Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5521, del 28-05-2007 (2007/5164)

Notificació a la mercantil Artos Costa Blanca, SL de la sentència número 71 dictada en les actuacions del juí ordinari número 471/2002.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5521

Data del DOGV
:   28-05-2007

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2007/5164

CVE


Data del document
:   27-03-2007

Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 4 d'Orihuela

Tipus de document
:   Edicte

Descriptors 

:   * [sistema judicial](javascript:void(0))

Notificació a la mercantil Artos Costa Blanca, SL de la sentència número 71 dictada en les actuacions del juí ordinari número 471/2002. [2007/5164]  
Juí ordinari número 471/2002  
Orihuela, 27 de març de 2007  
Belén Fernández Álvarez, jutgessa substituta del Jutjat de Primera Instància número 4 d'Orihuela i partit pronuncia en nom del rei la següent:  
«Sentència número 71  
En les actuacions de juí ordinari seguides en este jutjat i registrades amb el número 472/2002, a instància de Klaus Robert Möhrle i de Sigrid Möhrle, representats pel procurador Antonio Díez Saura i defensats pel lletrat senyor Crespo Llenes, substituït en el juí per la senyora Ivars García, contra la mercantil Artos Costa Blanca, SL, CIF B53462719, en situació processal de rebel·lia, sobre acció de resolució de contracte.  
Antecedents de fet  
Primer. El procurador senyor Díez Saura, en nom i representació de Klaus Robert Möhrle i de Sigrid Möhrle, va presentar demanda contra Artos Costa Blanca, SL, on suplicava que es dicte sentència per la qual es declare la resolució del contracte de compravenda celebrat entre les parts en data 2 de gener de 2002, i es condemne la demandada a tornar als actors la xifra de 13.732,78 €, més els interessos legals, i amb imposició de les costes causades; en base als següents fets:   
1) Que el 2 de gener de 2002 la part actora va subscriure amb la representant de la demandada Renate Sölter, un contracte de compravenda, l'objecte del qual és una finca situada a Castala de Cati apartat 245, a Castalla. El preu era de 138.323,78 € dels quals pagà a compte 5.030,50 € i 8.702,28 mitjançant transferència bancària en data 16 de gener de 2002, i quedà la resta 124.591 € per a la firma de l'escriptura.  
2) Que la venda es va firmar sota la condició que el venedor acreditaria tindre llicència per a construir una piscina, a la firma de l'escriptura.   
3) Que en data 15 de maig de 2002 la demandada va reconéixer per carta enviada als actors que no podia exhibir esta documentació.   
4) Que l'Ajuntament no va autoritzar la construcció de piscina.   
5) Que els actors reberen carta per a procedir a escripturar fins al dia màxim de 19 de juny de 2002, sense acreditar l'aptitud per a construir una piscina.   
6) Que els actors no compraren perquè el venedor ha incomplit la seua obligació d'acreditar l'aptitud de la finca per a construir una piscina; i als fonaments de dret que va estimar de pertinent aplicació.  
Segon. Admesa a tràmit la demanda per la interlocutòria de data de 12 de novembre de 2002, rectificada en la interlocutòria de 20 de novembre de 2002, es va disposar la citació a termini del demandat perquè en el termini de 20 dies compareguera en les actuacions en legal forma i, quan compareguera, contestara a la demanda, la qual cosa no va verificar en temps i forma per la qual cosa per providència de 19 de maig de 2006 se'l va declarar en rebel·lia.  
Tercer. En esta providència es va convocar a les parts a la audiència prèvia al juí prevista en l'article 414 de la Llei d'Enjudiciament Civil, per a la qual cosa va assenyalar el dia 26 de març de 2007. El dia assenyalat, es va celebrar l'audiència prèvia amb assistència sols de la part actora, la qual, després de ratificar-se en la demanda, va proposar els següents mitjans de prova: documental, de tindre reproduïts els documents de la demanda, i queden les actuacions per a dictar sentència.   
Fonaments jurídics  
Primer. La part actora, sol·licita en la seua demanda que es declare la resolució del contracte de compravenda subscrit entre les parts el dia 2 de gener de 2002 i es condemne la mercantil demandada a la devolució de 13.732,78 €, més els interessos legals i condemna en costes. S'exercita l'acció prevista en l'article 1.124 del Codi Civil, en base a l'incompliment de la demandada d'obtindre i exhibir l'autorització per a construir una piscina, obligació pactada per les parts, en relació amb els articles 1.469 i 1.445 i 1.255 del mateix cos legal.  
Segon. La rebel·lia és una actitud processal del demandat que consistix en no comparéixer en el procés. La doctrina i la jurisprudència proclamen que la declaració de rebel·lia no implica l'assentiment de la demanda, ni tan sols l'admissió dels fets constitutius de l'acció, i així expressament ho establix l'article 496 de la LEC 1/2000, per la qual cosa no allibera a l'actor, de provar els fets constitutius de la seua pretensió.  
La compareixença en juí és una càrrega processal del demandat, de forma que la incompareixença supose que tindrà que suportar uns efectes purament processals, però sense reflex a l'àrea del dret material. La rebel·lia del demandat equival en el nostre dret a una negativa tàcita dels fets fonamentals de la demanda, la qual cosa implica per a l'actor la projecció del principi de la càrrega de la prova explicitat en l'anterior article 1.214 del Codi Civil, i actualment en l'article 217 de la LEC a l'igual que si el demandat compareix i s'oposa a la demanda. Però s'ha de tindre en compte que, com a assenyalen les SSAP de Barcelona, de 21 d'octubre de 1998 i de 17 de novembre de 1998 «davant la rebel·lia processal, es sol produir una lògica reducció de l'activitat provatòria a desplegar per l'actor o una limitació d'autèntica naturalesa (l'absència permanent pot impedir, per exemple, la confessió del demandat, la confrontació de lletres, el reconeixement de firmes...); i, alhora, la inactivitat provatòria del demandat pot, dificultar la prèvia de l'actor. Per això, no es pot ser excessivament rigorós en la valoració de les proves aportades per l'actor, perquè la manca dels habituals mitjans provatoris (per ex., reconeixement document privat) es deu, precisament, a la compareixença i/o inactivitat del demandat.  
Exigir el contrari suposaria convertir la rebel·lia no sols en una còmoda defensa, sinó també, en una situació de privilegi per al litigant rebel, amb flagrant infracció del principi d'igualtat, ací, en la posició de les parts en procés, constitucionalitzat en l'article 14 de la CE, ex.: l'eficàcia de la prova quedaria en mans del demandat (rebel), amb notòria indefensió de l'actor.»  
Havent provat mitjançant la documental la part actora la celebració del contracte la resolució del qual es pretén (doc. 2), el pagament de la quantitat la devolució de la qual sol·licita (doc. número 3 i doc. número 4) i la impossibilitat de la demandada de donar llicència per a la construcció d'una piscina (doc. núm. 5) corresponia a la demandada, conforme a l'article 217 de la LEC, la càrrega de la prova dels fets que impedisquen, extingisquen o enerven l'eficàcia jurídica dels anteriors fets, la qual cosa no ha fet.  
D'acord amb el que s'ha dit anteriorment, procedix en aplicació dels articles 1.124, 1.469, 1.445 i 1.255 del Codi Civil, amb caràcter general, estimar l'acció exercitada per la part actora de resolució del contracte i devolució del preu lliurat.  
Tercer. En relació amb les costes, cal aplicar el criteri del venciment recollit en l'article 394.1º de la Llei d'Enjudiciament Civil, i condemnar al pagament de las costes processals al demandat.  
Vistos els preceptes legals citats i els altres de general i pertinent aplicació al cas de les actuacions,  
Decisió  
Que, amb l'estimació íntegra de la demanda interposada pel procurador Antonio Díez Saura, en representació de Klaus Robert Möhrle i de Sigrid Möhrle, contra Artos Costa Blanca, SL, en situació processal de rebel·lia, declare la resolució del contracte de compravenda subscrit per les parts en data 2 de gener de 2002 i condemne a la demandada Artos Costa Blanca, SL, a tornar a la part actora la quantitat de tretze mil set-cents trenta-dos euros amb setanta-huit cèntims 13.732,78 €, més els interessos legals, amb expressa condemna al pagament de les costes causades.  
Contra esta resolució es pot interposar recurs d'apel·lació que resoldrà l'Audiència Provincial d'Alacant, amb seu a Elx, si es prepara davant d'este jutjat conforme establix l'article 457 de la Llei 1/2000, de 7 de gener d'Enjudiciament Civil, en el termini de cinc dies comptadors des de l'endemà de la notificació.  
Esta és la meua sentència, de la qual s'expedirà testimoniatge per a la seua unió a les actuacions, que pronuncie, mane i firme.»  
Publicació. L'anterior sentència l'ha llegida i publicada la jutge que la dictar, mentre celebrava audiència pública en el dia de la data. En done fe.  
En atenció al desconeixement de l'actual domicili o residència de la demandada Artos Costa Blanca, SL, per provisió de 27 de març de 2007, el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha acordat la publicació d'este edicte en el tauler d'anuncis del jutjat i en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana per a dur a efecte la diligència de notificació de la sentència de data 27 de març de 2007 dictada en estes actuacions.  
Orihuela, 27 de març de 2007.- La secretària judicial: Ana Belén Serrano Saura.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5521, del 28-05-2007 (2007/5164)

Notificación a la mercantil Artos Costa Blanca, SL de la sentencia número 71 dictada en los autos del juicio ordinario número 471/2002.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   5521

Fecha DOGV
:   28-05-2007

Sección del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓN DE JUSTICIA

Número del documento
:   2007/5164

CVE


Fecha del documento
:   27-03-2007

Organismo emisor
:   Juzgado de Primera Instancia Número 4 de Orihuela

Tipo de documento
:   Edicto

Descriptores 

:   * [sistema judicial](javascript:void(0))

Notificación a la mercantil Artos Costa Blanca, SL de la sentencia número 71 dictada en los autos del juicio ordinario número 471/2002. [2007/5164]  
Juicio ordinario número 471/2002  
Orihuela, 27 de marzo de 2007  
Belén Fernández Álvarez, jueza sustituta del Juzgado de Primera Instancia número 4 de Orihuela y su partido pronuncia en nombre del rey la siguiente:  
«Sentencia número 71  
En los autos de juicio ordinario seguidos en este juzgado y registrados con el número 472/2002, a instancia de Klaus Robert Möhrle y de Sigrid Möhrle, representados por el procurador Antonio Díez Saura y defendidos por el letrado señor Crespo Llenes, sustituido en el juicio por la señora Ivars García, contra la mercantil Artos Costa Blanca, SL, CIF B53462719, en situación procesal de rebeldía, sobre acción de resolución de contrato.  
Antecedentes de hecho  
Primero. El procurador señor Díez Saura, en nombre y representación de Klaus Robert Möhrle y de Sigrid Möhrle, presentó demanda contra Artos Costa Blanca, SL, donde suplicaba que se dicte sentencia por la que se declare la resolución del contrato de compraventa celebrado entre las partes en fecha 2 de enero de 2002, y se condene a la demandada a devolver a los actores la cifra de 13.732,78 €, más los intereses legales, y con imposición de las costas causadas; en base a los siguientes hechos:   
1) Que el 2 de enero de 2002 la parte actora suscribió con la representante de la demandada Renate Sölter, un contrato de compraventa, cuyo objeto es una finca sita en Castala de Cati apartado 245, en Castalla. El precio era de 138.323,78 € de los cuales pagó a cuenta 5.030,50 € y 8.702,28 mediante transferencia bancaria a fecha 16 de enero de 2002, quedando el resto 124.591 € para la firma de la escritura.  
2) Que la venta se firmó bajo condición de que el vendedor acreditaría tener licencia para construir una piscina, a la firma de la escritura.   
3) Que en fecha 15 de mayo de 2002 la demandada reconoció por carta enviada a los actores que no podía exhibir dicha documentación.   
4) Que el Ayuntamiento no autorizó la construcción de piscina.   
5) Que los actores recibieron carta para proceder a escriturar hasta el día máximo de 19 de junio de 2002, sin acreditar la aptitud para construir una piscina.   
6) Que los actores no compraron porque el vendedor ha incumplido su obligación de acreditar la aptitud de la finca para construir una piscina; y a los fundamentos de derecho que estimó de pertinente aplicación.  
Segundo. Admitida a trámite la demanda por auto de fecha de 12 de noviembre de 2002, rectificado en auto de 20 de noviembre de 2002, se dispuso el emplazamiento del demandado para que en el plazo de 20 días compareciera en autos en legal forma y, personándose, contestara a la demanda, lo cual no verificó en tiempo y forma por lo que por providencia de 19 de mayo de 2006 se le declaró en rebeldía.  
Tercero. En la misma providencia se convocó a las partes a la audiencia previa al juicio prevista en el artículo 414 de la Ley de Enjuiciamiento Civil, para lo que señaló el día 26 de marzo de 2007. El día señalado, se celebró la audiencia previa con asistencia sólo de la parte actora, la cual, tras ratificarse en su demanda, propuso los siguientes medios de prueba: documental, de tener reproducidos los documentos de la demanda, quedando los autos para dictar sentencia.   
Fundamentos jurídicos  
Primero. La parte actora, solicita en su demanda que se declare la resolución del contrato de compraventa suscrito entre las partes el día 2 de enero de 2002 y se condene a la mercantil demandada a la devolución de 13.732,78 €, más intereses legales y condena en costas. Se ejercita la acción prevista en el artículo 1.124 del Código Civil, en base al incumplimiento de la demandada de obtener y exhibir la autorización para construir una piscina, obligación pactada por las partes, en relación con los artículos 1.469 y 1.445 y 1.255 del mismo cuerpo legal.  
Segundo. La rebeldía es una actitud procesal del demandado que consiste en no comparecer en el proceso. La doctrina y la jurisprudencia viene proclamando que la declaración de rebeldía no implica el allanamiento de la demanda, ni siquiera la admisión de los hechos constitutivos de la acción, y así expresamente lo establece el artículo 496 de la LEC 1/2000, por lo que no libera al actor, de probar los hechos constitutivos de su pretensión.  
La comparecencia en juicio es una carga procesal del demandado, de forma que la incomparecencia supone que tendrá que soportar unos efectos puramente procesales, pero sin reflejo en el área del derecho material. La rebeldía del demandado equivale en nuestro derecho a una negativa tácita de los hechos fundamentadores de la demanda, lo que implica para el actor la proyección del principio de la carga de la prueba explicitado en el anterior artículo 1.214 del Código Civil, y actualmente en el artículo 217 de la LEC al igual que si el demandado compareciere y se opusiere a la demanda. Pero debe tenerse en cuenta que, como señalan las SSAP de Barcelona, de 21 de octubre de 1998 y de 17 de noviembre de 1998 «ante la rebeldía procesal, suele producirse una lógica reducción de la actividad probatoria a desplegar por el actor o una limitación de su auténtica naturaleza (la ausencia permanente puede impedir, por ejemplo, la confesión del demandado, el cotejo de letras, el reconocimiento de firmas...); y, a la vez, la inactividad probatoria del demandado puede, dificultar la previa del actor. De ahí que no se pueda ser excesivamente riguroso en la valoración de las pruebas aportadas por el actor, porque la falta de los habituales medios probatorios (por ej., reconocimiento documento privado) se debe, precisamente, a la comparecencia y/o inactividad del demandado.  
Exigir lo contrario supondría convertir la rebeldía no solo en una cómoda defensa, sino también, en una situación de privilegio para el litigante rebelde, con flagrante infracción del principio de igualdad, aquí, en la posición de las partes en proceso, constitucionalizado en el artículo 14 de la CE, ej.: la eficacia de la prueba quedaría en manos del demandado (rebelde), con notoria indefensión del actor.»  
Habiendo probado mediante la documental la parte actora la celebración del contrato cuya resolución se pretende (doc. 2), el pago de la cantidad cuya devolución solicita (doc. número 3 y doc. número 4) y la imposibilidad de la demandada de dar licencia para la construcción de una piscina (doc. núm. 5) correspondía a la demandada, conforme al artículo 217 de la LEC, la carga de la prueba de los hechos que impidan, extingan o enerven la eficacia jurídica de los anteriores hechos, lo que no ha hecho.  
En consecuencia con lo anterior, procede en aplicación de los artículos 1.124, 1.469, 1.445 y 1.255 del Código Civil, con carácter general, estimar la acción ejercitada por la parte actora de resolución del contrato y devolución del precio entregado.  
Tercero. En relación a las costas, procede aplicar el criterio del vencimiento recogido en el artículo 394.1º de la Ley de Enjuiciamiento Civil, y condenar al pago de las costas procesales al demandado.  
Vistos los preceptos legales citados y los demás de general y pertinente aplicación al caso de autos,  
Fallo  
Que, estimando íntegramente la demanda interpuesta por el procurador Antonio Díez Saura, en representación de Klaus Robert Möhrle y de Sigrid Möhrle, contra Artos Costa Blanca, SL, en situación procesal de rebeldía, debo declarar y declaro la resolución del contrato de compraventa suscrito por las partes en fecha 2 de enero de 2002 y debo condenar y condeno a la demandada Artos Costa Blanca, SL, a devolver a la parte actora la cantidad de trece mil setecientos treinta y dos euros con setenta y ocho céntimos 13.732,78 €, más los intereses legales, con expresa condena al pago de las costas causadas.  
Contra esta resolución cabe interponer recurso de apelación a resolver por la Audiencia Provincial de Alicante, con sede en Elche, si se prepara ante este juzgado conforme establece el artículo 457 de la Ley 1/2000, de 7 de enero de Enjuiciamiento Civil, en el plazo de cinco días a contar desde el siguiente a su notificación.  
Así por esta mi sentencia, de la que se expedirá testimonio para su unión a los autos, la pronuncio, mando y firmo.»  
Publicación. Leída y publicada ha sido la anterior sentencia por la juez que la dictó, hallándose celebrando audiencia pública en el mismo día de su fecha, doy fe.  
En atención al desconocimiento del actual domicilio o residencia de la demandada Artos Costa Blanca, SL, por providencia de 27 de marzo de 2007, el juez, de conformidad con lo dispuesto en los artículos 156.4 y 164 de la Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil, ha acordado la publicación del presente edicto en el tablón de anuncios del juzgado y en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana para llevar a efecto la diligencia de notificación de la sentencia de fecha 27 de marzo de 2007 dictada en los presentes autos.  
Orihuela, 27 de marzo de 2007.- La secretaria judicial: Ana Belén Serrano Saura .



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML