de la población, independientemente de que sean usuarios o no de los servicios sanitarios. De esta forma, se obtiene información sobre otras dimensiones de la salud como son, la calidad de vida, la percepción subjetiva de salud, la morbilidad percibida, los estilos de vida y las posibles desigualdades en salud entre los ciudadanos.  
El objetivo general de esta encuesta de salud es obtener información sobre la salud de la población para poder planificar y evaluar las actuaciones sanitarias. Son objetivos específicos, conocer la percepción de la salud y la morbilidad de la población, las discapacidades, la limitación de la actividad en mayores de 65 años, la accidentabilidad, la utilización de medicamentos y de los servicios sanitarios, las conductas, estilos de vida y factores de riesgo e investigar el problema de la violencia doméstica.   
Se han utilizado dos cuestionarios uno para la población menor de 16 años, y otro para la poblacion de 16 y más años.  
En el desarrollo de la metodología empleada, han colaborado un panel de expertos para el diseño de los cuestionarios y se han introducido algunos cambios respecto a las encuestas anteriores. Especialmente destacable es la utilización del Sistema de Información Poblacional de la Conselleria de Sanidad para la obtención de la muestra. Respecto al diseño de cuestionarios, remarcar que en el cuestionario de adultos se han ampliado las preguntas sobre calidad de vida y el estado de salud autopercibida (EuroQol-5), se ha empleado la escala DUKE sobre discapacidades y el GHQ-12 sobre salud mental. También se ha incluido una pregunta sobre priorización de problemas de salud en relación con las necesidades de inversión de recursos. Por otra parte, en el análisis de los resultados se han añadido otras variables predictoras, aumentando los grupos etarios y codificando la ocupación para obtener la información de la clase social.  
La población objeto de este estudio ha sido la población residente en la Comunidad Valenciana y se han realizado dos oleadas, la primera durante los meses de mayo-junio de 2005, y la segunda en noviembre-diciembre de 2005. En cada oleada se encuestó aproximadamente a la mitad de la muestra total.  
Para el diseño muestral se configuraron las unidades primarias de selección (PSU), que son una combinación de las zonas de salud y los municipios, y que constituyen una partición de todo el territorio de la Comunidad Valenciana. El tamaño de la muestra es de 7.020 adultos y los correspondientes menores de 16 años asociados a los adultos  
Durante las fases del trabajo de campo, grabación y depuración de los datos se siguieron estrictas normas de calidad para garantizar la fiablidad de los resultados.   
A continuación se expone de una manera esquemática, los apartados de esta encuesta de salud:  
. Identificación de los miembros del hogar  
. Variables de todos los miembros del hogar: sexo, edad, relación con el sustentador principal, nivel de estudios, situación laboral, tipo de ocupación, estado civil, convivencia en pareja e identificación de la persona entrevistada.   
. Características socioeconómicas y familiares  
. Percepción de la salud y morbilidad  
. Discapacidades  
. Limitación de la actividad en mayores de 65 años  
. Accidentabilidad  
. Utilización de medicamentos  
. Utilización de servicios sanitarios  
. Opiniones: Priorización de recursos sanitarios en relación con distintos problemas de salud  
. Conductas y estilos de vida: tabaquismo, consumo de alcohol, automoción, alimentación, actividad física, salud sexual y reproductiva.  
. Factores de riesgo: condiciones de habitabilidad, condiciones de trabajo, cuidados informales y tareas domésticas (cuidado de personas dependientes)  
. Violencia doméstica  
3.1.5. Resultados del Plan de Salud de la Comunidad Valenciana 2001-2004  
Evaluación  
La evaluación del Plan de Salud 2001-2004 ha permitido conocer el grado de consecución de sus objetivos y valorar los resultados. De este modo, algunas de las intervenciones diseñadas para el periodo 2001-2004 no vuelven a aparecer en el nuevo Plan de Salud, porque se han obtenido resultados favorables y se han cubierto las necesidades identificadas. Sin embargo, otras intervenciones siguen siendo prioritarias al no haber alcanzado los objetivos marcados, concretamente las dirigidas a mejorar los estilos de vida de la población.   
De los 78 objetivos del Plan de Salud de la Comunidad Valenciana, 71 han sido evaluados, de los cuales 70 han sido conseguidos total o parcialmente. Existen siete objetivos que están siendo evaluados a partir de los datos recogidos durante 2005.  
La evaluación del Plan de Salud 2001-2004 queda resumida en las siguientes tablas:  
Evaluación de los objetivos del Plan de Salud 2001-2004. Resultados globales  
\*Cuando se ha conseguido la tendencia deseada y al menos se ha alcanzado el 50% del objetivo  
Evaluación de los Objetivos del Plan de Salud 2001-2004. Resultados por Áreas de ganancia en salud  
Evaluación de las Líneas de actuación del Plan de Salud 2001-2004  
\*Cuando se ha conseguido la tendencia deseada y al menos se ha alcanzado el 50% de lo enunciado en la línea de actuación  
El Plan de Salud desarrollaba sus objetivos mediante 128 líneas de actuación. De éstas, 123 han sido evaluadas, y han sido conseguidas total o parcialmente 119. Existen 5 líneas de actuación que no han podido ser evaluadas por la imposibilidad técnica de la obtención de sus indicadores de evaluación. En la tabla siguiente se detalla el resultado de la evaluación en cada una de las áreas de ganancia en salud de las que constaba el Plan.  
Evaluación de las Líneas de actuación del Plan de Salud 2001-2004. Resultados por áreas de ganancia en salud  
Estudio sobre la impregnación en los profesionales sanitarios  
Al final del periodo de vigencia del Plan de Salud 2001-2004, la Oficina del Plan de Salud de la Conselleria de Sanidad realizó un estudio (Beca de investigación de la Conselleria de Sanidad. Código PI 004/2003, DOGV nº 4523 de 23 de junio de 2003) cuyo objetivo principal era conocer el grado de impregnación y la opinión de una muestra aleatoria de profesionales sanitarios y otros agentes de la Comunidad Valenciana sobre el Plan de Salud 2001-2004.   
El estudio se realizó mediante la aplicación de una encuesta postal (n=1375) y entrevistas semiestructuradas a informadores clave (n=35). Las conclusiones de este estudio han permitido analizar algunos aspectos del anterior Plan de Salud, y también diseñar y poner en marcha los mecanismos necesarios para la implementación del presente Plan de Salud, teniendo en cuenta la experiencia del Plan de Salud anterior.   
Los principales resultados se exponen a continuación:   
. La tasa de respuesta total fue del 32,9% (41,3% profesionales de AP y un 29,2% de AE); de los que han contestado al cuestionario el 51,9% fueron A.T.S./D.U.E. y el 44,1% médicos.  
. Un 47,7% de los encuestados (n=656) conocía el Plan de Salud de la Comunidad Valenciana y un 79,6% consideró que el Plan de Salud tiene mucha o bastante importancia en el conjunto del sistema sanitario.  
. Un 30,2% de los encuestados poseía un ejemplar del Plan de Salud, y en concreto, el 74,4% de los médicos tenían el libro, frente al 25,6% de A.T.S./D.U.E. Por nivel asistencial, el 57,2% de los profesionales de atención primaria poseía un ejemplar, frente a un 42,8% de atención especializada.   
. Un 39% de los profesionales afirmaba que su centro disponía de ejemplares del documento del Plan de Salud.   
. Un 32,5% opinaba que en su centro de trabajo no se habían realizado actividades de información y/o discusión sobre el Plan de Salud, un 26,4% opinaba que pocas, un 10,4% bastantes o muchas, y un 27,6% no lo sabía. En el colectivo de atención especializada, un 60,6% de los profesionales opinaba que se habían realizado pocas o ninguna actividad en su centro. En atención primaria este porcentaje era inferior, un 39,4%. Por titulación, no se observaban diferencias importantes.  
. Un 65,9% de los encuestados no participó en actividades informativas sobre el Plan de Salud. Los que sí lo hicieron, opinaban que el centro de trabajo había sido el lugar más frecuente.  
En cuanto a la realización de actividades de formación continuada (seminarios, sesiones, cursos, etc.) en los últimos 3 años, se obtienen los siguientes resultados:  
. el 14,8% había asistido a actividades relacionadas con el Plan de Salud.  
. el 28,5% había asistido a actividades pero no sabía si eran específicas del Plan de Salud.  
. el 32,5% había asistido, pero no eran específicas del Plan de Salud.  
. el 18,8% no había podido asistir.  
En relación con las actividades preventivas relacionadas con el Plan de Salud, el 38,8% de los encuestados opinaba que se había puesto mucho o bastante énfasis en su realización respecto a tres años atrás. Un 36,1% opinaba que se había realizado un poco más de esfuerzos en esta materia y el 20,7% que seguía igual que en los tres años anteriores.  
En la siguiente tabla se detalla el porcentaje de profesionales sanitarios que opinaba que se habían aumentado las actividades de detección de los siguientes problemas de salud en los últimos tres años:  
Respecto a las vacunas, los encuestados opinaron que se produjo una mayor sensibilización entre el personal sanitario, en concreto en la vacunación antitetánica en población adulta, la antigripal en población de riesgo, infantiles y la antihepatitis-B en la población de riesgo.  
El 60% de profesionales opinó que los pacientes mostraban mucho o bastante interés con relación a la prevención de enfermedades y promoción de la salud, y un 34,6% poco o ningún interés.  
3.1.6. Descripción de otros Planes de Gobierno de la Generalitat relacionados con la salud  
Plan de igualdad de oportunidades entre hombres y mujeres  
Marco de Referencia  
La materialización del principio de igualdad entre hombres y mujeres recogida tanto en la Constitución Española como en nuestro Estatuto de Autonomía, necesita de un instrumento o plan de acción que concrete y defina los objetivos a cumplir y las acciones a realizar por todos los Departamentos de la Generalitat, para lograr el desarrollo de una política global y efectiva en materia de igualdad de trato, que tenga un impacto real para conseguir una evolución de los valores y actitudes sociales hacia la paridad total entre hombres y mujeres.  
En la elaboración del III Plan de Igualdad de Oportunidades se han utilizado instrumentos de gran valor en los que enmarcar nuestro proyecto:  
. Estrategia Marco Comunitaria sobre la Igualdad entre Hombres y Mujeres (2001-2005).  
. Ley 39/1999, de 5 de noviembre, para promover la conciliación de la vida familiar y laboral de las personas trabajadoras.  
. Plan de Medidas Urgentes del Gobierno Valenciano para la lucha contra la violencia que se ejerce sobre las mujeres.  
. Informe Sociológico: «Las Mujeres Valencianas ante el Siglo XXI», realizado en 1999 por la Conselleria de Bienestar Social a través de la Dirección General de la Mujer, en el que se ha analizado la evolución de la situación de las mujeres valencianas, desde que se realizó el anterior informe sociológico en 1986.   
. Evaluación cuantitativa y cualitativa del II Plan de Actuación del Gobierno Valenciano para la Igualdad de Oportunidades entre Hombres y Mujeres 1997-2000, realizada por la Universidad Politécnica de Valencia.  
Estructura y contenido  
El Plan contempla un total de 265 líneas de acción, agrupadas en diez áreas estratégicas, a través de las cuales se desarrollan y definen una serie de medidas específicas dirigidas a combatir las discriminaciones todavía existentes, así como a aumentar la presencia de las mujeres en aquellos ámbitos de la vida social en los que, todavía, están insuficientemente representadas.  
. 10 áreas de actuación  
. 45 objetivos  
. 256 acciones  
Área I: Incorporación de la perspectiva de género a la normativa y a la estructura organizativa de los poderes públicos de la Comunidad Valenciana.  
Área II: La participación de las mujeres en la toma de decisiones.  
Área III: Cultura, Imagen y Medios de Comunicación.  
Área IV: Coeducación.  
Área V: Empleo y Economía Social  
Área VI: Conciliación de la vida familiar y laboral.  
Área VII: Salud integral de las mujeres.  
Área VIII: Violencia de Género.  
Área IX: Exclusión Social y Feminización de la Pobreza.  
Área X: Cooperación.  
El III Plan de Igualdad recoge los siguientes objetivos generales:  
. Incorporar la perspectiva de género en las políticas y acciones de los poderes públicos de la Comunidad Valenciana.  
. Concienciar a los poderes públicos de la vida económica y social a favor de la igualdad de oportunidades.  
. Fomentar la igualdad en materia de educación, mercado laboral y formación profesional que conlleve a la mujer a una formación integral que la dote de una mayor concienciación sobre sus posibilidades y sus derechos, con el fin de mejorar su situación.  
. Fomentar la investigación, prevención y seguimiento de la salud de las mujeres a lo largo de las etapas de su vida.  
. Conciliar la vida familiar y laboral de las mujeres y hombres a través de servicios que permitan compatibilizar tanto a hombres como mujeres su actividad familiar y profesional.  
. Conseguir el rechazo de la sociedad a la violencia de género a través de la asistencia y apoyo a las víctimas, buscando la eliminación de este grave problema social.  
. Analizar las causas e impulsar la integración de las mujeres que se encuentren en situación de riesgo o exclusión social (inmigrantes, reclusas, gitanas.).  
. Incentivar y apoyar proyectos de cooperación internacional con países en vías de desarrollo, como medida para la lucha y eliminación de la pobreza y el avance de los países en vías de desarrollo.  
Novedades  
El III Plan pretende acercarse a la realidad de las mujeres valencianas en la actualidad. Por ello se han introducido como nuevas áreas de actuación:  
Área I: Incorporación de la perspectiva de género a la normativa y a la estructura organizativa de los poderes públicos de la Comunidad Valenciana  
Objetivo: Incorporar la perspectiva de género a la reflexión en la planificación de todas las políticas que se llevan a cabo desde la Generalitat, como una estrategia que complementa a las actuaciones específicas que se llevan a cabo en materia de igualdad, consignando anualmente líneas presupuestarias específicas dirigidas a ejecutar las actuaciones que se contemplan en el Plan.  
Área II: La participación de las mujeres en la toma de decisiones  
Objetivo: Fortalecer la posición social, económica y política de las mujeres, alcanzando la eliminación de las relaciones de poder existentes todavía entre mujeres y hombres.  
Área VI: Conciliación de la vida familiar y laboral  
Objetivo: Fomentar la armonización de las responsabilidades laborales entre hombres y mujeres, repartiendo equitativamente entre los dos sexos los tiempos de producción, reproducción y personales (ocio, descanso, recreo).  
Área VIII: Violencia de Género  
Objetivo: Proteger al colectivo de mujeres que son víctimas de alguna clase de violencia dentro del propio ámbito familiar, dependientes económicamente la mayor parte de los supuestos, en una posición de incomunicación social, y el acceso de las mismas a servicios y recursos sociales.  
Proceso de aprobación  
La Conselleria de Bienestar Social a través de la Dirección General de la Mujer en colaboración con todas las Consellerias de la Generalitat ha elaborado el texto del III Plan de Igualdad.  
El texto del III Plan ha sido discutido en la Comisión Interdepartamental para la Igualdad de Oportunidades entre Mujeres y Hombres en la que se encuentran representados todos los departamentos de la Generalitat.  
Simultáneamente el texto del III Plan ha sido consensuado con el Consejo Valenciano de la Mujer, órgano de carácter consultivo, adscrito a la Conselleria de Bienestar Social, compuesto por las organizaciones, federaciones y asociaciones de mujeres más representativas de la Comunidad Valenciana.  
Evaluación Interna y Externa  
Por último, hay que hacer referencia a la necesidad de llevar a cabo el seguimiento y evaluación del grado de cumplimiento y ejecución por parte de todos los departamentos implicados, en la efectiva a aplicación de las medidas y acciones que en el Plan de Igualdad se establecen. Para ello, es necesario:  
. Llevar a cabo un detallado sistema de recogida de información con los datos desagregados por sexo desde el punto de vista cualitativo y cuantitativo.   
. Conocer el impacto que para mujeres y hombres tienen éstas con el fin de reconducir las actuaciones que se pongan en marcha.   
. Conocer y analizar las diferencias sistemáticas entre las mujeres y los hombres, así como las necesidades específicas de ambos sexos.   
La evaluación interna la lleva a cabo la Comisión Interdepartamental y, la evaluación externa del Plan 1997-2000 la realizó la Universidad de Valencia; la evaluación externa del Plan 2001-2004 fue realizada por la Universidad Miguel Hernández de Elche.  
A continuación se exponen los principales datos de cumplimiento del ejercicio 2001 2004.   
Una vez evaludado el Plan de igualdad 2001-2004 se ha elaborado el siguiente Plan de igualdad para el periodo 2005-2008, pendiente de aprobación por el Consell.  
Plan de Medidas del Gobierno Valenciano para Combatir la Violencia que se ejerce Contra las Mujeres  
En virtud sobre las competencias exclusivas asignadas a la Generalitat sobre promoción de la mujer en el artículo 31 del Estatuto de Autonomía, el Gobierno Valenciano aprobó el 15 de enero de 2002 el Plan de Medidas del Gobierno Valenciano para Combatir la Violencia que se ejerce Contra las Mujeres 2001-2004.  
El Plan de Medidas del Gobierno Valenciano para Combatir la Violencia que se ejerce Contra las Mujeres 2001-2004., surge como una estrategia articulada, que ofrece una respuesta inmediata a la alarmante situación que padecen las mujeres víctimas de violencia doméstica en la Comunidad Valenciana, a través de la coordinación interinstitucional y sectorial y fundamentada en distintos ámbitos y medidas concretas de actuación.  
Este Plan contemplaba cuatro áreas de actuación y 46 medidas:  
Área I: de Actuación en el ámbito jurídico  
Área II: de Actuación en el ámbito sanitario  
Área III: de medidas de actuación en el ámbito asistencial  
Área IV: de actuación de medidas de actuación en el ámbito policial.  
Evaluación ejercicio 2001-2004  
Número de medidas, grado de cumplimiento y presupuesto ejecutado en los años de vigencia del Plan 2001-2004  
Este Plan recogía una guía práctica de recomendaciones para la actuación contra la violencia de género en el ámbito: policial, jurídico, asistencial y sanitario, persiguiendo principalmente, unificar los criterios de actuación de los agentes sociales implicados, garantizando la coordinación entre los mismos, evitando la doble victimización de la mujer objeto de violencia.  
El porcentaje de cumplimiento global alcanzado en el Plan para combatir la violencia que se ejerce contra las mujeres es del 84,44%. Este resultado refleja el esfuerzo y participación de los diversos agentes implicados para conseguir el rechazo de la sociedad a la violencia de género y eliminar este grave problema social.  
Finalizado el periodo de vigencia de los Planes tanto de Igualdad como de Violencia en el 2004, y habiendo llevado a cabo la evaluación de los mismos durante el 2005, se hace preciso continuar trabajando en la erradicación de esta terrible lacra social. Estableciendo, en un único documento, como será Plan de Medidas del Gobierno Valenciano para Combatir la Violencia que se ejerce Contra las Mujeres 2005-2008 el marco de las medidas y acciones, a desarrollar, profundizando en las áreas de prevención, apoyo y atención a las víctimas, así como la protección de las mismas, en cumplimiento de la Ley Orgánica 1/2004, de 28 de diciembre, de Medidas de Protección Integral contra la Violencia de Género.  
Contempla 6 grandes áreas de intervención:  
Área I: Prevención.  
Área II: Seguridad  
Área III: Apoyo y Atención.  
Área IV: Sensibilización.  
Área V: Formación.  
Área VI: Investigación.  
Plan Valenciano de Investigación Científica, Desarrollo Tecnológico e Innovación 2001-2006  
El Plan Valenciano de Investigación Científica, Desarrollo Tecnológico e Innovación, plantea un doble objetivo programático general:  
1) El progreso general del conocimiento y el avance del desarrollo y la innovación tecnológica, procurando dar mayor tamaño y vitalidad al actual Servicio Valenciano de Investigación Desarrollo e Innovación, a través de la inyección de nuevos recursos humanos y materiales, de la revalorización del concepto de trabajo en equipo/grupo unidisciplinar o multidisciplinar, de la dinamización de las actividades de los equipos de investigación consolidados y su cooperación regional, nacional e internacional, del fomento de la investigación de calidad y de la revalorización, social y/o económica de los resultados de la propia acción investigadora.  
2) Fortalecer la capacidad competitiva de los sectores económicos más importantes de la Comunidad a través del fomento del desarrollo y la innovación tecnológica de sus empresas, que conduzca a una mayor participación financiera del sector privado en estas actividades y a una mayor integración y colaboración con el resto del Servicio Valenciano de Investigación Desarrollo e Innovación.  
Este doble objetivo programático obliga a:  
1) Comprometer una inversión presupuestaria que permita conducir el nivel de gasto total en I+D+I hasta los niveles medios de los países de la Unión Europea.  
2) Crear las condiciones adecuadas del entorno para que el sector privado aproveche su capacidad innovadora y realice el esfuerzo tecnológico imprescindible que refuerce su competitividad.  
A estos objetivos y compromisos responde el Plan Valenciano de Investigación Científica, Desarrollo Tecnológico e Innovación que recoge el presente documento, una vez analizada la situación actual del Sistema de Ciencia-Tecnología-Empresa en la Comunidad Valenciana.  
Plan Integral de la Familia e Infancia de la Comunidad Valenciana  
El Plan Integral de la Familia e Infancia tiene como objetivo coordinar, en un documento único, las distintas acciones del Gobierno Valenciano y otras administraciones públicas que tengan repercusiones de forma directa o indirecta en el bienestar familiar. Dichas acciones servirán como instrumento para potenciar la realización de políticas integradas que garanticen la protección y el desarrollo de la familia e infancia.  
En él se encuentran las actuaciones referidas a la calidad de vida familiar que, por las distintas Consellerias u otras instancias administrativas, deben impulsarse. De este modo, los agentes políticos responden a las demandas sociales que han de ser tenidas en cuenta para realizar una efectiva política social en beneficio de las familias.  
A la hora de realizar un diagnóstico sobre la familia se han tenido en cuenta por un lado diversas consideraciones sociológicas y por otro los análisis del contexto social y cultural en que se encuentran las familias tanto en la Comunidad Europea, como en el conjunto del Estado Español y, más específicamente, en la Comunidad Valenciana. Las conclusiones sobre dicho diagnóstico nos permitirán realizar propuestas de intervención, o de no-intervención, que fomenten el bienestar social de la familia valenciana.  
Este Plan Integral de Familia e Infancia recoge las peculiaridades y formas familiares existentes en nuestra sociedad y, principalmente, fomenta el apoyo a la familia, tenga o no menores a su cargo. También se pretende introducir la solidaridad social en aquellos núcleos familiares que se hallan sometidos a necesidades especiales o en cuyo seno existan personas vulnerables, para mantener y propiciar la solidaridad interna, el desarrollo y la dignidad personal. En este sentido, la política social es responsable de apoyar a la familia para que ésta desarrolle sus propias capacidades.  
Para la adecuada aplicación de este plan, hay que tener presente que la conjugación de deberes y derechos de las familias, con los deberes y obligaciones de los poderes públicos respecto a ella, es un hecho complejo por la variedad de circunstancias. Las familias deben acceder al logro de sus objetivos fundamentales, y las políticas sociales deben propiciar que las familias cumplan sus fines y objetivos. De este modo es como debe entenderse la función subsidiaria que compete a una política familiar. Así, sólo se interviene cuando desde el ámbito familiar no se han podido conseguir las finalidades que le son propias, pero dicha intervención debe ser eficaz y ajustada a la realidad.  
Así pues, las leyes que promuevan una mayor calidad de vida en las familias no deben crear una dependencia de los poderes públicos, sino que han de contribuir a su independencia y madurez, lejos de cualquier tipo de paternalismo de las administraciones.  
Una equilibrada armonización de ambas responsabilidades (la familiar y la propia de las administraciones), articulará una política social familiar creadora de espacios de realización y libertad para las personas y las familias.  
Las actuaciones del plan deben dirigirse a la sociedad en su conjunto. En aquellas actuaciones donde no pueden llegar las iniciativas sociales se deben favorecer las responsabilidades, las obligaciones personales y las familiares, ya que el objetivo último es garantizar la atención integral de la familia, infancia y juventud, atendiendo a cuantos problemas puedan incidir en su bienestar, previniéndolos o subsanándolos.  
Como las repercusiones del bienestar de la familia tienen gran trascendencia para el bien común y la justicia social, a través del tiempo se han desarrollado medidas específicas sectoriales de solidaridad con las familias mediante diversas actuaciones de política social. Actualmente, se considera conveniente integrar dichas medidas en un Plan Integral de Familia e Infancia para conseguir su mayor efectividad, e impulsar otras nuevas, y así, sentar las bases de una política familiar avanzada.  
En el marco europeo, la Comisión Europea prevé que se precisa mayor solidaridad con las familias. Éstas deben ser apoyadas mediante la aplicación de las disposiciones del Consejo, el cual insta a facilitar la creación de dispositivos que ayuden al crecimiento y a la adaptación familiar en la nueva organización social. Las propuestas Europeas han de servir de marco para la política de familia en el Estado Español y en la Comunidad Valenciana. Por consiguiente, todo esto debe ser tenido en cuenta en el desarrollo del plan.  
Dentro del marco de la Generalitat, hay que valorar que no toda la política social que se conceptúa en este plan se entiende como acción social, ya que su voluntad es que se dirija también a las familias sin dificultades especiales. La finalidad es que cualquier familia pueda alcanzar el máximo bienestar y calidad de vida, consiguiendo un correcto equilibrio social al participar de forma normalizada y significativa en la convivencia, garantizando así su desarrollo personal. A estas familias se las apoyará con el objetivo de que puedan cumplir, por sí mismas, sus funciones.  
Este plan debe implicar la integración de las decisiones políticas de forma transversal. Para ello será preciso contar con una perspectiva armónica en campos diversos pero muy sensibles, como pueden ser: el trabajo, la economía doméstica, el apoyo a la vivienda, la corresponsabilidad familiar, la promoción de la cultura y finalmente el cuidado y educación de los hijos. De este modo, se podrá aliviar el peso de aquellos servicios no productivos, pero de enorme trascendencia e interés social, que hoy gravitan casi exclusivamente sobre las familias.  
El plan contempla de forma especial el cuidado que la sociedad debe prestar a la familia para el mejor desarrollo de la infancia. Asume la obligación de respetar las responsabilidades y los derechos de los progenitores y del resto de la familia, de los cuales, el niño .compartiendo amor. recibe comprensión y orientación apropiada a la evolución de sus capacidades físicas y mentales. Este modo de proceder será garantía para que, cuando las actuaciones del plan incidan en la familia, produzca en ella los máximos beneficios.  
Dadas las necesidades específicas de la infancia, el plan tiene en cuenta que las administraciones, a través de sus instituciones, a la vez que complementan y ayudan al soporte de las responsabilidades familiares, han de tener la función de protección del menor dentro de la más alta consideración.  
Es por todo ello que, dada la riqueza y complejidad de la realidad familiar, el Plan Integral de Familia e Infancia deberá atender, como mínimo, a los siguientes criterios:  
. Respetar los derechos de la familia en consonancia con la normativa internacional, el marco constitucional y el Estatuto de Autonomía.  
. Considerar la familia en su globalidad como sujeto y objeto de derechos y deberes, por ser una institución vertebradora de la sociedad y no una mera suma de individuos.  
. Considerar a la familia como competente para resolver sus propios problemas, limitándose la administración a ser subsidiaria de la misma, apoyándola cuando existan demandas personales o sociales.  
. Desarrollar una política coordinada a través de las distintas administraciones públicas, con el fin de obtener la máxima eficacia.  
. Señalar acciones sociales que comprendan el amplio espectro que abarca el desarrollo personal y social; a través de las relaciones familiares, la comunicación familiar, la participación social de ésta y para ésta.  
. Tomar en cuenta aquellas cuestiones que propicien una justa redistribución de las rentas disponibles, que permitan abordar, a través de desgravaciones fiscales, ayudas directas o acción social, cuestiones tales como la economía familiar, el impacto de la actividad laboral, o la conciliación de la vida familiar y la vida laboral, mediante la participación directa en el cuidado, educación y salud de los hijos.  
. Incidir, de manera especial, en aquellas unidades familiares con personas vulnerables o que tienen necesidades especiales.  
Como se puede ver, el universo que abarca la vida familiar afecta a todas las facetas en las que se ve envuelto el individuo; por tanto, este plan arbitra sistemas de aproximación a esta realidad en todo los ámbitos del desarrollo social humano: trabajo, salud, educación, convivencia, iniciativa social, y demás facetas que confluyen en la organización social y familiar. Dichas facetas se articularán a través de ejes, entendidos éstos como centro en torno al cual gira lo demás. Este marco permite un referente en el cual proyectar las opciones que deben aportarse por las distintas políticas que, en torno a la familia, se han realizado, y aquellas que deben llevarse a cabo en el cambiante mundo de las relaciones sociofamiliares, Los ejes a través de los cuales girará la política familiar son:  
1. Estructura de la vida familiar.  
2. Familia y participación ciudadana significativa.  
3. Familia y modernización social.  
4. Familia y calidad de vida.  
Dichos ejes contemplarán siempre a la familia como unida a la infancia. La infancia no se entiende fuera del contexto familiar y lo que se procura siempre, cuando existen menores con problemas sociales o personales, es dar cauce a los mismos reincorporando al menor a una vida familiar normalizada. Por esto, en todo momento, cuando hablamos de familia estamos implícitamente hablando de infancia, y cuando hablamos de infancia estamos incluyendo a la familia.  
La Generalitat planificará, coordinará y evaluará, en el ejercicio de sus competencias, el desarrollo de este plan. Además a través de la normativa y la promoción de la participación social vertebrará el apoyo necesario para que las familias ejerzan, por si mismas y plenamente, sus competencias.   
Todo lo anteriormente expuesto, da razón de la necesidad de realizar un plan integral de apoyo a la familia en la Comunidad Autónoma Valenciana, si bien éste, como vemos, incluye la infancia, como parte inseparable de la familia.  
Plan Valenciano de la Inmigración 2004-2007  
La población inmigrante de la Comunidad Valenciana ha experimentado un aumento considerable en los últimos años. Para hacer frente a esta nueva realidad social, el Gobierno Valenciano ha diseñado el Plan Valenciano de la Inmigración, un proyecto con el que se pretende garantizar la plena integración social y laboral de este colectivo y de cuyo seguimiento se encargarán la Comisión Interdepartamental y el Foro Valenciano de la Inmigración.  
La puesta en marcha de este plan contempla un presupuesto de 939 millones de euros hasta 2007 e incluye 45 programas enmarcados en diez áreas, un conjunto de programas y medidas concretas de integración en materias como la formación y la inserción laboral, la atención sanitaria y educativa, el acceso a la vivienda y la atención a grupos de riesgo de exclusión social.  
El Plan Valenciano de la Inmigración pretende coordinar el conjunto de actuaciones en los distintos departamentos del Gobierno Valenciano que comparten objetivos, recursos y modelos de intervención social para establecer una planificación ordenada y racional de los recursos disponibles. Su elaboración se ha llevado a cabo a partir de estudios jurídicos y sociológicos que han permitido conocer la situación de la inmigración en la Comunidad Valenciana. Cada año, el Gobierno Valenciano destina alrededor de 550 millones de euros a programas de integración, a través de colegios, del sistema sanitario, de políticas activas y de vivienda.  
Principios Generales del Plan Valenciano de Inmigración  
La decisión acerca de los principios rectores que deben constituirse en fundamento y guía de la política de integración de la Generalitat que será diseñada, impulsada y coordinada por la Dirección General de Inmigración, es una cuestión clave en la que intervienen múltiples consideraciones. En mayor o menor medida, ha sido necesario estudiar concierta profundidad algunas legislaciones que, por su especificidad, influyen directa o indirectamente en las políticas, planes y programas que han sido diseñadas en el presente Plan Valenciano de Inmigración.  
Se distinguen, por una parte, los principios generales que guían todas las acciones propuestas y, por otra parte, aquellos principios que caracterizan la estructura y el funcionamiento del Plan Valenciano de Inmigración. En cuanto a los principios generales se establecen como tales, que los extranjeros ejercitan los derechos que les reconoce la Ley de Extranjería vigente en condiciones de igualdad con los españoles en los ámbitos autonómico, nacional, europeo e internacional; la normalización de los servicios, evitando la creación de estructuras paralelas susceptibles de derivar en segregación de la población inmigrante, si bien esta normalización se presenta matizada por el establecimiento de un cierto número de medidas específicas en razón de determinadas particularidades observadas en el colectivo inmigrante, principalmente, por lo que respecta a los momentos iniciales o de llegada a una sociedad nueva y, en gran medida, desconocida; la cooperación y colaboración social también orienta el desarrollo del Plan y coadyuva al mismo a alcanzar la máxima eficacia en su funcionamiento desde la perspectiva del papel de las entidades relacionadas con los inmigrantes y de la sociedad civil en general para alcanzar la integración en la práctica cotidiana.  
Por último, el principio de integración representa, el criterio central que constituye tanto el origen como el fin de la política migratoria y que beneficia tanto a los inmigrantes como al conjunto de la sociedad de acogida. Por su parte, los principios que caracterizan la estructura y el funcionamiento del presente Plan son, el de la Prevención, en el sentido de su afán por detectar las posibles problemáticas y actuar sobre ellas. La evaluación continua de las actuaciones y medidas previstas en el Plan será el principal instrumento de garantía del principio de Prevención. El principio de la Transversalidad, en el sentido de la horizontalidad que preside sus actuaciones.  
Y, los principios de Coordinación y Cooperación interadministrativa, dos principios que completan las actuaciones previstas en el Plan sobre la base de la participación de todos los órganos implicados en la puesta en práctica del mismo.  
Objetivos generales  
1. Incidir de manera decisiva, mediante el presente Plan Valenciano de Inmigración, en la integración social y económica de la población inmigrante, proponiendo a través del mismo, las políticas sectoriales necesarias para la solución de las diferentes problemáticas planteadas.  
2. Actuación concertada e integradora de las actuaciones en materia de integración de la inmigración de los sectores de la sociedad civil implicados en esta tarea.  
3. Servir de soporte al Gobierno valenciano acerca de la distribución y efectos de los flujos migratorios en el ámbito de la Comunidad Valenciana, así como de las necesidades de las personas inmigrantes en los diferentes sectores productivos del ámbito autonómico.  
Objetivos específicos  
1. Instrumentar, recoger y articular el conjunto de actuaciones que se promueven en el ámbito competencial de la Generalitat, de acuerdo con la política global de integración adoptada por el Gobierno valenciano.  
2. Integrar el conjunto de programas y medidas concretas que deberán ser aplicadas durante el periodo de vigencia del Plan y coordinar las actuaciones que se vienen llevando a cabo por los distintos departamentos de la Generalitat en materia de inmigración.  
3. Constituirse en un instrumento flexible en el que se irán incorporando las medidas y actuaciones concretas que sean necesarias para conseguir los objetivos generales del presente Plan orientados a la integración y la cohesión social, sobre la base de la propia evolución del hecho migratorio en nuestra Comunidad autónoma.  
4. Proporcionar respuestas a las necesidades actuales y establecer los instrumentos y mecanismos que permitan tener un conocimiento actualizado de la realidad para prevenir las cuestiones que habrá que tratar a medio y largo plazo.  
5. Proponer actuaciones a corto plazo que incidan sobre los factores que generan los conflictos, evitando realizar una lectura culturalista de los conflictos sociales.  
6. Coordinar el conjunto de las actuaciones de los diversos departamentos implicados (sanidad, enseñanza, servicios sociales, vivienda, etc), que comparten objetivos, recursos y modelos de intervención, para establecer una planificación ordenada y racional de los recursos disponibles, y garantizar la unidad de la acción política del Gobierno Valenciano.  
7. Articular la cooperación entre el Gobierno central, la Unión Europea, las administraciones públicas de los países emisores de inmigración, así como con las entidades locales del ámbito territorial de la Comunidad Valenciana.  
8. Hacer partícipe en la respuesta a los retos que presenta la inmigración y en el desarrollo del modelo valenciano de integración, al conjunto de la sociedad valenciana, de la administración pública, de las entidades y asociaciones y de los agentes sociales.  
9. Promover y favorecer la participación de la población inmigrante en todos los ámbitos de la vida social, política y económica de la Comunidad.  
Plan Joven de la Generalitat  
El Plan Joven Valenciano para el periodo 2002-2005, tiene como meta o finalidad, analizar la situación de los jóvenes valencianos y plantear un proceso de búsqueda de soluciones ante los retos que supone acceder a su autonomía personal e inserción social.  
Así mismo, el Plan Joven Valenciano, deberá actualizar, en la Comunidad Valenciana, la promoción de la participación libre y eficaz de la juventud en el desarrollo político, social, económico, cultural y humano de nuestra sociedad, meta que contará con el asociacionismo juvenil como herramienta fundamental.  
Los objetivos generales que se pretenden con la elaboración del Plan Joven Valenciano son:  
1. Ofrecer, a los jóvenes valencianos, posibilidades y recursos para su emancipación y para la mejora de su calidad de vida.  
2. Establecer las directrices generales de la política juvenil que ha de desplegar la Generalitat, coordinando todas las actuaciones de las diferentes Consellerias, en todas aquellas áreas que incidan especialmente en los jóvenes, y contando para conseguirlo con la contribución de todas las administraciones y también con los mismos jóvenes y sus organizaciones.  
Para poder llegar al cumplimiento del Plan Joven Valenciano se articulan los objetivos metodológicos siguientes:  
1. Profundizar en el diagnóstico cualitativo y cuantitativo de la realidad juvenil valenciana. En este sentido y paralelamente a la elaboración del Plan, el Instituto Valenciano de la Juventud podrá impulsar la realización de un estudio sociológico que analice la situación y las características de la juventud valenciana del siglo XXI.  
2. Intensificar la participación y la reflexión técnica y política, por parte de los distintos servicios y departamentos del Instituto Valenciano de la Juventud de la Generalitat.  
3. Incorporar en este proceso de elaboración el punto de vista y las propuestas de los mismos jóvenes y de los sectores implicados.  
En esta participación de los jóvenes dentro del proceso de elaboración del Plan Joven Valenciano, ocuparán un lugar preferente las estructuras asociativas que los mismos jóvenes formen.  
Con la elaboración del Plan Joven y a través de la formulación de sus objetivos y actuaciones, la Generalitat plantea la consecución de los objetivos corporativos siguientes:  
1. Propiciar que se den las condiciones necesarias para que los jóvenes alcancen más rápida y fácilmente su desarrollo, autonomía y emancipación personal.  
2. Fomentar la integración y la participación social de los jóvenes a través de sus propias organizaciones y colectivos, paliando y previniendo las situaciones de marginación y de desigualdad en sus oportunidades sociales. Así mismo, sensibilizar y educar la juventud en los valores de no-discriminación, tolerancia y convivencia democrática.  
3. Mejorar la salud y la calidad de vida de los jóvenes.  
Crear nuevos recursos materiales y sociales al servicio de la juventud y optimizar los ya existentes.  
4. Garantizar una estrecha coordinación interdepartamental y orgánica de la Generalitat y también impulsar la colaboración con el resto de las administraciones públicas y de organizaciones sociales que puedan aportarle contenidos significativos en materia juvenil.  
Proyecto del Instituto Valenciano de Atención a los Discapacitados  
El Instituto Valenciano de Atención a Discapacitados (IVADIS), es un organismo público perteneciente a la Generalitat, dedicado a la atención de personas con discapacidad psíquica, además de otros servicios sociales especializados.  
Tiene como proyecto, mejorar la calidad de vida de los asistidos/as, cuidando especialmente del trabajo humano, a través de tratamientos integrales y en función de sus auténticas necesidades.  
El servicio que presta el IVADIS se define como un conjunto de acciones tendentes a lograr el desarrollo máximo de la persona con discapacidad así como su inserción social.  
El proyecto IVADIS pretende mejorar la calidad de vida de los asistidos, cuidando especialmente el trato humano, a través de tratamientos integrales y en función de sus auténticas necesidades. Con este fin se adoptan los siguientes compromisos:  
. Actuar con el ejemplo.  
. Conseguir las mayores cotas posibles de integración de las personas con discapacidad psíquica, optimizando nuestros programas formativos, diseñando programas de captación que se adecuen a las necesidades del mercado, evaluando y realizando procesos de seguimiento de nuestras acciones.  
. Adecuar nuestro servicios a las necesidades de los usuarios y familiares, acercándolos al entorno familiar, ofreciendo un amplio servicio de información y orientación. Mejorar nuestros procedimientos, fomentando el trabajo en equipo, ofreciendo la metodología y formación adecuadas.  
. Potenciar la información entre los trabajadores de la organización, tanto vertical como horizontal, mejorando la misma y la colaboración entre los diferentes centros de nuestra organización.  
. Optimizar nuestros recursos tanto humanos como materiales, Mejorar la gestión, potenciando la coordinación, dotándonos de los mecanismos necesarios para generar nuestra infraestructura, a través de proyectos realistas y consecuentes.  
La finalidad de IVADIS es construir un proyecto común, transparente, que responda a las necesidades de todos, usuarios, familiares, trabajadores de nuestra organización, que sirva para concienciar a la sociedad y pueda convertirse en el referente de la atención a personas con discapacidad psíquica.  
3.2 Identificación de las áreas de intervención y de los problemas de salud más importantes  
3.2.1 Consulta a profesionales sanitarios (informadores clave)  
El presente Plan de Salud se estructura de manera que cada necesidad o problema de salud, constituye un capítulo en el que son definidos los objetivos generales, los objetivos específicos y los objetivos del Plan de Salud. Posteriormente, se detallan las líneas de intervención que, consensuadas por los expertos, se diseñan para dar respuesta a estas necesidades identificadas.  
Partiendo de este planteamiento, la primera labor en la elaboración del II Plan de Salud consistió en enunciar aquellas áreas sobre las que existen más necesidades de salud. La Comisión Técnica-Directiva, tuvo en cuenta los problemas de salud que se trataron en el anterior Plan de Salud, en el que primó igualmente la identificación de las necesidades de salud una vez contemplados los indicadores sanitarios, los estudios sobre las opiniones de la población, las encuestas de salud, y la opinión de los grupos de expertos. Junto a esta información, se utilizó la actualización de la información epidemiológica y las tendencias observadas. Por último, se tuvo en consideración la opinión de otros profesionales sanitarios en calidad de informadores clave, y todo ello permitió definir, mediante consenso, aquellas áreas de salud sobre las que se debía incidir en el II Plan de Salud.   
3.2.2. Consulta a la Comisión Técnica Directiva mediante aplicación de métodos de consenso  
La Comisión Técnica-Directiva, mediante consenso, redactó y reorganizó las áreas de intervención, agrupándolas en diecisiete grupos, con el fin de facilitar la lectura del documento, las cuales se enumeran a continuación:  
1. Hábitos y estilos de vida:  
a) Tabaco  
b) Alcohol y drogas  
c) Alimentación y nutrición.   
d) Ejercicio físico/actividad física  
e) Salud sexual y reproductiva  
2. Entorno y salud:  
a) Salud laboral  
b) Medio ambiente y salud  
c) Seguridad alimentaria  
d) Salud perinatal  
e) Salud en la infancia y adolescencia  
3. Enfermedades prevenibles mediante vacunación  
4. Enfermedades cardio y cerebrovasculares  
a) Enfermedades cardiovasculares  
b) Enfermedades cerebrovasculares: Ictus  
5. Diabetes  
6. Cáncer   
7. Enfermedades neurodegenerativas. Demencias  
8. VIH/Sida  
9. Vigilancia en salud de problemas emergentes  
a) Hemovigilancia  
b) Tuberculosis como enfermedad reemergente  
10. Enfermedades osteoarticulares  
11. Salud Mental  
12. Lesiones por accidentes de tráfico  
13. Lesiones por violencia doméstica  
14. Área sociosanitaria  
a) Envejecimiento  
b) Cuidados paliativos  
15. Uso racional del medicamento  
16. Urgencias y emergencias  
17. Desigualdades en salud  
3.3. Establecimiento de objetivos generales y específicos del II Plan de Salud   
Una vez definidas las áreas de intervención, se establecieron los objetivos generales y específicos. Los objetivos generales hacen mención al objetivo último en términos de ganancia en salud y suelen referirse a disminuciones de la incidencia o prevalencia de la enfermedad y sus consecuencias. En los objetivos específicos se detallan de una manera más concreta aquellas metas a alcanzar para conseguir los objetivos generales. En las áreas de intervención que coinciden con el Plan de Salud 2001-2004 existe continuismo de los objetivos generales y específicos. Este hecho, es fácilmente explicable teniendo en cuenta que no han variado las causas y determinantes que generaron el enunciado de los mismos. Si bien, se han modificado los objetivos del II Plan de Salud (operativos, instrumentales o finalistas), y las líneas de actuación para poder dar respuesta a la situación actual. En las nuevas áreas de intervención se marca la estrategia completa desde los objetivos generales.  
3.4. Definición de los objetivos del II Plan de Salud y de las líneas de actuación mediante consulta a los profesionales sanitarios  
3.4.1 Creación de los grupos de trabajo y aplicación de la metodología de la matriz de Haddon modificada  
Una de las fortalezas de cualquier documento de planificación sanitaria reside en la participación en su elaboración, de aquellas personas o agentes que están relacionados directamente con los problemas de salud, tanto en lo que se refiere a la percepción de los mismos, como con la puesta en marcha de las soluciones adoptadas. En este sentido, y manteniendo la filosofía metodológica del anterior Plan de Salud, para la redefinición de los objetivos y diseño de las líneas de actuación se constituyeron grupos de trabajo, uno por cada área de intervención. Los grupos, de entre 8 y 12 personas, estaban formados por profesionales expertos en la materia correspondiente a su área y estaban coordinados por un profesional de la administración sanitaria con experiencia laboral en la misma área de intervención. Entre los profesionales de los grupos se encontraban representantes de las sociedades científicas implicadas en cada problema de salud, profesionales de reconocido prestigio pertenecientes a distintas disciplinas con el fin de que aportaran una visión integral.  
El trabajo de estos grupos se desarrolló en jornadas de trabajo consecutivas y, se utilizaron técnicas que permitieron abordar los problemas de salud desde todos sus determinantes. Concretamente, se utilizó la matriz de Haddon modificada y adaptada para el análisis de la formulación de políticas (Peiró R, 2002). Estas técnicas permiten también aportar las soluciones a partir de las dimensiones consensuadas previamente y, este abordaje múltiple favorece la aplicación de soluciones más efectivas.   
Desde un punto de vista conceptual, la técnica aplicada, basada en la matriz de Haddon, consiste en analizar cada uno de los problemas de salud teniendo en cuenta distintos ejes, perspectivas o dimensiones. Estas dimensiones configuran los ejes de ordenadas y abscisas de una parrilla y, con una tercera dimensión, conformando una parrilla tridimensional. Originalmente, se proponía al grupo unas dimensiones de partida orientativas, que podían ser modificadas por consenso, para adaptarlas al problema de salud tratado; ya que es prácticamente imposible encontrar unas dimensiones comunes a todos los problemas de salud. A modo de ejemplo, se propusieron, en las abscisas, las dimensiones referentes a las distintas fases de la enfermedad, o los momentos de prevención primaria, secundaria o terciaria. En las ordenadas, los aspectos relacionados con las intervenciones sobre los factores individuales, sobre el entorno próximo (familia, lugar de trabajo, etc.), sobre el entorno externo (medioambiente, sistema asistencial) y, sobre el sistema social, normativa legal, I+D+I. El tercer eje o dimensión, lo constituían las acciones dirigidas a disminuir desigualdades por motivos de género, etnia, nivel socioeconómico y cultural.   
En resumen, esta herramienta, permitió diseñar por parte de los expertos todas aquellas actuaciones dirigidas a resolver el problema de salud en cada una de las casillas generadas en la matriz tridimensional, consiguiendo visualizar todas las actuaciones posibles que resuelven los aspectos que conforman el problema de salud tratado.  
A continuación, se realizó un proceso de priorización entre todas las líneas de actuación diseñadas.   
3.4.2 Priorización de las líneas de actuación mediante el método de Hanlon  
Para esta etapa, se decidió aplicar la técnica de Hanlon, ya que presenta la ventaja de utilizar criterios explícitos y, la experiencia de su aplicación en la elaboración del Plan de Salud 2001-2004 fue satisfactoria.  
En algunos grupos de trabajo, en los que las líneas de actuación fueron poco numerosas, no fue necesario aplicar esta técnica, y se procedió a listar las líneas de actuación, de forma ordenada y por consenso de los expertos.  
En el resto de grupos de trabajo, la técnica de Hanlon fue aplicada por cada uno de los expertos de ese grupo, de forma individual y, sumando las puntuaciones de cada línea de actuación, se obtuvo la priorización final.   
Debido a la limitación del método Hanlon para valorar la eficiencia, este proceso se completó con una segunda priorización realizada por la Comisión Técnica-Directiva, incorporando otros criterios, incluyendo los de eficiencia.  
Esquema de la matriz de Haddon modificada:  
Fuente: Adaptado de Peiró R, et al. Rapid appraisal methology for «health for all» policy formulation análisis. Health Policy (62) 2002: 309-328  
3.5. Priorización final de las líneas de actuación por la Comisión Técnica Directiva  
La Comisión Técnica-Directiva, en sucesivas reuniones, determinó por consenso aquellos criterios que iban a ser utilizados para el nuevo proceso de priorización. Estos criterios fueron:   
Coherencia de la línea de actuación con los objetivos del Plan de Salud.   
Magnitud del problema o necesidad de salud que es abordado por la línea de actuación.  
Capacidad para disminuir desigualdades.  
Impacto a corto y medio plazo previsible de la línea de actuación.  
Fomento de la participación comunitaria implícita en la implementación de la línea de actuación.  
Factibilidad organizativa que exige la puesta en marcha de la línea de actuación.  
Viabilidad presupuestaria (coste/beneficio).  
Todos los criterios utilizados reforzaban los valores contemplados y constituían los pilares fundamentales del Plan de Salud. Algunos de estos criterios, no hacían sino verificar la idoneidad de las actuaciones respecto a los objetivos generales y específicos planteados en el Plan de Salud. Otros, valoraban la implementación de las líneas de actuación, el impacto real a corto y medio plazo, condicionado por el periodo de planificación acotado, la capacidad de disminuir desigualdades observadas en salud y, el grado de participación ciudadana y corresponsabilidad en la salud.   
Respecto a la valoración de la factibilidad organizativa y su viabilidad presupuestaria, es importante destacar que son condiciones sine quoanon, cuyo cumplimiento posibilita la implementación de las líneas de actuación. Con frecuencia, estos elementos no son tratados de forma realista, lo que puede derivar posteriormente en una deficiente implantación.   
A la vez que se realizó la priorización de las líneas de actuación, se adecuaron algunas expresiones y términos y, se procedió a una nueva redacción, homogeneizando los términos de planificación sanitaria.  
4  
Planes estratégicos, planes de gestión  
interna de la Conselleria de Sanidad  
y herramientas para el desarrollo  
del II Plan de Salud  
Este capítulo hace referencia a los productos intermedios, que comprenden todos los planes estratégicos, de gestión interna y las herramientas que posibilitan la implementación de los objetivos del Plan de Salud.  
4.1. Asistencia sanitaria  
Las necesidades de la población, en lo que a asistencia sanitaria se refiere, están sufriendo un cambio decisivo que afecta tanto a la cantidad como a la calidad y a la naturaleza de los cuidados demandados. El crecimiento de la población, con un importante incremento de los mayores de 65 años y los inmigrantes, así como de sus expectativas y exigencias, está en la base de la evolución de los requerimientos asistenciales. Como consecuencia de ello, el peso de las enfermedades crónicas y de la dependencia es cada vez mayor y disminuye la necesidad de cuidados hospitalarios en comparación con otras formas de prestación asistencial.  
Por otro lado, el ritmo de progresión de los costes de la sanidad, creciendo más rápidamente que el PIB, unido a la ausencia de perspectivas de nuevas fuentes de financiación, se ha convertido en una gran preocupación política y social. Otro de los agentes implicados en este proceso de cambio son los profesionales sanitarios, cuya gestión está condicionada por el restrictivo marco en el que se desarrolla y por su desmotivación.  
Por todo ello, la naciente Agencia Valenciana de Salud se enfrenta al doble reto de adecuar su oferta asistencial, en cantidad y contenidos, haciéndolo de forma sostenible, a partir del conocimiento y contención de los costes, y siendo capaz de motivar y de comprometer a los profesionales con el cumplimiento de los objetivos. Con esta finalidad, se ha puesto en marcha el Plan Estratégico de la Agencia Valenciana de Salud, del que se destacan algunas de las principales líneas de actuación:  
. Orientación al paciente.  
. Motivación de los profesionales.  
. Mejora de la fiabilidad del sistema.  
. Adecuación de la oferta asistencial.  
El Plan Estratégico constituirá, además, el marco adecuado en el que, a partir del año 2006, se insertará el Acuerdo de Gestión que posibilita que cada Departamento asuma unos compromisos de gestión en forma de objetivos concretos, personalizados, adaptados a sus especiales circunstancias y en línea con la estrategia definida por la Agencia Valenciana de Salud.  
4.1.1. Orientación al paciente.  
Para atender mejor a las crecientes expectativas de los pacientes, la Agencia Valenciana de Salud quiere que sus servicios estén orientados a la satisfacción de los pacientes. Uno de los componentes reconocidos de la calidad asistencial y que más valoran los pacientes es la accesibilidad. La dificultad en el acceso, en forma de demoras innecesarias, es un motivo de insatisfacción que es preciso eliminar y para ello se ha puesto en marcha el Plan de garantía de no demora.  
Plan de garantía de no demora  
Introducción  
La demora en el acceso a la atención sanitaria de carácter no urgente es una de las principales fuentes de insatisfacción ciudadana y que más contribuye al deterioro de la imagen de los servicios de salud. La existencia de listas de espera es un problema común a todos los sistemas de salud y su resolución es una de las principales preocupaciones de los gestores sanitarios.  
El artículo 14 de la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana, establece que «El Gobierno Valenciano, con objeto de mejorar la calidad de vida de los pacientes y, por tanto, acotar el tiempo en la prestación de la asistencia, establecerá los cauces y mecanismos necesarios para satisfacer la demanda en un tiempo razonable. En este sentido:  
1. Existirá el compromiso de realizar, en los servicios sanitarios públicos, las pruebas diagnósticas y los tratamientos en un tiempo determinado, que será fijado con la participación de las sociedades científicas.  
2. Transcurrido dicho tiempo, el Consell se compromete a financiar las pruebas diagnósticas, terapéuticas o el tratamiento quirúrgico en el centro sanitario de la Comunidad Valenciana que libremente eligiera el paciente, previa solicitud del mismo y conforme se estipule reglamentariamente.  
Además la Agencia Valenciana de Salud tiene un compromiso público de demora media para las intervenciones quirúrgicas, primeras consultas de asistencia especializada y exploraciones. Tal compromiso tiene un carácter estratégico por su relevancia e impacto en los resultados de la atención y en la satisfacción de los pacientes. Para lograr este objetivo, ya está en marcha el Plan de Garantía de no demora que reúne diversas iniciativas que contribuyen a que los prestadores de servicios alcancen las metas fijadas.  
Líneas estratégicas  
1. Mejorar y desarrollar los sistemas de información  
1.1. Mejorar el sistema de información de registro centralizado de pacientes en espera de Asistencia Especializada, desarrollando e implantado una aplicación específica basada en una base de datos centralizada que mejore la eficiencia de la gestión de las esperas para intervenciones quirúrgicas, consultas, pruebas y exploraciones.  
1.2. Implantación progresiva del sistema de información ambulatoria (Abucasis II), en el que se integra la gestión de toda la actividad de consultas, tanto de atención primaria como especializada. La gestión unificada de las agendas y el compartir una misma historia clínica facilita la interconsulta entre especialistas y evita la repetición innecesaria de pruebas y exploraciones.  
1.3. Mejorar y desarrollar herramientas para monitorizar la actividad en tiempo real. El desarrollo de los dos apartados anteriores permitirá disponer de un cuadro de mandos que caracterice, en tiempo real, la situación de las demoras, facilitando su gestión efectiva.  
2. Mejorar la derivación entre niveles asistenciales  
2.1. Desarrollo de guías de Actuación Clínica y protocolos de interconsulta entre atención primaria y especializada (ver apartado correspondiente más adelante).  
2.2. Acceso protocolizado a pruebas diagnósticas desde la atención primaria para aumentar su capacidad resolutiva. La implantación de Abucasis II, con la incorporación de la gestión de petición y recepción de pruebas, permite protocolizar su utilización por los diferentes especialistas y, particularmente por los de Atención primaria .  
3. Mejorar la gestión de la Lista de Espera Quirúrgica  
3.1. Protocolización de criterios de inclusión, prioridad y tiempos de espera de las patologías más prevalentes en lista de espera quirúrgica, con la finalidad de reducir la variabilidad así como de mejorar la adecuación de las intervenciones y la gestión de la lista de espera.  
3.2. Incluir en el Acuerdo de gestión y diferenciación retributiva la reducción de las demoras como un objetivo prioritario.  
3.3. Implantar la autoderivación interna y la facturación intercentros como mecanismos para incentivar la buena gestión de la lista de espera y reducir la derivación injustificada de pacientes.  
4. Aumentar la oferta de forma estructural o coyuntural  
4.1. Mejorar la utilización de los recursos disponibles, aumentando la capacidad resolutiva de las consultas y el rendimiento quirúrgico.  
4.2. Incrementar los recursos humanos en las especialidades con mayor demanda.  
4.3. Construcción o adecuación de los centros sanitarios para equilibrar la oferta a la demanda.  
5. Buscar sinergias en otros sectores relacionados  
5.1. Establecer un nuevo Acuerdo Marco y Convenio de colaboración Conselleria. Mutuas Sanitarias de Accidentes de Trabajo y Enfermedades Profesionales (MATEPS).  
5.2. Establecer un convenio con el Hospital Militar de Valencia para la utilización de sus recursos.  
5.3. Mejorar el Plan de garantía de no demora de intervenciones quirúrgicas implantado, reduciéndolo a 60 días.  
5.4. Desarrollar de un Plan de Garantía de no demora en exploraciones diagnósticas terapéuticas para patologías que se consensúen con las sociedades científicas.  
Cronograma  
4.1.2. Motivación de los profesionales  
Comprometer al personal con el cumplimiento de los objetivos es un objetivo estratégico fundamental de la Agencia Valenciana de Salud. Aunque, el actual marco retributivo es notablemente rígido, en él tienen cabida estrategias de motivación que pueden facilitar la incentivación diferencial de los profesionales, en función de su eficiencia y de la calidad de su trabajo. La Agencia Valenciana de Salud tiene en curso dos de estas estrategias y su objetivo es que durante el periodo de vigencia del II Plan de Salud se consoliden plenamente. Dichas estrategias son:  
. La retribución variable vinculada al cumplimiento de objetivos individuales o de equipo. Estos objetivos se expresan en términos de indicadores, especificando con precisión y sin ningún tipo de ambigüedad cómo se valorará su cumplimiento en función de los posibles resultados.  
. La carrera profesional, que es el derecho de los profesionales a progresar, de forma individualizada, como reconocimiento a su desarrollo profesional en cuanto a conocimientos, experiencia y cumplimiento de los objetivos de la Agencia Valenciana de Salud. Su regulación se recoge en la Ley de Ordenación de las Profesiones Sanitarias y la Conselleria de Sanidad. El acceso a la carrera tiene carácter voluntario y su reconocimiento individualizado en base a una evaluación objetiva y reglada, conlleva la percepción del correspondiente complemento retributivo.  
4.1.3. Mejora de la fiabilidad del sistema. Guías de actuación clínica y protocolos de derivación  
Introducción  
A fin de aunar los objetivos de «elaboración de protocolos y guías de práctica clínica» con los de «promover la potenciación de los principios de la medicina basada en la evidencia, orientando las actuaciones hacia la mejora de la práctica asistencial», la Agencia Valenciana de la Salud coordina el desarrollo, la elaboración y aplicación de documentos normalizados de actuación clínica (guías) sustentados en el mejor conocimiento disponible y adaptados a la realidad sanitaria valenciana, desde una perspectiva asistencial integradora.  
Con estos documentos se pretende contribuir a:  
. Disminuir la variabilidad en la utilización de recursos.  
. Disminuir la incertidumbre de la práctica clínica.  
. Desarrollar estándares de calidad asistencial.  
. Fomentar la prestación de una asistencia integral.  
. En el periodo de vigencia del II Plan de Salud se desarrollarán las siguientes herramientas de gestión de los procesos asistenciales:  
. Guías de actuación clínica. Las guías de práctica clínica revisan de forma sistemática el conocimiento existente sobre problemas de salud con alto grado de incertidumbre y lo sintetizan proponiendo la estandarización de procedimientos para reducir la variabilidad en la práctica clínica.  
. Protocolos normalizados de actuación en los centros sanitarios y circuitos de acceso y derivación, que definen en el proceso asistencial la relación entre quienes actúan a la vez y de forma secuencial.  
. Incorporación a las aplicaciones informáticas de la mejor evidencia disponible. Para ello se emprenderán tres tipos de actuaciones: 1) Creación de una base de datos en la web de la Conselleria de Sanidad conteniendo las guías ya elaboradas; 2) Integración de las guías en las herramientas informáticas del dispositivo asistencial (Abucasis) mediante alarmas, indicación de exploraciones, algoritmos de seguimiento; y 3) Definición de indicadores críticos de calidad en la aplicación de guías (uso adecuado de fármacos y exploraciones complementarias, accesibilidad, etc.).  
Líneas estratégicas  
Guías integrales de actuación clínica:  
. Guía integral del manejo de la diabetes y sus complicaciones.  
. Guía integral del manejo de la hipertensión.  
. Guía integral del manejo de las cefaleas.  
Guías de actuación clínica en atención primaria:  
. Elaboración de nuevas guías (fibromialgia, etc.) por profesionales de atención primaria, asesores y sociedades científicas.  
. Actualización de algunas de las guías existentes como cáncer de mama, cáncer de colon, demencias, cefaleas, y cuidados para pacientes terminales.  
. Elaboración de guías de actuación clínica adaptadas a la consulta de enfermería: Osteoporosis, obesidad, hipertensión, dislipemias, enfermedad pulmonar obstructiva crónica, artrosis, demencias, anciano frágil y cirugía menor.  
Guías de actuación clínica en el Servicio de Ayuda Médica Urgente (SAMU):  
. Elaboración de las guías clínicas del paciente politraumatizado, traumatismos craneoencefálicos y vertebrales, paciente inconsciente, shock, dolor abdominal agudo, crisis hipertensiva, disnea aguda, agudización del asma, crisis convulsiva, arritmias cardiacas, hemorragia digestiva alta, paciente quemado, guía farmacológica, dolor torácico.  
Plan Oncológico de la Comunidad Valenciana 2002-2006:  
. Elaboración de oncoguías: Mama, colorrectal, pulmón, próstata y linfoma.  
4.1.4. Adecuación de la oferta asistencial  
4.1.4.1. Programas de integración asistencial  
Dirigidos a una selección de procesos asistenciales integrados prioritarios, marcados por el Plan de Salud y el Plan Oncológico, que requieren un abordaje multidisciplinar y continuidad asistencial entre servicios, con una visión integral de las necesidades, en el entorno familiar y social.  
Los procesos asistenciales seleccionados son: Cáncer de mama, Consejo genético en cáncer familiar, Cuidados paliativos y Demencias. A continuación se detallan las líneas estratégicas para cada uno de los mencionados procesos así como una breve introducción.  
a) Cáncer de mama  
Introducción  
Objetivo general: reducir la mortalidad por esta causa mediante el cribado mamográfico.  
El Programa de Prevención de Cáncer de Mama de la Comunidad Valenciana, dependiente de la Dirección General para la Salud Pública, plantea objetivos específicos de participación, detección y precocidad, confirmación diagnóstica y tratamiento, ajustados a los parámetros de las Guías Europeas.  
Líneas estratégicas  
1. Mejorar el acceso de las mujeres con cáncer de mama a medidas psicosociales: apoyo psicológico, grupos de ayuda mutua, sexología, salud mental, reconstrucción mamaria.  
2. Garantizar que se realiza la confirmación diagnóstica y el tratamiento en plazos adecuados.  
b) Consejo Genético en Cáncer Familiar  
Introducción  
Objetivo general: reducir el riesgo de los cánceres en que la determinación genética influye en el manejo clínico, ofreciendo consejo/asesoramiento genético a pacientes y familiares de primer grado.  
El Grupo de Trabajo del Plan Oncológico de la Comunidad Valenciana sobre Cáncer Hereditario integra a profesionales de distintas disciplinas con experiencia en cáncer hereditario, para establecer los criterios y protocolos de actuación con el fin de hacer accesible el consejo genético en cáncer con las máximas garantías a toda la población de la Comunidad Valenciana.  
Las Unidades de Consejo Genético en Cáncer, fundamentadas en la autonomía y la privacidad, realizarán la valoración del riesgo y, en su caso, el diagnóstico genético, apoyo psicológico y recomendaciones individualizadas a portadores de mutaciones.  
Líneas estratégicas  
1. Facilitar esta prestación mediante cuatro Unidades hospitalarias de Consejo Genético en Cáncer a toda la población de la Comunidad Valenciana.  
2. Organización de Bancos de Tumores y de Ácidos Nucleicos.  
c) Cuidados paliativos  
Introducción  
El Plan Oncológico de la Comunidad Valenciana contempla la necesidad de un enfoque integrado de los cuidados paliativos para mejorar la calidad de vida de los enfermos oncológicos. Acercar estos servicios a la población requiere desarrollar una red de cuidados paliativos, completando la cobertura de Unidades de Cuidados Paliativos de referencia en los Hospitales de Crónicos y Larga Estancia, y con la implicación de hospitales de agudos, atención domiciliaria y ambulatoria en todas los Departamentos de salud.  
Líneas estratégicas  
. Conseguir la interrelación de la atención domiciliaria con las Unidades de Cuidados Paliativos, mediante la elaboración de protocolos de atención y de derivación de los enfermos terminales.  
. Formación específica de los profesionales de atención domiciliaria en esta materia.  
d) Demencias  
Introducción  
Objetivo general: mejorar la salud de los pacientes con demencia y la de sus cuidadores.  
Para la consecución de este objetivo la Conselleria se propone ofrecer una atención integrada (primaria, especializada, domiciliaria), estableciendo un plan de cuidados conjunto con los cuidadores.  
Asimismo considera necesario reducir la institucionalización de pacientes por avance de la enfermedad o claudicación familiar y evitar hospitalizaciones y urgencias prevenibles.  
Con los Hospital Dr. Moliner y Arnau de Vilanova se ha propuesto una experiencia de integración con la finalidad de hacerla extensiva a toda la Comunidad Valenciana posteriormente.  
Líneas estratégicas  
. Adecuación de recursos mediante formación y coordinación con atención primaria e interrelación con los servicios sociales.  
. Atención integral a las demencias a través de la elaboración de protocolos de actuación y derivación, y su refrendo por la Sociedad Levantina de Geriatría y Gerontología.  
e) Cirugía mayor ambulatoria  
Introducción  
Objetivo general: mejorar la calidad de vida de los pacientes al mantenerlos en su medio habitual y reducir los tiempos de espera, evitando complicaciones quirúrgicas nosocomiales y hospitalizaciones innecesarias, todo ello en condiciones de máxima calidad y seguridad de las intervenciones quirúrgicas.  
El reciente despegue de la cirugía mayor ambulatoria responde, al mismo tiempo, a la necesidad de mejorar el rendimiento de quirófanos y equipos.  
Líneas estratégicas  
. Integrar técnicas intervencionistas sin ingreso en unidades de adaptación al medio de cirugía mayor ambulatoria u Hospital de Día.  
. Alcanzar el 50% de ambulatorización de procesos quirúrgicos.  
Cronograma  
Período 2005-2009  
f) Hospitales de día  
Introducción  
El Hospital de día es una modalidad asistencial que presta atención, básicamente de enfermería, altamente especializada por el personal o tecnología requeridos, programada y de duración no superior a doce horas.  
Objetivo general: disminuir los ingresos innecesarios mediante la protocolización de los procesos y la coordinación de los departamentos implicados.  
Líneas estratégicas  
. Potenciar consultas de alta resolución o circuitos de diagnóstico y tratamiento al día, en un solo acto médico o en las mínimas consultas posibles.  
Garantizar informes de alta de hospital de día, tanto de médicos como de enfermeros.  
Desarrollar un sistema de clasificación de pacientes ambulatorios usuarios de este recurso.  
Cronograma  
Periodo 2005-2009.  
4.1.4.2. Plan para la mejora de la atención domiciliaria en la Comunidad Valenciana (2004-2007)  
Introducción  
Tanto los cambios ocurridos en nuestra Comunidad .demográficos, epidemiológicos, sociales y sanitarios. como las previsiones de futuro, indican que son y van a ser demandados socialmente un volumen creciente de servicios domiciliarios, lo que hace inevitable tomar iniciativas que permitan afrontar esta nueva situación.  
Si no mejoramos la atención a domicilio de los enfermos domiciliarios, y si no cuidamos y apoyamos a sus cuidadores, la evolución previsible será el aumento de las necesidades de internamiento sanitario o social, sabiendo además que la institución no es habitualmente el mejor lugar terapéutico, ni la opción más deseada por los pacientes y sus familiares.  
En nuestra Comunidad, al igual que en el resto de España y a nivel internacional, la respuesta del sistema a las necesidades de atención domiciliaria se ha caracterizado mayoritariamente por el desarrollo autónomo de cada agente, la fragmentación asistencial y la escasa coordinación socio sanitaria. Según la OMS, una tendencia común en las recientes reformas de los sistemas sanitarios a nivel europeo e internacional es el énfasis en modelos de integración en la provisión de servicios como estrategia para superar las deficiencias asociadas a la fragmentación y para la mejora de la calidad de la atención.  
Líneas estratégicas  
Apoyándose en las tendencias recientes y para mejorar la atención domiciliaria en nuestra Comunidad, la Conselleria opta por una estrategia basada en:  
1. Potenciar y consolidar la prestación domiciliaria de los cinco agentes sanitarios actuales.  
2. Proceder a una integración de su actuación.  
La respuesta de la Conselleria de Sanidad se concreta en el «Modelo Integrado de Atención Domiciliaria», que presenta como principales características:  
1. Un conjunto de proveedores sanitarios de Atención Domiciliaria (Agentes)  
. Los Equipos de atención primaria a través del Programa de Atención Domiciliaria.  
. Las Unidades Hospitalarias Domiciliarias (UHD).  
. Los Recursos del Sistema de Urgencias y Emergencias Extrahospitalarias.  
. Las Unidades de Salud Mental (USM).  
. Las Unidades Básicas de Rehabilitación.  
2. Un ámbito geográfico y un lugar de atención común  
. El Departamento de Salud.  
. El Domicilio:  
. Su vivienda habitual y permanente.  
. Su vivienda temporal en domicilios de familiares.  
. La Institución Residencial donde habite.  
3. Una población diana  
. Aquellos pacientes que no pueden desplazarse al centro de atención sanitaria o para los que su domicilio es su mejor lugar terapéutico, con objeto de mantener o elevar su salud, mejorar su calidad de vida o garantizarles una muerte digna, así como atender a la salud de sus cuidadores y proporcionarles además capacitación y el apoyo adecuado, para que puedan colaborar eficazmente en la atención del paciente.  
4. Una misión compartida por los agentes  
. Prestar .desde el sector público sanitario. servicios domiciliarios de calidad, de naturaleza biológica, mental y social, capaces de mantener a los enfermos en su domicilio o reintegrarlos a él en caso de internamiento.  
. Coordinar la atención para que exista continuidad entre profesionales y agentes.  
. Investigar para contribuir a la creación de conocimiento en atención domiciliaria.  
. Realizar docencia para contribuir a la difusión del conocimiento en atención domiciliaria.  
5. Una oferta de servicios asistenciales  
. Identificación, información y captación.  
. Valoración domiciliaria.  
. Coordinación de los servicios sanitarios.  
. Atención sanitaria al paciente en su domicilio tanto programada como urgente.  
. Atención sanitaria, capacitación y apoyo a cuidadores.  
. Atención telefónica y, en el futuro, telemática.  
. Suministro de medicación, material sanitario y equipamiento médico.  
. Gestión de préstamo y recuperación del material ortoprotésico y ayudas técnicas.  
. Gestión de acceso a los servicios del sector social.  
. Servicios psicosociales.  
6. Un modelo de organización: integración funcional  
. El modelo se centra exclusivamente en el sector sanitario: no incluye la integración, sino la colaboración y coordinación con el sector social.  
. Configuración del sistema como una «Red» de agentes sanitarios domiciliarios, con una cartera de servicios y de tecnología específica en función del agente.  
. Los agentes mantienen su dependencia orgánica actual, pero forjan progresivamente un funcionamiento integrado.  
. La integración se construye y se sostiene a tres niveles:  
. A nivel del Sistema de Valores, promoviendo:  
La emergencia de una visión compartida sobre la pertinencia del modelo de integración de servicios domiciliarios.  
. A nivel de un Sistema de Gestión Integrado, creando:  
Una estructura de coordinación de la atención domiciliaria en servicios centrales.  
Una Dirección Integrada a nivel de Departamento (Primaria, Especializada y Emergencias) y específica para la atención domiciliaria.  
Un Sistema de Información compartido.  
. A nivel de conocimientos y organización de la práctica clínica, creando:  
Un Sistema de Participación Profesional, constituido por comités técnicos, grupos asesores y grupos de trabajo de composición mixta.  
7. Un modelo de atención  
. Enfoque integral bio-psico-social.  
. Enfoque interdisciplinar.  
. Orientación hacia el fomento del autocuidado y la autonomía.  
. Humanización.  
8. Un profesional protagonista  
. La Enfermera de atención primaria.  
9. Unas tecnologías claves  
. La Atención Telefónica.  
. Las tecnologías de la Información y la Comunicación: Telefonía móvil, Informática, Internet, Correo electrónico. Historia Clínica Electrónica.  
. La Tecnología y Equipamiento sanitario: material ortoprotésico, ayudas técnicas y equipamiento para terapia de larga duración en domicilio.  
10. Una estrecha coordinación con el sector social  
. Conselleria de Bienestar Social y Corporaciones Locales.  
11. Unas alianzas estratégicas  
. Voluntariado y Grupos de Ayuda Mutua.  
. Entidades sociales: Universidad, Sociedades científicas y profesionales.  
. Organismos de la Generalitat y otras Direcciones Generales de la Conselleria de Sanidad.  
Las acciones para conseguirlo se encuentran contenidas en el «Plan para la Mejora de la Atención Domiciliaria» que define 6 Líneas Estratégicas, 16 Áreas de Desarrollo, 40 Objetivos y 127 Acciones, a desarrollar en los cuatro años entre 2004 y 2007.  
Cronograma  
Fase 1: Pilotaje de mejoras en Departamentos y Centros Piloto  
Con el objetivo de disponer de un nuevo modelo de atención domiciliaria, basado en el desarrollo interno y la integración funcional de los cinco agentes domiciliarios mencionados, que esté validado y consolidado en tres Departamentos de Salud pilotos a final de 2006, la Conselleria:  
Establece tres Departamentos piloto (6, 7 y 19) y varios Centros piloto en dichos Departamentos.  
Crea el proyecto temporal «Iniciativa para la mejora de la atención domiciliaria (Imaz)», para aplicar y validar el modelo patrón a pequeña escala en los centros piloto.  
Fase 2: Despliegue:  
Las mejoras validadas y consolidadas por proyecto Imaz serán desplegadas posteriormente al resto de la organización, con objeto de lograr una cobertura por el nuevo modelo integrado de atención domiciliaria superior al 50% de la población de la Comunidad Valenciana al final de 2007 (en torno a 2.250.000 habitantes), lo que supondrá atender aproximadamente a unos 45.000 pacientes y a sus cuidadores).  
4.1.4.3. Tecnologías sanitarias: radiología digital y telemedicina  
Introducción  
En los últimos años se ha producido una revolución en el sector de la radiología, ya que se ha sustituido los chasis de película fotográfica por el fósforo fotoestimulable que genera una imagen digital mediante el escaneado láser.  
Su uso es fundamental para fortalecer los servicios que nuestros centros ofrecen a la población, a fin de mejorar su calidad, avanzar en la cobertura universal, fortalecer la vigilancia sanitaria y epidemiológica, apoyar la sostenibilidad financiera, mejorar el desarrollo y el desempeño de los recursos humanos implicados en la salud de las personas, racionalizar el uso de los recursos y fortalecer su productividad, entre otros aspectos.  
Básicamente, la telemedicina consiste en la transferencia de información médica a través de redes de comunicación. La integración de las ciencias médicas con el desarrollo de las telecomunicaciones y la informática, y su aplicación en las diferentes actividades del sector de la salud, ha hecho posible conceptuar el término de Telemedicina como la distribución de servicios de salud, en el que la distancia es un factor crítico y donde los profesionales de la salud usan información y tecnología de comunicaciones para el intercambio de información válida para el diagnóstico, tratamiento y prevención de enfermedades o daños, investigación y evaluación, todo ello en interés del desarrollo de la salud de las personas.  
Líneas estratégicas  
Seguir invirtiendo para mantener un alto nivel tecnológico de la dotación en Tecnología Sanitaria, incorporando todos los avances que se están produciendo en las nuevas Tecnologías de Resonancia Nuclear Magnética (cardiaca, angioresonancia magnética, etc.), Tomografía Axial Computerizada multicorte, y en general, de todos aquellos nuevos equipos de alta tecnología de diagnostico y tratamiento.  
1. Generar alternativas de valor apoyándose en un sistema tecnológico de contenido social, que ofrezca las herramientas y oportunidades que hoy en día es posible alcanzar mediante la interrelación de la salud con las tecnologías de la información y las telecomunicaciones.  
2. Disponer de las Historias Clínicas de los pacientes en todos los puntos del sistema de salud.  
3. Implantar el sistema PACS en todos los hospitales públicos de la Comunidad Valenciana. Este sistema consiste en que los Servicios de Radiodiagnóstico deben disponer de un sistema de información radiológica conectado al sistema de información del hospital, garantizando que las imágenes diagnosticas obtenidas puedan ser visualizadas con rapidez y fiabilidad y que además puedan ser archivadas con todo tipo de garantías sobre su integridad y disponibilidad en cualquier momento y en los lugares autorizados.  
4. Conseguir conectividad e interoperabilidad entre los sistemas informáticos y de telecomunicaciones de los diversos sectores.  
Cronograma  
Incorporación Alta tecnología y PACS 2005-2009  
4.2. Plan de Excelencia de la Sanidad Valenciana  
El Plan de Excelencia de la Sanidad Valenciana pretende que la Sanidad Pública Valenciana alcance niveles máximos de calidad y adaptación de las prestaciones a los requerimientos, preferencias y expectativas de sus destinatarios. Para ello busca conjugar las respuestas a las necesidades ya identificadas y aún no suficientemente atendidas, con el diseño de estrategias acordes a los nuevos retos que se perfilan en el inmediato horizonte de la asistencia sanitaria.  
El Plan de Excelencia de la Sanidad Valenciana se articula alrededor de tres grandes objetivos que abarcan siete líneas de actuación, que se orientan hacia:  
. La promoción de la mejora de la calidad percibida por el paciente de la asistencia clínica, la información y el trato recibidos (líneas 1,2 y 3).  
. La garantía de la calidad de los procesos asistenciales y de la formación de los profesionales mediante la difusión de la preocupación por la calidad a través de todo el dispositivo sanitario, buscando la implicación activa de los profesionales en las políticas de mejora de calidad y garantía de la seguridad asistencial. Promover la formación de los profesionales y la incentivación de los mismos a través de los acuerdos de gestión (líneas 4, 5 y 6).  
. El compromiso permanente con la participación ciudadana en todos los ámbitos implicados en las estrategias planteadas (línea 7).  
Estos objetivos se despliegan a través de las siete grandes líneas de actuación, con sus correspondientes actividades y actuaciones planificadas:  
Líneas de actuación  
Línea 1. Información al ciudadano.  
Línea 2. Comunicación y accesibilidad.  
Línea 3. Atención al paciente.  
Línea 4. Calidad y seguridad.  
Línea 5. Formación.  
Línea 6. Planes específicos de actuación.  
Línea 7. Asociaciones de enfermos, formación de paciente y agentes Sociales.  
4.3. Salud Pública  
4.3.1. Plan Estratégico de Salud Pública  
Introducción  
Misión: Conseguir el máximo nivel de salud de la población valenciana, mediante el impulso, diseño, ejecución y evaluación de servicios y productos de protección y promoción de la salud, de predicción y prevención de la enfermedad en condiciones de equidad, y promoviendo la participación de la Sociedad.   
Visión: Posicionarnos como organización reconocida por la sociedad, referente en la acción de Salud Pública, liderando políticas y estrategias a implementar, consolidando los valores de la organización y generando servicios con los más altos niveles de eficacia, eficiencia y calidad, logrando la implicación, competencia y participación de sus profesionales.   
Valores: Competencia; Compromiso con la organización; Compromiso con la sociedad; Innovación.  
Estilo directivo: Dirección por objetivos; Valoración del desempeño; Delegación de la gestión y toma de decisiones; Comunicación y Participación. Prevención de la enfermedad con la participación de la Sociedad.  
Áreas corporativas  
1. Valoración de la situación de la salud   
Submisión: Conocer las necesidades de salud de la población realizando la valoración sistemática del estado de salud, investigando riesgos, problemas de salud y sus determinantes.  
2. Desarrollo de políticas de salud   
Submisión: Conseguir el máximo nivel de salud con criterios de equidad, mediante el diseño y el impulso de productos de protección y promoción de la salud y predicción y prevención de la enfermedad con la participación de la Sociedad.   
3. Garantía de provisión de servicios   
Submisión: Garantizar la ejecución y evaluación de los productos y servicios, consolidando los valores de la organización mediante la aportación de los recursos y la metodología necesaria. Prevención de la enfermedad con la participación de la Sociedad.  
1. Valoración de la situación de la salud   
1.1. Disponer y explotar adecuadamente los sistemas de información necesarios para optimizar la planificación, la evaluación de las políticas de salud y la garantía de la provisión de servicios.  
Consolidar un sistema de información en salud pública integral e integrado que permita su explotación sistemática por diferentes niveles de usuarios y sea útil para el desarrollo de políticas de salud y para la provisión de servicios de salud pública.   
1.1.1. Normalizar de modo continuo las necesidades de información y sus fuentes, impulsando en su caso, el acceso efectivo a las mismas.   
1.1.2. Realizar la explotación sistemática de los datos brutos en función de los distintos niveles de usuarios.   
1.1.3. Analizar y evaluar los resultados para que sean útiles en el desarrollo de políticas de salud y para la provisión de servicios efectivos, eficientes y de calidad.   
2. Desarrollo de políticas de salud  
2.1. Planificar en base a las necesidades de salud  
Consolidar el ejercicio de planificación como proceso previo a la actividad de la estructura de Salud Pública, definiendo objetivos que sean evaluables y que generen el máximo de efectividad en la acción de Salud Pública, tanto con los recursos propios como ajenos.   
2.1.1. Generar los mecanismos internos que permitan una planificación coordinada en todos los niveles de la organización y que sea coherente con el Plan Estratégico.   
2.1.2. Implicar los recursos asistenciales en la consecución de los objetivos de Salud Pública.   
2.2. Establecer los mecanismos de intersectorialidad y alianzas  
Generar el adecuado marco normativo que dote de instrumentos y mecanismos de coordinación y colaboración interinstitucional, para conseguir la implicación de las distintas instituciones y agentes sociales en el desarrollo de las políticas de salud.   
2.2.1. Promover un marco normativo adecuado que implique a los principales agentes que presentan interrelación sectorial con los objetivos de Salud Pública y que produzca una afectación competencial en su organización funcional con definición de mecanismos concretos de coordinación.   
2.2.2. Desarrollar las estructuras e instrumentos de acción intersectorial y de participación.   
2.3. Disponer del Catálogo y de la Cartera de Servicios  
Establecer, con criterios de equidad, un adecuado catálogo de los servicios existentes y futuros en Salud Pública, consecuencia de una adecuada selección de prioridades en salud, siendo la cartera de servicios el instrumento que sirva de soporte al profesional y que permita a la sociedad conocer los servicios y productos ofertados.   
2.3.1. Establecer un catálogo de servicios en Salud Pública a partir de la actividad existente en la actualidad como consecuencia de los planes y programas de Salud Pública, así como su implantación real en las distintas Áreas de Salud.   
2.3.2. Establecer un catálogo de servicios en Salud Pública a partir de la actividad existente en la actualidad como consecuencia de los planes y programas de Salud Pública, así como su implantación real en las distintas Áreas de Salud.   
2.3.3. Definir políticas de comunicación a la sociedad en general y a grupos o sectores específicos.  
3. Garantía de provisión de servicios  
3.1. Gestionar la provisión de servicios y productos de forma eficaz.  
Establecer un modelo que permita gestionar la provisión de los servicios y productos de Salud Pública de forma ágil y eficaz.   
3.1.1. Establecer un marco legal que facilite la gestión eficaz de los recursos.   
3.1.2. Implantar un modelo de gestión integral de los recursos teniendo en cuenta la gestión por procesos.   
3.1.3. Definir una política, desarrollar las estructuras y establecer los instrumentos necesarios para implantar y consolidar la investigación en Salud Pública.   
4.3.2. Ley 4/2005, de 17 de junio, de la Generalitat, de Salud Pública de la Comunidad Valenciana  
Esta ley es la primera que regula la salud pública en la Comunidad Valenciana, entendida ésta como el esfuerzo organizado por la sociedad para proteger y promover la salud de las personas y para prevenir la enfermedad mediante acciones colectivas.  
La ley nace con la finalidad de disponer de un marco de referencia sólido para la salud pública, para definir los servicios y productos de salud pública, promover la mejora de la coordinación, especialmente entre administraciones públicas, y para crear una estructura organizativa que permita generar respuestas más eficientes ante los nuevos problemas y las posibles crisis sanitarias.  
Del contenido de esta ley destaca: la promulgación por primera vez de la cartera de servicios en salud pública, en el ámbito competencial se retoman por parte de la Conselleria de Sanidad las competencias en materia de sanidad ambiental; se crean tres nuevos entes como son la Entidad Valenciana para la Acción en Salud Pública, la Agencia Valenciana de Seguridad Alimentaria y el Centro Superior de Investigación en Salud Pública; y se define el sistema de información en salud pública.  
4.4. Plan de Formación de la Conselleria de Sanidad  
Introducción  
Si en cualquier organización que pretenda prestar un servicio de calidad es muy importante mantener los conocimientos de sus empleados al día, en el ámbito sanitario, este hecho es una necesidad de primer orden, pues los cambios y avances tecnológicos, científicos y sociales hacen que la prestación de un servicio sanitario sufra constantes modificaciones.  
Consciente de ello, la Conselleria de Sanidad, dispone de un organismo como la Escuela Valenciana de Estudios de la Salud (EVES), cuya principal misión es la de formar, reciclar y perfeccionar de manera continuada a los profesionales en el campo de la salud, la gestión y la administración sanitaria.  
El plan de formación de la EVES contemplará, con carácter prioritario, los contenidos del Plan de Salud, agrupadas en las siguientes líneas temáticas:  
. Epidemiología, estadística, metodología y gestión de la investigación.  
. Gestión de servicios y planificación.  
. Humanización.  
. Tecnologías de la información.  
. Participación social y cooperación.  
. Prácticas diagnósticas, terapéuticas y de cuidados.  
. Planes y programas de salud.  
. Salud y género.  
. Salud laboral.  
. Socio sanitario.  
Con estos contenidos se pretende cubrir tanto los avances científicos y de las nuevas tecnologías aplicadas a las ciencias de la salud como el aspecto ético y humano de la práctica médica.  
Para desarrollar adecuadamente el plan de formación, la Escuela Valenciana de Estudios de la Salud propondrá tres apartados que tratarán de adaptarse a las distintas necesidades formativas del personal de la Conselleria de Sanidad, personal sanitario que no trabaja en el sistema público y población general. Estos son:  
Formación propia de la EVES  
Responde a la demanda de cursos y actividades directamente relacionada con la formación mas especializada, y se traduce en la programación de actividades que incluyen: Masters (Gestión para la Humanización de la Sanidad, Salud Pública y Gestión Sanitaria, Prevención de Riesgos Laborales y Alternativas a la Hospitalización Tradicional), Diplomas, Cursos, Seminarios y Jornadas. Está abierto a toda persona interesada en formarse en temas sanitarios. Se incluirán también los programas de formación dirigidos a colectivos no sanitarios tales como asociaciones de enfermos, sociales etc...  
Plan de Formación Continuada  
Es un proceso formativo que se recibe después de un periodo de instrucción básica y/o especializada y que se desarrolla de forma permanente a lo largo de la vida laboral del trabajador, con la intención de mantener y mejorar la competencia profesional en función del servicio en el que se encuentra.  
Dirigido a todo tipo de personal que preste sus servicios en la Conselleria de Sanidad y cuyas funciones estén en relación directa con el contenido de los cursos.  
Plan de Formación Continua  
Es el conjunto de actividades formativas que se desarrollan en las Administraciones Públicas a través de las modalidades previstas y dirigida a mejorar las competencias y cualidades de los empleados públicos, que permitan compatibilizar la mayor eficacia y la mejora de la calidad de los servicios en las Administraciones Públicas con la formación individual, la motivación del empleado público y su promoción profesional.  
Dirigido a personal de Instituciones Sanitarias de la Conselleria de Sanidad, así como al personal sanitario de la administración del Consell, independientemente de su relación jurídica, siempre que reúnan los requisitos específicos establecidos.  
Objetivos  
1. Ajustar la actividad formativa de la EVES a las demandas y a las necesidades de los profesionales y los objetivos de la Conselleria de Sanidad.  
2. Aumentar la calidad de la atención sanitaria de los pacientes mejorando la formación de los profesionales sanitarios y no sanitarios que trabajan en el sistema de salud.  
3. Garantizar la calidad de los procesos docentes.  
4. Perfeccionar los procesos de acreditación de las actividades formativas.  
5. Contribuir a través de la formación a la acción solidaria.  
6. Favorecer la actividad formativa de las asociaciones de enfermos y familiares, grupos de voluntariado y organizaciones no gubernamentales.  
4.5. Sistemas de información  
4.5.1. Aseguramiento Sanitario Público y Sistema de Información Poblacional  
Introducción: El cambio estratégico de modelo  
Nuevos entornos en SNS: nuevas necesidades de la Conselleria Sanidad.   
En los últimos años estamos asistiendo en nuestra Comunidad a una serie de adaptaciones estratégicas determinadas por las nuevas necesidades que se generan en el nuevo marco del Aseguramiento Sanitario Público dentro del Sistema Nacional de Salud.  
Así y en coherencia al nuevo modelo de financiación, en virtud del cual la cobertura sanitaria dejó de ser una prestación directamente financiada por la Seguridad Social, nos encontramos con un nuevo marco de Aseguramiento Sanitario Público que impone la necesidad de obtener la autonomía de gestión necesaria para asumir de forma eficiente las nuevas competencias y funciones de un aseguramiento de diferente naturaleza.   
A estos dos nuevos entornos de financiación y aseguramiento que conllevan nuevas necesidades y nuevas adaptaciones estratégicas cabe añadir otro cambio de entorno que se deriva del impacto de las nuevas tecnologías de la información y que se concreta en una necesidad sentida de mejorar la eficiencia, disponibilidad e utilización de la gran cantidad de información dispersa que el conjunto de la actividad sanitaria genera en nuestros sistemas de información.  
Nuevas necesidades: nuevos objetivos estratégicos de la Conselleria  
Como consecuencia de estas nuevas necesidades la Conselleria de Sanidad se plantea una serie de nuevos objetivos generales:   
1. Puesto que la población empadronada es el elemento real de financiación, debemos de hacer posible que cada ciudadano pase a ser realmente la clave en el sistema de asignación de los recursos disponibles. Monitorizar, de forma autónoma (no INE-dependiente) su distribución y evolución, categorizando según variables que determinan la utilización de recursos, la planificación, la evaluación, la financiación interna, la compensación, la facturación y los cargos a terceros, etc. pasa a ser un objetivo central de esta Conselleria.  
2. En coherencia con este modelo de financiación debemos garantizar los preceptos de protección de la Salud, ejerciendo la acción protectora o aseguradora de la Generalitat, complementaria a la acción del Estado, dirigiéndola hacia un modelo de Aseguramiento Sanitario Público de carácter individual y universal dentro del marco de cohesión del Sistema Nacional de Salud.  
3. Debemos orientar el conjunto de Sistemas de Información, tanto asistenciales como sanitarios y de gestión-evaluación, con el fin de situar al paciente como elemento común central y clave de integración de todos los sistemas de información. Para ello se refuerza la utilización exhaustiva del identificador único personal (nº SIP) y la conexión de los diferentes sistemas de información.  
4. Por otra parte y como consecuencia del objetivo anterior se desprende la oportunidad de cumplir los preceptos de integración de niveles asistenciales, marcados por la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana, a partir de la integración de sus sistemas de información específicos.  
Nuevos objetivos: nuevas herramientas para el cambio  
Estos objetivos tienen una solución común: El desarrollo de las estructuras propias de Aseguramiento Sanitario de la población y el consiguiente Sistema de Información Poblacional. Con ella hemos podido avanzar en el cambio progresivo de modelo sanitario desde un modelo de cotizaciones a la seguridad social y gestión de la información operativa y general aislada hacia un modelo de:  
. Ciudadanos empadronados, contribuyentes y financiados.  
. Con derecho a asistencia sanitaria específica e individual.  
. Identificados única, individual, universal e integradamente en el conjunto de sistemas de información.  
Este giro estratégico sitúa realmente, no ya al paciente, sino al ciudadano en el centro del modelo de financiación, de aseguramiento y de información.  
Funciones del Sistema de Información Poblacional (SIP)  
El Sistema de Información Poblacional como herramienta de este cambio estratégico ha contemplado desde su diseño e implantación una serie de actividades que podemos agrupar en dos grandes funciones íntimamente ligadas e interdependientes:  
a) Función específica de Aseguramiento.  
b) Función de sistema de información y base de datos poblacional.  
a) Función de Aseguramiento Sanitario Público de la Comunidad Valenciana  
Acorde con el marco descrito y atendiendo a las nuevas realidades sociales, (inmigración, movilidad de la población, desempleo, unidades familiares, transferencias a Comunidades Autónomas y Cohesión del Sistema Nacional de Salud, etc.) las estructuras del Aseguramiento Sanitario Público de la Conselleria de Sanidad deben de garantizar las acciones básicas que lo componen:  
. Acción de protección de los derechos de salud de la población, en ejercicio de las nuevas competencias específicas y con un carácter complementario a la acción de protección del Estado, en un marco de protección equitativa y solidaria, de vocación universal y carácter individual.  
. Acción de reconocimiento reglado de los derechos adquiridos en virtud de la acción de protección propia, del Estado y de otras Comunidades Autónomas y países. Son el conjunto de procedimientos administrativos y soluciones técnicas que permiten concretar para cada persona su relación específica de aseguramiento con el Sistema Nacional de Salud.  
. Acción de acreditación, conjunto de procedimientos que permiten identificar a cada ciudadano documentando con el nivel de prestaciones que tiene reconocidas en cada momento. Esto se realiza a través de la fabricación y distribución de tarjetas del Sistema de Información Poblacional y a partir de la comunicación entre sistemas de información del conjunto de variables que determinan el nivel y estado de la cobertura sanitaria.   
El resultado de esta actividad es una base de datos constantemente actualizada que no solo resuelve el Aseguramiento de los ciudadanos sino que aporta datos e informaciones de valor para un conjunto de actividades corporativas.   
b) Función de sistema de información corporativo. Integración  
Además de la función de Aseguramiento, el Sistema de Información Poblacional al gestionar el elemento común de toda la actividad sanitaria, ofrece una serie de oportunidades de integración, creando a su vez nuevas necesidades y oportunidades y por último, mejora la eficacia de los sistemas de información.  
Sistemas de información aislados versus integración de sistemas  
En los últimos años, se ha desarrollado un importante esfuerzo para incrementar el volumen de información disponible para la gestión sanitaria a todos los niveles. Como resultado de esta actividad, la Conselleria gestionaba diferentes Sistemas de Información Sanitaria con base a subgrupos de población y que si bien funcionan adecuadamente lo hacen de forma aislada, registrando conjuntos de datos en ocasiones complementarios y otras redundantes. En cualquier caso estos sistemas tienen un elemento central común: el ciudadano.  
En este contexto se implantó un nuevo sistema de información, el Sistema de Información Poblacional que resuelve de manera eficiente la obtención, actualización y distribución del registro central de usuarios. El Sistema de Información Poblacional está compuesto básicamente de:  
. Un Registro Central de Usuarios que cubre a toda la población de la Comunidad Valenciana, con datos de identificación y localización, datos de asignación de centro y médico, tipo de aseguramiento sanitario público, y un número de identificación personal, único y diferente para cada ciudadano.   
. Un modelo de gestión que dota a cada ciudadano de una tarjeta sanitaria de carácter individual que, además de acreditar su nivel de cobertura, le permita agilizar el acceso a los servicios sanitarios, dotándole de una llave ágil y segura (banda magnética y lectores de banda) para cualquier sistema de información operativo.  
. Diferentes soluciones técnicas de comunicación de datos entre sistemas de información, que utilizando nuestra red de comunicaciones, hace accesible toda la información en cualquier centro asistencial y unidades de gestión.  
. Plan de calidad que pretende básicamente que la población no sufra problemas de acceso, identificación y acreditación, que nuestros sistemas tengan acceso en todo momento a datos poblacionales necesarios para su actividad asistencial, que el conjunto de operadores del Sistema de Información Poblacional (actualmente 7.000) no tengan que tomar solos decisiones sub-estándares que generen problemas de calidad. Todo ello actuando sobre los diferentes agentes y propietarios de los procesos, en un entorno de comunicación, formación y asistencia que garantice que el conglomerado corporativo incorpore toda la experiencia de otra forma dispersa.  
Oportunidad de integración de sistemas de información sanitarios  
Al aportar, entre otros datos, un identificador único y personal, en el conjunto del sistema de salud, el SIP brinda la posibilidad de mejorar la conectividad de los sistemas existentes, así como el desarrollo de nuevos sistemas integrados, superando su aislamiento.   
De esta manera el Sistema de Información Poblacional, como clave de integración, permite incrementar el rendimiento conjunto de los sistemas de información existentes, al dotar a las distintas unidades de la Conselleria de Sanidad de información relevante sin importantes costes adicionales, salvo los derivados de reestructurar los sistemas para que todos incorporen el identificador personal, accedan a la lectura de bandas magnéticas e incorporen alguna de las modalidades de integración.   
La potencialidad del Sistema de Información Poblacional no sólo viene por la existencia de un identificador personal único, sino que además proporciona información procedente de otros sistemas de información como (códigos de profesionales, códigos de centro, mapa sanitario, etc.).  
De esta manera el Sistema de Información Poblacional, como clave de integración, permite incrementar el rendimiento conjunto de los sistemas de información existentes, al dotar a las distintas unidades de la Conselleria de Sanidad de información relevante sin importantes costes adicionales, salvo los derivados de reestructurar los sistemas para que todos incorporen el identificador personal, accedan a la lectura de bandas magnéticas e incorporen alguna de las modalidades de integración.  
Cambios en la factibilidad de proyectos y generación de nueva necesidades  
El conjunto de mejoras introducidas por el SIP tanto en la organización, como en las garantías de calidad y disponibilidad de información, ha supuesto un cambio en el llamado «ciclo de utilización de datos», y que se ha visto reflejado en una mayor utilización de la información procedente de este sistema poblacional posibilitando a su vez el intercambio de información y la factibilidad de nuevos proyectos que a su vez generan nuevas necesidades de integraciones y cruces. (Ver figura siguiente).  
Plan de calidad y comunicación  
Resultados: mapa de utilización corporativa del Sistema de Información Poblacional  
Como resultado de la vocación de servicio corporativo del Sistema de Información Poblacional, que se traduce en:  
La actividad intensa de sus operadores (7.000) en los centros de los diferentes niveles asistenciales, (5.000.000/ mes de usuarios diferentes consultados).  
. La integración con veintitrés sistemas de información diferentes.   
. La integración de los usuarios del Datawarehouse, Sistema de Información Poblacional y del sistema de informes de rutina.  
. La utilización en instituciones externas.  
. El protocolo de cesión de datos nominales o informes estadísticos.  
La utilización del Sistema de Información Poblacional se presenta en el siguiente «mapa de utilización corporativa» en un eje se sitúa el producto o servicio Sistema de Información Poblacional y en el otro los usuarios del Sistema.   
Utilización corporativa del SIP  
Mapa de Servicios corporativos  
4.5.2. Plan de Sistemas de Información de la Conselleria de Sanidad 2004-2007  
La información es el elemento básico que precisa el Sistema Sanitario, para que los diferentes niveles de responsabilidad: planificación, control, gestión, asistencia e investigación; puedan ejercer acciones sobre los recursos, población protegida y actividad asistencial.  
La existencia de tecnología adecuada, permitirá abordar líneas de actuación en materia de Sistemas de Información Sanitarios, permitiendo desarrollar un Modelo Básico de Datos Sanitarios, que cubra las necesidades en el ámbito de la salud.  
Los objetivos de la información sanitaria son:  
Dar cobertura: A las necesidades de información en materia sanitaria, bien con datos propios o de terceros.  
Intercambio de información: permitir los intercambios de información disponiendo de un nivel de garantía de calidad y uniformidad de los datos sanitarios.  
Dar respuesta a los actores principales: Administrativos, gestores, analistas, personal sanitario, alta-dirección, proveedores, clientes, etc.  
La Conselleria de Sanidad viene haciendo, desde hace varios años, un gran esfuerzo de inversión en Tecnologías de la Información y Telecomunicaciones (TIC) con el ánimo de proveer a sus empleados de las mejores herramientas de trabajo y gestión y con el fin último de dotar a la organización de los mejores medios para atender a los pacientes y ciudadanos.   
En este escenario, de importancia de la información sanitaria, se hace necesario un plan de actuación en Sistemas de Información que permita disponer de las más modernas herramientas de gestión para que la Conselleria de Sanidad garantice la mejor asistencia sanitaria posible.  
El nuevo Sistema de Información Sanitario de la Generalitat (SISAN) estará compuesto por diferentes módulos que irán contemplando y solucionando problemáticas concretas de manera que, todos juntos, interactuando entre sí, permitirán ofrecer la visión de un gran y completo sistema de información para la organización sanitaria de la Generalitat.  
El siguiente esquema representa gráficamente la estructura del futuro sistema de información sanitario de la Conselleria de Sanidad (SISAN), con sus principales componentes e indicando la completa integración y flujo de información entre todos ellos, así como la importancia y relevancia que adquiere el Sistema de Información Poblacional (SIP) y el Catálogo de Recursos Corporativos (CRC) como plataformas de integración.   
En este sentido, las líneas estratégicas a seguir se basan en la integración de todos los ámbitos de actuación, diseñando nuevos sistemas de información donde haga falta, rediseñando los que ya están implementados y, en definitiva, integrando todos los sistemas de información sanitarios a los que de lugar dicha estrategia. Veamos a continuación una descripción de los principales módulos componentes del nuevo sistema SISAN:  
1. ABUCASIS. Contempla la atención ambulatoria de forma integral. Se trata de un complejo sistema que integra algunos ya desarrollados previamente y nuevos desarrollos. Los principales módulos son:  
MOS: Gestión de mostradores, citación, tanto de primaria como desde primaria a especializada.  
GIP: Gestión Integral de Pacientes.   
GAIA: Prestaciones farmacéuticas. Prescripción.  
RVN: Registro de Vacunas Nominal.  
2. ORION. Sistema de información para la gestión integral hospitalaria. Este sistema debe contemplar la gestión hospitalaria de una manera global, tanto en su vertiente clínica como en la de gestión propia y administración y, a su vez, estar completamente «conectado» con la atención ambulatoria (Abucasis). Los principales componentes del sistema ORION son:  
. Orión-Clinic: construcción e implantación de un sistema de información integral para centros de atención especializada. Este proyecto comprende tres proyectos:  
Orión-HIS: gestión de pacientes y ayuda a los profesionales sanitarios (estaciones clínicas)  
Orión-Farma: prescripción asistida y gestión de la de la función farmacéutica hospitalaria  
Orión-RIS: gestión de los servicios de imágenes médicas.  
. Orión-Gestió: implantación de un sistema de información para la gestión integral de los recursos en la Agencia Valenciana de Salud. Este proyecto comprende dos proyectos:  
Orión-Logis: adquisición, adaptación e implantación de un sistema de información para la gestión logística (contratación, compras, almacenes y mantenimiento).   
Orión-Perso: adaptación evolutiva e interconexión de las aplicaciones ya existentes CIRO y Nómina para construir un sistema integrado de información para la gestión de recursos humanos.  
3. CORDES. Sistema de información para la Coordinación de Urgencias y Emergencias Extra-hospitalarias. Con el objeto de optimizar el sistema integral de gestión y coordinación de las urgencias y emergencias, las líneas de trabajo son:  
. Diseño de un nuevo sistema de gestión e información: Que incorpore las nuevas herramientas tecnológicas, utilidades y una cartografía actualizada, así como su conexión con la Historia Clínica Electrónica de los pacientes y con el resto de sistemas de SISAN de los que requiera información o ellos requieran información propia de CORDES.   
. Sistema de transmisión de datos entre recursos móviles y centros de coordinación. Dotar de nuevas tecnologías a este sistema con el fin de incorporar la cartografía a las unidades móviles y aumentar la información asistencial que se transmite, integrando al máximo nivel las unidades móviles en los sistemas necesarios de SISAN.   
4. Servicios Centrales y Salud Pública. En este ámbito también se ha de contemplar el rediseño de algunos sistemas así como la implementación de otros que cubran ciertas parcelas o necesidades que se han de abordar si se persigue una correcta gestión. Entre otros, los principales sistemas a destacar a este nivel son:  
. Data Warehouse. Almacén de datos corporativo que integre información de múltiples sistemas, pertenecientes tanto a Abucasis II, a ORION como a sistemas de los propios servicios centrales. Este almacén permitirá la sencilla realización de cuadros de mando integrales, así como la implantación de sistemas de ayuda a la toma de decisión. Es de destacar que este sistema ha de ser utilizado tanto por los servicios centrales como por los centros sanitarios y direcciones de área, cada uno con su particular visión o necesidades.  
. CIRO. Sistema integral y centralizado para la gestión de personal sanitario. Este sistema sustituirá al actual sistema distribuido PERSA, que no garantiza la integridad de la información.  
. COBRA. Sistema de información para gestionar los procesos y explotar la información en el ámbito de las prestaciones sanitarias atendidas por la Conselleria de Sanidad pero que deben ser cubiertas por otros sistemas de financiación  
. COMPAS. Facturación Inter-centros. Sistema de Compensación de la Asistencia Sanitaria, fuente de datos para la cuantificación y el análisis de los flujos de pacientes entre los centros hospitalarios, tanto públicos como privados, que permitirá además discriminar la información según el origen o tipo de paciente: extranjeros, desplazados, etc.  
. SIE. Sistema de Información Económica. Se convertirá en la fuente de información básica para el suministro de información sobre la actividad económica y el gasto real de los centros  
. Actividad derivada a centros privados (concertados o no).  
. Portal Legionella. Puesta en marcha del portal Web específico de información para la prevención de la legionelosis, así como las actividades asociadas a su divulgación entre los agentes involucrados y el público en general.  
. Red de Vigilancia Microbiológica. Creación de un sistema Centralizado de Información que implemente la Red de Vigilancia Microbiológica conjunta para todos y cada uno de los laboratorios dependiendo de la Dirección General de Salud Pública.  
. SISGEREN. Sistema de Indicadores Integral para Gestión Centralizada de la Dirección General de Salud Pública.  
. Programa de Prevención de Accidentes de Tráfico. Puesta en marcha de un sistema de Información para la Evaluación de las Actividades del Programa de Prevención de Accidentes de Tráfico de la Comunidad  
. Portal Sanitario. Portal web sanitario que integre la información de la Conselleria a todos los niveles (ciudadanos, profesionales sanitarios, empleados de la Conselleria). Interactivo.  
Por lo tanto, la situación objetivo es disponer de un gran y único sistema de información, absolutamente integral, que contemple de manera homogénea todos los aspectos de una organización tan compleja como la Conselleria de Sanidad, con sus cuatro vertientes:  
. Atención ambulatoria   
. Atención hospitalaria   
. Atención urgente extra-hospitalaria (SAMU . CICU)  
. Servicios centrales y Salud Pública   
Y con su doble problemática: Clínica y Gestión económico-financiera.  
4.6. Normas aprobadas y aspectos relativos a la mejora de la eficiencia y racionalización en materia de gasto sanitario  
Introducción  
La Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana, de acuerdo con el marco normativo establecido en la Constitución española, la Ley General de Sanidad y el Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana, define un nuevo modelo organizativo de la sanidad en concordancia con las características actuales de nuestro ámbito social en el que se priorizan las actuaciones destinadas a la promoción, prevención, protección y cuidado de la salud y se impulsan una serie de reformas encaminadas al bienestar del ciudadano y a la búsqueda de una sanidad pública eficaz, eficiente y gratuita, solidaria y de gran calidad, fundamentada en la equidad y en la universalidad.  
En concordancia con este modelo organizativo, la Ley 3/2003 atribuye a la Conselleria de Sanidad la función esencial de conocer, valorar y satisfacer las necesidades de salud de la población de una forma equilibrada aplicando racionalmente los presupuestos disponibles y con dicho objetivo crea la Agencia Valenciana de Salud para coordinar todas las entidades administrativas con responsabilidades en el campo de la salud y, con ello, llevar a cabo una adecuada gestión y administración del sistema valenciano de salud y de la prestación sanitaria de la Comunidad Valenciana.  
Asimismo, para el desarrollo del nuevo modelo, la Ley prevé la creación de un entorno organizativo más flexible y horizontal que permita mejorar y aumentar la rapidez y agilidad en la coordinación de recursos, la descentralización y autonomía en la gestión y la toma de decisiones, la participación y corresponsabilidad por parte de los profesionales así como la orientación hacia el paciente.   
Fruto de ello es la creación de los Departamentos de Salud de la Agencia Valenciana de la Salud, que se convierten a partir de ese momento en los auténticos provisores de salud para la población residente en la Comunidad Valenciana. Dicha provisión alcanza a todos los aspectos de la salud, por tanto nacen con vocación de integración y de romper barreras asistenciales entre lo que hasta ahora se ha venido llamando Atención Primaria /Atención Especializada.  
El Departamento es el responsable de la salud de su población protegida, y por tanto deberá atender al ciudadano-paciente en el escalón asistencial que se considere más eficiente, tanto a nivel sanitario como económico, evitando la transferencia a niveles asistenciales superiores si no es estrictamente necesario.  
Según se recoge en el articulado de la Ley, este entorno organizativo ha de sustentarse en un modelo de gestión actualizado que permita racionalizar el coste del modelo sanitario que disfruta la sociedad valenciana para permitir su pervivencia, perfeccionamiento y aplicación solidaria, y cuya base presupuestaria la constituya la población a atender en cada Departamento de Salud, si bien modulada por las variables que inciden en la necesidad de atención sanitaria.   
Asimismo, la Ley establece que en cada Departamento se ha de procurar la máxima integración de la asistencia sanitaria y la continuidad de cuidados a través de la coordinación de los diferentes niveles y recursos existentes, garantizando una sanidad sin escalones en beneficio mutuo tanto del profesional como del ciudadano.  
De otra parte, al objeto de favorecer el estímulo y compromiso de eficiencia de los centros sanitarios, la Ley prevé la formalización de planes de gestión como instrumentos de trabajo para la clarificación de objetivos y la promoción de la competencia entre los agentes. Además, expresamente se recoge la necesidad de implantar aquellas medidas de incentivación profesional que sirvan de estímulo a los profesionales en el desempeño del trabajo realizado y permitan avanzar hacia la mejora continua.  
Para responder a estos requerimientos normativos y avanzar en la construcción del nuevo modelo reglamentariamente establecido, en 2004 se formalizaron los Acuerdos de Gestión entre la Conselleria de Sanidad y los equipos directivos de los centros sanitarios, aunque su alcance y contenido estaba limitado por la estructura organizativa entonces vigente en las Áreas de Salud así como por la disponibilidad y calidad de los sistemas de información.  
Los avances producidos desde entonces en la construcción del nuevo modelo han permitido en 2005 la efectiva puesta en marcha del sistema de financiación capitativa y la facturación ínter centros así como la creación de veintidós Departamentos de Salud como estructuras fundamentales del sistema sanitario valenciano con las que se pretende la máxima integración de los dispositivos asistenciales.   
Estas circunstancias, junto con el análisis y valoración de la experiencia del sistema de determinación y evaluación de objetivos del año 2004, permiten definir un nuevo Acuerdo de Gestión para el año 2005 cuyo alcance abarca el Departamento de Salud en su conjunto, por lo que contempla tanto la asistencia primaria como la especializada, y cuyo contenido se ha adaptado y modificado para que refleje adecuadamente dichos cambios y mejoras, lo que ha de permitir avanzar un paso más en el camino hacia el nuevo modelo de gestión y organización previsto en la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana.  
El nuevo modelo de organización, gestión y financiación de la Agencia Valenciana de la Salud  
Durante este año 2005, la Conselleria de Sanidad ha puesto en funcionamiento un nuevo modelo para financiar la actividad asistencial que se lleva a cabo en los diferentes Departamentos de Salud, el capitativo, el cual se apoya de manera fundamental aunque no exclusiva en una financiación sobre base poblacional.  
La implementación de este nuevo sistema de financiación no es fruto de una decisión repentina que se toma por el simple hecho de romper con modelos anteriores, sino fruto de un estudio y de una serena reflexión que comenzaron en el año 1.996 dentro de la propia Conselleria, y que han dado sus frutos ahora.  
Por otra parte, este nuevo sistema de financiación tampoco es desconocido en la realidad española. Así, la asignación o transferencia de ingresos por parte del Gobierno Central a las Comunidades Autónomas, una vez éstas asumieron la mayoría de las competencias en materia sanitaria, se basa, aunque con correcciones en un sistema de reparto que atiende de manera fundamental al número de habitantes que tiene cada Comunidad Autónoma, es decir lo que constituiría su «población protegida».  
Pero este nuevo modo de financiar la sanidad, no quiere quedarse solo en eso, en una nueva forma de repartir el dinero, sino que aspira a ser palanca de cambio de una organización, la sanitaria, que es eje fundamental del «estado del bienestar».   
Si queremos que nuestro sistema sanitario público, siga siendo uno de los mejores del mundo, que lo es, y también de los mas eficientes,. según la Organización Mundial de la Salud somos el tercer país del mundo en eficiencia, hemos de conseguir también que sea sostenible.  
Por ello y para ello, la Conselleria de Sanidad ha puesto en marcha no solo una nueva manera de financiar la actividad sanitaria, sino que propone un «Nuevo modelo de organización, gestión y financiación de la actividad sanitaria».  
El primer cambio organizativo que se produce es la descentralización: a semejanza con Gobierno Central se establece una separación entre el ente financiador y ente provisor de servicios: Gobierno Central versus Comunidades Autónomas/Conselleria de Sanidad versus Departamentos de Salud. Se trata de situar la capacidad decisoria, en la medida de lo posible allá donde está la información específica y difícil de transmitir, es decir transmitir capacidad de decisión.  
Pero descentralizar implica no solo trasladar o delegar unos derechos de decisión, sino también modificar los sistemas de medir el desempeño e incentivar a los componentes de la organización. El control debe ser sustituido por la coordinación. La nueva arquitectura organizativa debe asentarse en tres principios: asignación de derechos de decisión, sistemas de medida del rendimiento y sistemas de incentivos.   
La Ley 3/2003 de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana consagra esta separación entre financiador y proveedor de servicios sanitarios al crear la figura de los Departamentos de Salud, como demarcaciones geográficas en las que queda dividido el territorio de la Comunidad Valenciana a los efectos sanitarios», y configurarlos como las estructuras fundamentales básicas del sistema sanitario».  
Los Departamentos de Salud, en este nuevo modelo de organización, gestión y financiación tendrán asignado un presupuesto global y único (en el Presupuesto para el año 2005 se han unificado los programas presupuestarios referidos a Asistencia Sanitaria), estarán dotados de mayor autonomía financiera y capacidad organizativa, pero al mismo tiempo deberán asumir también mayores responsabilidades en todo lo que se refiere a los fondos económicos que se les asignen.  
Un elemento fundamental en este cambio organizativo son los «Acuerdos de Gestión» que se suscribieron ya para el año 2004, para asistencia primaria y asistencia especializada, y que en este año 2005, serán únicos y afectarán a todo el Departamento de Salud en sus diferentes vertientes asistenciales.   
Los Acuerdos de Gestión o contratos-programa que se suscriben entre la Agencia Valenciana de la Salud y los diferentes Departamentos de Salud establecen objetivos asistenciales, organizativos y económicos dentro del propio departamento, y a su vez fijan incentivos cuyo abono va a depender del grado de cumplimiento de esos objetivos. Pero además para este año 2005, se pretende que los Acuerdos de Gestión contengan solo objetivos globales que a su vez deberán concretarse mediante pacto entre los directivos del Departamento y los responsables de los diferentes servicios integrantes del mismo. Así mismo serán los directivos de cada Departamento los responsables de proponer e individualizar el pago de los incentivos, a la vista del grado de cumplimiento de los objetivos pactados.  
Se concreta así el primer punto de este cambio organizativo: los Departamentos de Salud se convierten en los verdaderos actores de la asistencia sanitaria, aumentan sus competencias, pero también sus responsabilidades, y se convierten en gestores de su propia actividad.  
El segundo cambio organizativo es la integración de los diferentes niveles asistenciales. Si el presupuesto asignado al Departamento de Salud es único, y a su vez éste es responsable de la atención sanitaria de toda una población, la consecuencia natural es que los escalones asistenciales desaparezcan ya que ni la retención de pacientes en un determinado escalón asistencial, ni la actividad por la actividad favorecen a ninguno de los niveles asistenciales implicado en un juego de suma cero.  
La ley General de Sanidad y la reciente Ley de cohesión y calidad del Sistema Nacional de Salud establecen dos niveles asistenciales conectados entre si: atención primaria y atención especializada. La atención primaria se constituye en la puerta de acceso al sistema sin que la intervención a este nivel esté limitada a la existencia de la enfermedad. La asistencia especializada se concibe como apoyo y complemento de la atención primaria, atendiendo aquellos procesos cuya complejidad exceda la capacidad de ésta.  
En realidad, la falta de continuidad entre una AP poco madura y una AE dividida entre ambulatoria y especializada, sin criterios clínicos y organizativos comunes, constituye uno de los principales problemas de nuestro sistema sanitario. Esta realidad origina claros perjuicios y da al ciudadano una visión fraccionada del sistema, lo cual origina problemas de accesibilidad, imagen deteriorada del funcionamiento de los aspectos administrativos y en ocasiones una percepción de enfrentamiento entre los profesionales de los dos niveles.  
Por otra parte muchas veces entre profesionales sanitarios se comenta la necesidad de recuperar la visión global del enfermo, de asumir al paciente como una sola biografía con episodios de enfermedad abordables en diferentes niveles (primaria, especializada, socio sanitaria), pero con un criterio de integración, desarrollando acuerdos entre la AP y la AE, potenciando la inter-consulta médico-médico.  
La integración de niveles asistenciales, entendida como red coordinada de servicios que proporcionan la continuidad asistencial a una población determinada sobre cuya salud se tiene responsabilidad y cuyos consumos sanitarios implican un riesgo financieros, tiene, a priori, más ventajas sanitarias y económicas que inconvenientes.  
La Ley 3/2003 de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana ya establece en su Artículo 22 que «En el ámbito de cada departamento de salud se tenderá a la máxima integración de las acciones de promoción y protección de la salud, de las de prevención y curación de la enfermedad y de la rehabilitación del estado de salud, a través de la coordinación de los diferentes recursos existentes, garantizando una sanidad sin escalones».  
Por tanto ya se establecía un horizonte de integración asistencial que se acentúa con este nuevo modelo de organización y que quedará definitivamente consagrado con la pronta publicación del nuevo reglamento de asistencia sanitaria.   
Este cambio organizativo implica necesariamente una integración de los equipos directivos de los Departamentos de Salud, con la consiguiente reducción del número de cargos en los mismos y el consiguiente ahorro. Esta medida se plasmará también en el nuevo reglamento de asistencia sanitaria con la aprobación de un organigrama único por Departamento.  
El tercer cambio organizativo, lo constituye el nuevo modelo de financiación capitativa de la actividad asistencial. Empezaremos por definir el concepto de financiación capitativa.  
La financiación capitativa consiste en asignar al conjunto de proveedores de cuidados de una zona geográfica determinada, un fondo económico por cada persona de dicha zona, incluida dentro de la población protegida, durante un periodo de tiempo determinado.  
Este fondo se caracteriza por:  
. Ser equivalente al gasto teórico en servicios de salud de una persona durante el período definido.  
. Estar ajustado en función de determinadas características socio-demográficas y de salud de la población de dicha zona geográfica.  
. Ser independiente del nivel de utilización de servicios sanitarios que se produzcan durante ese período.  
Además, el sistema de financiación capitativa parte de una serie de principios:  
. Un concepto positivo de la salud, en términos de bienestar y autonomía de la población en su globalidad (en lugar de los conceptos de morbilidad o enfermedad) al integrar a varios niveles de asistencia sanitaria. Con el desarrollo de un enfoque transversal de la asistencia sanitaria no se persigue la eficacia terapéutica de un determinado recurso, sino la respuesta a las necesidades de la población en relación con la salud.  
. Un concepto holístico de la salud (físico, psíquico y social), al cubrir a toda la población incluida dentro de la población protegida y que, por lo tanto, implica una concepción integrada de la provisión de servicios sanitarios. Se supera así la estanqueidad entre niveles, privilegiándose una visión integral de la atención sanitaria que favorece un enfoque de continuidad de los cuidados, centrado en las necesidades de la persona.  
. Una distribución equitativa de los recursos asistenciales, ya que éstos se reparten a los proveedores en función del número de población que cubren. Este principio de reparto de recursos según número de población, se atempera además mediante los factores de corrección de la cápita y el principio que llamaremos «el dinero sigue al paciente», y que explicaremos más adelante.  
Parece pues, que este sistema de financiación es el que mejor puede avalar los cambios que se quieren introducir en la organización sanitaria, pasando de un sistema sanitario fuertemente centralizado (prácticamente todas las competencias residían en la Conselleria) y estructurado en escalones asistenciales (primaria versus especializada), a una organización mas descentralizada e integral, en la que los departamentos de salud van a tener una actitud mas proactiva en la toma de decisiones, porque van a ser los responsables de la salud, toda la salud, de la población que tienen asignada con el presupuesto que se les asigne, en función de esa población.  
Pero es que además, este sistema de financiación da continuidad al sistema de reparto que se consolida con la Ley 21/2001, de 27 de diciembre, por la que se regulan las medidas fiscales y administrativas del nuevo sistema de financiación de las Comunidades Autónomas en régimen común y Ciudades con Estatuto de Autonomía, que en su artículo 4 B) establece los criterios de reparto de la masa de financiación para cada Comunidad Autónoma respecto de los servicios de asistencia sanitaria.  
Pues bien, el nuevo sistema de financiación sanitaria que la Conselleria ha puesto en marcha, no solo da continuidad a este sistema, sino que mejora y da soluciones a algunas cuestiones que quedan por solventar en la Ley 21/2001, referidas fundamentalmente a lo que se considera población protegida y al reparto del Fondo de Cohesión.  
Pasamos a ver todo esto con detalle.  
Un modelo de reparto de fondos de base capitativa descansa sobre tres pilares o ejes básicos, que son:  
1. El territorio de cobertura y referencia.   
2. Las prestaciones financiadas por cápita.   
3. La población protegida.   
Respecto del territorio de cobertura y referencia, en el caso de la Ley 21/2001 estaríamos hablando de Comunidades Autónomas de régimen común y Ciudades con Estatuto de Autonomía, y en la Conselleria de Sanidad estaríamos hablando de Departamentos de Salud.  
En cuanto a las prestaciones, éstas son según la Ley 16/2003 de cohesión y calidad del Sistema Nacional de Salud, «responsabilidad financiera de las comunidades autónomas de conformidad con los acuerdos de transferencias y el actual sistema de financiación autonómica» y son todas las incluidas en la Cartera de servicios del Sistema Nacional de Salud.   
Sin embargo, en el modelo implementado por la Conselleria se ha considerado mas oportuno excluir de la financiación capitativa, aquellas prestaciones que no tienen carácter individual, ya que su existencia no puede ligarse a un determinado nivel de utilización concreto sino a programas mas generales con objetivos mas a largo plazo, como pueden ser los programas de salud pública, la investigación y la docencia... que seguirán financiándose como hasta ahora.  
Como prestaciones incluidas tendríamos pues las referidas a atención primaria, atención especializada, atención socio sanitaria y prestaciones farmacéuticas.  
Por último en cuanto a la población protegida, es donde posiblemente mayores diferencias se observen entre el sistema establecido en la Ley 21/2001, y el modelo diseñado por la Conselleria.   
Así, según la Ley 21/2001 la población protegida en base a la cual se realiza el reparto de la masa de financiación es la población contenida en el Padrón, en tanto que la Conselleria de Sanidad considera que la población protegida para cada departamento de salud, es aquella que está adscrita a un centro de salud del Departamento. Es decir, cada Departamento de Salud recibirá un fondo por cada una de las personas que estén adscritas sanitariamente al mismo a través de un Centro de Salud.  
No obstante, una vez fijado este concepto en cualquiera de sus vertientes (padrón, o asignación a través de pertenencia a un centro de Salud) todo el mundo es consciente, que el sistema sanitario cualquiera que sea su tamaño y organización, presta asistencia a personas que en ningún caso forman parte de su población protegida.  
Pero en una organización cuya forma de financiación es capitativa, si esto no se tiene en cuenta y de alguna manera se corrige, pueden provocar déficit en aquellos territorios (Comunidad Autónoma, Departamento de Salud), que por razones diversas tiene mucha afluencia de población foránea. Y nuestra Comunidad goza de esta característica.  
A nivel estatal, para tratar de paliar estos problemas, la Ley 21/2001 crea el Fondo de Cohesión Sanitaria (Real Decreto 1247/2002 por el que se regula la gestión del Fondo de Cohesión Sanitaria), a través del cual se compensa a las Comunidades Autónomas la asistencia de desplazados residentes en España, y desplazados a cargo de una institución de Estado.  
Pero es una compensación muy limitada, dado que para los desplazados nacionales solo se compensan determinadas patologías, que son las que establece el Real Decreto 1247/2002, y solo en el caso de que la asistencia se preste con carácter programado y con autorización de la Comunidad Autónoma de origen, y en coordinación con la Comunidad autónoma de recepción.   
El asunto tampoco mejora respecto de la compensación por la atención a desplazados extranjeros a cargo de una institución de otro país, ya que solo se contempla la asistencia a ciudadanos de países con los que se tiene suscrito Convenio, y además el sistema de compensación es un sistema de saldos netos con los países de origen.  
Desde la Conselleria, conscientes de que somos una Comunidad en la que el turismo tanto nacional, como internacional es un factor relevante, sobre todo en las zonas de la costa, ha diseñado mecanismos de compensación por el cual aquellos Departamentos de Salud que atiendan a ciudadanos que no formen parte de su población protegida, se verán compensados económicamente por el gasto que origine dicha asistencia sanitaria.  
Así, de forma similar a la del Gobierno Central, la Conselleria ha creado un especie de Fondo de Cohesión contra el cual se financiarán todas aquellas asistencias sanitarias que se presten a ciudadanos de fuera de la Comunidad Autónoma, y en el que se incluyen desplazados nacionales, desplazados extranjeros pertenecientes a países con Convenio, e incluso extranjeros de países sin convenio y con carencia de recursos económicos, con lo cual se estaría compensando también la asistencia prestada a inmigrantes con carencia de recursos económicos, que estén en situación de ilegalidad y no se encuentren ni siquiera empadronados.  
Pero además, sabemos que estos flujos de pacientes se dan no solo entre ciudadanos ajenos a la Comunidad, sino también entre ciudadanos propios que acuden a centros sanitarios diferentes al que tienen asignado en origen por motivos varios: urgencias en un desplazamiento temporal, ejercicio del derecho de libre elección de médico recogido en nuestra Ley de Ordenación Sanitaria, o bien porque por razón de su patología deben desplazarse a determinados centros sanitarios de referencia.  
También en estos supuestos, lógicamente el Departamento de Salud, que atiende a un paciente que no forma parte de su población protegida, y por el que no recibe financiación debe verse compensado por el Departamento de origen del paciente, por el principio que gráficamente hemos bautizado como «el dinero sigue al paciente». Es decir que cualquier ciudadano de la Comunidad Valenciana lleva incorporada su parte proporcional de financiación, sea cual sea el Departamento de Salud en el que haya sido atendido.  
Tanto para este supuesto de compensación entre Departamentos de Salud propios, como para la compensación contra el Fondo de Cohesión creado por la Conselleria de Sanidad por la atención a pacientes «no comunitarios», se ha diseñado un sistema de compensación o facturación intercentros.   
Para ello, este sistema utiliza la información que se recoge en las diversas aplicaciones de carácter asistencial que ya existen en nuestros centros sanitarios (Iris .Hipía, Abucasis, Gaia), identificando así la prestación realizada, y cruza con la existente en nuestro Sistema de Información Poblacional, mediante el cual sabemos si la persona atendida pertenece o no al Departamento que ha realizado la asistencia, y si por tanto ésta es compensable frente a otro Departamento, .caso de población propia de la Comunidad Autónoma pero asignada a otro Departamento de Salud.; o frente al Fondo de Compensación, para el caso de población no residente nacional o extranjera.  
Para ello se ha trabajado también en un sistema de asignación de precios, que para el caso de la asistencia hospitalaria se ha basado en los precios medios por GRD de nuestros hospitales. Para el resto de asistencias, como puedan ser pruebas diagnósticas, consultas externas, atención primaria, en las que no se cuenta con un sistema de medición tan homologado y desarrollado como el GRD, utilizaremos en un primer momento parámetros más tentativos recogidos en nuestro Sistema de Información Económica, hasta que dispongamos de herramientas más perfectas.  
Por último, una vez se ha explicado en que consiste la financiación capitativa y como se articulan las relaciones entre los distintos proveedores de servicios sanitarios, quedaría por ver como se ha calculado la prima o cápita que recibirán los proveedores de servicios sanitarios (Departamentos de Salud), por cada uno de los habitantes que formen parte de la población protegida.  
Para ello, se ha agregado el gasto real de todos aquellos programas que financiaban prestaciones que hemos incluido en la cápita, a saber: Atención Primaria, Atención Especializada, Atención Socio sanitaria, Prestaciones Externas, incluyendo todos los capítulos de gasto que se consideran financiables caritativamente, tales como Capítulo I, Capítulo II, y Capítulo IV, es decir personal, gasto corriente, farmacia, conciertos, prótesis.  
El importe de todos estos programas con sus diferentes capítulos se ha dividido por la población que el Sistema de Información Poblacional asigna a cada zona.  
Pero este cociente, que llamaríamos cápita pura se ha corregido por la aplicación de una serie de factores de ajustes.  
Si la Ley 21/2001, a la hora de hacer el reparto utiliza como factores de ajuste:  
1. La población protegida, que en este caso equivale a empadronada, con un factor de ponderación del 75%.  
2. La población protegida mayor de 65 años, con un factor de ponderación del 24,5%.  
3. La insularidad, con un factor de ponderación del 0,5%.  
Nosotros hemos utilizado criterios bastante similares, pero corregidos, por tratarse de áreas territoriales más pequeñas. Así hemos procedido a ajustar la cápita pura para cada Departamento de Salud en función de:  
1. Número de facultativos asignados a atención primaria por cada 10.000 habitantes.  
2. Porcentaje de municipios pequeños.   
3. Porcentaje de población protegida mayor de 65 años.  
La elección de estos tres criterios no se ha hecho al azar, sino tras probar con diferentes factores de ajuste (% de mujeres, m2 construidos en hospitales por cada 10.000,% de población mayor de 75 años,% de población menos de 5 años...) utilizando fórmulas de regresión múltiple. Al final de todas las combinaciones utilizada, teniendo en cuenta los datos de que se dispone, se eligió la que combina estos tres factores, porque a la vista de los resultados, parece que es la que mejor explica el gasto sanitario en un territorio determinado.  
Por tanto, cada uno de los Departamentos de Salud, recibirá una cápita, según el número de población que tenga asignada, la cual a su vez se verá corregida, por estos tres factores de ajuste que hemos enumerado.  
Debe tenerse en cuenta, no obstante que los Departamentos de Salud, recibirán solo esta asignación de base capitativa, sino también otras asignaciones cuyo importe se ha calculado en base a otros criterios no poblacionales, como puede ser el «Fondo destinado a investigación y docencia», que dependerá del número de médicos residentes de cada Departamento; y el Fondo dedicado a «Inversiones «.  
La exclusión del fondo dedicado a Inversiones, aunque a medio plazo se calculará también en base a criterios poblacionales, en un primer momento no se ha considerado adecuado incluirlo porque desde la Conselleria somos conscientes de que a nivel territorial existen unas diferencias en dotación de infraestructuras significativas, que se seguirían perpetuando con una aplicación pura del modelo caritativo en este punto.  
Por ello es mejor retrasar en este punto la aplicación del modelo, hasta que se alcance una dotación equivalente en todos los Departamentos, para lo cual la Conselleria también ha puesto en marcha un ambicioso Plan. «Construyendo Salud», que permitirá que se corrijan en breve.  
Por último. Los Departamentos de Salud, también recibirán una dotación «a cuenta», y con carácter provisional, por las posibles atenciones que lleven a cabo sobre pacientes ajenos. Dotación que se consolidará, aumentará o disminuirá al final del ejercicio según los datos reales obtenidos. Para la fijación de esta cantidad, por movimientos de población se han tenido en cuenta datos del CMBD 2003.  
El instrumento donde se materializan todos estos «ítem» que hemos señalando (asignación capitativa, facturación ínter centros, dotación para inversiones, etc.) es la cuenta de resultados, donde a nivel de ingresos se irán reflejando los diferentes movimientos que se produzcan en cada una de las cantidades inicialmente asignadas, y a nivel de gastos aquellos que se lleven a cabo en el departamento como consecuencia de la asistencia sanitaria (pago de nóminas, farmacia, prótesis, facturación ínter centros, etc.). La cuenta de resultados se convierte así en la verdadera herramienta de gestión de los Departamentos de Salud, que mas allá de la contabilidad presupuestaria, puede ir dibujando no solo los ingresos o gastos presupuestarios que se producen en Departamento, sino incluso aquellas situaciones en que éste se hace deudor o acreedor de determinados importes como consecuencia de atención a pacientes ajenos a su ámbito territorial o por ahorros en determinados conceptos tales como prótesis, farmacia, conciertos.  
Además la «cuenta de resultados» es también el instrumento de relación entre los Departamentos de Salud .los entes provisores de servicios., y la Agencia Valenciana de la Salud .ente financiador. que será quien deberá actuar como cámara de compensación entre los distintos saldos deudores y acreedores de los diferentes Departamentos de Salud.  
A modo de ejemplo presentamos el modelo de «cuenta de resultados» que se ha diseñado y que debe ser alimentada por los Departamentos de Salud.  
\* A cuenta  
(1) Se computan con signo negativo en el apartado de gastos.  
Cronograma  
1. Creación de los Departamentos de Salud: primer semestre 2005.  
2. Implantación de la Gerencia única en los Departamentos de Salud: primer semestre 2005.  
3. Implantación nuevo sistema de financiación capitativa: primer trimestre 2005.  
4. Implementación del aplicativo COMPAS. Fases del Proyecto.  
. 1ª fase: asistencia hospitalaria (con internamiento y cirugía mayor ambulatoria) y urgencias hospitalarias: año 2005.  
. 2ª fase: consultas externas hospitalarias, farmacia hospitalaria ambulatoria, pruebas diagnostico-terapéuticas a pacientes ambulatorios, hospital de día, hospitalización domiciliaria y estancias en hospitales socio sanitarios: año 2006.  
. 3ª fase: prestaciones de atención primaria: año 2007.  
4.7. Investigación Sanitaria  
La investigación en ciencias de la salud constituye el motor fundamental para impulsar la capacidad de respuesta del sistema sanitario ante los múltiples y continuos retos surgidos a partir de las necesidades de los individuos y del conjunto de la sociedad en materia de atención sanitaria.   
La investigación en ciencias de la salud abarca tanto la investigación básica como la aplicada, en ámbitos tan diversos como la clínica, la epidemiología, la salud pública, el funcionamiento de los servicios de salud, el desarrollo de nuevas tecnologías o el área sociosanitaria, y se desarrolla no solamente dentro del propio sistema sanitario (hospitales, centros de salud y administración sanitaria) sino en ámbitos tan diversos como la universidad (facultades de Medicina, otras facultades y escuelas) o por iniciativa de investigadores ubicados en diferentes instituciones y organismos. Así pues, la investigación sanitaria está enmarcada en un escenario globalizado, altamente competitivo, que requiere abordajes integrales, capaces de ejecutar programas coordinados de investigación multidisciplinar.  
Son objetivos prioritarios de la investigación sanitaria:  
. Promover y facilitar el desarrollo de la investigación orientada a la fundamentación científica en la toma de decisiones en materia de salud, con especial atención a su relevancia, calidad, diseminación y aplicación de resultados.  
. Identificar las prioridades en investigación sanitaria, de acuerdo a las necesidades y problemas de salud de nuestro entorno definidas en el Plan de Salud.  
. Establecer un marco global que permita el desarrollo de las diferentes líneas de investigación de una forma eficiente, asegurando su excelencia, calidad y validez de los resultados obtenidos.  
. Promover la investigación traslacional, orientando la investigación básica a la práctica clínica.  
. Generar y mantener un registro de la actividad investigadora desarrollada en nuestra Comunidad en el área sanitaria, que posibilite el análisis y la toma de decisiones en esta materia.   
. Mejorar la competitividad de la investigación desarrollada en nuestro ámbito.   
. Potenciar la formación en metodología de la investigación, tanto en la formación continuada como de postgrado, que contribuya a incrementar la investigación de calidad.   
. Incrementar la masa crítica investigadora y estabilizar la situación profesional del personal investigador.  
. Impulsar iniciativas de cooperación y colaboración entre instituciones, universidades y centros asistenciales de la Conselleria de Sanidad para el desarrollo de proyectos y programas de investigación en materias relacionadas con la salud.  
. Dotar de las infraestructuras y recursos necesarios para facilitar la gestión y coordinación de la investigación en materia sanitaria.  
Para el desarrollo de actuaciones encaminadas a potenciar la investigación se ha creado la Oficina de Investigación Sanitaria, que se constituye como un órgano permanente de dinamización, coordinación e impulso a la investigación, actuando como estructura de apoyo a la gestión de la investigación sanitaria.  
La Conselleria de Sanidad quiere hacer una apuesta decidida por impulsar la investigación en materia sanitaria, desarrollando un Plan Estratégico de la Investigación Sanitaria. Este Plan Estratégico de la Investigación Sanitaria y Biomédica parte de la recopilación e identificación de la actividad investigadora desarrollada en el ámbito de la Conselleria de Sanidad, y de su posterior análisis y comparación con el entorno nacional e internacional para obtener el diagnóstico de la situación actual de la investigación sanitaria en la Comunidad Valenciana, y a partir de éste establecer los objetivos estratégicos y líneas de actuación prioritarias, así como las herramientas necesarias para la monitorización y seguimiento de su implantación.  
Las áreas estratégicas sobre las que se estructura el Plan Estratégico de la Investigación Sanitaria y Biomédica son las siguientes:  
1. Potenciar la calidad, competitividad y excelencia en la investigación sanitaria y biomédica  
El objetivo de esta área estratégica es estimular una investigación de excelencia y potenciar la calidad de los grupos de investigación, impulsando la evaluación objetiva y el trabajo cooperativo para lograr la máxima eficiencia de los recursos destinados a la investigación.   
Para ello se desarrollarán diversas líneas de intervención relacionadas con el diseño de un adecuado marco normativo para el fomento de la investigación sanitaria, la creación de un Consejo Asesor de la investigación sanitaria y biomédica de la Conselleria de Sanidad, la evaluación objetiva e independiente de los proyectos de investigación y de sus resultados y la colaboración multidisciplinar, entre otras.  
2. Fomentar la investigación orientada a la aplicabilidad sanitaria  
El continuo progreso del conocimiento científico y tecnológico en el ámbito de las ciencias de la salud, hace imprescindible desarrollar una política de investigación capaz de dar respuesta a las nuevas necesidades que plantea la sociedad en el campo de la salud, integradora de los planteamientos y resultados de las investigaciones básicas con las aplicadas y que posibilite que los problemas detectados en la práctica clínica sean objeto de investigación, y que los resultados de esta última sean efectivamente transferidos al ámbito de la práctica clínica.   
Esta integración de la investigación con la práctica clínica favorece una mayor calidad de los servicios de salud y una mejor y más rápida implantación de los avances científicos en la prevención, diagnóstico y tratamiento de las enfermedades, así como un cuidado más ético y eficiente de los pacientes. De esta forma, la investigación en materia sanitaria constituye un instrumento clave para incrementar el bienestar social y mejorar la calidad y expectativa de vida de los ciudadanos.  
3. Adecuar los recursos humanos, estructurales y financieros a las necesidades existentes  
Resulta imprescindible racionalizar la inversión de recursos destinados a la investigación sanitaria en la Conselleria de Sanidad, para facilitar su desarrollo en el marco de este plan estratégico, impulsando especialmente los recursos humanos.  
Para ello se plantea como objetivos avanzar en la profesionalización de la investigación, incentivar y facilitar la actividad investigadora a los profesionales sanitarios con actividad asistencial y fomentar la formación en investigación, así como facilitar la obtención de recursos para el desarrollo de proyectos de investigación a través de las diferentes convocatorias públicas competitivas que tienen lugar en el entorno autonómico, nacional, europeo o internacional.  
4. Coordinar, dar soporte y gestionar la investigación sanitaria y biomédica de la Comunidad Valenciana  
Para el desarrollo de actuaciones encaminadas a potenciar la investigación se propone dotar a la Oficina de Investigación Sanitaria como estructura organizativa y de soporte, constituyéndose en un órgano permanente de dinamización, coordinación e impulso a la investigación, actuando como estructura de apoyo a la gestión de la investigación sanitaria.  
Así mismo, se ha desarrollado la herramienta informática Mapa de la Investigación Sanitaria y Biomédica (MISABIO) como elemento de recopilación, coordinación y monitorización de la actividad investigadora en el ámbito de la Conselleria de Sanidad.  
5. Generar cultura de investigación sanitaria y biomédica en la Comunidad Valenciana  
La ciencia es un factor clave en el desarrollo de los países, de forma que los avances científicos y tecnológicos contribuyen a mejorar la salud y el bienestar de los ciudadanos. Para fortalecer esta dimensión se hace necesaria la difusión de la actividad desarrollada en investigación sanitaria así como los resultados obtenidos, tanto entre los profesionales del sector sanitario como en el conjunto de la sociedad valenciana.  
4.8. Programa .Construyendo Salud 2005-2008.  
Este ambicioso programa tiene como objetivos por un lado, la creación de nuevas infraestructuras tanto de atención primaria como especializada, y por otro, el mantenimiento y adecuación de las existentes.  
Se trata de un programa flexible y abierto que recoge tanto anteriores propuestas como nuevas actuaciones. Es además, un programa adaptable a contingencias futuras. Para llevar a cabo dicho programa se ha previsto una inversión de 1.100 millones de euros, y la creación de más de 5.000 puestos de trabajo.  
En el marco de este programa, está previsto llevar a cabo un total de 124 actuaciones en centros de atención primaria, con las que se alcanza el 100% de cobertura por el nuevo modelo de atención primaria. Dichas actuaciones comprenden: 51 nuevos centros, 21 ampliaciones y reformas y 52 consultorios incluidos en el programa de adecuación de consultorios.  
En atención especializada y sociosanitaria, se ha previsto la construcción de 13 nuevos hospitales con habitaciones individuales. En concreto se construirán nueve hospitales de agudos: Hospital Auxiliar de La Vall d'Uixó, Hospital Comarcal de Llíria, nuevo Hospital La Fe, Hospital Valencia Campanar, Hospital Comarcal de L'Horta, Hospital de Gandia, Hospital La Marina Alta-Denia, Hospital Elche-Crevillente y Hospital de Torrevieja.   
Los hospitales sociosanitarios serán los de Padre Jofre y Valencia-Campanar Sociosanitario, en la provincia de Valencia y los de Marina Alta Sociosanitario y Benidorm, en la provincia de Alicante.   
Asimismo, se han previsto actuaciones en todos los hospitales de la Comunidad Valenciana, que incluyen importantes reformas, incremento de camas, ampliación de unidades funcionales y transformación de habitaciones en individuales.  
Los objetivos de esta línea de trabajo son la construcción de nuevos centros y el mantenimiento y adecuación de las existentes.   
Se estructura en dos apartados:  
1. Programa de construcción y ampliación de centros sanitarios: establece las prioridades y enumera las principales actuaciones de construcción de centros y ampliaciones.   
2. Plan de mantenimiento integral de infraestructuras sanitarias (PLAMIS): contempla las actuaciones necesarias para la conservación y el mantenimiento integral de los edificios e instalaciones sanitarias para garantizar que permanecen en perfecto estado.   
4.9. Plan Generador de Salud en el entorno  
La acciones intersectoriales son la vía de abordaje de las necesidades de salud de colectivos específicos que deben ser incluidas en áreas de intervención prioritarias que requieren con frecuencia una continuidad entre los cuidados específicamente sanitarios y los cuidados generales que proporcionan diferentes Administraciones públicas.  
En el Plan de Salud 2001-2004, se valoró como imprescindible establecer una estrategia intersectorial que implicara a las diferentes instituciones y organizaciones en la mejora de nuestro entorno y el fomento de comportamientos saludables. Estas acciones intersectoriales para promover políticas de ganancia en salud se concretaron en un «Plan generador de salud en nuestro entorno».   
A continuación se exponen las principales áreas donde la Conselleria de Sanidad ha promovido la colaboración intersectorial, cuyas líneas de trabajo, continúan activas ya que cualquier estrategia de promoción, prevención y educación para la salud debe tener una continuidad temporal.  
Comisión de Educación para la Salud  
El medio docente, en sus distintos niveles educativos, es el medio más adecuado para la realización de actividades de educación para la salud. Con esta premisa es imprescindible que se establezcan las estructuras de coordinación entre las Consellerias de Cultura, Educación y Deporte y de Sanidad.  
Con el objetivo de coordinar todas las actividades de educación para la salud en la escuela, tal como establece la Ley de Salud Escolar, se constituyó una Comisión Mixta formada por parte de la Conselleria de Sanidad por responsables de la Dirección General de Salud Pública, la Dirección General de Asistencia Sanitaria y la Escuela Valenciana de Estudios en Salud y, por parte de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte, por responsables de la Dirección General de Enseñanza, del Instituto Valenciano de Evaluación y Calidad Educativa y de la Dirección General de Personal Docente.  
Dicha Comisión estableció como método de trabajo la creación de grupos de trabajo específicos para cada una de las áreas de intervención.  
A partir de la constitución de la Comisión de Educación para la Salud en la Escuela se han venido realizando las siguientes actividades anuales:  
. Selección de escuelas para la Red de Escuelas Promotoras de Salud.  
. Proyecto de investigación . acción para la Detección e Intervención Precoz sobre Trastornos de la Conducta Alimentaria (DITCA).  
. Selección de proyectos educativos relacionados con el Día Mundial sin tabaco.  
. Diseño de programas de formación a través de los Centros de Formación del profesorado en temas de carácter sanitario.  
. Promoción de la salud buco-dental.  
. Documento informativo sobre actividades de promoción de la salud en la escuela.  
Comisión de Análisis de los Problemas Emergentes en Salud  
Esta comisión se plantea los siguientes objetivos:  
Objetivos generales   
. El establecimiento de un sistema de alerta mediante la identificación y rápida investigación de casos.  
. El establecimiento de medidas de salud pública y control a fin de minimizar los riesgos de transmisión.  
La comisión ha realizado trabajos relativos al Síndrome Respiratorio Agudo Severo, la pandemia de gripe y la gripe aviar. Son miembros de la citada comisión los siguientes cargos de la Conselleria de Sanidad: Subsecretario, director general de Salud Pública, director general de Asistencia Sanitaria, director de Asistencia Sanitaria de Zona, Jefe de Área de Coordinación de Centros y Actuación en Salud Pública, Jefe de Área de Epidemiología y facultativos especialistas en función del problema emergente del que se trate.  
Comisión de Impacto de las Nuevas Tecnologías en la Salud  
La realidad actual en la que el nivel de prestaciones y de exigencias por parte de la sociedad aumenta progresivamente, obliga y compromete a los profesionales a la búsqueda y desarrollo de soluciones que permitan consolidar mejoras en la salud de nuestra sociedad mediante el aprovechamiento de las nuevas tecnologías y conocimientos. En muchos casos, y por la complejidad de las soluciones, se hace necesaria la puesta en marcha de procesos de investigación que requieren generalmente la aportación de diferentes disciplinas científicas y que terminan, normalmente en la consecución práctica de productos útiles para la gestión de la información, para la gestión de los recursos y para, definitivamente, optimizar y mejorar los servicios prestados.  
La ordenación de la investigación exige una coordinación entre grupos, servicios clínicos y sanitarios que estudian los mismos problemas, para obtener economías de escala en la utilización de recursos y mejor abordaje inter y multidisciplinar.  
Por todo ello, es necesario coordinar las instituciones con competencias en investigación para la optimización de los recursos en el ámbito de la financiación así como de los resultados obtenidos.  
La investigación debe implicarse no sólo en el conocimiento de los procesos clínicos y la epidemiología, sino también en la investigación en servicios de salud (evaluación de tecnologías sanitarias y calidad asistencial), en los determinantes de la salud y su abordaje multidisciplinar.  
A tenor de lo expuesto anteriormente se creó la comisión para la puesta en marcha del Proyecto Nuevas Tecnologías generadoras de salud, con los siguientes objetivos:  
Objetivos generales  
. Mejorar el acceso a los servicios de salud, con mayor eficacia y comodidad.  
. Promocionar los hábitos de vida saludables a través de estos nuevos instrumentos.  
. Estudiar el impacto de las nuevas tecnologías sobre la salud modulando sus efectos.  
. Vigilancia centinela de los problemas emergentes.  
Los agentes implicados, dado el planteamiento multidisciplinar expuesto, son: un miembro de la Conselleria de Sanidad, un miembro de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte, un miembro de la Conselleria de Presidencia, un miembro de la Conselleria de Territorio y Vivienda, un miembro de la Conselleria de Agricultura, Pesca y Alimentación, un representante de Sociedades Científicas y un representante de las Asociaciones de consumidores.  
Comisión de Gestión de la Sanidad Ambiental   
Esta comisión se creó con la finalidad de proponer normativa, programas y actuaciones relativos al control de calidad del agua de consumo humano, la vigilancia y control de aguas recreativas, la prevención de legionelosis, el control de biocidas, el control vectorial y de plagas urbanas, la seguridad química de preparados y sustancias peligrosos, las condiciones sanitarias de los locales de pública concurrencia y la evaluación del impacto de los riesgos ambientales en la salud.   
Son miembros de dicha comisión los responsables de las Área de Seguridad Alimentaria, de Coordinación de Centros de Salud Pública y de Epidemiología, de la Dirección General de Salud Pública de la Conselleria de Sanidad; y responsables de la Dirección General de Calidad Ambiental, de la Conselleria de Territorio y Vivienda.  
Comisión de Salud de la Familia  
La Conselleria de Sanidad, a través de un representante perteneciente a la Dirección General de Salud Pública, participa de forma activa en la comisión y evaluación del Plan Integral de la Familia e Infancia en la Comunidad Valenciana, coordinada por la Dirección General de Familia, Menor y Adopciones de la Conselleria de Bienestar Social. Dicho Plan incluye el abordaje de forma intersectorial de diversos aspectos que afectan a la salud en el ámbito de la familia, y en los que interviene directamente la Conselleria de Sanidad: desarrollo familiar, detección y notificación del maltrato infantil, atención a familias inmigrantes, apoyo sociosanitario al cuidado familiar, intervención sociofamiliar con adolescentes en conflicto, familia y adicciones, infancia con discapacidad, mejora de la calidad de vida de los menores y adolescentes hospitalizados.  
Proyecto de Empresas Generadoras de Salud  
Los daños para la salud atribuibles a las condiciones de trabajo son por su magnitud uno de los problemas más importantes de salud pública. Representan unos costes humanos y económicos enormes que alcanzan a toda la sociedad. Aunque existen ciertas enfermedades cuyo origen es exclusivamente laboral, los factores extralaborales y hábitos de conducta influyen de manera importante en el estado de salud de los trabajadores. Tal vez por eso, aunque la mayor parte de las actividades preventivas en los ámbitos laborales han sido dirigidas, lógicamente, a reducir específicamente el daño laboral, y sobre todo los accidentes de trabajo, no es menos cierto que los sanitarios que trabajan en las empresas, sobre todo en las Mutuas de Accidentes de Trabajo y Enfermedades Profesionales de la Seguridad Social (MATEPSS) y en los servicios de prevención de riesgos laborales (SPRL), han llevado a cabo campañas de prevención de otros problemas de salud, aunque estos no tuvieran un origen claro y directo en el ambiente de trabajo.  
Desde la administración sanitaria, las acciones preventivas como los programas de educación para la salud y estilos de vida han tenido gran desarrollo en la escuela, la familia o el tiempo libre, pero menos en los lugares de trabajo, a pesar de que son una de las áreas de la vida diaria donde las personas pasan gran parte de su tiempo, Tratándose además de comunidades bastante estables, donde algunas de esas acciones serían incluso más fáciles de llevar a cabo que en otros ámbitos, constituyendo sin duda una inversión rentable para empresarios y trabajadores, y por tanto para toda la sociedad.  
La Red Europea de Promoción de la Salud en el Trabajo consensuó en 1996 la siguiente definición aplicable al lugar de trabajo:  
«La promoción de la salud en el trabajo es aunar los esfuerzos de los empresarios, trabajadores y la sociedad para mejorar la salud y el bienestar de las personas en el lugar de trabajo. Esto se puede conseguir combinando actividades dirigidas a mejorar la organización y las condiciones de trabajo, promover la participación activa y fomentar el desarrollo individual.»  
En ella, se defiende la integración de la promoción de la salud en las intervenciones tradicionales de prevención de riesgos laborales y se intenta establecer un marco conceptual que ayude a organizar y emprender programas de salud en la empresa que consideren actuaciones a todos los niveles (individual . interpersonal . organizacional . ambiental . institucional y social) buscando y promoviendo la participación y colaboración de todos los actores importantes: administraciones competentes, a expertos, empresarios y trabajadores.  
También en el ámbito europeo, la Resolución del Consejo sobre una nueva estrategia comunitaria de salud y seguridad en el trabajo (2002-2006), aprobada bajo Presidencia Española, establece que han de reforzarse, por medio de una estrecha cooperación, los vínculos entre la nueva estrategia comunitaria de salud y seguridad y la estrategia en materia de salud pública.  
El desarrollo de actuaciones de promoción de la salud en la empresa presenta ventajas tanto para los empresarios como para los trabajadores. Una mayor productividad, un menor absentismo, la reducción de los accidentes de trabajo, la mejora en la calidad del trabajo, una menor rotación de personal y la mejora de las relaciones dentro y fuera de la organización son algunas de ellas.  
En base a lo expuesto, ello desde el Servicio de Salud Laboral de la Dirección General de Salud Pública, de la Conselleria de Sanidad, se ha elaborado este programa, con la participación de las entidades colaboradoras, cuyos objetivos se exponen a continuación:   
Objetivos generales  
. Elevar el nivel de salud a través del acercamiento de las actividades preventivas públicas a los lugares de trabajo y el fomento de las propias.  
. Impulsar la promoción de la salud y la prevención de la enfermedad a través de las empresas de la Comunidad Valenciana.  
. Mejorar la coordinación de estas acciones entre la estructura sanitaria pública y las correspondientes a las empresas, a través de los Servicios de Prevención de Riesgos Laborales y Mutuas de Accidentes de Trabajo y Enfermedades Profesionales.  
. Integrar a los Servicios de Prevención de Riesgos Laborales y Mutuas de Accidentes de Trabajo y Enfermedades Profesionales en el Plan de Salud de la Comunidad Valenciana.  
Objetivos específicos  
. Acercar a las empresas las actividades de promoción de la salud que ya se vienen impulsando y/o desarrollando en otros ámbitos.  
. Optimizar las actividades de promoción de la salud que se están desarrollando en las empresas.  
. Establecer pautas de actuación y colaboración en vacunaciones, tanto para la vacunación frente a riesgos derivados de exposiciones laborales, como en vacunaciones de interés en población general o grupos específicos de adultos.  
. Establecer protocolos de actuación conjunta con los servicios de prevención actuantes en las empresas en temas específicos como prevención de la legionelosis, o a en actuaciones ante determinadas enfermedades infecciosas, como la tuberculosis.  
. Establecer vías formales de colaboración entre los sanitarios de las empresas y los del sistema sanitario público asistencial, tanto de Primera como de Especializada.  
Proyecto Generar Salud en el ámbito Penitenciario  
En la línea de trabajo intersectorial y, para el colectivo penitenciario se ha desarrollado este proyecto, cuyos objetivos son:  
. Aumentar el conocimiento de salud y promover estilos de vida saludables de los internos.  
. Determinar los problemas de salud con la participación de internos, funcionarios y sanitarios.  
. Incorporar temáticas de salud en las actividades de la prisión en relación al diagnóstico personalizado de salud.  
En el Plan del Sida de la Comunidad Valenciana, concretamente a partir de su desarrollo en el Plan de anualidades 2002, se establecen unos objetivos relativos a la salud en el ámbito penitenciario:  
. Incrementar entre funcionarios el clima favorable a los programas de reducción de daño.  
. Implantar Programas de intercambio de jeringuillas en los centros penitenciarios.  
. Coordinación con los programas extramuros para que la adherencia al tratamiento y medidas de prevención logradas en el centro no se interrumpan durante los permisos.  
. Promocionar la adopción y mantenimiento de prácticas sexuales más seguras mediante estrategias educativas y de distribución de preservativos.  
Justificación  
Un elevado porcentaje de las personas que ingresan en los Centros Penitenciarios son drogodependientes, de ellos una gran mayoría utilizan o han utilizado la vía endovenosa para el consumo.  
Las enfermedades de transmisión parenteral presentan una prevalecida en este medio, un 15% en el caso de la infección por VIH. El uso de drogas inyectadas es aquí, la vía de transmisión más frecuente para esta enfermedad. Un 90% de los casos de Sida declarados en prisiones, refieren el uso de drogas inyectadas como práctica de riesgo.   
El conocimiento de las características específicas del medio (los centros) y su población, es imprescindible para elaborar respuestas apropiadas a sus necesidades.  
Las alternativas en el caso de personas que consumen drogas por vía parenteral, van desde los programas libres de drogas hasta los programas de reducción de daños, que permiten que dichos usuarios opten por las opciones más ajustadas a sus situación y en todo caso suponen una mejora en la salud individual y colectiva.  
Para la planificación, implantación y desarrollo de estrategias generadoras de salud en los centros penitenciarios de la comunidad penitenciaria, el Plan del Sida ha invertido recursos y coordinado actividades con los responsables de instituciones penitenciarias y personal de Organizaciones no gubernamentales.  
Agentes implicados  
. Representantes de Instituciones Penitenciarias tanto de los centros penitenciarios como .por tratarse de estructuras no transferidas. de la Dirección General de Instituciones Penitenciarias.  
. Técnicos de la Conselleria de Sanidad.  
. Personal de organizaciones privadas voluntarias.  
. Representantes del Consejo General del Poder Judicial (Juez de Vigilancia Penitenciaria).  
Objetivo fundamental  
Preservar y mejorar el nivel de salud de la población reclusa.  
Actividades  
Impulsar, coordinar, implantar y, desarrollar con garantía, programas de prevención de la transmisión parenteral y sexual del VIH/Sida entre la población reclusa, programas de refuerzo a la adherencia al tratamiento antirretroviral y, programas de apoyo emocional entre la población reclusa.  
Programas de prevención, apoyo emocional y formación de mediadores: dirigidos a población reclusa y exreclusa, en diversos grados de cumplimiento, tanto dentro como fuera de los centros penitenciarios. Diversas Organizaciones no gubernamentales (Casal de la Pau, Àmbit, Associació Avacos, Fundación Adsis, Proyecto Hombre Alicante) desarrollan gran parte de su actividad en los centros penitenciarios y, están financiados en parte por la Conselleria de Sanidad mediante convocatorias anuales de subvenciones destinadas a financiar programas y actividades de prevención del Sida y de atención psico-social a pacientes seropositivos.  
Programas de intercambio de jeringuillas en el centro penitenciario. En enero de 2003, se inició el Programa de intercambio de jeringuillas en el centro penitenciario de Picassent, basado en el programa marco de intercambio de jeringuillas en el medio penitenciario de la Dirección General de Instituciones Penitenciarias. El objetivo principal de este programa es prevenir la infección por VIH y otros virus asociados al uso de drogas por vía parenteral en la población reclusa, evitando el uso compartido de jeringuillas.   
Incluye entre otras:  
1. Actividades para la sensibilización del personal funcionario tanto sanitario como de vigilancia.  
2. La creación y funcionamiento de la Comisión de Coordinación y Seguimiento del programa.  
3. La atracción y captación de personas en situación de riesgo.  
4. La provisión a estos usuarios de material estéril de inyección y preservativos.  
5. La información a los UDVP sobre riesgos de transmisión de enfermedades por vía parenteral y sexual.  
6. El consejo sobre técnicas y puntos de inyección seguros así como alternativas de inclusión en programas de terapias sustitutivas o en programas libres de drogas que se realicen en el recinto.  
7. Información de servicios de prevención de la transmisión del VIH/Sida extramuros para los usuarios del programa para los casos en los que se prevea permisos o excarcelación.  
Este programa, se realiza por entidades con experiencia en programas de reducción de daño por contratación mediante concurso y, financiado integramente por la Conselleria de Sanidad.  
Programa de adherencia al tratamiento antirretroviral. Por otra parte, el servicio del Plan del Sida ha iniciado un programa de forma continuada y coordinada con programas de adherencia y prevención del Sida en el centro penitenciario.  
Para ello, se ha diseñado un programa de adherencia adecuado a las características del centro que se realiza por parte del personal de enfermería del centro en coordinación con los facultativos y farmacéuticos de dicho centro. Se pretende integrar y coordinar los programas que desarrollan las Organizaciones no gubernamentales en el centro penitenciario.   
5  
Productos finales propuestos: objetivos  
estratégicos y de ganancia en salud  
Este capítulo hace referencia a los objetivos a conseguir por parte de la Conselleria de Sanidad en términos de ganancia en salud en cada una de las áreas temáticas tratadas, al igual que todas aquellas líneas de actuación que se deben implementar para abordar los problemas y necesidades de salud.  
5.1. Objetivos estratégicos  
Para facilitar el desarrollo de las políticas de salud y garantizar que todas las personas alcancen su potencial de salud, es necesario destacar unos objetivos permanentes y estratégicos que deben impregnar transversalmente todas las acciones del Plan de Salud.  
5.1.1. Equidad en salud  
La Región Europea de la OMS en su documento salud para todos en el siglo XXI señala «la necesidad de reducir las diferencias sanitarias entre los grupos socioeconómicos mediante la mejora del nivel de salud de los grupos más desfavorecidos».  
El objetivo de una mayor equidad en la salud y en la asistencia sanitaria están presentes en la mayoría de las políticas sanitarias europeas.  
Los distintos conceptos de equidad hacen referencia a la ausencia de diferencias, potencialmente evitables, en el estado de salud de la población. La distribución de la salud depende de más factores que los meramente atribuibles a los servicios sanitarios. Diferentes autores señalan el impacto de las políticas sociales, las politicas preventivas y de redistribución de las rentas en la mejora de la salud.  
Por tanto, la equidad es un principio que informa todas las acciones descritas en este documento, y el Plan de Salud de la Comunidad Valenciana, considera prioritario implementar políticas que reduzcan las desigualdades en salud de los valencianos.  
La aplicación de este Plan de Salud debe implicar la integración en las decisiones políticas, de forma transversal, de actuaciones dirigidas a proteger a las poblaciones más vulnerables, a disminuir las desigualdades, a incrementar la calidad de vida y, cuando sea necesario, con la regulación legislativa correspondiente.  
Referente a la equidad de género y como enuncia la OMS «una perspectiva de género es esencial para las políticas sanitarias porque reconoce la necesidad de una participación plena de las mujeres y hombres en los procesos de toma de decisiones; da igual importancia a los conocimientos, valores y experiencias de mujeres y hombres; y garantiza que tanto las mujeres como los hombres identifiquen sus necesidades y prioridades sanitarias reconociendo que determinados problemas sanitarios tienen carácter exclusivo o implicaciones más graves para los hombres o las mujeres».  
Orientar los programas de prevención hacia los grupos más desfavorecidos (personas en situación de desempleo, minorías etnicas, inmigrantes, personas con discapacidades, personas con enfermedad mental, cuidadores, etc.); atender situaciones de necesidad social relacionada con la sanidad; favorecer medidas de integración social y laboral son estrategias básicas para dar respuesta a necesidades complejas y para un desarrollo equitativo de todas las acciones que contempla el Plan de Salud de la Comunidad Valenciana.  
5.1.2. Políticas Públicas Saludables: la participación ciudadana en su definición  
«Salud para todos constituye un marco político integrado y orientado al futuro, que sirve para establecer prioridades, seleccionar estrategias y movilizar los recursos de las actividades a favor de la salud de toda la sociedad. Resulta extremadamente importante, a la hora de planificar los programas y las políticas, lograr la participación de las personas responsables de la aplicación de dichas políticas».  
El presente documento se configura con la finalidad de apoyar y asegurar mecanismos que provean un amplio apoyo intersectorial y de recursos para la promoción de estilos saludables, asegurando una participación de las personas y estableciendo mecanismos para involucrar a la población en las políticas de planificación y desarrollo.  
5.2. Objetivos de ganancia en salud  
Estos objetivos se organizan en diecisiete áreas de actuación.  
5.2.1. Hábitos y estilos de vida  
5.2.1.1. Tabaco  
Objetivos generales  
5.2.1.1.OG.1. Disminuir la prevalencia del consumo de tabaco hasta alcanzar una prevalencia de fumadores en la población general por debajo del 30%.  
5.2.1.1.OG.2. Proteger la salud de los no fumadores generalizando la implantación de espacios sin humo.  
Objetivos Específicos  
5.2.1.1.OE.1. Prevenir el inicio del consumo de tabaco.  
5.2.1.1.OE.2. Rebajar la prevalencia de fumadores en colectivos de especial riesgo o relevancia al menos un 5% en cada colectivo.  
5.2.1.1.OE.3. Ayudar a las personas fumadoras a abandonar el consumo de tabaco.  
5.2.1.1.OE.4. Potenciar los espacios sin humo.  
5.2.1.1.OE.5. Fomentar la investigación relacionada con el hábito tabáquico.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 1: Retrasar la edad de inicio y la prevalencia del consumo de tabaco en los jóvenes.  
Objetivo 2: Disminuir al menos 6 puntos porcentuales la prevalencia de consumo diario de tabaco, especialmente entre las mujeres, para conseguir que la tasa de fumadores diarios no supere el 22%.  
Objetivo 3: Disminuir al menos un 15% la prevalencia de fumadores diarios menores de 25 años, para lograr situarla por debajo del 31%.  
Objetivo 4: Conseguir que la prevalencia de fumadores entre el personal sanitario y docente se reduzca en un 20%.  
Objetivo 5: Aumentar al menos 9 puntos porcentuales la tasa de abandono del hábito tabáquico, de modo que se consiga que la tasa de exfumadores se aproxime al 21%.  
Objetivo 6: Antes de final de 2006, el 100% de las Administraciones Públicas serán espacios libres de humo.  
Objetivo 7: Antes del final de 2006, el 100% de los trabajadores desarrollarán su actividad laboral en empresas libres de humo.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en el tabaquismo fueron:  
. Actuaciones sobre la prevención del consumo; la atención a las personas fumadoras y la protección del «no fumador».  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre factores individuales; sobre el entorno; sobre los recursos y acciones normativas.  
Líneas de actuación  
5.2.1.1.A.1. Difundir la información y generalizar la implantación de los Centros Sin Humo.  
5.2.1.1.A.2. Incluir la condición de Actividad Libre del Humo del Tabaco como un requisito imprescindible para la acreditación como actividad de interés sanitario (congresos, jornadas, reuniones, etc.).   
5.2.1.1.A.3. Realizar protocolos de inspección para comprobar el cumplimiento de la ley y la normativa vigente.  
5.2.1.1.A.4. Realizar un Acuerdo con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias que incluya el apoyo a las estrategias de seguimiento y control de la normativa.  
5.2.1.1.A.5. Sensibilizar al personal sanitario de pediatría sobre la importancia de preguntar por el hábito tabáquico a padres y adolescentes dentro del Programa del niño sano. Informar a los padres de la importancia de no fumar delante de los hijos.  
5.2.1.1.A.6. Potenciar el desarrollo de la red de centros sanitarios públicos sin humo. Contemplar un incentivo para los centros que se adhieran, incluyéndolo en los acuerdos de productividad.  
5.2.1.1.A.7. Involucrar a los medios de comunicación de carácter local y nacional para que apoyen las Campañas de sensibilización de la población por medio de programas informativos y la emisión de cuñas sobre la importancia del cumplimiento de la normativa vigente.  
5.2.1.1.A.8. Realizar actividades para dar a conocer el Plan Valenciano de Prevención y Control del Tabaquismo en todos los Departamentos de Salud.  
5.2.1.1.A.9. Realizar campaña de sensibilización dirigida a la población juvenil (Lema: «Fumar no está de moda») con la elaboración de materiales atractivos para distribuir en los institutos y centros juveniles.  
5.2.1.1.A.10. Elaborar protocolos específicos de Atención Básica y Especializada con criterios de derivación, de seguimiento de casos y elaboración de guías específicas.  
5.2.1.1.A.11. Incluir en la cartera de Servicios y en los Acuerdos de Gestión, la Atención Básica de forma obligada y la Atención Específica de forma optativa.  
5.2.1.1.A.12. Desarrollar e implantar en la historia clínica informatizada (Abucasis II), la historia clínica adecuada con el Conjunto Mínimo de Datos Diagnósticos del Fumador, y con material de apoyo o autoayuda.  
5.2.1.2. Alcohol y drogas  
Objetivos Generales  
5.2.1.2.OG.1. Disminuir la incidencia y prevalencia del consumo de drogas y alcohol y reducir los daños asociados al consumo.  
5.2.1.2.OG.2. Proporcionar a las personas drogodependientes una atención integral, integrada, normalizada y accesible.  
Objetivos Específicos  
5.2.1.2.OE.1. Mejorar la accesibilidad de los servicios mediante el acercamiento de recursos y la creación de dispositivos para pacientes de difícil captación.  
5.2.1.2.OE.2. Promover la formación de los profesionales sanitarios.  
5.2.1.2.OE.3. Promover la Educación para la Salud: Valores, actitudes, riesgos, estilos de vida saludables para evitar las drogodependencias.  
5.2.1.2.OE.4. Implantar programas de prevención en diferentes escenarios, principalmente en el medio escolar.  
5.2.1.2.OE.5. Realizar programas específicos de actuación para poblaciones en riesgo y grupos vulnerables.  
5.2.1.2.OE.6. Ampliar la cobertura de los programas de reducción de daños.  
5.2.1.2.OE.7. Fomentar la investigación en materia de drogodependencias y su transferencia a la práctica asistencial.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 8: Incrementar la cobertura asistencial sociosanitaria para el tratamiento de las distintas adicciones.  
Objetivo 9: Aumentar la captación y accesibilidad al tratamiento de los pacientes drogodependientes, en especial a los reacios a él, potenciando las estrategias de reducción del daño y riesgo.  
Objetivo 10: Incrementar las tasas de retención anuales de los pacientes drogodependientes en tratamiento.  
Objetivo 11: Adaptar programas específicos de intervención a los factores sociales de riesgo relacionados con el consumo de alcohol y otras drogas. Así como, potenciar la investigación sobre dichos factores para incrementar el conocimiento sobre hábitos y nuevas tendencias de consumo.  
Objetivo 12: Favorecer la participación de los padres en el sistema preventivo de las drogodependencias a través de su formación en las escuelas de padres.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en drogodependencias fueron:  
. Actuaciones sobre población general; población de riesgo y consumidores experimentales y población afectada (abuso y/o dependencia), reacia o no a tratamiento.  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre los factores personales; sobre el entorno próximo (familia, escuela y amigos); a nivel comunitario y sobre el ámbito político, normativo, administrativo.  
Líneas de Actuación  
5.2.1.2.A.1. Realizar actividades de educación para la salud, en el ámbito de la comunidad, en las consultas sanitarias y en el entorno escolar.  
5.2.1.2.A.2. Realizar formación del profesorado sobre drogodependencias.  
5.2.1.2.A.3. Realizar formación de padres mediante «Talleres de padres».  
5.2.1.2.A.4. Realizar diagnóstico precoz de los factores de riesgo y desarrollo de los factores de protección, especialmente en al ámbito de la atención primaria y el entorno escolar.  
5.2.1.2.A.5. Realizar promoción de la Educación para la Salud sobre valores, actitudes, riesgos y estilos de vida saludables en la población general.  
5.2.1.2.A.6. Realizar formación continua de los profesionales que desarrollan actividades en el ámbito de las drogodependencias.  
5.2.1.2.A.7. Realizar protocolos de coordinación y seguimiento, dirigidas a consumidores experimentales y otra población de riesgo, entre las Unidades de Conductas Adictivas y las Unidades de Salud Mental Infantojuvenil.  
5.2.1.2.A.8. Realizar protocolos de colaboración entre las Unidades de Conductas Adictivas y las Unidades Socioeducativas en el apoyo y seguimiento de alumnos en situación de riesgo.  
5.2.1.2.A.9. Reforzar las intervenciones que realizan las Unidades de Conductas Adictivas en los barrios de acción preferente.  
5.2.1.2.A.10. Elaborar un programa específico dirigido a intervenir sobre la baja percepción de riesgo del consumo de drogas («cannabis», «botellón», «pastilleo», etc.).  
5.2.1.2.A.11. Realizar actividades de prevención en drogodependencias en el marco de las «Empresas Generadoras de Salud».  
5.2.1.2.A.12. Optimizar los Programas de Mantenimiento con Metadona.  
5.2.1.2.A.13. Mejorar la intervención psicoeducativa dirigida a los familiares de pacientes con trastornos adictivos y, hacia el apoyo para la inducción al tratamiento de los pacientes refractarios.  
5.2.1.2.A.14. Realizar un acuerdo con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, que incluya la coordinación de la atención a personas drogodependientes.  
5.2.1.2.A.15. Desarrollar una línea de investigación sobre el tratamiento del trastorno adictivo en pacientes refractarios y con graves repercusiones socio familiares.  
5.2.1.3. Alimentación y nutrición. Prevención de la obesidad infantil y adolescente  
Objetivos Generales  
5.2.1.3.OG.1. Promover una alimentación saludable adaptada a todos los grupos de edad, género y estados de salud.  
Objetivos Específicos  
5.2.1.3.OE.1. Prevenir los problemas de salud de alta prevalencia relacionados con prácticas alimentarias incorrectas.  
5.2.1.3.OE.2. Dar una prioridad especial a la prevención y control de la obesidad infantil.  
5.2.1.3.OE.3. Realizar educación para la salud sobre promoción de hábitos higiénico-dietéticos saludables.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 13: Promover hábitos saludables de alimentación, actividad y ejercicio físico y prevenir el sobrepeso y obesidad en la infancia y adolescencia.  
Objetivo 14: Detectar precozmente, en la infancia y adolescencia, el sobrepeso y la obesidad y sus factores de riesgo.  
Objetivo 15: Intervenir adecuadamente ante el sobrepeso y la obesidad, adaptando estrategias a cada grupo poblacional.  
Objetivo16: Ampliar la intervención educativa desde los equipos de atención primaria dirigidos a personas con patologías prevalentes relacionadas con la dieta y el anciano frágil o de alto riesgo.   
Objetivo 17: Fomentar la incorporación de la valoración nutricional en las actuaciones de los equipos de salud y dirigidas a colectivos más sensibles.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en el control del sobrepeso y obesidad en la infancia y adolescencia fueron:  
. Actuaciones en promoción de la salud y prevención primaria (población sana); en población con sobrepeso y obesidad.  
. Actuaciones sobre los factores personales; del entorno próximo (casa, familia); del entorno externo (infraestructuras sanitarias u otras organizaciones de la población) y del sistema social y legislación.  
Líneas de Actuación  
5.2.1.3.A.1. Sensibilizar y hacer conscientes de su propia responsabilidad a las familias y a la población en general sobre la importancia de la dieta adecuada y la actividad/ejercicio físico, del control de peso corporal, y de la repercusión sobre la salud del sobrepeso y obesidad, a través de campañas institucionales, incluyendo los medios de comunicación.   
5.2.1.3.A.2. Realizar actividades de educación para la salud a los niños/as y adolescentes en alimentación y actividad/ejercicio físico en los centros docentes de Educación Infantil, Educación Primaria y ESO, facilitando al profesorado el acceso a materiales de apoyo sobre la importancia, prevención y control del sobrepeso y obesidad en la infancia y adolescencia, con especial énfasis en los tutores y el profesorado de Educación Física y Biología-Geología.  
5.2.1.3.A.3. Incluir en la consulta pediátrica de atención primaria la detección de factores de riesgo de obesidad y la realización de educación para la salud individualizada en dieta saludable y actividad/ejercicio físico adecuada a la edad y características individuales.  
5.2.1.3.A.4. Realizar campañas institucionales, incluyendo medios de comunicación, para concienciar a las familias y a los adolescentes sobre la importancia de realizar un desayuno adecuado.  
5.2.1.3.A.5. Establecer acuerdos con la Conselleria de Cultura, Educación y Deportes, así como con las corporaciones locales, para facilitar el acceso a los espacios deportivos de los centros escolares y otros locales deportivos públicos durante el tiempo de ocio a los niños/as y adolescentes.  
5.2.1.3.A.6. Establecer acuerdos con las corporaciones locales para facilitar un entorno urbanístico que permita la actividad/ejercicio físico a los niños/as y adolescentes.  
5.2.1.3.A.7. Realizar actividades de educación para la salud en las familias sobre alimentación y actividad/ejercicio físico en los centros docentes a través de las asociaciones de padres y madres de alumnos y otras instituciones.  
5.2.1.3.A.8. Realizar actividades de educación para la salud en los centros sanitarios dirigidas a las familias, niños/as y adolescentes para intentar reducir el ocio sedentario.  
5.2.1.3.A.9. Potenciar la acción interdisciplinar en el tratamiento de la obesidad.  
5.2.1.3.A.10. Establecer una coordinación fluida, a través de los equipos directivos, entre el profesorado de los centros docentes, y los profesionales sanitarios para el apoyo en educación para la salud y en el seguimiento de la salud de los niños/as.  
5.2.1.3.A.11. Formación de los profesionales sanitarios en alimentación, actividad/ejercicio físico, valoración del estado nutricional y control del sobrepeso/obesidad en la infancia y adolescencia.  
5.2.1.3.A.12. Crear un portal en internet dentro de la página web de la Conselleria de Sanidad con información y recursos específicos sobre la importancia y prevención de la obesidad infantil, para familias, profesorado de centros docentes y profesionales sanitarios.  
5.2.1.3.A.13. Elaborar un Plan de actuaciones de comedores escolares, que contemple la participación de la Conselleria de Cultura, Educación y Deportes y de la Conselleria de Sanidad.  
5.2.1.4. Ejercicio físico / actividad física  
Objetivos Generales  
5.2.1.4.OG.1. Fomentar dentro de las actividades de la Promoción de la Salud la actividad física / ejercicio físico.  
Objetivos Específicos  
5.2.1.4.OE.1. Fomentar la prescripción y promoción eficaz de la actividad física/ejercicio físico según grupos de edad, género y estado de salud.  
5.2.1.4.OE.2. Formar al personal sanitario en habilidades para aumentar la efectividad de la prescripción y promoción de la actividad/ejercicio físico.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 18: Fomentar la actividad y ejercicio físico de la población, en especial de los niños, mujeres y personas mayores con la finalidad de disminuir la prevalencia de la población sedentaria.   
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en ejercicio / actividad física fueron:  
. Actuaciones dirigidas sobre población sana; población mayor de 65 años y población infantil y juvenil.  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre los factores personales; del entorno próximo (familia); del entorno externo (infraestructura sanitaria u otras organizaciones de la población); y del sistema social y legislación.  
Líneas de Actuación   
5.2.1.4.A.1. Realizar un programa de promoción de la salud y prevención de patologías en población de riesgo: «Terapia por ejercicio».  
5.2.1.4.A.2. Realizar la recomendación sistemática del paseo diario a través del personal sanitario.  
5.2.1.4.A.3. Realizar recomendaciones al mundo empresarial sobre la práctica de actividad física en el trabajo.   
5.2.1.4.A.4. Difundir información sobre los perjuicios de hábitos y posturas no beneficiosas (poco saludables) para la práctica de actividad física.  
5.2.1.4.A.5. Realizar actividades de formación dirigidas a profesionales sanitarios de atención primaria sobre promoción y prescripción de la actividad física.  
5.2.1.4.A.6. Realizar actividades de formación dirigidas a profesionales (continua y continuada) para la promoción y prescripción de la actividad física en ámbitos escolar, sanitario y comunitario.  
5.2.1.4.A.7. Incluir consejos específicos de actividad física en el Sistema de información sanitaria de la Conselleria de Sanidad (Abucasis II), y en el portal web de la Conselleria de Sanidad.  
5.2.1.4.A.8. Diseñar, editar y difundir al máximo carteles y dípticos promotores de los beneficios de la actividad física, incluyendo programas para la adquisición de hábitos saludables en los medios de comunicación.  
5.2.1.4.A.9. Recomendar estrategias que permitan aumentar las actividades físicas en la vida cotidiana.  
5.2.1.5. Salud sexual y reproductiva  
Objetivos generales  
5.2.1.5.OG.1. Promover la salud sexual y reproductiva.  
Objetivos Específicos  
5.2.1.5.OE.1. Fomentar en la población general y con una priorización en el grupo de adolescentes y jóvenes la adquisición de prácticas sexuales más seguras.   
5.2.1.5.OE.2. Potenciar y desarrollar actividades estructuradas y coordinadas de promoción de la Salud Sexual en el ámbito educativo.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 19: Dar a conocer y facilitar la accesibilidad a los Centros de Salud Sexual y Reproductiva.  
Objetivo 20: Promover desde la gestión de los Departamentos de Salud, grupos de trabajo interdisciplinares sobre Salud Sexual y Reproductiva.   
Objetivo 21: Mejorar las actuaciones de educación afectivo-sexual en adolescentes.  
Objetivo 22: Mejorar la información de las infecciones de transmisión sexual a la población y mejorar el sistema de información de estas enfermedades.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en salud sexual y reproductiva fueron:  
. Actuaciones de promoción de la salud; prevención secundaria y terciaria.  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre los factores personales; sobre el entorno próximo (familia, escuela y amigos); a nivel comunitario y sobre el ámbito político, normativo, administrativo.   
Líneas de actuación  
5.2.1.5.A.1. Desarrollar Programas estructurados y coordinados de Educación Sexual en ESO y Bachiller.   
5.2.1.5.A.2. Impulsar e incorporar a los profesionales de los Centros de Atención Primaria, Centros de Información y Prevención del Sida y Centros de Salud Sexual y Reproductiva en la prevención, diagnóstico, tratamiento, seguimiento y declaración de las infecciones de transmisión sexual más frecuentes.   
5.2.1.5.A.3. Facilitar la disponibilidad de los métodos anticonceptivos más utilizados (anticoncepción oral, anticoncepción de emergencia y preservativo), en los dispositivos asistenciales públicos.  
5.2.1.5.A.4. Analizar y mejorar el circuito sobre interrupciones voluntarias del embarazo en la Comunidad Valenciana.   
5.2.1.5.A.5. Asegurar y mejorar la accesibilidad de la anticoncepción a los adolescentes y jóvenes adecuando horarios en los Centros de Salud Sexual y Reproductiva y Centros de Atención Primaria, reforzando los mecanismos que garanticen su privacidad.  
5.2.1.5.A.6. Realizar guías y protocolos de actuación para dar a conocer y mejorar en los distintos profesionales sanitarios las actuaciones en Salud Sexual y Reproductiva.   
5.2.1.5.A.7. Impulsar la coordinación en los diferentes dispositivos asistenciales implicados con el objetivo de mejorar la prevención, diagnóstico, tratamiento y seguimiento de las infecciones de transmisión sexual.   
5.2.1.5.A.8. Incorporar a los Gabinetes de Salud de las Universidades de la Comunidad Valenciana en la información y dispensación de métodos anticonceptivos, para prevenir embarazos no deseados e infecciones de transmisión sexual.  
5.2.2. Entorno y salud  
5.2.2.1. Salud laboral  
Objetivos Generales  
5.2.2.1.OG.1. Promover un entorno laboral saludable.  
Objetivos Específicos  
5.2.2.1.OE.1. Reducir la siniestralidad laboral.  
5.2.2.1.OE.2. Promocionar la información, formación y participación de los trabajadores y empresarios en relación con la salud.  
5.2.2.1.OE.3. Organizar, dirigir, diseñar y evaluar la vigilancia de la salud de los trabajadores y el sistema de vigilancia epidemiológica laboral.  
5.2.2.1.OE.4. Mejorar la información y la coordinación sobre el daño de origen laboral.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 23: Implantar el Sistema de Información y Gestión en Salud Laboral y Seguridad Química.  
Objetivo 24: Mejorar la cobertura y calidad de la vigilancia de la salud de los trabajadores para contribuir a la disminución de las lesiones y secuelas debidas a los siniestros laborales.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en salud laboral fueron:  
. Actuaciones dirigidas hacia las personas sanas que trabajan sin exposición a riesgos laborales o que van a trabajar (en paro, en formación); la población expuesta a riesgo laboral y la población con daño laboral.  
. Actuaciones sobre la persona que trabaja (factores individuales); las condiciones laborales y ambiente de trabajo (puesto de trabajo, empresa, infraestructura); los servicios sanitario-laborales (Servicios de Prevención de Riesgos Laborales, Mutuas de Accidentes de Trabajo y Enfermedades Profesionales) y los factores socioeconómicos y legislación.   
Líneas de actuación  
5.2.2.1.A.1. Promover las actividades saludables en el marco «Empresas Generadoras de Salud».  
5.2.2.1.A.2. Implantar un Sistema de Información en Salud Laboral.  
5.2.2.1.A.3. Realizar un Programa para la vigilancia y control sistemático de productos químicos peligrosos.   
5.2.2.1.A.4. Implantar un programa de mejora de la cobertura y de la calidad de la vigilancia de la salud de los trabajadores.   
5.2.2.1.A.5. Mejorar la declaración de las Enfermedades Profesionales en la Comunidad Valenciana.   
5.2.2.1.A.6. Diseñar programas sanitarios de prevención dirigidos a problemas de salud de origen laboral de gran relevancia en la Comunidad Valenciana.  
5.2.2.1.A.7. Realizar un programa de formación en salud laboral para los profesionales sanitarios de atención primaria.   
5.2.2.1.A.8. Puesta en marcha de un programa de prevención de riesgos laborales durante el embarazo y lactancia.   
5.2.2.2. Medio ambiente y salud  
Objetivos Generales  
5.2.2.2.OG.1. Controlar los factores medioambientales que inciden sobre la salud, fomentando la creación de alianzas entre los diferentes agentes implicados en la consecución de la misma.  
Objetivos Específicos  
5.2.2.2.OE.1. Mejorar el conocimiento medioambiental y sus consecuencias para la salud.  
5.2.2.2.OE.2. Optimizar los mecanismos de intervención en el control de la contaminación medioambiental y sus consecuencias.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 25: Optimizar los sistemas de información e intervención y desarrollar la capacidad técnica profesional en salud ambiental.  
Objetivo 26: Promover la formación y la sensibilización en salud ambiental por parte de los profesionales y de la población, así como impulsar la investigación científica en esta área.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en medio ambiente y salud fueron:  
. Actuaciones dirigidas hacia la prevención primaria, secundaria y terciaria..  
. Actuaciones dirigidas hacia la persona, el entorno y la legislación e investigación.   
Líneas de Actuación  
5.2.2.2.A.1. Reforzar la actuación coordinada entre los órganos sanitarios y ambientales de la administración pública valenciana.  
5.2.2.2.A.2. Garantizar el cumplimiento de los límites establecidos para la calidad del aire ambiente y de las aguas.  
5.2.2.2.A.3. Optimizar la vigilancia y control de nitratos, compuestos derivados de cloración, plaguicidas y metales en el agua de consumo humano.  
5.2.2.2.A.4. Protocolizar las actuaciones de vigilancia sanitaria ante las crisis de origen ambiental.  
5.2.2.2.A.5. Introducir el modelo de control de productos químicos basado en las recomendaciones del Libro Blanco de la Unión Europea (Sistema REACH).   
5.2.2.2.A.6. Asegurar la prestación de los servicios de salud ambiental mediante la disponibilidad del conjunto de recursos técnicos y logísticos necesarios.  
5.2.2.2.A.7. Incrementar la vigilancia de la salud en las poblaciones cercanas a los focos potenciales de contaminación ambiental.  
5.2.2.2.A.8. Diseñar procedimientos protocolizados de obtención de información de riesgos ambientales que provocan los problemas prevalentes en la infancia.  
5.2.2.2.A.9. Definir las necesidades de información ambiental de los órganos sanitarios de la administración valenciana.  
5.2.2.2.A.10. Mejorar las redes de vigilancia ambiental mediante el establecimiento de sistemas de alertas preventivas.  
5.2.2.2.A.11. Emitir informes periódicos, especialmente sobre los problemas emergentes, dirigidos a la comunidad científica, a los profesionales sanitarios y al público general.  
5.2.2.2.A.12. Facilitar el uso de las bases de datos sanitarias y ambientales, siguiendo las normas éticas precisas y considerando las limitaciones a su uso.  
5.2.2.2.A.13. Llevar a cabo la evaluación de impacto ambiental en salud orientado a la toma de decisiones, teniendo en cuenta el análisis de costo-beneficio de las posibles intervenciones.  
5.2.2.2.A.14. Realizar las intervenciones necesarias para conseguir mejoras ambientales y sus beneficios potenciales en salud.  
5.2.2.2.A.15. Promover el desarrollo de la formación en salud ambiental dentro del campo de la salud pública.  
5.2.2.2.A.16. Establecer un proceso de formación en salud ambiental tanto para especialistas en esa área como para el resto de técnicos en salud pública y para el conjunto de profesionales sanitarios.  
5.2.2.2.A.17. Dotar de nuevos instrumentos de comunicación a la población sobre los riesgos ambientales para la salud.  
5.2.2.2.A.18. Elaborar propuestas de normas jurídicas ambientales y sanitarias orientadas a la protección de la salud que potencien la participación de profesionales y de la población.  
5.2.2.2.A.19. Realizar estudios sobre la relación entre los factores de riesgo ambientales y los daños para la salud, especialmente en los periodos del embarazo y la infancia.   
5.2.2.2.A.20. Promover la creación de redes de investigación y potenciar la participación en proyectos de investigación sobre salud y medio ambiente.  
5.2.2.2.A.21. Desarrollar la investigación en los nuevos riesgos ambientales (cambio climático, campos electromagnéticos, compuestos orgánicos persistentes, alteradores endocrinos, ambientes interiores, etc.), así como, en los niveles de referencia para marcadores biológicos en humanos frente a los principales riesgos ambientales.  
5.2.2.2.A.22. Desarrollar las actuaciones previstas en el Plan de la Conselleria de Sanidad relativo a la gripe aviar.  
5.2.2.3. Seguridad alimentaria: plan de seguridad alimentaria de la comunidad valenciana  
El Plan de Seguridad Alimentaria, se configura como un instrumento en el que se concreta el conjunto de acciones de carácter interdepartamental conducentes a garantizar la salud y seguridad de los consumidores en materia alimentaria, a partir de la definición de los objetivos específicos que se pretenden alcanzar y de la necesaria colaboración entre los destintos sectores implicados, aprovechando al propio tiempo la amplia experiencia existente en los distintos departamentos que conforman la administración de la Generalitat y en el resto de administraciones públicas, en el campo de la salud y la producción agroalimentaria.  
El Plan se enmarca en el ámbito de la política de seguridad alimentaria impulsada por la Unión Europea y contempla el enfoque, las iniciativas y las medidas definidas en el libro blanco sobre seguridad alimentaria elaborado por la Comisión (Bruselas, 12.01.2000; COM (1999) 719 final).  
Descripción del plan de seguridad alimentaria  
El presente Plan de Seguridad Alimentaria, basado en un planteamiento global e integrado a lo largo de toda la cadena alimentaria, desde la producción primaria hasta la puesta a disposición del consumidor del producto alimenticio, y en todos los sectores de la alimentación, se estructura en cinco grandes apartados:  
. En el primer apartado se contienen las directrices y elementos esenciales.  
. El segundo apartado señala las áreas de actuación, como son el sector de producción primaria, el sector de transformación y comercialización de alimentos, y el sector de aguas de consumo público, definiéndose en cada una de ellas los objetivos que se pretenden alcanzar y las líneas de actuación.  
. El tercer apartado se apoya en cinco principios básicos que actúan como mecanismos de intervención en las diferentes áreas, concretados en el autocontrol que las empresas del sector de agroalimentación realizan sobre sus propios sistemas de producción, el uso de códigos de prácticas correctas como instrumento de orientación a los agentes económicos del sector alimentario en el cumplimiento de las normas sobre higiene de los productos alimenticios, el control oficial efectuado por las Administraciones competentes para la comprobación de los alimentos y otros productos primarios, la trazabilidad, que permite ante la perdida de seguridad de un producto la aplicación de procedimientos adecuados para su retirada del mercado, y, finalmente la información y formación al consumidor.  
. El cuarto de los apartados resulta de la conjunción de los anteriores, y en él se diseñan los programas de actuación y se definen los órganos administrativos a los que, de modo particular, corresponde la ejecución de los programas y actuaciones que contempla el Plan.  
. Por último, cierra el Plan de Seguridad Alimentaria el apartado dedicado a su gestión, en el que se delimitan las estructuras y organismos soporte de las actuaciones, en concreto la Comisión de seguridad alimentaria, su secretaría y el comité técnico; se detallan los distintos órganos de gestión que intervienen en el desarrollo y ejecución del Plan de Seguridad Alimentaria así como sus atribuciones genéricas con incidencia directa en la materia; se concretan los recursos personales que se destinan en cada departamento al desarrollo y ejecución del plan; y, finalmente, se contienen los mecanismos de coordinación necesarios para asegurar su desarrollo global e integrado, en aras a un eficiente funcionamiento del sistema.  
Objetivos Generales  
5.2.2.3.OG.1. Garantizar mediante el control oficial el cumplimiento de la normativa de higiene alimentaria en el sector agroalimentario y la conformidad de los alimentos a las disposiciones establecidas, asegurando la inocuidad de los mismos para el consumidor.  
Objetivos Específicos  
5.2.2.3.OE.1. Garantizar la inocuidad para el consumidor de los alimentos con relación a los contaminantes bióticos y/o abióticos que pudieran contener.  
5.2.2.3.OE.2. Garantizar la implantación de sistemas preventivos y sistemáticos de autocontrol basados en Guías de Prácticas Correctas, Requisitos Previos de Higiene y Trazabilidad y Análisis de Peligros y Puntos de Control Críticos en el sistema agroalimentario.  
5.2.2.3.OE.3. Garantizar la protección de la salud y seguridad de los consumidores y evitar el fraude, a través de una información veraz, útil y comprensible y una publicidad leal, así como su formación.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 27: Inspeccionar las industrias y establecimientos alimentarios según lo establecido en el Plan de Seguridad Alimentaria.  
Objetivo 28: Diseñar e implantar un sistema de evaluación del riesgo asociado a establecimientos alimentarios para la adecuada planificación del control oficial.  
Objetivo 29: Proveer los medios y mecanismos de intervención necesarios que permitan la implantación del autocontrol basado en los Requisitos Previos de Higiene y Trazabilidad y Análisis de Peligros y Puntos de Control Crítico en el 90% de los establecimientos alimentarios definidos en el Plan plurianual para la implantación del autocontrol.   
Objetivo 30: Proveer los medios y mecanismos de intervención necesarios que permitan la implantación del autocontrol basado en Guías de Prácticas Correctas de Higiene en el 75% de los establecimientos alimentarios definidos en el Plan plurianual para la implantación del autocontrol.  
Objetivo 31: Realizar actuaciones de información y formación al consumidor en relación a favorecer el conocimiento de los factores de riesgo que puedan derivarse del consumo de alimentos, de las medidas preventivas aplicables en la manipulación de alimentos y del etiquetado según lo establecido en el Plan de Seguridad Alimentaria.  
Objetivo 32: Diseñar e implantar un Sistema de Gestión de Calidad en el Área de Seguridad Alimentaria que contemple los criterios generales de funcionamiento de los organismos que realizan inspección basado en la UNE-EN 17020.  
Objetivo 33: Proporcionar al 100% de los agentes de control oficial, la formación en los ámbitos temáticos que se establecen en los Reglamentos Comunitarios de Control Oficial.  
Objetivo 34: Garantizar que los laboratorios de salud pública dispongan de una cartera de servicios que cubra las necesidades analíticas del Plan de Seguridad Alimentaria.  
El Plan de Seguridad Alimentaria contempla tres líneas de actuación dentro de las cuales se incluyen las siguientes actividades a realizar durante el periodo de vigencia de este Plan de Salud:  
1. Desarrollo de estrategias de instrumentación del sistema de Análisis de Peligros y Puntos de Control Críticos en los establecimientos alimentarios.  
a) Elaboración y seguimiento de un Plan plurianual para la implantación del autocontrol en los establecimientos agroalimentarios basado en códigos de Prácticas Correctas de Higiene, requisitos previos de higiene y trazabilidad y Análisis de Peligros y Puntos de Control Críticos.  
b) Desarrollo de una Guía de Prácticas Correctas de Higiene genérica referente para la evaluación de la conformidad de guías sectoriales.  
c) Impulsar el desarrollo de guías sectoriales para el autocontrol de los establecimientos alimentarios.  
d) Desarrollo de un manual para la implantación del Análisis de Peligros y Puntos de Control Críticos y los Requisitos Previos con objeto de facilitar la implantación del autocontrol a los establecimientos alimentarios.  
2. Fortalecimiento de los servicios de control oficial.  
a) Diseño de un instrumento que permita la programación del control oficial en función del riesgo alimentario.  
b) Supervisión de las actividades de control oficial de acuerdo con el Plan de Seguridad Alimentaria (Programa de supervisión del control oficial).  
c) Formación de especialistas en distintas áreas del control oficial para la difusión de conocimientos al personal de la organización.  
d) Formación de los agentes de control en las distintas áreas de conocimiento relacionadas con la seguridad de los alimentos.   
e) Redacción del manual del sistema de gestión de calidad y el plan plurianual para su implantación durante el 2005.  
f) Implantación del Sistema de Gestión de Calidad en base al plan plurianual.  
g) Desarrollo de un Plan de Inversiones que permita la incorporación de tecnologías analíticas adecuadas y la automatización de procesos en los laboratorios de salud pública.  
h) Desarrollo de un Plan de Calidad para la progresiva acreditación de los procedimientos analíticos implantados en los laboratorios de salud pública.  
3. Información y formación al consumidor  
a) Realizar actividades y campañas de información y formación sobre los factores de riesgo que puedan derivarse del consumo de alimentos; sobre conservación, preparación y manipulación de alimentos y sobre el etiquetado obligatorio y facultativo de los alimentos.  
5.2.2.4. Salud perinatal  
Objetivos Generales  
5.2.2.4.OG.1. Promocionar la salud de la mujer, con especial atención al proceso de la maternidad.  
5.2.2.4.OG.2. Mantener la mortalidad materna y la mortalidad perinatal por debajo de las tasas actuales.   
5.2.2.4.OG.3. Reducir la incidencia y prevalencia de recién nacidos con problemas de salud, discapacidad o enfermedades congénitas.  
Objetivos Específicos  
5.2.2.4.OE.1. Fomentar las actuaciones preventivas y de promoción de la salud reproductiva, dirigidas a mujeres y hombres en edad fértil.  
5.2.2.4.OE.2. Prestar especial atención, con objeto de reducir desigualdades, a las parejas y mujeres embarazadas de colectivos específicos más vulnerables.  
5.2.2.4.OE.3. Favorecer un entorno doméstico saludable para la gestante y el recién nacido.   
5.2.2.4.OE.4. Intensificar los esfuerzos en humanizar y desmedicalizar la asistencia al parto, facilitando una mayor participación de la pareja en todo el proceso.  
5.2.2.4.OE.4. Crear un entorno sanitario favorecedor de la lactancia materna, que permita incrementar las actuales tasas de inicio y mantenimiento de esta práctica.  
5.2.2.4.OE.5. Avanzar en el apoyo social e institucional a la familia, con medidas que fomenten la conciliación de la vida familiar y laboral.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 35: Reducir los nacimientos pretérmino por debajo del 8%, con especial hincapié en la prematuridad extrema.   
Objetivo 36: Mejorar los sistemas de información sobre salud perinatal y sus determinantes.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en salud perinatal fueron:  
. Actuaciones sobre la población en edad férti;, con anterioridad a que se produzca la gestación; en el periodo gestacional y tras la gestación.  
. Actuaciones sobre los factores personales; del entorno próximo (casa, familia); del entorno externo (infraestructuras sanitarias u otras organizaciones de la población) y del sistema social y legislación.   
Líneas de actuación  
5.2.2.4.A.1. Realizar actividades de educación para la salud en el ámbito de la consulta, en la comunidad y en la escuela.   
5.2.2.4.A.2. Realizar actividades preventivas antes de la concepción: vacunación rubeola, consejo antitabaco, serología de enfermedades de transmisión vertical, ácido fólico, etc.   
5.2.2.4.A.3. Proporcionar información/educación a las parejas en edad fértil, tanto de manera individual en la consulta como a través de actuaciones colectivas de promoción de la salud.   
5.2.2.4.A.4. Desarrollar programas de educación sanitaria en la escuela dirigidos a prevenir embarazos en la adolescencia, sobre el consumo de tabaco, alcohol y drogas durante el embarazo y fomento de una imagen positiva de la lactancia.   
5.2.2.4.A.5. Realizar actividades para identificar riesgos para la reproducción y aplicar medidas de prevención en el entorno laboral.   
5.2.2.4.A.6. Garantizar el transporte perinatal específico (intraútero y postnatal) dentro del transporte secundario (ver apartado de urgencias y emergencias).   
5.2.2.4.A.7. Promover acciones para apoyar la maternidad y la paternidad deseada, responsable y compartida.   
5.2.2.4.A.8. Crear en los entornos laborales y sociales un ambiente favorecedor de la lactancia materna facilitando a las madres esta práctica (horas de lactancia, espacio físico para dar de mamar, extracción y conservación de la leche).   
5.2.2.4.A.9. Crear un entorno en los servicios de maternidad y atención a los recién nacidos favorecedor y acorde con las recomendaciones de la OMS/UNICEF (cohabitación, inicio inmediato de la lactancia, no administrar preparados artificiales ni chupetes.).  
5.2.2.4.A.10. Realizar el diagnóstico prenatal y detección precoz de anomalías congénitas en el recién nacido de acuerdo a los protocolos vigentes en la Conselleria de Sanidad.  
5.2.2.4.A.11. Incrementar el apoyo práctico y emocional de los profesionales sanitarios a los nuevos padres, con especial atención a los grupos sociales con menor capacitación para el autocuidado y el cuidado del futuro bebé.  
5.2.2.5. Salud en la infancia y adolescencia  
Objetivos generales  
5.2.2.5.OG.1. Proteger y mejorar la salud en la infancia y adolescencia.  
Objetivos Específicos:  
5.2.2.5.OE.1. Fomentar la adopción de estilos de vida saludables y el cuidado de la salud en los niños/as y adolescentes.  
5.2.2.5.OE.2. Prevenir los conflictos de relación, los problemas de conducta (violencia, conductas de riesgo) en la población infantil y adolescente.  
5.2.2.5.OE.3. Prevenir y detectar precozmente riesgos de salud específicos en la adolescencia.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 37: Mejorar la cobertura de los exámenes de salud infantil para cada edad.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en salud en la infancia y adolescencia fueron:  
. Actuaciones sobre población sana; sobre población con factores o situaciones de riesgo y sobre población afectada.  
. Actuaciones sobre los factores personales; sobre factores del entorno próximo (casa, familia y/o cuidadores); sobre el entorno externo (infraestructuras sanitarias u otras organizaciones de la población) y del sistema social y legislación.  
Líneas de Actuación  
5.2.2.5.A.1. Las líneas de actuación dirigidas   
a la población infantil y adolescente y priorizadas por los expertos referidas a: alimentación, actividad física, riesgos ambientales, prevención de accidentes, salud mental, consumo de sustancias tóxicas y salud afectivo sexual, quedan reflejadas en los apartados correspondientes del Plan de Salud.  
5.2.2.5.A.2. Potenciar la oferta de información y consejos de salud dirigidos a la comunidad sobre la salud en la infancia y adolescencia, a través de los colectivos sociales, profesionales y medios de comunicación.  
5.2.2.5.A.3. Desarrollar programas de educación para la salud en todas las etapas educativas.  
5.2.2.5.A.4. Realización de las pruebas de screening efectivas, anamnesis, exploraciones y medidas de prevención adecuadas a cada edad.   
5.2.2.5.A.5. Colaborar con otros organismos para mejorar el cumplimiento de las normas de seguridad en materia de protección infantil en medios de transporte (casco, cinturón de seguridad, sillas homologadas, etc). (Ver apartado de tráfico).  
5.2.2.5.A.6. Protocolizar la cooperación intersectorial para mejorar la detección precoz, seguimiento e intervención ante el riesgo psicosocial, la desprotección y el maltrato infantil; así como, para la atención del retraso del desarrollo, discapacidad o violencia.  
5.2.2.5.A.7. Desarrollar medidas para mejorar el intercambio de información, la colaboración, y la utilización indistinta de todos los profesionales que atienden a la infancia y adolescencia, con independencia de su adscripción institucional.  
5.2.2.5.A.8. Desarrollar un programa de salud específico dirigido a los adolescentes.  
5.2.2.5.A.9. Elaborar y difundir la Carta de derechos sobre la salud de los menores.  
5.2.2.5.A.10. Adaptar el entorno hospitalario a las necesidades personales y educativas de los niños hospitalizados, facilitando la escuela en el hospital, el acompañamiento familiar, espacios, mobiliario y decoración adaptados.  
5.2.2.5.A.11. Mejorar la cobertura del programa de salud buco dental infantil.  
5.2.3. Enfermedades prevenibles mediante vacunación  
Objetivos Generales:  
5.2.3.OG.1. Mejorar el nivel de inmunización de la población de la Comunidad Valenciana.  
Objetivos Específicos  
5.2.3.OE.1. Adaptar de forma continua el calendario de vacunaciones sistemáticas a la situación epidemiológica y a la disponibilidad de nuevas vacunas.  
5.2.3.OE.2. Vigilancia y control de las reacciones adversas a las vacunas.  
5.2.3.OE.3. Mantener y mejorar la calidad de los servicios de vacunación, especialmente mejorar la calidad de la cadena de frío.  
5.2.3.OE.4. Evaluar la situación epidemiológica de las enfermedades susceptibles de prevención mediante vacunación.  
5.2.3.OE.5. Mantener y mejorar las coberturas vacunales de los programas de vacunación de cada grupo de población.  
5.2.3.OE.6. Intervenir sobre los grupos de baja cobertura vacunal.  
5.2.3.OE.7. Mejorar la formación del personal implicado en los programas de vacunaciones.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 38: Alcanzar al finalizar el periodo de vigencia del Plan de Salud una cobertura vacunal registrada en el Registro de Vacunaciones Nominal de:  
. Vacuna frente a la polio a los 6 meses: > 90%.  
. Vacuna frente a la hepatitis B a los 6 meses: > 90%.  
. Vacuna DTP a los 18 meses: >90%.  
. Vacuna triple vírica 1ª dosis: > 90%.  
. Vacuna triple vírica 2ª dosis: > 80%.  
. Vacuna Td a los 14 años: > 80%.   
. Vacuna frente a la gripe en mayores de 60 años: > 70%.  
. Vacuna frente a la gripe en personal sanitario: > 60%.  
Objetivo 39: Garantizar la eficiencia de los programas de vacunación, manteniendo los estándares de calidad en la logística por encima de 95%.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en vacunas fueron:  
. Actuaciones sobre la vacunación infantil; la vacunación de adultos y la vacunación en población de riesgo.  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre los factores individuales; el entorno; los recursos y acciones normativas.  
Líneas de Actuación  
5.2.3.A.1. Edición de una monografía con los criterios generales de inclusión de nuevas vacunas en los calendarios y programas de vacunaciones a lo largo del año 2006.  
5.2.3.A.2. Mantener el Programa de Parálisis Flácida.  
5.2.3.A.3. Mantener el Sistema de Vigilancia Epidemiológica del sarampión.  
5.2.3.A.4. Establecer un Plan anual de formación en vacunas para el personal implicado en la vacunación antes de que finalice el año 2006.  
5.2.3.A.5. Incluir de forma sistemática la evaluación del estado vacunal a los 13-14 años de edad en el último examen de salud que realiza el pediatra con el fin de mejorar la cobertura vacunal.  
5.2.3.A.6. Realización de un estudio para identificar bolsas de baja cobertura vacunal antes de fin de 2007.  
5.2.3.A.7. Elaborar un protocolo de recomendaciones específicas de vacunación en personal sanitario antes de fin de 2006.  
5.2.3.A.8. Elaborar un informe anual dirigido a profesionales sanitarios con los resultados de los programas de vacunaciones antes del fin del primer trimestre del año siguiente.  
5.2.3.A.9. Elaborar anualmente materiales de divulgación de las ofertas de vacunación incluidas en los programas y calendarios de vacunaciones destinados a la población general.  
5.2.3.A.10. Incluir antes de finalizar el año 2006 en el Registro de Vacunas Nominal (RVN) los indicadores de seguimiento de los programas de vacunación.  
5.2.3.A.11. Implantar el acceso al Registro de Vacunación Nominal desde todos los servicios de medicina preventiva de los hospitales dependientes de la Conselleria de Sanidad antes de finalización del 2006.  
5.2.3.A.12. Implantar el acceso al Registro de Vacunación Nominal desde todos los servicios de prevención de riesgo laborales de la Conselleria de Sanidad antes de finales del 2006.  
5.2.3.A.13. Implantar el acceso al Registro de Vacunación Nominal desde todos los servicios de pediatría de los hospitales dependientes de la Conselleria de Sanidad antes que finalice el año 2006.  
5.2.3.A.14. Implantar el acceso al Registro de Vacunación Nominal desde todos los servicios de urgencias y puntos de atención continuada antes de finalización del periodo de vigencia del Plan.  
5.2.3.A.15. Ofertar el acceso al Registro de Vacunación Nominal a todas las maternidades privadas antes de finalizar el año 2007.  
5.2.3.A.16. Ofertar a todos los centros que realicen actividad de vacunación el sistema de registro de la Conselleria de Sanidad.  
5.2.4. Enfermedades cardiovasculares y cerebrovasculares  
Las enfermedades cardio y cerebrovasculares necesitan un abordaje integral. Desde el sistema sanitario se realizan actuaciones que van desde la promoción de la salud hasta la prevención terciaria. La necesidad de recoger todas estas actuaciones ha motivado la elaboración por parte de la Conselleria de Sanidad del documento marco «Prevención de las Enfermedades Cardiovasculares y Cerebrovasculares».  
Este documento marco, junto al Plan Integral de Cardiopatia Isquémica (PICI) elaborado por el Ministerio de Sanidad y Consumo, ha sido uno de los instrumentos de trabajo utilizado por los expertos para la priorización de las líneas de actuación en esta área de intervención.  
Con objeto de no ser repetitivo a la hora de la lectura del presente documento, el lector debe remitirse a los apartados Hábitos y Estilos de Vida, Diabetes, Urgencias y Emergencias, para completar el abordaje integral de estas enfermedades.  
5.2.4.1. Enfermedades cardiovasculares  
Objetivos Generales  
5.2.4.1.OG.1. Disminuir la morbimortalidad por enfermedades vasculares.  
5.2.4.1.OG.2. Mejorar la calidad de vida de las personas afectadas por enfermedad vascular.  
Objetivos Específicos  
5.2.4.1.OE.1. Desarrollar estrategias de prevención primaria dirigidas a los factores de riesgo cardiovascular.  
5.2.4.1.OE.2. Prevención, seguimiento y control de los factores de riesgo cardiovascular.  
5.2.4.1.OE.3. Desarrollar estrategias de prevención secundaria y rehabilitación cardiaca.  
5.2.4.1.OE.4. Ofrecer información clara, comprensible y sencilla dirigida a pacientes y a cuidadores.  
5.2.4.1.OE.5. Mejorar y potenciar los sistemas de información y la investigación.  
Objetivos del II Plan de Salud   
Objetivo 40: Aumentar el diagnóstico de los factores de riesgo de las enfermedades cardio y cerebrovasculares.  
Objetivo 41: Aumentar el control de los factores de riesgo cardio y cerebrovascular, utilizando estrategias de prevención primaria y secundaria.   
Objetivo 42: Mantener el objetivo de disminuir un 1,5% anual la mortalidad por cardiopatía isquémica.  
Objetivo 43: Mejorar la atención a la incapacidad producida por las enfermedades cardiovasculares e instaurar un programa de atención integral al paciente con daño cerebral.  
Objetivo 44: En el área cardio y cerebrovascular, potenciar la investigación en: Estudios epidemiológicos en población general y subgrupos de riesgo de factores de riesgo clásico y emergentes; Estudio sobre la efectividad de las medidas preventivas y promoción de la salud; Estudio de los patrones de manejo de los síndromes coronarios; Estudio sobre la efectividad, seguridad y eficiencia de los tratamientos invasivos en cardiología.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en la patología isquémica fueron:  
. Actuaciones sobre población sana; población con factores de riesgo y enfermos cardiovasculares.  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre factores personales y su entorno próximo; sobre los profesionales del sistema sanitario; sobre los factores de entorno externo e infraestructuras sanitarias y sobre el sistema social y legislación.  
Líneas de Actuación  
5.2.4.1.A.1. Potenciar la investigación sobre los factores de riesgo cardiovascular en la población infantil, adolescente y adulta de la Comunidad Valenciana.  
5.2.4.1.A.2. Se promoverá la colaboración con las empresas que pueden influir en la adopción de prácticas cardiosaludables: Alimentarias, deportivas, lúdicas, educativas, etc.  
5.2.4.1.A.3. Se potenciará la promoción de la salud y educación sanitaria en los medios de comunicación.  
5.2.4.1.A.4. Implicar a las sociedades científicas y asociaciones ciudadanas en la promoción de la salud.  
5.2.4.1.A.5. Potenciar el diagnóstico del síndrome metabólico calculado.  
5.2.4.1.A.6. Alcanzar un 60% de pacientes diagnosticados sobre la prevalencia de dislipemia calculada.  
5.2.4.1.A.7. Alcanzar un 60% de pacientes diagnosticados sobre la prevalencia de hipertensión arterial calculada.  
5.2.4.1.A.8. Aumentar el porcentaje de pacientes, tanto adultos como niños con evaluación global del riesgo cardiovascular cuando este presente algún factor de riesgo.  
5.2.4.1.A.9. Alcanzar el control en el 35% de pacientes diagnosticados de hipertensión arterial.  
5.2.4.1.A.10. Alcanzar el control en el 50% de pacientes con dislipemia diagnosticada.  
5.2.4.1.A.11. Mejorar la accesibilidad a la realización de electrocardiogramas y a la utilización de monitores desfibriladores en puntos estratégicos (fuera del sistema sanitario).  
5.2.4.1.A.12. Adecuación de los sistemas de información existentes y en desarrollo a las necesidades de información en promoción, prevención, diagnóstico y control de las enfermedades.  
5.2.4.1.A.13. Estudio poblacional transversal de la situación de los factores de riesgo y lesiones subclínicas cardiovasculares en la Comunidad Valenciana.  
5.2.4.1.A.14. Promover la incorporación a programas de rehabilitación en todos los pacientes que lo requieran tras accidente vasculocerebral.  
5.2.4.1.A.15. Todos los pacientes cardiovasculares deberán tener la posibilidad de continuar las normas de prevención secundaria y rehabilitación cardiaca, a través de programas adecuados.  
5.2.4.1.A.16. Protocolizar la intervención activa sobre los factores de riesgo concomitantes con su patología cardiovascular.  
5.2.4.1.A.17. Todos los pacientes deben recibir el tratamiento integral más adecuado: dietético, farmacológico, de ejercicio y de apoyo social.  
5.2.4.1.A.18. Reducir el tiempo entre el inicio de los síntomas del infarto agudo de miocardio y el primer contacto con el sistema sanitario.  
5.2.4.1.A.19. Los informes de alta deberán incluir consejos sobre el control de factores de riesgo al paciente, indicaciones de seguimiento por parte de cardiólogo y médico de atención primaria, atendiendo a protocolos conjuntos.  
5.2.4.1.A.20. Elaborar y usar protocolos de atención al síndrome coronario agudo.  
5.2.4.1.A.21. Estructurar la atención sanitaria del paciente con dolor torácico en el hospital, para conseguir un electrocardiograma en menos de 10 minutos.  
5.2.4.1.A.22. Realizar tratamiento de reperfusión precoz (trombolisis en 30 min ó angioplastia en 90 min).  
5.2.4.1.A.23. Elaborar en todos los hospitales un protocolo de asistencia al paciente con dolor torácico en el servicio de urgencias, cuantificando los tiempos de demora entre llegada del enfermo y realización del electrocardiograma y llegada del enfermo y comienzo del tratamiento de repercusión con el objeto de mejorar la infraestructura del servicio hasta alcanzar los tiempos ideales de actuación.  
5.2.4.1.A.24. Promover la elaboración y el uso de guías de práctica clínica de patologías cardiovasculares en atención ambulatoria.  
5.2.4.1.A.25. Formación del personal sanitario, para que conozca el tratamiento de las crisis agudas y su asistencia in situ con capacidad de desfibrilar.  
5.2.4.1.A.26. Realizar el transporte adecuado al hospital con personal sanitario entrenado y capacitado para una eventual trombolisis.  
5.2.4.1.A.27. Realizar la estratificación del riesgo antes del alta: función ventricular y prueba de isquemia en aquellos pacientes con anatomía coronaria desconocida.  
5.2.4.1.A.28. Realizar tratamiento antitrombótico y antisquémico inmediato intensivo y revascularización coronaria en menos de 48 horas para los pacientes con angina inestable o infarto sin onda Q de alto riesgo.   
5.2.4.1.A.29. Desarrollar sistemas de registro y evaluación de la calidad de la actividad asistencial para garantizar la buena práctica clínica de centros y profesionales.  
5.2.4.1.A.30. Se adaptarán o, en su defecto, se crearán las infraestructuras sanitarias necesarias para realizar prevención primaria y secundaria y rehabilitación cardiaca según las características del nivel asistencial.  
5.2.4.1.A.31. Establecer una vía clínica de atención al paciente con Síndrome Cardiaco Agudo, que se inicia con el establecimiento de protocolos validados de interrogatorio telefónico para el dolor torácico en los Centros de Información y Coordinación de Urgencias (CICU).  
5.2.4.1.A.32. Cada Departamento de Salud establecerá su estrategia de reperfusión en el infarto agudo de miocardio coordinando la alerta hemodinámica.  
5.2.4.1.A.33. Organizar los servicios de urgencias de los hospitales para que puedan atender de forma emergente a los enfermos con sospecha de síndrome coronario agudo. Deben disponer de sistemas de clasificación y áreas de observación con capacidad para monitorizar a los pacientes.  
5.2.4.1.A.34. Dotar a los hospitales que atienden enfermos con infantos agudos de miocardio de personal médico capacitado e infraestructura suficiente. A tal fin, deben disponer de un servicio de urgencias con capacidad de monitorización, unidad coronaria o unidad de cuidados intensivos y, además, un ecocardiógrafo, prueba de esfuerzo y un laboratorio que determine troponinas, colesterol total y fracciones de colesterol.  
5.2.4.1.A.35. Los pacientes con angina estable o síntomas nuevos sospechosos de angina serán atendidos con la mayor brevedad posible, según la situación clínica y el juicio del médico remitente, por una consulta de atención especializada. Esto mismo se aplica a los pacientes con disfunción ventricular izquierda o sospecha de ella.  
5.2.4.1.A.36. Los pacientes con enfermedad coronaria crónica, con o sin disfunción ventricular izquierda, tendrán un plan de revisiones y seguimiento por parte de atención primaria, tanto en el nivel médico como de enfermería, que garantice un correcto tratamiento, control de factores de riesgo y educación sanitaria.  
5.2.4.1.A.37. Todos los pacientes con enfermedad coronaria crónica recibirán, excepto en casos de contraindicación, un betabloqueante, para controlar la angina y mejorar el pronóstico. En caso de disfunción ventricular izquierda sistólica deben recibir, además, un inhibidor de la enzima conversora de angiotensina, a las dosis recomendadas por las guías científicas.  
5.2.4.1.A.38. Realizar la coronariografía con vistas a revascularización en un plazo máximo de dos meses desde su indicación, con tendencia a conseguir acortar este plazo.  
5.2.4.1.A.39. Incluir al paciente candidato a revascularización miocárdica o trasplante cardiaco, en el programa de un centro especializado que le garantice la realización de la intervención en un tiempo máximo determinado de acuerdo al riesgo del paciente, bien en su propio centro, cuando esté disponible, o a través de un protocolo definido de derivación.  
5.2.4.1.A.40. Establecer un marco legal para el desarrollo de un programa de uso de desfibriladores semiautomáticos por personal entrenado en lugares públicos.  
5.2.4.2. Enfermedades cerebrovasculares: ictus  
Objetivos Generales  
5.2.4.2.OG.1. Disminuir la morbimortalidad por ictus.  
5.2.4.2.OG.2. Mejorar la calidad de vida de las personas afectadas por ictus.  
Objetivos específicos  
5.2.4.2.OE.1. Desarrollar estrategias para la prevención primaria del ictus.  
5.2.4.2.OE.2. Desarrollar estrategias para la prevención secundaria del ictus.  
5.2.4.2.OE.3. Mejorar la asistencia sanitaria de la fase aguda de los accidentes cerebrovasculares.   
5.2.4.2.OE.4. Mejorar la asistencia sociosanitaria de las secuelas de los accidentes cerebrovasculares.   
5.2.4.2.OE.5. Adecuar la asistencia sanitaria a domicilio de los pacientes con ictus.  
5.2.4.2.OE.6. Conseguir la máxima autonomía funcional posible de los pacientes con secuelas por ictus.  
5.2.4.2.OE.7. Lograr una adecuada información de los pacientes, familiares y cuidadores de los pacientes con ictus.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 45: Disminuir un 1% anual la mortalidad por ictus.  
Objetivo 46: Todos los hospitales de atención a enfermos crónicos y de larga estancia contarán con unidades de daño cerebral.  
Objetivo 47: Aumentar la cobertura del tratamiento anticoagulante en pacientes con fibrilación auricular, siguiendo las indicaciones de las recomendaciones científicas y mejorando la detección precoz de la fibrilación auricular, para la prevención primaria del ictus.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en el ictus fueron:  
. Actuaciones sobre factores del individuo; del entorno próximo (casa, familia o convivientes); del entorno externo (infraestructura sanitaria y social); asistencia sociosanitaria y marco normativo.  
. Actuaciones orientadas sobre la prevención primaria, prevención secundaria, fase aguda y fase de secuelas.  
Líneas de Actuación   
5.2.4.2.A.1. Crear unidades de gestión del ictus multidisciplinares a propuesta de la gestión del Departamento de Salud.   
5.2.4.2.A.2. Realizar campañas de concienciación a los profesionales sanitarios sobre la importancia del tratamiento preventivo antitrombótico (o antiagregante si hay contraindicación) en los pacientes con fibrilación aislada y mayores de 65 años para la prevención primaria del ictus en atención primaria.  
5.2.4.2.A.3. Realizar un plan de educación para la salud sobre prevención primaria del ictus y sobre el reconocimiento de signos de alarma de ictus dirigidos a la población general.  
5.2.4.2.A.4. Identificar, mediante estudio epidemiológico, los factores de riesgo de ictus, para su prevención primaria, en la población de la Comunidad Valenciana, especialmente en mujeres.  
5.2.4.2.A.5. Diseñar e implantar un programa de control de la prevención secundaria del ictus mediante el control estricto de los factores de riesgo vascular y el cumplimiento de la medicación preventiva (antiagregación o anticoagulación) de los pacientes.  
5.2.4.2.A.6. Iniciar precozmente la rehabilitación en la fase aguda del ictus.  
5.2.4.2.A.7. Definir protocolos de actuación intrahospitalaria para la fase aguda del ictus.  
5.2.4.2.A.8. Lograr una organización de la asistencia urgente a la hemorragia subaracnoidea mediante la identificación de los centros de referencia y los sistemas de derivación.   
5.2.4.2.A.9. Diseñar e implantar un programa de información reglada dirigida a pacientes, familiares y cuidadores sobre el ictus, durante la fase aguda de hospitalización o inmediatamente después a la misma.   
5.2.4.2.A.10. Mejorar la actuación compartida entre atención primaria y especializada y mejorar y aumentar la atención social a domicilio de los pacientes con secuelas por ictus.  
5.2.4.2.A.11. Desarrollar la composición multidisciplinar en las Unidades de Hospitalización a Domicilio ya existentes para la atención integral del paciente con ictus y dependencia.   
5.2.4.2.A.12. Garantizar plazas en centros de día para enfermos con secuelas de ictus con el objetivo de mantener la independencia funcional alcanzada durante su vinculación a la Unidad Multidisciplinar de Rehabilitación del Ictus.  
5.2.4.2.A.13. Protocolizar junto con la atención social externa el alta de los pacientes con ictus.  
5.2.4.2.A.14. Realizar la valoración, mediante un protocolo, del domicilio y del entorno sociofamiliar de los pacientes que han sufrido un ictus y que al alta hospitalaria presentan algún déficit neurológico, por los servicios de asistencia social y los de rehabilitación, para conseguir la máxima autonomía posible del paciente.   
5.2.4.2.A.15. Desarrollar programas de formación dirigidos al voluntariado y a los cuidadores.  
5.2.5. Diabetes  
Plan de diabetes de la comunidad valenciana  
La Diabetes Mellitus constituye un problema sanitario de primera magnitud a nivel mundial, especialmente en los países más desarrollados. La dimensión del problema, se refleja en la especial atención que se le dedica en los programas de salud.  
En 1995, la Generalitat, tomando en consideración las recomendaciones de la Declaración de San Vicente y de la Oficina Europea de la OMS, dicta el Decreto 74/1995, donde se establece el «Plan para la Asistencia Integral del Paciente Diabético en la Comunidad Valenciana» y se implanta a partir de 1996.  
Se basa en el reconocimiento de la magnitud del problema de la diabetes, porque afecta entre un 6 y un 10% de los ciudadanos de nuestra Comunidad Valenciana (prevalencia elevada), es la quinta causa de muerte y genera costes elevados.  
Aunque no disponemos de estudios epidemiológicos en nuestra Comunidad, si tomamos como referencia otros estudios regionales, la media es del 8,5%, y con los datos poblacionales del Instituto Valenciano de Estadística correspondientes a 2003, podemos estimar una prevalencia de unos 380.025, de los que hasta un 38% desconocen la enfermedad, este porcentaje ha mejorado desde implantación del Plan de Diabetes y con la campaña realizada por Conselleria de Sanidad de reconocimientos a personas mayores de 40 años. Siguiendo las previsiones de la OMS para el año 2025, la población diabética superará el medio millón.  
La diabetes es una de las enfermedades crónicas que más crecerá en los próximos años, debido al incremento de incidencia (cambios alimentarios y estilo de vida) y a la disminución de la mortalidad.  
Otro dato a tener en cuenta, es que la frecuencia aumenta con la edad y en nuestra Comunidad, el 16,8% de los ciudadanos tienen más de 65 años.  
La diabetes tipo 2 constituye más del 90% de todos los casos de esta enfermedad.   
La prevalencia de diabetes gestacional en España, alcanza hasta un 12% de todos los embarazos.  
Descripción del plan de diabetes  
A principios del 2001, la Conselleria de Sanidad y su equipo directivo, se propuso completar la estructura básica del Plan de Diabetes y si era posible mejorarlo, con la finalidad de:  
Proporcionar una asistencia de calidad, integral y humanizada. El concepto de calidad, presupone una mejora continua en los niveles de actuación, tanto en medios técnicos como en calidad percibida por el propio paciente.  
Priorización séptima en el Plan de Salud 2001-2004.  
. Dotar de recursos humanos y materiales, para acreditar las Unidades de Diabetes en los Departamentos de Salud que no disponen de ellas.  
. Fomentar la educación diabetológica, con la finalidad de de comprometer a los pacientes y familiares en el cuidado y tratamiento de la enfermedad, apoyados por el equipo sanitario.  
Objetivos generales  
5.2.5.OG.1. Mejorar la calidad asistencial de las personas con diabetes, para mantener la salud y conseguir una expectativa de vida normal, tanto en calidad como en duración.  
5.2.5.OG.2. Reducir la morbimortalidad de la diabetes y sus complicaciones.  
Objetivos Específicos  
5.2.5.OE.1. Desarrollar estrategias de prevención primaria dirigidas a personas de riesgo.  
5.2.5.OE.2. Valorar la prevalencia de diabetes y de sus complicaciones.  
5.2.5.OE.3. Establecer protocolos desde la Unidad de Diabetes para el control adecuado y seguimiento de los pacientes con diabetes, así como de la prevención de las complicaciones agudas y crónicas.  
5.2.5.OE.4. Lograr la asistencia integral al niño diabético.   
5.2.5.OE.5. Consultas interdisciplinarias que asuman el control de la diabética embarazada, diagnóstico precoz y tratamiento de la diabetes gestacional.  
5.2.5.OE.6. Potenciar la educación diabetológica, como arma terapéutica y de mejora de calidad de vida.  
5.2.5.OE.7. Programas de rehabilitación en caso de complicaciones graves y a los impedidos.  
5.2.5.OE.8. Contar con recursos humanos y materiales adecuados y suficientes para conseguir una asistencia de calidad personalizada y humana.  
5.2.5.OE.9. Reducir el coste sanitario e individual (directo e indirecto).  
5.2.5.OE.10. Promocionar y apoyar proyectos de investigación diabetológica.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 48: Aumentar el diagnóstico de la diabetes con objeto de reducir la diabetes desconocida en un 25%.  
Objetivo 49: Disminuir la morbilidad de enfermedades crónicas asociadas a la diabetes:   
. Ceguera por retinopatía diabética en un 25%  
. Amputaciones por pie diabético en un 25%.  
. Infarto agudo de miocardio en un 10%.   
. Insuficiencia renal terminal por nefropatía diabética en 10%.  
Objetivo 50: Consolidar unidades de diabetes ocular en todos los hospitales de la Comunidad Valenciana, y cribaje de diabetes ocular en todos los Departamentos de Salud, en el ámbito de atención primaria.  
Objetivo 51: Disminuir la mortalidad por enfermedad cardiovascular y cerebrovascular en la población diabética en un 10%.  
Objetivo 52: Realizar un programa estructurado de educación diabetológica, en todos los Centros de Salud y Hospitales de la Comunidad Valenciana.  
5.2.6. Cáncer. Plan oncológico de la Comunidad Valenciana  
Cada año unas 15.000 personas son diagnosticadas de cáncer en la Comunidad Valenciana y cada año alrededor de 8.000 personas mueren por esta enfermedad. El cáncer es una de las enfermedades que más muertes provoca por lo que debe ser una de las prioridades más importantes de nuestro sistema sanitario.  
Por otra parte, el establecimiento de una serie de medidas preventivas, diagnósticas y terapéuticas, puede llevarnos a muy buenos resultados en la lucha contra esta enfermedad. Además, los avances científicos producidos en el campo de la biología molecular y de la genética están produciendo avances lentos, pero muy importantes, en la mejoría de los conocimientos sobre el cáncer y en su forma de tratarlo.  
En este contexto la Conselleria de Sanidad elaboró el Plan Oncológico de la Comunidad Valenciana en el año 2002, basándose en las recomendaciones del informe de la OMS sobre los Programas Nacionales de Lucha contra el Cáncer, y del Libro Blanco de la Oncología en España, el I Plan de Salud de la Comunidad Valenciana, y la experiencia acumulada por todos los profesionales implicados. Este Plan recoge las prioridades de acción de la Conselleria de Sanidad en el periodo 2002-2006 en los diferentes ámbitos: sistemas de información, prevención primaria, prevención secundaria, asistencia sanitaria, formación e investigación; con el fin de disminuir este problema de salud, mejorar la calidad de vida y aumentar los años vividos sin incapacidad por los ciudadanos de la Comunidad Valenciana.  
El cáncer es un proceso en cuyo origen pueden encontrarse elementos del entorno, incluyendo el ambiente laboral, sociales, de modo de vida (dieta, actividad física, conductas de riesgo) y su asistencia (diagnóstico, tratamiento y soporte) requiere un importante esfuerzo de integración de disciplinas. El Plan Oncológico de la Comunidad Valenciana (Orden de 29 de enero de 2004, de la Conselleria de Sanidad por la que se regula el Plan Oncológico de la Comunidad Valenciana, DOGV Núm. 4691 de 13 de febrero de 2004) ha creado la Comisión Técnica que integra a diferentes profesionales y representantes de los diferentes campos para el abordaje del cáncer.  
Descripción del plan oncológico  
El Plan recoge un análisis del impacto del cáncer en nuestra Comunidad, basado en la mortalidad, incidencia y demanda asistencial a que da lugar.  
Analiza las líneas de desarrollo de los sistemas de información oncológicos, con especial referencia los sistemas de registro de tumores.  
Plantea las relaciones entre diversos factores de riesgo y cáncer y establece los objetivos y acciones relacionadas con la prevención primaria del cáncer  
Propone incrementar la prevención secundaria del cáncer, es decir el diagnóstico precoz sobre aquellos tumores el los que este tipo de estrategias repercuten en una disminución de la mortalidad.  
En el campo de la asistencia sanitaria al paciente oncológico, las líneas maestras del Plan se dirigen a la organización y planificación de los recursos asistenciales, la integración de la atención sanitaria prestada en diferentes puntos del sistema, y el énfasis en su carácter multidisciplinar. Menciona especialmente la atención al niño con cáncer por sus características diferenciales que requieren una alta especialización de los equipos.  
El plan apuesta por acciones encaminadas a la mejora en la calidad de vida de los pacientes y sus cuidadores, el apoyo psicológico en ciertas fases clave de la enfermedad y los cuidados paliativos. La intervención de voluntariado y asociaciones desempeña un papel creciente que se ve reflejado también en este Plan.  
Para mejorar las posibilidades de éxito se apoya en actuaciones de formación de profesionales e investigación, que aseguren la incorporación continua de logros en prevención, diagnóstico, tratamiento.  
Objetivos generales  
5.2.6.OG.1. Disminuir la incidencia del cáncer.  
5.2.6.OG.2. Disminuir la mortalidad por tumores malignos.  
5.2.6.OG.3. Mejorar la calidad de vida de los pacientes con diagnóstico de cáncer.  
Objetivos específicos  
5.2.6.OE.1. Mejorar los Sistemas de Información Oncológica en la Comunidad Valenciana.  
5.2.6.OE.2. Realizar actividades de prevención primaria frente a aquellos factores de riesgo en los que la evidencia científica haya demostrado su eficacia (tabaco, dieta, alcohol, etc.).  
5.2.6.OE.3. Desarrollar actividades de prevención secundaria en aquellos tumores en que la evidencia científica demuestre su eficacia.  
5.2.6.OE.4. Planificar los recursos para proporcionar una asistencia sanitaria integral y multidisciplinar.  
5.2.6.OE.5. Minimizar los tiempos de actuación diagnóstica en los enfermos con cáncer.  
5.2.6.OE.6. Potenciar los Programas de Cuidados Paliativos.  
5.2.6.OE.7. Promover el desarrollo de acciones para el apoyo psicosocial de los pacientes con cáncer y sus familiares.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 53: Desarrollar el Sistema de Información Oncológico en la Comunidad Valenciana.  
Objetivo 54: Alentar a la población a consumir dietas variadas y adecuadas, con una importante proporción en alimentos de origen vegetal.  
Objetivo 55: Mejorar la información disponible sobre la salud laboral y cáncer, a través de distintas fuentes, especialmente mediante los mapas de riesgo laboral y prevenir los riesgos laborales evitando la exposición de los trabajadores a carcinógenos y desarrollando programas de control de carcinógenos en el ambiente laboral de especial relevancia.  
Objetivo 56: Mejorar aquellos aspectos que influyan no sólo en el aumento de la supervivencia de las mujeres con cáncer de mama, sino también en su calidad de vida.  
Objetivo 57: Incrementar las actuaciones de prevención primaria y secundaria en grupos de riesgo a través del desarrollo de los programas de Consejo Genético en cáncer.  
Objetivo 58: Incrementar el diagnóstico precoz de cáncer de colon en grupos de riesgo según la evidencia científica disponible en la actualidad.  
Objetivo 59: Mejorar la información y comunicación con el paciente oncológico y su entorno familiar y potenciar la participación social a través de las actividades del voluntariado.  
5.2.7. Enfermedades neurodegenerativas. Demencias  
Objetivos Generales  
5.2.7.OG.1. Disminuir el impacto de las demencias incrementando la labor preventiva y asistencial de los recursos sanitarios y sociales.  
5.2.7.OG.2. Desarrollar un modelo integral e integrado por todos los niveles asistenciales de atención a las enfermedades neurodegenerativas.  
Objetivos Específicos  
5.2.7.OE.1. Desarrollar de manera gradual los recursos asistenciales, estableciendo los mecanismos de coordinación necesarios.  
5.2.7.OE.2. Incorporar la formación como herramientas de mejora continua de la atención a los enfermos con enfermedades neurodegenerativas, tanto a los profesionales como a las familias y al voluntariado.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 60: Crear en los Departamentos de Salud, unidades funcionales multidisciplinares para la atención de la enfermedad de Alzheimer, otras demencias y las enfermedades neurodegenerativas más prevalentes, especialmente enfermedad de Parkinson, esclerosis lateral amiotrófica y esclerosis múltiple.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en las demencias fueron:  
. Actuaciones sobre el nivel preventivo (personas sanas); nivel de afectación leve (alteraciones cognitivas sin demencia); nivel moderado (dependencia para actividades complejas instrumentales); y nivel avanzado (dependencia para actividades básicas).  
. Actuaciones orientadas sobre los factres personales; del entorno próximo(casa y familia o convivientes); infraestructura sanitaria, social y población; y sistema organizativo y legislativo.  
Líneas de actuación  
5.2.7.A.1. Estimular la participación en la vida social y en los Centros Especiales de Atención a Mayores, de los mayores de 65 años de edad, y especialmente de aquellas personas que presentan pérdida de memoria.  
5.2.7.A.2. Diseñar programas específicos para la atención social urgente preventiva para los casos de pacientes con demencia con alta vulnerabilidad familiar o con claudicación familiar.  
5.2.7.A.3. Realizar una campaña de sensibilización e implantar un programa de formación, entre los profesionales de atención primaria, sobre la importancia del control de los factores de riesgo vascular para la prevención de la demencia y del diagnóstico precoz.  
5.2.7.A.4. Realizar programas específicos de coordinación y corresponsabilidad asistencial (entre Atención Primaria, Atención Especializada y Atención Social) dirigidos a pacientes con enfermedades neurodegenerativas.  
5.2.7.A.5. Establecer un sistema de información sobre los recursos sociales disponibles para los pacientes con enfermedades neurodegenerativas.  
5.2.7.A.6. Implantar programas de información y formación multidisciplinar y sistemática a cuidadores de pacientes con enfermedades neurodegenerativas (Enfermedad de Alzheimer y otras demencias, Enfermedad de Parkinson, esclerósis lateral amiotrófica, esclerósis múltiple y enfermedades neuromusculares).  
5.2.7.A.7. Flexibilizar y aumentar las ayudas técnicas disponibles a los afectados por enfermedades neurodegenerativas adaptándolas de forma individualizada a sus necesidades.  
5.2.7.A.8. Incrementar la rehabilitación continuada desde el diagnóstico para los afectados por enfermedades neuromusculares.  
5.2.7.A.9. Incrementar y mejorar la accesibilidad a los programas de rehabilitación cognitiva y terapia ocupacional en Centros de Día para pacientes con demencia leve o moderada.  
5.2.7.A.10. Implantar programas de estimulación cognitiva para la población con deterioro cognitivo leve a moderado, con una mayor accesibilidad, y utilizando para ello todo tipo de recursos disponibles (centro de salud, locales municipales, locales de asociaciones, centros de día, etc).  
5.2.7.A.11. Potenciar las asociaciones de familiares de enfermos con enfermedades neurodegenerativas.  
5.2.8. VIH/SIDA  
Objetivos Generales  
5.2.8.OG.1. Reducir la incidencia de la infección por VIH, potenciando la prevención de la transmisión.  
5.2.8.OG.2. Aumentar la supervivencia y calidad de vida de las personas afectadas por VIH/Sida.  
Objetivos Específicos  
5.2.8.OE.1. Fomentar hábitos y habilidades para la promoción y protección de la salud en relación al VIH/Sida, especialmente en el ámbito escolar.  
5.2.8.OE.2. Potenciar el diagnóstico de la infección por VIH en población con prácticas de riesgo.  
5.2.8.OE.3. Favorecer la coordinación y comunicación de los distintos niveles de atención sanitaria, psicológica, social y laboral.  
5.2.8.OE.4. Mejorar el cumplimiento del tratamiento con antirretrovirales y de las medidas preventivas.  
5.2.8.OE.5. Fomentar la prevención primaria en VIH/Sida.  
5.2.8.OE.6. Fomentar la prevención secundaria en VIH/Sida.  
5.2.8.OE.7. Mejorar la formación de los profesionales sanitarios en VIH/Sida.  
5.2.8.OE.8. Coordinar a las instituciones en la lucha contra el VIH/Sida  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 61: Intensificar las medidas preventivas para frenar la tasa de transmisión sexual de VIH.  
Objetivo 62: Mantener la tendencia descendente de la transmisión sanguínea de VIH.  
Objetivo 63: Mantener la tendencia descendente de la tasa de transmisión vertical de VIH.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en la infección por VIH/Sida fueron:  
. Actuaciones sobre población no afectada; población infectada por VIH y población enferma de Sida.  
. Actuaciones orientadas a reducir la incidencia de la infección; el impacto negativo personal de la infección; el impacto social de la epidemia y movilizar esfuerzos para la lucha contra el Sida.  
Líneas de Actuación   
5.2.8.A.1. Incrementar las actividades informativas, relacionadas con la prevención del VIH/Sida y la promoción del uso del preservativo, dirigidas a la población general, mujeres y colectivos específicos.  
5.2.8.A.2. Mejorar la información que se ofrece sobre el VIH en la escuela, mediante la implantación de un programa de educación para la salud afectivo-sexual.  
5.2.8.A.3. Incrementar el número de usuarios atendidos en los programas de intercambio de jeringuillas.  
5.2.8.A.4. Incrementar la coordinación de los Centros de Información y Prevención del Sida con los dispositivos asistenciales.  
5.2.8.A.5. Promocionar el diagnóstico de la infección por VIH en atención primaria.  
5.2.8.A.6. Coordinar las actuaciones del sistema sanitario para incrementar la adherencia terapéutica.  
5.2.9. Vigilancia en salud de problemas emergentes  
5.2.9.1. Hemovigilancia  
Objetivos Generales  
5.2.9.1.OG.1. Disminuir los efectos adversos de los procesos transfusionales.  
Objetivos Específicos  
5.2.9.1.OE.2. Mejorar la detección, registro y análisis de la información relativa a los efectos adversos de la transfusión de sangre.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 64. Mejorar los sistemas de Hemovigilancia invirtiendo en nuevas técnicas.  
Líneas de Actuación   
5.2.9.1.A.1. Incluir como criterio para la inscripción en el Registro de Centros Sanitarios la obligatoriedad de participar activamente en el Sistema de Hemovigilancia de la Conselleria de Sanidad.  
5.2.9.1.A.2. Complementar el Sistema de Hemovigilancia de la Conselleria de Sanidad con la realización de una búsqueda activa de los efectos adversos de la transfusión de sangre.  
5.2.9.1.A.3. Adecuar las pruebas de detección y seguimiento de enfermedades emergentes en la sangre donada.  
5.2.9.2. Tuberculosis como enfermedad reemergente  
Objetivos Generales  
5.2.9.2.OG.1. Disminuir la incidencia de la tuberculosis.  
Objetivos Específicos  
5.2.9.2.OE.1. Mejorar la prevención y curación de la enfermedad.  
5.2.9.2.OE.2. Mejorar el estudio de contactos y seguimiento de los pacientes con tuberculosis.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 65: Disminuir la incidencia de tuberculosis en un 6% al año y alcanzar una proporción de curación para los casos de tuberculosis igual o superior al 90%.  
Objetivo 66: Disminuir las tasas de abandono de los tratamientos antituberculosos por debajo del 6%.  
Objetivo 67: Conseguir que el tratamiento directamente observado en los casos de tuberculosis llegue al 10% de los casos.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en la patología tuberculosa como enfermedad reemergente fueron:  
. Actuaciones de prevención primaria (personas infectadas) y de prevención secundaria (personas enfermas).  
. Actuaciones sobre la persona, el entorno próximo (convivientes, familia, el entorno lejano (amigos, trabajo) y sobre el sistema social.   
Líneas de Actuación  
5.2.9.2. A.1. Realizar diagnóstico precoz de tuberculosis en inmigrantes, VIH positivos y ante clínica compatible.  
5.2.9.2. A.2. Disminuir en el tratamiento de la tuberculosis la demora total, la demora en la declaración y la demora en acudir a los servicios asistenciales:  
Demora total: Tiempo transcurrido en días desde el inicio de síntomas hasta que inicia el tratamiento.  
. Demora en la declaración: Tiempo transcurrido en días desde la fecha del diagnóstico hasta la fecha de la declaración.  
. Demora en acudir a los servicios asistenciales: Tiempo transcurrido en días entre la fecha de inicio de síntomas y la primera visita médica.  
5.2.9.2.A.3. Realizar el estudio de sensibilidad al 100% de los casos diagnosticados de Tuberculosis con cultivo positivo.  
5.2.9.2.A.4. Estudio de contactos en convivientes, cuando se diagnostica un caso de tuberculosis o una infección tuberculosa en un niño menor de 5 años con el objetivo de identificar el caso índice.  
5.2.9.2.A.5. Realizar el estudio de contactos de los casos de tuberculosis bacilíferos declarados alcanzando el estudio del 90% de contactos íntimos del caso, superior al 70% de los contactos sociales y superior al 60% de los contactos laborales y escolares.  
5.2.9.2.A.6. Programa de tratamiento directamente observado con ayudas económicas (incentivación) dirigidas a: Inmigrantes sin recursos, sociopatías, indigentes, transeúntes.  
5.2.9.2.A.7. Ayudas económicas y centros de acogida para enfermos con Tuberculosis sin techo mientras dure el tratamiento antituberculoso.  
5.2.9.2.A.8. Potenciar la investigación en tipificación genética.  
5.2.9.2.A.9. Tratamiento de la infección tuberculosa latente en: coinfectados por Mycobacterium Tuberculosis y VIH, personas recientemente infectadas, tuberculosis residual inactiva no tratada previamente, infectados de tuberculosis portadores de silicosis, casos de infección reciente en personal sanitario (para lo que se controlarán periodicamente para detectar infección reciente), personas con infección tuberculosa, que van a ser sometidas a inmunodepresión.  
5.2.9.2.A.10. Mejorar la adherencia al tratamiento de la infección tuberculosa latente con actuaciones especialmente: Sobre la familia y, sobre el grupo de inmigrantes, creando la figura del agente sociosanitario.  
5.2.9.2.A.11. Realizar el tratamiento de la infección tuberculosa latente en programa de tratamiento directamente observado de acuerdo al consenso de tuberculosis de 2002: en inmigrantes de países de alta endemia\* infectados, que llevan en España menos de 5 años, con edad inferior a 35 años, y que por las características sociales presentan un alto riesgo de padecer tuberculosis, y además presentan sociopatías (marginación, etc).   
\* Incidencia de más de 100 casos por 100.000 habitantes/año.  
5.2.9.2.A.12. Realizar quimioprofilaxis primaria y tratamiento de la infección tuberculosa latente sin límite de edad, en convivientes de enfermos diagnosticados de tuberculosis bacilífera.  
5.2.9.2.A.13. Programa de tratamiento directamente observado, acompañado de derivación de recursos económicos y sociales a: coinfectados por Mycobacterium Tuberculosis y VIH, infectados por Mycobacterium Tuberculosis en personas recién llegadas de países con alta endemia de tuberculosis, personas sin techo infectados por Mycobacterium Tuberculosis y con alto riesgo de padecer tuberculosis.  
5.2.10. Enfermedades osteoarticulares. Plan para la prevención y control de la osteoporosis en la comunidad valenciana  
5.2.10.1. Enfermedades osteoarticulares  
Objetivos generales  
5.2.10.1.OG.1. Disminuir la incidencia y prevalencia de la patología osteoarticular.  
5.2.10.1.OG.2. Mejorar la calidad de vida de las personas afectadas por patología osteoarticular.  
Objetivos Específicos  
5.2.10.1.OE.1. Fomentar la promoción de los estilos de vida saludables relacionados con la patología osteoarticular.  
5.2.10.1.OE.2. Detección precoz de la patología osteoarticular en la infancia y adolescencia.  
5.2.10.1.OE.3. Mejorar la detección, seguimiento y tratamiento de las enfermedades osteoarticulares crónicas de mayor prevalencia.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 68: Implementar las guías de actuación clínica para los procesos osteoarticulares en cada Departamento de Salud.  
Objetivo 69: Mejorar la educación, diagnóstico, tratamiento y la investigación de la osteoporosis.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en la patología osteoarticular fueron:  
. Actuaciones en promoción de salud (población sana); sobre factores o situaciones de riesgo (retrasar la posible aparición de enfermedad en población a riesgo) y sobre la población enferma.  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre los factores personales; los factores del entorno (casa, escuela, trabajo; cuidadores, calle); las infraestructuras sanitarias y la organización; y actuaciones legislativas, de formación e investigación.   
Líneas de Actuación   
5.2.10.1.A.1. Realizar campañas informativas sobre la práctica de actividad física adecuada y mejora de la higiene postural especialmente en el ambiente doméstico y las actividades cotidianas.  
5.2.10.1.A.2. Realizar programas de educación para la salud en la escuela sobre la práctica de actividad física adecuada y mejora de la higiene postural en este medio.  
5.2.10.1.A.3. Protocolizar las exploraciones con mayor evidencia científica para detectar en las revisiones en población general los problemas osteoarticulares.  
5.2.10.1.A.4. Informar a la población con obesidad, baja forma física y deportes de carga e impacto y síndrome de sobreuso, de la repercusión de estos problemas respecto a la patología osteoarticular.  
5.2.10.1.A.5. Prescripción de consejo médico por el equipo de atención primaria sobre la realización de actividad física.  
5.2.10.1.A.6. Formación de los médicos de atención primaria y personal sanitario de Centros de Prevención de medicina del Trabajo en el diagnóstico y tratamiento de los procesos del aparato locomotor en estadios iniciales.  
5.2.10.1.A.7. Establecer un programa de supervisión de tratamientos innecesarios.  
5.2.10.1.A.8. Promover el apoyo de programas que supongan un cambio o innovación emprendedora en la prevención, tratamiento y rehabilitación de la patología osteoarticular.  
5.2.10.2. Plan para la prevención y control de la osteoporosis en la comunidad valenciana  
La osteoporosis es un proceso en el que se reduce la cantidad y calidad óseas que produce un aumento de la posibilidad de fracturas. En España se ha calculado que la osteoporosis afecta alrededor de dos millones de mujeres mayores de cincuenta años y a unos setecientos cincuenta mil varones. El desenlace de una osteoporosis suelen ser fracturas patológicas, que repercuten negativamente haciendo perder independencia a los afectados. Es importante destacar que la osteoporosis es un problema de salud prevenible y controlable, ya que unos estilos de vida saludables, un diagnóstico certero y una tratamiento adecuado pueden disminuir el riesgo de fracturas y sus repercusiones.  
Descripción del plan de osteoporosis  
La Conselleria de Sanidad de la Comunidad Valenciana a través del Plan de Salud 2001-2004 estableció como prioritario entre los problemas de salud seleccionados, las enfermedades osteoarticulares. Como consecuencia de ello y debido a la prevalencia y repercusiones de la osteoporosis se elaboró en el año 2003 un Plan de Prevención y Control de Osteoporosis de la Comunidad Valenciana para abordar desde los ámbitos de la promoción de salud y los distintos niveles de prevención las consecuencias de este proceso.   
El II Plan de Salud desarrolla los contenidos definidos en el Plan de Osteoporosis.  
Objetivos generales  
5.2.10.2.OG.1. Disminuir la prevalencia de osteoporosis en la población de la Comunidad Valenciana.  
5.2.10.2.OG.2. Disminuir la incidencia de las fracturas osteoporóticas en la población de la Comunidad Valenciana.  
Objetivos Específicos  
5.2.10.2.OE.1. Sensibilizar a la población general sobre la importancia que tiene la prevención de la osteoporosis para la salud de las personas.  
5.2.10.2.OE.2. Promover hábitos de vida saludables: con un consumo óptimo de calcio y vitamina D y fomentar la práctica de actividad física adaptada a la edad y género.  
5.2.10.2.OE.3. Evitar aquellos estilos de vida no saludables que influyen en el desarrollo de una baja masa ósea patológica: sedentarismo, alcohol y tabaco; así como, otras condiciones físicas modificables (delgadez).  
5.2.10.2.OE.4. Promover la investigación relacionada con el estudio de la baja masa ósea patológica.  
5.2.10.2.OE.5. Monitorizar la prevalencia de la osteoporosis en la población de la Comunidad Valenciana.  
5.2.10.2.OE.6. Formación del personal de los Centros de atención primaria para:  
Facilitar la detección de las personas con factores de riesgo para la osteoporosis.  
Prevenir la aparición de osteoporosis en las personas con patologías y/o tratamientos predisponentes.  
Posibilitar el diagnóstico, monitorización del tratamiento de la osteoporosis y la predicción de fracturas osteoporóticas mediante densitometría ósea en personas que cumplan los criterios establecidos.  
5.2.10.2.OE.7. Tratar adecuadamente y evitar tratamientos innecesarios.  
5.2.10.2.OE.8. Evitar las fracturas en las personas con osteoporosis.  
5.2.10.2.OE.9. Rehabilitar para recobrar la movilidad y evitar el dolor a las personas que han padecido una fractura osteoporótica.  
5.2.10.2.OE.10. Realizar el seguimiento de la incidencia de las fracturas osteoporóticas en la población de la Comunidad Valenciana.  
5.2.11. Salud mental  
Objetivos Generales   
5.2.11.OG.1. Disminuir la prevalencia de los problemas de salud mental en la población.  
5.2.11.OG.2. Prestar una atención adecuada al enfermo mental, y fomentar su reinserción laboral, ocupacional y social.  
Objetivos específicos  
5.2.11.OE.1. Detección precoz de patologías mentales emergentes.  
5.2.11.OE.2. Fomentar la rehabilitación y reinserción psicosocial del enfermo mental.  
5.2.11.OE.3. Potenciar las ayudas a las familias de los enfermos mentales.  
5.2.11.OE.4. Promover la formación de los profesionales sanitarios en nuevos avances terapéuticos.  
5.2.11.OE.5. Normalizar los criterios asistenciales en las patologías más prevalentes.  
5.2.11.OE.6. Desarrollar mecanismos asistenciales sociosanitarios alternativos a la hospitalización.  
5.2.11.OE.7. Desarrollar sistemas de información y vigilancia de la salud mental de la población.  
5.2.11.OE.8. Diversificar y personalizar los recursos de salud mental a la situación real del paciente psiquiátrico.  
5.2.11.OE.9. Promover la utilización de las nuevas tecnologías en la atención a la salud mental.  
5.2.11.OE.10. Potenciar la investigación en neurociencias.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 70: Constituir el Consejo Asesor Permanente en Salud Mental, como parte de la estrategia de salud mental para los próximos cinco años.  
Objetivo 71: Mejorar los recursos de hospitalización de agudos y de hospitalización de día del circuito asistencial de salud mental en su conjunto.  
Objetivo 72: Protocolizar la coordinación asistencial en salud mental, entre los recursos de media estancia y el dispositivo asistencial especializado en la atención a la cronicidad.  
Objetivo 73: Completar la red de unidades multidisciplinares de salud mental infantil ambulatoria.  
Objetivo 74: Realizar programas de concienciación social para la prevención de la patología mental (psicoeducación).  
Objetivo 75: Agilizar la utilización de los recursos de media y larga estancia, mediante la utilización de protocolos y, preferentemente, desde las unidades de agudos de los hospitales.  
Objetivo 76: Mantener y estimular la colaboración con las asociaciones de familiares de enfermos mentales.  
Objetivo 77: Realizar programas conjuntos de detección precoz de la patología mental más prevalente o de especial interés, por las Unidades de Salud Mental.  
5.2.12. Lesiones por accidentes de tráfico  
Objetivos Generales  
5.2.12.OG.1. Reducir la mortalidad por accidentes de tráfico.  
5.2.12.OG.2. Reducir la gravedad de las lesiones por accidente de tráfico.  
Objetivos Específicos  
5.2.12.OE.1. Profundizar en el conocimiento de las circunstancias en las que se producen las colisiones.  
5.2.12.OE.2. Aumentar la sensibilización de la población sobre este problema de salud.  
5.2.12.OE.3. Potenciar la utilización de las medidas de protección y de reducción de la velocidad, fundamentalmente en los cascos urbanos, mediante la coordinación intersectorial entre los diferentes sectores en el ámbito local, con especial atención en los barrios deprimidos.  
5.2.12.OE.4. Optimizar las estructuras y recursos sanitarios para la reducción del daño, mejorando los tiempos de llegada y de coordinación entre los diferentes servicios implicados.  
5.2.12.OE.5. Fomentar la investigación relacionada con las lesiones producidas por accidentes de tráfico.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 78: Contribuir a la disminución en un 25% el número total de muertos por accidente de tráfico.  
Objetivo 79: Cooperar en la reducción de un 20% del número de lesionados muy graves por accidente de tráfico.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en los accidentes de tráfico fueron:  
. Actuaciones en la precolisión; durante la colisión y post-colisión  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre los factores personales; los factores relacionados con los vehículos; las infraestructuras y con la legislación y entorno social.   
Líneas de Actuación  
5.2.12.A.1. Producir información dirigida a grupos de población con necesidades específicas; población adulta, jóvenes, población con factores de riesgo y a barrios deprimidos, que incluya:  
Publicación de guías útiles para la toma de decisiónes de la población: utilización y características de los sistemas de retención infantil, como comprar un vehículo más seguro, etc.  
Información sobre las causas que contribuyen a la producción de lesiones por tráfico y la gravedad de sus consecuencias en medios de comunicación social.  
5.2.12.A.2. En atención primaria informar de forma rutinaria:  
Consejo en la consulta de seguimiento del embarazo y en pediatría (revisiones del niño sano), acerca de los dispositivos de retención infantil, del uso del cinturón en el embarazo, y de la utilización del casco (bicis y motos).  
Sobre los efectos de la polifarmacia y la automedicación en la tercera edad.  
Tipificando en la historia clínica los factores de riesgo para la conducción.   
5.2.12.A.3. Potenciar los programas de prevención a nivel local: con compromiso de conexión intersectorial en cada Departamento de Salud (polícia local, educación, servicios sanitarios, ayuntamientos y otros) para:  
Realizar un Acuerdo con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, que incluya el control del cumplimiento del uso del casco en zona urbana.  
Informar sobre los sistemas de protección, casco, cinturón de seguridad, sistemas de retención infantil, reposacabezas, airbag, etc., y potenciar el cumplimiento de la legislación sobre seguridad vial a nivel local.  
Incrementar la utilización de los dispositivos de retención infantil, la vigilancia y control de las medidas legislativas: velocidad, alcohol, sistemas de protección, uso de móvil, el uso del casco integral en motoristas y casco normal y elementos reflectantes en ciclistas.  
Promover el intercambio y los programas de préstamo de sistemas de retención Infantil, específicamente en grupos desfavorecidos.  
Informar sobre el sistema técnico existente en la vía (poste SOS) y el teléfono 112 para solicitar ayuda sanitaria, mecánica e información.  
Potenciar los programas de sensibilización del alcohol como factor de riesgo durante el fin de semana, especialmente en jóvenes de 18 a 25 años.  
Potenciar que la planificación urbanística a nivel local, realice análisis de seguridad vial, tenga en cuenta la movilidad y seguridad de todos los usuarios (peatón, ciclistas, etc), y potencie el diseño urbano sobre la base de «tráfico tranquilo» y los carriles segmentados por diferentes tipos de usuario.  
5.2.12.A.4. Producir información epidemiológica de forma sistemática que permita la vigilancia y la evaluación de las intervenciones para prevenir la ocurrencia de los accidentes, y para reducir la gravedad y el daño.  
5.2.12.A.5. Realizar una cartera de servicios sociosanitarios específica para los lesionados por tráfico y sus familiares.  
5.2.12.A.6. Mejorar y optimizar los servicios y recursos de urgencias y emergencias incluyendo la reducción del tiempo en que las víctimas reciben tratamiento apropiado (ver apartado de urgencias y emergencias).   
5.2.12.A.7. Colaborar intersectorialmente en la identificación para la:  
Eliminación sistemática de todas las colas de pez existentes, valorando la conveniencia de utilizar terminales de absorción de energía.  
Adaptación de las barreras de seguridad para motoristas y ciclistas en puntos de especial peligrosidad.  
Acondicionamiento de márgenes donde la salida de vía es más probable o más severa.  
5.2.12.A.8. Potenciar los estudios sobre siniestralidad en zonas concretas y carretera realizados por organismos independientes.  
5.2.13. Lesiones por violencia doméstica  
Objetivos Generales  
5.2.13.OG.1. Reducir la incidencia de los casos de violencia doméstica.  
5.2.13.OG.2. Disminuir la gravedad de las lesiones de la violencia doméstica.  
Objetivos Específicos  
5.2.13.OE.1. Aumentar los conocimientos de la población general sobre el tema de la violencia doméstica.  
5.2.13.OE.2. Potenciar la coordinación entre las diferentes instituciones, organismos y organizaciones sociales, para que trabajen en la prevención primaria, secundaria y en la asistencia de las víctimas de violencia doméstica.  
5.2.13.OE.3. Sensibilizar a los profesionales sociosanitarios (médicos de atención primaria, obstetras, psiquiatras, pediatras, enfermeras, matronas, personal de apoyo, trabajadores sociales, etc.) y no sociosanitarios (medios de comunicación de masas) sobre la importancia de la prevención primaria y detección precoz de la violencia doméstica.  
5.2.13.OE.4. Fomentar la inclusión en el curriculum de pregrado del personal sociosanitario, medios de comunicación, docentes, etc. del tema de violencia doméstica.  
5.2.13.OE.5. Fomentar la inclusión en el curriculum de educación primaria y secundaria del tema de violencia doméstica.  
5.2.13.OE.6. Promover medidas que eviten la victimización o maltrato institucional en los casos de violencia doméstica.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 80: Implantar sistemas de registros de casos de violencia doméstica en el sistema sanitario, social y judicial.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en las lesiones por violencia doméstica fueron:  
. Actuaciones antes de la violencia; durante la violencia y después de la violencia.  
. Actuaciones orientadas a intervenir sobre los factores individuales; el entorno próximo (casa, familia, convivientes); el entorno externo (infraestructura, comunidad) y el sistema social (legislación, formación investigación).  
Líneas de Actuación  
5.2.13.A.1. Identificar personas en situación de riesgo de sufrir violencia doméstica.  
5.2.13.A.2. Instaurar medidas de prevención primaria contra la violencia intrafamiliar.  
5.2.13.A.3. Realizar educación para la salud en población general (niño, familia) en el tema de la violencia doméstica.  
5.2.13.A.4. Elaborar protocolos integrales para la prevención primaria de la violencia doméstica.  
5.2.13.A.5. Formación de los profesionales sociosanitarios (médicos de atención primaria, obstetras, psiquiatras, pediatras, enfermeras, matronas, personal de apoyo, trabajadores sociales, etc.), sobre la importancia de la prevención primaria de la violencia doméstica.  
5.2.13.A.6. Incluir en el curriculum del personal sociosanitario (médicos, pediatras, obstetras, psiquiatras, enfermeras, trabajadores sociales, psicólogos, etc.) de los medios de comunicación, docentes, etc., formación sobre prevención primaria, detección precoz de casos de violencia doméstica y prevención terciaria.  
5.2.13.A.7. Realizar estudios de investigación que permitan caracterizar la violencia doméstica (incidencia, prevalencia, factores etiológicos, consecuencias sobre la salud, indicadores, aspectos terapéuticos, etc.).  
5.2.13.A.8. Adoptar medidas para garantizar el cumplimiento de las medidas de protección de la víctima.  
5.2.13.A.9. Elaborar protocolos clínicos para la detección precoz de la violencia doméstica.  
5.2.13.A.10. Elaborar protocolos de intervención desde el ámbito sanitario de asistencia, apoyo y rehabilitación de las víctimas.  
5.2.13.A.11. Elaborar protocolos de actuación ante casos urgentes de violencia doméstica (teléfonos, recursos, circuitos de intervención, etc.).  
5.2.13.A.12. Elaborar protocolos de presunción y prevención de la mutilación genital.  
5.2.13.A.13. Tras detectar casos de violencia doméstica: valoración de la gravedad clínica, asesoramiento y derivación.  
5.2.13.A.14. Establecer la coordinación de la atención a la persona víctima de violencia, a través de los trabajadores sociales y de los servicios de atención e información al paciente.  
5.2.13.A.15. Facilitar el tratamiento médico y psicológico adecuado de las personas víctimas de violencia doméstica.  
5.2.13.A.16. Facilitar el tratamiento médico y psicológico adecuado de los agresores (adolescentes a riesgo, adultos, ancianos, etc.).  
5.2.14. Area sociosanitaria  
5.214.1. Envejecimiento  
Objetivos Generales  
5.2.14.1.OG.1. Disminuir el impacto de la dependencia en las personas mayores.  
Objetivos específicos  
5.2.14.1.OE.1. Desarrollar de manera gradual los recursos sociales y sanitarios, establecie ndo los mecanismos de coordinación necesarios.  
5.2.14.1.OE.2. Ofertar los cuidados asistenciales en el lugar más adecuado para las personas mayores.  
5.2.14.1.OE.3. Incorporar la formación y la investigación como herramientas de mejora continua de la atención sociosanitaria de las personas mayores.  
5.2.14.1.OE.4. Desarrollar sistemas de información específicos para la atención sociosanitaria.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 81: Desarrollar un Plan Estratégico de Atención Sociosanitaria de la Agencia Valenciana de Salud.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en el área sociosanitaria: envejecimiento fueron:  
. Actuaciones en promoción de la salud y prevención primaria, prevención secundaria y terciaria  
. Actuaciones sobre los factores personales; del entorno próximo (casa, familia); del entorno externo (infraestructuras sanitarias u otras organizaciones de la población) y del sistema social y legislación.   
Líneas de Actuación  
5.2.14.1.A.1. Desarrollar un programa de salud dirigido a las personas mayores.  
5.2.14.1.A.2. Realizar la valoración funcional a todos los mayores con criterios de riesgo sanitario y social, incluyendo la valoración post-alta hospitalaria.  
5.2.14.1.A.3. Realizar programas de formación dirigidos a los cuidadores de personas mayores y al voluntariado.  
5.2.14.1.A.4. Potenciar el desarrollo de dispositivos asistenciales sanitarios y sociales para la atención integral de las personas mayores:  
Sanitarios: Unidades funcionales de valoración, atención de agudos y valoración funcional geriátricas; Unidad de hospitalización a domicilio (UHD) con incorporación geriátrica y coordinados con la atención domiciliaria de atención primaria.  
Sociales: Potenciar los servicios de ayuda a domicilio, centros sociosanitarios con cuidados rehabilitadores, centros de día, viviendas tuteladas, centros especiales de atención a mayores, catering social.  
5.2.14.1.A.5. Mejorar la coordinación de los dispositivos asistenciales sanitarios y sociales para la atención integral de las personas mayores.  
5.2.14.1.A.6. Realizar protocolos y guías de actuación conjunta, basadas en la evidencia científica, que se orienten hacia la continuidad asistencial.  
5.2.14.1.A.7. Incluir en ABUCASIS II la valoración del estado de salud de las personas mayores.   
5.2.14.1.A.8. Desarrollar planes de formación conjuntos para los profesionales sanitarios de sanidad y servicios sociales.  
5.2.14.1.A.9. Recomendar que las instituciones municipales y autonómicas desarrollen de manera coordinada, instalaciones y programas apropiados para la actividad física de los mayores.  
5.2.14.1.A.10. Acercar el Centro de Salud al Centro o Aula Municipal de la tercera edad, realizando allí programas de salud.  
5.2.14.1.A.11. Investigación en: prevención de la dependencia, estructura organizativa de prestación de servicios y atención clínica de las personas mayores, favoreciendo los proyectos interdisciplinares e integrales entre sanidad y servicios sociales.  
5.2.14.2. Cuidados paliativos  
Objetivos Generales  
5.2.14.2.OG.1. Proporcionar a las personas en situación de enfermedad terminal, la atención y el cuidado necesarios para el control de síntomas, el confort vital y el apoyo emocional y social adecuados para el enfermo y su familia.  
Objetivos específicos  
5.2.14.2.OE.1. Desarrollar de manera gradual los recursos asistenciales, estableciendo los mecanismos de coordinación necesarios.  
5.2.14.2.OE.2. Ofertar los cuidados paliativos en los ámbitos hospitalario, comunitario y domiciliario, garantizando la continuidad asistencial durante las 24 horas.  
5.2.14.2.OE.3. Incorporar la formación y la investigación como herramientas de mejora continua de la atención en cuidados paliativos, tanto a los profesionales como a las familias y al voluntariado.  
5.2.14.2.OE.4. Promover la información y los derechos de los pacientes y sus familias para la toma conjunta de decisiones terapéuticas.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 82: Elaborar un Plan de Cuidados Paliativos dentro del II Plan de Salud de la Comunidad Valenciana, que contemple el modelo de «Unidad Funcional» como propuesta organizativa que asegure la continuidad en los cuidados e integre los diferentes recursos de cada Departamento de Salud.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en el área sociosanitaria: cuidados paliativos fueron:  
. Actuaciones en promoción de la salud y prevención primaria, prevención secundaria y terciaria.  
. Actuaciones sobre los factores personales; del entorno próximo (casa, familia); del entorno externo (infraestructuras sanitarias u otras organizaciones de la población) y del sistema social y legislación.  
Líneas de Actuación  
5.2.14.2.A.1. Crear e implementar unidades hospitalarias de cuidados paliativos en los hospitales de atención a crónicos y larga estancia de la Comunidad Valenciana.  
5.2.14.2.A.2. Garantizar la continuidad asistencial, estableciendo mecanismos que permitan el acceso fácil y rápido a los componentes del equipo de cuidados paliativos u otras opciones alternativas válidas, en casos de necesidad o urgencia.   
5.2.14.2.A.3. Facilitar soporte especializado por un equipo completo e interdisciplinar de cuidados paliativos.  
5.2.14.2.A.4. Elaborar protocolos de actuación que incluyan instrumentos y documentación específica para evaluar las necesidades de los pacientes y establecer objetivos terapéuticos proporcionados.  
5.2.14.2.A.5. Atender de forma específica y mejorar el proceso de información y comunicación con el enfermo y familia facilitando el soporte psicoemocional especializado si fuera necesario.  
5.2.14.2.A.6. Establecer un plan de formación en Cuidados Paliativos que permita el acceso generalizado del personal a un nivel básico de formación y posibilite una formación más específica de los profesionales interesados.  
5.2.14.2.A.7. Desarrollo de la ley de información y derechos del paciente, con accesibilidad de los profesionales al registro de voluntades anticipadas.  
5.2.15. Uso racional del medicamento  
Objetivos Generales  
5.2.15.OG.1. Conseguir que los pacientes reciban la medicación adecuada a sus necesidades clínicas, en las dosis precisas según sus requerimientos individuales, durante un periodo de tiempo adecuado y al menor coste posible para ellos y para la comunidad.  
Objetivos Específicos  
5.2.15.OE.1. Mejorar el conocimiento del paciente y cuidador sobre el autocuidado de la salud y la corresponsabilización en los tratamientos.  
5.2.15.OE.2. Implantar nuevas tecnologías en todos los ámbitos asistenciales: historia clínica y farmacoterapéutica única, con sistemas de comunicación e interrelación.  
5.2.15.OE.3. Fomentar la prescripción por principio activo más eficiente en los distintos ámbitos asistenciales.  
5.2.15.OE.4. Facilitar información objetiva sobre terapéutica a los profesionales de la salud basada en evidencias científicas y en guías clínicas asumidas por la Agencia Valenciana de Salud.  
5.2.15.OE.5. Mejorar la implantación y el desarrollo del ejercicio de la atención farmacéutica en servicios farmacéuticos y oficinas de farmacia.  
5.2.15.OE.6. Potenciar la participación de los profesionales en la toma de decisiones respecto a la planificación y gestión de la farmacoterapia.  
5.2.15.OE.7. Promover la formación continuada de calidad a los profesionales de la salud, financiada preferentemente por la administración.  
5.2.15.OE.8. Establecer políticas coordinadas encaminadas a la utilización racional de los medicamentos.  
5.2.15.OE.9. Mejorar la calidad de los circuitos de prescripción y dispensación de medicamentos.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 83: Realizar campañas de información y educación sobre medicamentos dirigidas a la población general y a colectivos específicos.  
Objetivo 84: Promover la formación de los distintos profesionales de la salud en el uso racional de los medicamentos utilizados en el tratamiento de patologías de mayor prevalencia.  
Objetivo 85: Fomentar la atención farmacéutica y el seguimiento de los tratamientos en todos los ámbitos, así como, la prevención de problemas relacionados con los medicamentos.  
Objetivo 86: Homogeneizar criterios de actuación en farmacoterapia, maximizando su eficiencia y minimizando sus riesgos, en todas las herramientas promovidas por la Agencia Valenciana de Salud.  
Objetivo 87: Control de los incrementos del gasto farmacéutico de los grupos terapéuticos de mayor consumo y tendencia de crecimiento, y de las novedades terapéuticas.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en el área de uso racional del medicamento fueron:  
. Actuaciones en el nivel ambulatorio, en el hospital y en las residencias sociosanitarias.  
. Actuaciones dirigidas sobre los pacientes y cuidadores (informal y enfermería), sobre los prescriptores, sobre los dispensadores e intervenciones en el ámbito de la administración y sistema sanitario.  
Líneas de Actuación  
5.2.15.A.1. Diseñar y realizar campañas de información y educación a la población general, pacientes, cuidadores, determinados colectivos o grupos de riesgo, sobre: Cumplimiento/adherencia terapéutica, correcto manejo de los medicamentos y sus dispositivos de administración, conocimientos generales sobre el medicamento y su valor terapéutico, conocimientos sanitarios específicos, autocuidados, automedicación responsable, y adecuación de los botiquines caseros.  
5.2.15.A.2. Implantar la historia clínica, incluyendo la historia farmacoterapéutica, única e informatizada en los distintos ámbitos asistenciales, y facilitar la utilización de la misma por todos los profesionales de la salud implicados en la atención sanitaria al paciente.  
5.2.15.A.3. Incrementar la notificación de sospechas de reacciones adversas a los medicamentos a través del programa de notificación espontánea (tarjeta amarilla) u otros programas de farmacovigilancia.  
5.2.15.A.4. Establecer mecanismos de comunicación y coordinación de los profesionales de la salud de los distintos ámbitos asistenciales que intervienen en el proceso asistencial, para garantizar la continuidad en la asistencia fármaco-terapéutica.  
5.2.15.A.5. Optimizar sistemas de dispensación de medicamentos en los distintos ámbitos asistenciales: Implantar sistemas de dispensación individualizada en dosis unitarias en todos los hospitales públicos, sistemas de dispensación racionales y eficientes en los centros residenciales socio-sanitarios, etc.  
5.2.15.A.6. Desarrollar e implantar guías y protocolos farmacoterapéuticos, coordinados entre ámbitos asistenciales, consensuados con Sociedades Científicas y asumidos por la Agencia Valenciana de Salud.  
5.2.15.A.7. Facilitar información objetiva sobre terapéutica a los profesionales de la salud basada en las evidencias científicas disponibles.  
5.2.15.A.8. Establecer mecanismos que garanticen una adecuada selección de medicamentos en base a criterios de eficacia, efectividad, calidad, seguridad y coste en todos los ámbitos asistenciales, a través de las comisiones de farmacia y terapéutica, de uso racional del medicamento y de intercambio terapéutico.  
5.2.15.A.9. Prescripción de medicamentos por principio activo más eficiente en todos los centros sanitarios de la red asistencial pública. En concreto, al alta hospitalaria, prescribir en recetas médicas oficiales por principio activo más eficiente.  
5.2.15.A.10. Desarrollo e implantación de nuevas tecnologías para la mejora del uso de los medicamentos en todos los ámbitos asistenciales (prescripción asistida, guías y protocolos en soporte electrónico, sistemas de dispensación, receta electrónica, etc.).  
5.2.15.A.11. Desarrollar programas de atención farmacéutica en todos los ámbitos asistenciales, dirigidos a determinados grupos de población o a pacientes individuales.  
5.2.15.A.12. Participación de los profesionales en la mejora de la calidad de la prestación farmacéutica y en el diseño de los indicadores de calidad de prescripción relacionados con la incentivación.  
5.2.15.A.13. Establecer programas de formación en el uso racional de medicamentos para los distintos profesionales de la salud.  
5.2.15.A.14. Optimizar la gestión y administración de medicamentos por el personal de enfermería mediante la utilización de procedimientos normalizados y registros; en especial, para personas dependientes respecto a su medicación en el ámbito residencial socio-sanitario.  
5.2.15.A.15. Incorporar a la historia clínica y farmacoterapéutica las valoraciones del estado funcional, estado cognitivo, estado social y dependencia, respecto a la medicación.  
5.2.15.A.16. Realizar la revisión e información sobre los medicamentos prescritos, al paciente y cuidador, durante la estancia hospitalaria y al alta.  
5.2.15.A.17. Establecer mecanismos para la adecuada adquisición y gestión de medicamentos en los centros sanitarios.  
5.2.15.A.18. Facilitar información relativa a las condiciones de prescripción y dispensación de medicamentos a los usarios del sistema sanitario.  
5.2.15.A.19. Desarrollar proyectos de investigación financiados preferentemente por la administración pública, sobre la utilización de medicamentos y resultados en salud.  
5.2.15.A.20. Optimizar la recogida y eliminación selectiva de restos de medicamentos y dispositivos en todos los ámbitos asistenciales.  
5.2.15.A.21. Realizar actividades de información y asesoramiento en el uso racional del medicamento a otros profesionales, por parte de los farmacéuticos de atención primaria.  
5.2.15.A.22. Realizar análisis de la prestación farmacéutica, grupos terapéuticos y principios activos de mayor consumo e impacto en el gasto, y detección de las causas del incremento del gasto farmacéutico.   
5.2.16. Urgencias y emergencias  
Objetivos Generales  
5.2.16.OG.1. Desarrollar un sistema integral de atención sanitaria urgente que garantice la adecuada atención sanitaria en cada ámbito y la continuidad asistencial.  
Objetivos Específicos   
5.2.16.OE.1. Aumentar la satisfacción de los pacientes mejorando la capacidad de resolución de los problemas de salud urgentes mediante la implantación de un modelo organizativo adecuado a las necesidades asistenciales y basado en criterios de calidad.  
5.2.16.OE.2. Mejorar los mecanismos de comunicación e información mediante la incorporación de habilidades y recursos específicos.  
5.2.16.OE.3. Implementar la coordinación entre niveles de atención y la continuidad asistencial mediante su priorización en el diseño del modelo organizativo de atención urgente.  
5.2.16.OE.4. Mejorar la capacidad de respuesta de los sistemas de asistencia urgente mediante la adecuación de los recursos humanos, técnicos y materiales de los equipos de asistencia de urgencias y emergencias y de coordinación de los diferentes niveles de atención a las necesidades de la población basados en la definición de los procesos asistenciales y en la mejora continua.  
5.2.16.OE.5. Potenciar la capacidad de manejo y resolución de problemas de salud urgentes de los equipos asistenciales mediante planes de formación específica en urgencias y emergencias, priorizando habilidades técnicas y de comunicación.  
5.2.16.OE.6. Mejorar la adecuación de la respuesta asistencial estableciendo un sistema de priorización de la asistencia urgente común.  
5.2.16.OE.7. Facilitar la actividad asistencial, la recogida y procesamiento de información relevante, la comunicación y la coordinación entre niveles asistenciales mediante la incorporación de sistemas de tecnología de la información.  
5.2.16.OE.8. Facilitar el uso adecuado de los servicios de urgencias mediante programas de educación sanitaria a la población.  
5.2.16.OE.9. Priorizar en el modelo organizativo la coordinación entre los diferentes niveles asistenciales urgentes y con los de atención no urgente.  
5.2.16.OE.10. Garantizar una adecuada organización del transporte secundario entre centros asistenciales.  
5.2.16.OE.11. Implantar guías clínicas que integren los diferentes niveles asistenciales.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 88: Adecuar la respuesta asistencial mediante la implantación, en todos los Servicios de Urgencias, de criterios y mecanismos de priorización de la asistencia basados en la urgencia, homogéneos y apoyados por sistemas de información adecuados.  
Los ejes de la matriz de Haddon planteados por el grupo para la determinación de las líneas de actuación en urgencias y emergencias fueron:  
. Intervenciones dirigidas a los usuarios, a los profesionales del sistema sanitario, al entorno organizativo (infraestructura y organización) y al entorno social e intersectorial.  
. Intervenciones dirigidas al ámbito de la atención primaria, al sistema de emergencias sanitarias y a la atención hospitalaria.  
Líneas de Actuación  
5.2.16.A.1. Potenciar la creación y puesta en marcha del número de teléfono único de Urgencias y Emergencias Sanitarias:  
Campaña de difusión del acceso telefónico.  
Potenciar el Centro de Información y Coordinación de Urgencias (CICU) como coordinador y organizador de las urgencias y emergencias sanitarias en los Departamentos de Salud.  
5.2.16.A.2. Adecuar los contenidos de información al ciudadano: sobre los circuitos de atención urgente, del modo de acceso y pautas de uso adecuado de los servicios de urgencias y emergencias.  
5.2.16.A.3. Implementar la información directa en los centros de atención a los pacientes:  
Mejora de las habilidades de los profesionales mediante formación específica.  
Mejora en los contenidos en la comunicación a los pacientes.  
Realización y entrega de informes de Alta informatizados, mejorando la legibilidad y registro.  
5.2.16.A.4. Implicación de los recursos de atención urgente en el fomento de la educación sanitaria de la población mediante planes de comunicación y formación en áreas de interés preventivo: Prevención de Accidentes (tráfico, domésticos, laborales, etc.). Prevención de enfermedades prevalentes (cardiopatía isquémica, etc.). Desarrollo de: Autoasistencia. Autoayuda.  
5.2.16.A.5. Elaboración, implantación y difusión de un modelo organizativo integral de atención urgente y de emergencias.  
5.2.16.A.6. Priorizar la implantación del modelo organizativo a nivel departamental que asegure la asistencia sanitaria urgente coordinada entre atención primaria y el resto de niveles asistenciales del departamento.  
5.2.16.A.7. Introducir criterios y mecanismos de gestión de calidad, medida de resultados y mejora continua en todos los niveles organizativos de los servicios de atención urgente.  
5.2.16.A.8. Implantar un sistema de priorización en la asistencia urgente con criterios comunes entre niveles y entre departamentos y facilitar las herramientas necesarias para la implantación del sistema de priorización.  
5.2.16.A.9. Dotar a los servicios de atención urgente de mecanismos de información directa a los pacientes tanto personales como telefónicos que mejoren el nivel de conocimiento del usuario y su satisfacción.  
5.2.16.A.10. Promover un modelo organizativo común en los Servicios de Urgencias Hospitalarias que integre las Unidades de Corta Estancia y las Unidades de Hospitalización a Domicilio.  
5.2.16.A.11. Orientarse hacia un modelo organizativo común que integre los diferentes niveles de asistencia urgente y garantice la continuidad asistencial en la atención urgente.   
5.2.16.A.12. Establecer protocolos específicos de actuación conjunta intersectorial (bomberos, policías, protección civil, etc.) en coordinación con el Servicio de Emergencias Sanitarias y establecer un calendario de simulacros que garanticen la efectividad en situaciones catastróficas.  
5.2.16.A.13. Plan de modernización de tecnologías de la información y de la comunicación que facilite el manejo, registro de información y la comunicación, que garanticen una cobertura adecuada (radio, telefonía móvil, etc.) y una mejora en los sistemas de información de la atención urgente.   
5.2.16.A.14. Establecer planes de formación de profesionales de la asistencia urgente que incluya: Habilidades técnicas, actualizaciones teóricas, habilidades de comunicación, manejo de situaciones críticas y de catástrofe.  
5.2.17. Desigualdades en salud  
Objetivos Generales  
5.2.17.OG.1. Disminuir las diferencias de salud entre los distintos colectivos de la Comunidad Valenciana.  
Objetivos Específicos  
5.2.17.OE.1. Adecuar los sistemas de información sanitarios para que permitan valorar las posibles diferencias en la salud por razones, entre otros, de género, edad, discapacidad, nivel social y económico.   
5.2.17.OE.2. Actualizar las acciones de prevención de la salud ante las desigualdades identificadas.  
Objetivos del II Plan de Salud  
Objetivo 89: Difundir desde los centros asistenciales la información necesaria sobre enfermedades raras para orientar a los pacientes y a sus familiares, e incluir la investigación de estas enfermedades entre las áreas prioritarias de investigación.  
Objetivo 90: La Conselleria de Sanidad velará porque se mantenga la equidad en la implementación de los Objetivos del II Plan de Salud.  
Líneas de actuación  
5.2.17.A.1. Monitorizar a través de las encuestas de salud, la autopercepción de salud según género, edad, nivel educativo, nivel económico y clase social.  
5.2.17.A.2. Realizar el análisis de los indicadores de los sistemas de información sanitaria según género, edad, nivel educativo, nivel económico y clase social.  
6  
Debate público. Consulta a la población  
y potencial validación del II Plan de Salud  
La priorización en planificación sanitaria se realiza, desde el punto de vista técnico, en base a unos criterios explícitos que permiten elegir unas líneas de actuación frente a otras. Sin embargo, esta toma de decisiones debe ir acompañada, a la vez, de la participación colectiva, ya que el objetivo que se persigue en planificación sanitaria es seleccionar aquellas intervenciones en salud con la mayor eficiencia, pero también que maximicen el bienestar colectivo. La Ley de 12 de marzo de 2003 de Cohesión y Calidad del Sistema Nacional de Salud, en su preámbulo establece «la protección de la salud con el objetivo común de garantizar la equidad, la calidad y la participación social en el Sistema Nacional de Salud». La participación ciudadana se establece en «el respecto a la autonomía de sus decisiones individuales como en la consideración de sus expectativas como colectivo de usuarios del sistema sanitario».  
La opinión de la población es para el decisor un importante apoyo, pues la participación colectiva legitima la toma de decisiones en política sanitaria, reequilibrando las priorizaciones realizadas desde un punto estrictamente técnico y garantizando o confirmando que los criterios de bienestar asumidos por los decisores coinciden con las preferencias sociales.  
Mediante la participación ciudadana en la planificación sanitaria se le dota a la población de la capacidad para declarar sus preferencias sobre la toma de decisiones teniendo en cuenta en sus expectativas las posibilidades técnicas y presupuestarias existentes.  
El Plan de Salud es un documento participativo y dinámico. Es participativo porque su elaboración, puesta en marcha y desarrollo ha sido tarea de todos; de la administración sanitaria, de los profesionales sanitarios participando en la definición de las líneas de intervención y de la participación ciudadana. Todas las opiniones de estos colectivos han ido conformado lo que es el II Plan de Salud.   
La participación ciudadana en la elaboración de este Plan de Salud se ha articulado teniendo en cuenta las sugerencias y opiniones de los miembros del Consejo de Salud de la Comunidad Valenciana, órgano de participación y al que se le presentó el documento. Así mismo, en la Encuesta de Salud de la Comunidad Valenciana 2005, integrada en el análisis de situación, se han incluido preguntas referentes a la preferencia por el ciudadano en la asignación de recursos sobre las necesidades de salud identificadas. De esta manera, se obtuvo de una muestra representativa de nuestra población, un ranking de prioridades de financiación.  
Por otra parte, el documento borrador del II Plan de Salud ha sido presentado en un acto público, donde numerosos colectivos de representación social, fueron informados sobre el contenido del mismo. Posteriormente, este documento borrador fue expuesto en el portal web de la Conselleria de Sanidad, ofreciendo la posibilidad de que pudiera ser leído por los ciudadanos, habilitándose un buzón de sugerencias durante el periodo de un mes, para recoger la información vertida por la población. Las opiniones colectivas aquí expresadas fueron analizadas y tomadas en cuenta en la redacción del documento definitivo del II Plan de Salud.  
Es dinámico porque existe una retroalimentación de la información y es el propio proceso de monitorización y evaluación lo que condiciona la adecuación del mismo a lo largo del tiempo.  
Por último, resaltar la importancia de la participación y dinamismo del II Plan de Salud, por cuanto que puede ser adaptado a las sugerencias vertidas por el Consejo de Salud de la Comunidad Valenciana, órgano superior colegiado de participación ciudadana de carácter consultivo.   
7  
Consolidación, monitorización, evaluación  
e implementación del II Plan de Salud.  
Plan de comunicación  
Uno de los requisitos de todo proceso planificador es establecer la evaluación del mismo. El Plan de Salud 2001-2004 fue concebido como un documento dinámico, con acciones de retroalimentación y propuestas de acciones correctoras. Estos elementos han facilitado una evaluación del mismo, y han constituido el punto de partida del II Plan de Salud.   
La creación y puesta en funcionamiento de las Comisiones de Evaluación del Plan de Salud 2001-2004 de los Departamentos de Salud, ha sido determinante en la dinamización del proceso de planificación a nivel territorial, facilitando la implicación de los órganos de gestión sanitaria en la consecución de los objetivos de salud.  
Con la nueva organización territorial y de gestión de la asistencia sanitaria en Departamentos de Salud, el papel desempeñado por estas comisiones es asumido por el propio Consejo de Dirección del Departamento de Salud, que deberá adaptar y formular el II Plan de Salud de la Comunidad Valenciana al Departamento. Así mismo, el Plan de Salud va a determinar la actuación en Salud Pública, y ésta se organiza a nivel territorial en Consejos Sectoriales de Salud Pública.  
En la figura siguiente se esquematiza la operativización de las políticas de salud y de atención sanitaria.   
Monitorizacion y evaluación del II plan de salud   
En la Ley 3/2003, de 6 de febrero, de la Generalitat, de Ordenación Sanitaria de la Comunidad Valenciana, se especifica que para el seguimiento, coordinación y evaluación del Plan de Salud existirá la oficina permanente del mismo: La Oficina del Plan de Salud, perteneciente a la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria de la Conselleria de Sanidad.  
Entre las funciones de la Oficina del Plan de Salud destacamos:  
. Coordinación de la puesta en marcha del Plan de Salud: Coordinación con los diferentes Departamentos de Salud, y de los órganos consultivos del Plan de Salud.  
. Impulso de la difusión del Plan de Salud  
. Monitorización del grado de cumplimiento del Plan de Salud  
. Evaluación permanente y final del Plan de Salud  
. Coordinación de los grupos de expertos que participaron en la elaboración del Plan de Salud y de los planes integrales por patologías existentes en la Conselleria de Sanidad   
. Propuesta de acciones correctoras en el desarrollo del Plan de Salud   
. Realización de un informe anual sobre el seguimiento del Plan de Salud el cual será presentado al Consejo de Salud de la Comunidad Valenciana  
En el momento actual, el desarrollo de los sistemas de información de la Conselleria de Sanidad facilita el planteamiento de la monitorización y evaluación del Plan de Salud. Uno de los criterios que se han tenido en cuenta para la viabilidad de la evaluación es la existencia de indicadores fiables en dichos sistemas de información, y que permitan la evaluación de los objetivos y las líneas de actuación. También se utilizan otras fuentes no rutinarias de información, como las encuestas de salud y los estudios cualitativos, para completar el proceso evaluativo.  
Se ha realizado una aplicación informática compatible con los sistemas de información existentes, que permite:  
. Monitorizar los objetivos del Plan de Salud  
. Monitorizar las líneas de actuación  
. Monitorizar los indicadores trazadores  
Los indicadores trazadores son una serie de indicadores seleccionados que facilitan la valoración de la marcha general del Plan de Salud. Estos indicadores trazadores están formados por algunos que continúan del Plan de Salud anterior, otros nuevos que se han introducido para el II Plan de Salud y una selección de indicadores de los Acuerdos de Gestión de la Agencia Valenciana de Salud.  
Por tanto, la evaluación del Plan de Salud se estructura en dos pilares: 1) los indicadores de evaluación de los objetivos y líneas de actuación del propio Plan de Salud, y 2) los indicadores trazadores.  
1. Indicadores de evaluación de objetivos y de líneas de actuación  
El dinamismo y flexibilidad del Plan de Salud pasa por plantear la evaluación de los objetivos de salud e ir actualizando las acciones planteadas durante los cinco años de duración de su ejecución.  
2. Indicadores utilizados como Trazadores del II Plan de Salud  
Para complementar la información necesaria para trasladar los objetivos y estrategias de salud en un conjunto de indicadores que permitan orientar las actividades y evaluarlas, se han seleccionado unos indicadores de salud, tomando como marco conceptual de referencia las recomendaciones del Institut Canadien d'Information sur la Santé (ICIS .CIHI) y las recomendaciones del National Service Frameworks (NSF):   
. Estado de salud:  
· Problemas de salud  
· Función humana  
· Bienestar  
· Mortalidad  
. Determinantes no médicos de la salud:  
· Comportamientos sanitarios  
· Condiciones de vida y de trabajo  
· Recursos personales  
· Factores mediambientales  
. Rendimiento del sistema de salud:  
· Acceptabilidad  
· Accessibilidad  
· Adecuación  
· Competencia  
· Continuidad  
· Eficacia  
· Eficiencia  
· Seguritat  
. Características comunitarias y del sistema de salud:  
· Colectividad  
· Sistema de salud  
· Recursos  
2.1. Indicadores trazadores  
. Auto percepción del estado de salud. Fuente: Encuestas de Salud  
. Prevalencia consumo de tabaco. Fuente: Encuestas de Salud Sistema de Información Ambulatoria (SIA).  
. Tasa de donantes por millón de población. Fuente: Registro de trasplantes de la Comunidad Valenciana (RETRACV)  
. Porcentaje de negativas familiares en la donación de órganos. Fuente: Registro de trasplantes de la Comunidad Valenciana (RETRACV)  
. Tasa de trasplante renal, cardiaco, pulmonar, hepático, por millón de población Fuente: Registro de trasplantes de la Comunidad Valenciana (RETRACV)  
. Tasa de mortalidad en el hospital en los 30 días siguientes de IAM. Fuente: Sistema de información hospitalaria (ORION)  
. Tasa de artroplastia de cadera no traumática. Fuente: Conjunto Mínimo Básico de Datos (CMBD).  
. Fractura de cadera, intervención en menos de dos días. Fuente: Conjunto Mínimo Básico de Datos (CMBD).  
. Infarto agudo de miocardio: Porcentaje de trombolisis, porcentaje de angioplastia primaria. Fuente: Conjunto Mínimo Básico de Datos (CMBD).  
. Tasa de penetración y captura de los hospitales (para procesos seleccionados de cirugía mayor programada). Fuente: Conjunto Mínimo Básico de Datos (CMBD).  
2.2. Indicadores de los Acuerdos de Gestión seleccionados por la Agencia Valenciana de la Salud como trazadores para el II Plan de Salud  
. Mejora de los sistemas de información:  
. Indicador de calidad de información de CMBD  
. Mejora de la accesibilidad de la asistencia  
. Demora media en primeras consultas de atención especializada, a partir de 2006.  
. Mejora de la seguridad de la asistencia  
. Reducción de acontecimientos adversos: Tasa de reingreso urgente tras cirugía mayor a los 7 días  
. Mejora de la atención específica de la mujer y el niño  
. Tasa de cesáreas (desagregada)  
. Incremento del uso de alternativas a la hospitalización tradicional  
. Índice ajustado de ambulatorización  
. Mejora de la adecuación de la prescripción farmacéutica:  
. DHD J01 (Dosis habitante día antibacterianos sistémicos)  
. DHD tranquilizantes e hipnóticos (para pensionistas)  
. DHD tranquilizantes, hipnóticos, antidepresivos, en receta pediátrica  
. DHD M01A (AINE)  
. Mejora de la adecuación de la utilización de recursos:  
. Estancia media ajustada por casuística  
. Mejora de la continuidad de cuidados:  
. Tasa de derivación de los puntos de atención continuada (PAC) al hospital, a partir de 2006  
. Diseño de procesos y gestión clínica:  
. Implantación de unidades de gestión   
. Mejora de la satisfacción de los pacientes:  
. Índice de satisfacción  
Implementación y difusión del II Plan de salud. Plan de comunicación  
Cada Departamento de Salud deberá realizar la puesta en marcha e implementación del II Plan de Salud. Desde la Oficina del Plan de Salud se realizará la coordinación de la misma y las funciones de apoyo, para que:   
. En cada Departamento de Salud se realice al menos una Jornada para difundir el II Plan de Salud de la Comunidad Valenciana.  
. La Oficina del Plan de Salud proveerá a la Escuela Valenciana de Estudios para la Salud, de una breve presentación del documento del II Plan de Salud, con el fin de que se incluya al comienzo de los cursos del Plan de Formación de la Conselleria de Sanidad.  
. Todos los centros sanitarios dispongan de ejemplares del II Plan de Salud.  
. Exista actualización en la página web del grado de cumplimiento del II Plan de Salud  
Como estrategia fundamental para lograr una adecuada difusión del II Plan de Salud entre los profesionales sanitarios y la población, se establece un Plan de Comunicación con el mismo periodo de vigencia.  
El Plan de Comunicación va a permitir, mediante su planificación, la comunicación institucional del II Plan de Salud en dos dimensiones:  
1. La comunicación externa: Para presentar ante la opinión pública los objetivos y logros del II Plan de Salud.  
2. La comunicación interna: Para aplicar un sistema profesionalizado de relaciones entre las diferentes estructuras implicadas en la ejecución del mismo y conseguir la optimización de los recursos.  
8. Financiación  
Si convenimos que el Plan es un instrumento ambicioso en el que se enmarca la política de salud, y no solo sanitaria de la población de la Comunidad Valenciana, la concreción de su aspecto económico financiero es vital para poder evaluar el compromiso real que la administración Autonómica adquiere con la ciudadanía con el objeto de contribuir en la mejora de su calidad de vida.  
A partir del conocimiento de ese Plan, y en el contexto del entorno económico de cada momento, la administración Autonómica es la que prioriza los objetivos, y dota de los medios necesarios para su consecución. Así, cada uno de los ejercicios presupuestarios reflejará la cuantía de los medios económicos que las Cortes decidan poner a disposición de la salud, expresando así la verdadera importancia que tiene este compromiso que ha adquirido con su población. La medida pues de este compromiso, se concretará en cada una de las Leyes de Presupuestos que se aprueben anualmente.  
Cabe no obstante tener en cuenta algunas magnitudes que determinarán los compromisos presupuestarios de los próximos ejercicios.  
Así, la población de derecho de la Comunidad Valenciana, según las últimas cifras del INE (enero 2005) asciende a 4.692.449 habitantes. A ello habría que añadir el elevado número de residentes foráneos no empadronados, nacionales o extranjeros, que con cierta vocación de permanencia se asientan en nuestro territorio, y que son consumidores habituales de nuestro Servicio Autonómico de Salud (80.383 personas), más el turismo ocasional tanto interno como externo, que también puede precisar de manera puntual de nuestros servicios sanitarios (más de 7 millones de personas al año).  
Por otra parte el II Plan de Salud establece una serie de actividades que son necesarias para alcanzar los objetivos propuestos. En su mayor parte ya se están realizando actualmente, y por tanto se incluyen en los presupuestos anuales; pero las metas que se trazan en este Plan de Salud implican necesariamente un incremento de las dotaciones presupuestarias para los años 2005-2009, que permitan asumir estos nuevos retos al tiempo que nos acercamos a las ratios de nuestro entorno europeo en cuanto a porcentaje del PIB destinado a gasto sanitario.  
Teniendo en cuenta que del total del presupuesto sanitario del año 2005, el 98,5% del mismo se dedica a financiar los diferentes programas que se incluyen en el II Plan de Salud, la cifra real que hemos dedicado a los mismos en términos absolutos asciende a 4.100 millones de euros.  
Tomando como referencia el presupuesto para el año 2005, el importe total de las cuatro anualidades que dedicará nuestra Administración Sanitaria para atender las necesidades previstas en el II Plan de Salud se sitúa en torno a 23.297 millones de euros.  
. Año 2005: 4.100 millones de euros.   
. Año 2006: 4.388 millones de euros.   
. Año 2007: 4.651 millones de euros.   
. Año 2008: 4.931 millones de euros.   
. Año 2009: 5.227 millones de euros.  
Por otra parte, la Oficina del Plan de Salud, encargada del seguimiento y evaluación del mismo, en cooperación con los órganos consultivos del Plan creados a tal efecto, se enmarca en el programa presupuestario de la Dirección General de Ordenación, Evaluación e Investigación Sanitaria de la Subsecretaría de la Conselleria de Sanidad. Sus funciones son monitorizar y coordinar el Plan de Salud de la Comunidad Valenciana, y obtener información de los diferentes planes estratégicos de la Conselleria de Sanidad para poder realizar su seguimiento, y colaborar con otros órganos e instituciones sanitarias.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI