Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8598, del 24-07-2019 (2019/7188)

RESOLUCIÓ d'1 d'abril de 2019, de la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, d'extinció de l'autorització atorgada a la mercantil Puerto Deportivo de Alicante, SA, per a la construcció i explotació d'un port esportiu d'hivernada al paratge de l'Albufereta, terme municipal d'Alacant.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8598

Data del DOGV
:   24-07-2019

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - A) AUTORITZACIONS I CONCESSIONS

Número del document
:   2019/7188

CVE


Data del document
:   01-04-2019

Organisme emissor
:   Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * [Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori](javascript:void(0))
    * [instal·lació portuària](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ d'1 d'abril de 2019, de la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, d'extinció de l'autorització atorgada a la mercantil Puerto Deportivo de Alicante, SA, per a la construcció i explotació d'un port esportiu d'hivernada al paratge de l'Albufereta, terme municipal d'Alacant. [2019/7188]  
  
Antecedents  
  
1. Per Resolució del Consell de Ministres de 26 d'octubre de 1979 es va atorgar a la mercantil Puerto Deportivo de Alicante, SA, autorització per a la construcció i explotació d'un port esportiu d'hivernada al paratge de l'Albufereta del terme municipal d'Alacant.  
  
2. L'inici de les obres es va acordar per Ordre ministerial de 30 d'abril de 1980, i es va subscriure l'acta de replanteig el dia 13 de juny del mateix any.  
Per diverses vicissituds que van desembocar en litigis judicials, les obres no han arribat a concloure's ni, en conseqüència, s'ha produït l'inici de la fase d'explotació. De les obres iniciades queda una superfície de rebliment guanyat al mar amb amplària variable de 40 i 90 metres, així com un xicotet abassegament d'escullera en l'extrem nord de l'esplanació efectuada; sense que s'haja produït la finalització de les obres, ni en conseqüència l'inici de la fase d'explotació.  
3. El port esportiu, amb el nom de L'Albufereta, encara que també és conegut com a Puertoamor, va ser traspassat a la Comunitat Valenciana, mitjançant el Reial decret 3059/1982, de 24 de juliol, sobre traspàs de funcions i serveis de l'Administració de l'Estat a la Comunitat Valenciana en matèria de ports.  
4. La mercantil concessionària Puerto Deportivo de Alicante, SA, s'havia constituït el 5 d'octubre de 1978, i n'és soci majoritari Carlos Bonet Martínez, amb el 55,55 % de les accions. No obstant això, en diferents dates entre 1989 i 1991 es van produir diversos canvis en l'accionariat que van alterar substancialment la seua composició, que van culminar en l'adquisició de la totalitat de les accions de Puerto Deportivo de Alicante, SA, per la també mercantil Otachi, SA, el 5 de desembre de 1991, prèviament adquirides per Chiota, SA; tot això sense l'alçament de l'acta de reconeixement de les obres que determinara la seua finalització i sense l'autorització administrativa prèvia i expressa, tal com exigeix el títol concessional (condició 14a).  
Conegudes aqueixes circumstàncies i després de la tramitació de l'oportú expedient, mitjançant Acord del Govern Valencià de 18 de juliol de 1994 es va declarar la caducitat de la concessió.  
Impugnat l'acord esmentat en via jurisdiccional, la Sentència del TSJCV de 30.05.1997 estima el recurs contenciós administratiu interposat per Puerto Deportivo de Alicante, SA, que indica, no obstant això, en el seu fonament de dret cinqué que «L'efecte jurídic que es produeix, segons les normes citades, quan es materialitza una transmissió no tempestiva o no autoritzada, no és el de l'extinció de la concessió, sinó molt al contrari el de la seua subsistència, de manera tal que la transmissió no és en absolut eficaç davant de l'Administració; el concessionari no queda desvinculat de les seues obligacions originàries; l'adquirent no queda subrogat en la posició d'aquell, i no podrà haver-hi constància pública registral de la transmissió, perquè l'Administració mai atorgarà títol formal per a això.  
Així doncs, l'efecte jurídic que la norma lliga a la transmissió no autoritzada, és el de l'absoluta inexistència i ineficàcia del negoci traslatiu. Si ope legis la transmissió no existeix i l'administració ha d'ignorar-la, no pot deduir-se, a més, la caducitat de la concessió, perquè això equivaldria a connectar l'extinció del negoci amb una causa inexistent.»  
  
Formulat recurs de cassació contra aqueixa sentència per la Generalitat Valenciana, la sentència del Tribunal Suprem de 20 de gener de 2003, desestima el recurs per defecte formal i sense entrar en el fons de les qüestions plantejades en el procediment.  
5. Segons dades del Butlletí Oficial del Registre Mercantil (BORME), número 77 de 23 d'abril de 2012, l'administrador únic de Puerto Deportivo de Alicante, SA, és Pedro Omar Otamendi Chico, amb domicili social actual al carrer Marqués de Campo núm. 35-3-A de Dénia, segons BORME núm. 18, de 25 de gener de 2018.  
  
Consideracions jurídiques  
  
1. La competència per a dictar la present resolució correspon a la consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, en virtut del que estableixen els articles 1.1 i 4.1 del Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, aprovat per Decret 159/2015, de 18 de setembre, del Consell, en relació amb l'article 28 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre, del Consell.  
La resolució d'incidències en els ports dependents de la Generalitat es troba delegada, no obstant això, en la persona titular de la Direcció General d'Obres Públiques, Transport i Mobilitat, mitjançant Resolució de 2 de juliol de 2018, de la consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, sobre delegació de l'exercici de competències en determinats òrgans de la Conselleria.  
2. L'autorització conferida a Puerto Deportivo de Alicante, SA, es regeix en primer terme per les condicions establides en la mateixa resolució d'atorgament, entre les quals ací es destaquen:  
La condició 1a disposa que l'autorització no implica cessió del domini públic ocupat, ni de les facultats dominicals de l'Estat i s'atorga amb subjecció al que es disposa en la Llei 55/1969, de 26 d'abril, sobre ports esportius, i en la llei i el reglament de ports, de 19 de gener de 1928.  
La condició 2a va establir un termini de duració de cinquanta (50) anys, excepte els drets particulars i sense perjudici de tercer, comptats des de l'endemà de la data de notificació al concessionari.  
La condició 17a estableix que el beneficiari estarà obligat a complir les disposicions vigents o que en endavant es dicten que afecten el domini públic atorgada la seua ocupació i, si escau, als terrenys guanyats al mar atorgats en propietat i a les obres i activitats que s'hi desenvolupen, especialment les corresponents a llicències i ordenacions urbanístiques, i incloses les relatives a les zones polèmica i militar de Costas i Fronteres, sense que les obres que s'executen puguen ser obstacle per a l'exercici de la vigilància litoral ni de les altres servituds públiques.  
  
La condició 14a va disposar que el beneficiari, després d'aprovada l'acta de reconeixement de les obres, podrà cedir l'autorització atorgada, amb la conformitat expressa prèvia de l'Administració, i es considera que qui se subrogue en els seus drets assumirà també la resta de les obligacions de l'autorització.  
Segons la condició 20a, quan per venciment de l'autorització, es produïsca la reversió, quedaran automàticament extingits els drets reals o personals que pogueren tindre terceres persones sobre el domini públic ocupat i les obres o instal·lacions objecte de reversió. Tampoc assumirà l'Administració els contractes de treball que poguera haver concertat el beneficiari per a l'exercici de la seua activitat empresarial, sense que, per tant, puga en forma alguna entendre's que la reversió implica la cessió d'empresa.  
I la condició 21a estableix que acabat el termini atorgat, revertiran a l'Estat els terrenys, obres i instal·lacions objecte de l'autorització, i el beneficiari podrà retirar aquells elements que no figuren en l'acta de reconeixement, alçada de conformitat i en compliment de la clàusula 8a, i que no estiguen units de manera fixa a l'immoble i amb això no es produïsca trencament ni deterioració d'aquest.  
  
De la recepció per l'Administració dels béns revertits, s'alçarà la corresponent acta en presència de l'interessat, si compareguera. En l'acta es ressenyarà l'estat de conservació dels béns revertits i s'especificaran les deterioracions que presenten. Si hi ha deterioracions, l'acta servirà de base per a instruir l'expedient corresponent.  
  
3. Com s'ha indicat, la concessió va ser atorgada a l'octubre de 1979, per la qual cosa és aplicable la legislació vigent en aquest moment (Llei 55/1969, de 26 d'abril, sobre ports esportius, i Reglament de ports de 19.01.1928), així com, la Llei 28/1969, de 26 d'abril, sobre costes, llavors vigent.  
Així es desprén, a més, de la disposició transitòria primera de la Llei 2/2014, de 13 de juny, de ports de la Generalitat, segons la qual: «Les autoritzacions que suposen ocupació del domini públic portuari i les concessions vigents a l'entrada en vigor d'aquesta llei continuaran subjectes a les mateixes condicions en què es van atorgar fins que transcórrega el termini pel qual van ser atorgades.»  
4. Sol·licitat informe a l'Advocacia de la Generalitat sobre una sèrie de qüestions relatives a la concessió sobre el port esportiu, l'emet el 14 de juny de 2018, concloent l'extinció ope legis de la concessió pel transcurs de 30 anys establit en la DT 16a del RD 876/2014, fonamentada en la consideració segona que es transcriu literalment als efectes previstos en l'article 88.6 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú:  
  
«La Llei 22/1988 en la seua disposició transitòria cinquena (que no ha sigut modificada per la Llei 2/2013), estableix la revocació de les concessions quan resulten incompatibles amb els criteris d'ocupació del domini públic establits en la Llei 22/1988. En efecte, aquesta disposició transitòria, paràgraf segon, estableix:  
«2. Així mateix en el termini de dos anys i prèviament a la inscripció, si escau, en el corresponent Registre, l'Administració de l'Estat revisarà les característiques i el compliment de les condicions de les reserves, adscripcions i concessions vigents a la promulgació d'aquesta llei. Les concessions podran ser revocades, totalment o parcialment, a més de per les causes previstes en el títol corresponent, quan resulten incompatibles amb els criteris d'ocupació del domini públic establits en la present llei. La indemnització es determinarà, si escau, per aplicació del que s'estableix en les clàusules de la concessió o, en defecte d'això, en la legislació en la virtut de la qual es va atorgar aquella.  
I l'RD 1471/1989 preveia quan s'entenia que una concessió era incompatible amb els criteris d'ocupació de domini públic, establint la DT 14a de dit reial decret que es consideraven en tot cas incompatible amb els criteris d'ocupació del domini públic establits en la llei de costes el manteniment de concessions a perpetuïtat, per temps indefinit, sense termini limitat o per termini superior a trenta anys, comptadors des de l'entrada en vigor de la llei, sempre que no hagen superat o superen el termini màxim de noranta-nou anys. I preveia que en tots aquests casos, les concessions vigents s'entendran atorgades pel termini màxim de trenta anys, comptadors des de l'entrada en vigor de la llei de costes.  
Per la qual cosa les concessions atorgades abans del 29 de juliol de 1988 ha d'entendre's que venceran el 29 de juliol de 2018. En efecte, la DT 14a de l'RD 1471/1989 és reproduïda per la DT 16a de l'RD 876/2014, que estableix sota el títol de «revisió de concessions atorgades amb anterioritat a l'entrada en vigor de la Llei 2/2013, de 29 de maig, el següent:  
«1. Es considerarà en tot cas incompatible amb els criteris d'ocupació del domini públic establits en la Llei 22/1988, de 28 de juliol, el manteniment de concessions a perpetuïtat, per temps indefinit o sense termini limitat. En tot cas, s'entendrà que les concessions vigents abans del 29 de juliol de 1988 van ser atorgades per un termini màxim de 30 anys, comptadors des d'aqueixa data, sense perjudici que puguen ser prorrogades d'acord amb l'article 2 de la Llei 2/2013, de 29 de maig.  
  
2. En els altres casos, la revisió de les clàusules concessionals requerirà la tramitació d'un expedient amb audiència a l'interessat i oferta de condicions revisades adaptades als criteris de la Llei 22/1988, de 28 de juliol, i d'aquest reglament, formulada pel Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient. Si el concessionari no accepta les noves condicions es procedirà a la revocació total o parcial de la concessió, i es tramitarà en peça separada el corresponent expedient indemnitzatori.  
3. El Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient resoldrà sobre el manteniment o la revocació de les concessions atorgades en precari. En cas que opte pel manteniment haurà d'atorgar una concessió ferma conformement als criteris i al procediment establit en la Llei 22/1988, de 28 de juliol, i en el present reglament.  
  
4. Les concessions atorgades per a la construcció d'accessos artificials a illes o illots de propietat particular per mitjà d'obres de rebliment o de fàbrica es revisaran d'ofici pel Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient perquè aquests accessos queden oberts a l'ús públic gratuït en les mateixes condicions d'utilització que s'haja establit per a accedir a les propietats privades, de manera que es garantisca l'accés al domini públic maritimoterrestre insular i als espais sotmesos a la servitud de trànsit. Aquesta modificació de les seues condicions no donarà lloc a indemnització  
5. Els titulars de creació, regeneració o condicionament de platges podran sol·licitar la revisió de les seues clàusules per a incloure-hi la previsió continguda en els articles 54 de la Llei 22/1988, de 28 de juliol, i 114 d'aquest reglament.»  
Sobre aquesta DT 16a de l'RD 876/2014, recordem que ha tingut el Tribunal Suprem l'oportunitat de pronunciar-se en Sentència núm. 3273/2016, de 5 de juliol de 2016, que va desestimar el recurs interposat per una entitat contra aquesta DT 16a. En aquest recurs se sol·licitava que es declarara nul de ple dret l'apartat primer de la DT 16a del RD876/2014 o alternativament que es declarara, a efectes interpretatius, que el termini de les concessions vigents amb anterioritat al 29 de juliol de 1988 era de 75 anys i no de 30 anys.  
Recordem que no s'ha sol·licitat la pròrroga de la concessió que permet l'article 2 de la Llei 2/2013 (precepte la constitucionalitat del qual ha sigut declarada expressament per STC 233/2015, de 5 de novembre), pròrroga que entenem és discrecional i podrà concedir-se o denegar-se per l'Administració ateses les circumstàncies concurrents, sense que, al nostre judici, hi haja causes per a concedir- la, atés que no s'ha arribat mai a iniciar les obres i aquests han perdut la seua finalitat, han canviat les normes mediambientals i urbanístiques que regien en aquest domini públic quan l'Estat va atorgar la concessió; domini públic que, a més, actualment està integrat en un parc natural i està protegit per nombrosos instruments mediambientals.  
  
Per la qual cosa, al nostre judici, a partir del 29 de juliol de 2018, s'ha de dictar resolució en què es declare extingida la concessió per haver transcorregut el termini de 30 anys que estableix la DT 16a de l'RD 876/2014. Entenem que aquesta declaració no requereix donar audiència a l'entitat interessada donat el tenor literal de l'apartat primer de la DT 16a, en relació amb l'apartat segon d'aquesta disposició transitòria que regula la revocació de la concessió per canvi de condicions. Així mateix, considerem que no hi hauria dret a indemnització per extingir-se la concessió pel transcurs del termini a l'empara de la clàusula 20 del plec de condicions que regeix la concessió en relació la DT 5a de la Llei 22/1988.  
Així mateix, ha de tindre's en compte que la resolució que revoque la concessió pel transcurs del termini de 30 anys establit en la DT 16a de l'RD 876/2014 haurà de tindre en compte l'article 72 de la Llei 22/1988 que estableix que, en tots els casos d'extinció d'una concessió, l'Administració decidirà sobre el manteniment de les obres i instal·lacions o l'alçament i la retirada del domini públic i de la seua zona de servitud de protecció per l'interessat i a càrrec seu.  
En el present cas, no s'han realitzat les obres per a les quals es va adjudicar la concessió, ni s'han iniciat aquests, per la qual cosa simplement haurà d'especificar aquesta circumstància en la resolució que acorde la revocació. »  
Suscitada així la qüestió del transcurs del termini màxim de duració de la concessió legalment establit, resulta procedent declarar la seua extinció sense més tràmit per haver-se produït ipso iure.  
La transcendència resolutòria d'aqueixa declaració constitueix raó d'interés públic que aconsella la seua publicació, d'acord amb el que es preveu en l'article 45 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques.  
En virtut de tot el que s'ha exposat, resolc:  
  
Primer  
Declarar extingida la concessió per haver transcorregut el termini de 30 anys que estableix la disposició transitòria 16a del Reial decret 876/2014, de 10 d'octubre, pel qual s'aprova el Reglament general de Costes.  
  
Segon  
Notificar la present resolució als interessats i publicar el seu contingut en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, els interessats en l'expedient que no siguen administracions públiques podran interposar, amb caràcter potestatiu, recurs de reposició en el termini d'un (1) mes davant l'òrgan que la va dictar, o directament recurs contenciós administratiu en el termini de dos (2) mesos, davant la sala contenciosa administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.  
Les administracions públiques podran interposar recurs contenciós administratiu, en el termini de dos (2) mesos, davant la sala contenciosa administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, sense perjudici de poder efectuar el requeriment previ en la forma i termini determinats en l'article 44 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.  
Això sense perjudici que els interessats puguen interposar qualsevol altre recurs que estimen oportú.  
Els terminis seran comptats des de l'endemà de la pràctica de la notificació de la present resolució.  
  
València, 1 d'abril de 2019.- La consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, p. d. (R 02.07.2018), el director general d'Obres Públiques, Transport i Mobilitat: Carlos Domingo Soler.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8598, del 24-07-2019 (2019/7188)

RESOLUCION de 1 de abril de 2019, de la Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, de extinción de la autorización otorgada a la mercantil Puerto Deportivo de Alicante, S.A. para la construcción y explotación de un puerto deportivo de invernada en el paraje de la Albufereta, término municipal de Alicante.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   8598

Fecha DOGV
:   24-07-2019

Sección del DOGV
:   III. ACTOS ADMINISTRATIVOS - A) AUTORIZACIONES Y CONCESIONES

Número del documento
:   2019/7188

CVE


Fecha del documento
:   01-04-2019

Organismo emisor
:   Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio

Tipo de documento
:   Resolución

Descriptores 

:   * [Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio](javascript:void(0))
    * [instalación portuaria](javascript:void(0))

RESOLUCION de 1 de abril de 2019, de la Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, de extinción de la autorización otorgada a la mercantil Puerto Deportivo de Alicante, S.A. para la construcción y explotación de un puerto deportivo de invernada en el paraje de la Albufereta, término municipal de Alicante. [2019/7188]  
  
Antecedentes  
  
1. Por resolución del Consejo de Ministros de fecha 26 de octubre de 1979 se otorgó a la mercantil «Puerto Deportivo de Alicante, SA.», autorización para la construcción y explotación de un puerto deportivo de invernada en el paraje de la Albufereta del término municipal de Alicante.  
2. El inicio de las obras se acordó por Orden ministerial de 30 de abril de 1980, suscribiéndose acta de replanteo el día 13 de junio del mismo año.  
Por diversas vicisitudes que desembocaron en litigios judiciales las obras no han llegado a concluirse ni, en consecuencia, se ha producido el inicio de la fase de explotación. De las obras iniciadas queda una superficie de relleno ganado al mar con anchura variable de entre 40 y 90 metros, así como un pequeño acopio de escollera en el extremo norte de la explanación efectuada; sin que se haya producido la finalización de las obras, ni en consecuencia el inicio de la fase de explotación.  
3. El puerto deportivo, con el nombre de «La Albufereta» aunque también es conocido como «Puertoamor», fue traspasado a la Comunitat Valenciana, mediante el Real decreto 3059/1982, de 24 de julio, sobre traspaso de funciones y servicios de la Administración del Estado a la Comunitat Valenciana en materia de puertos.  
4. La mercantil concesionaria «Puerto Deportivo de Alicante, SA.» se había constituido el 5 de octubre de 1978, siendo socio mayoritario de la misma Carlos Bonet Martínez, con el 55,55 % de las acciones. Sin embargo, en distintas fechas entre 1989 y 1991 se produjeron diversos cambios en su accionariado que alteraron sustancialmente su composición, culminando en la adquisición de la totalidad de las acciones de Puerto Deportivo de Alicante, SA, por la también mercantil Otachi, SA, el 5 de diciembre de 1991, previamente adquiridas por Chiota, SA.; todo ello sin levantamiento acta de reconocimiento de las obras que determinase su finalización y sin la previa y expresa autorización administrativa, tal como exige el título concesional (condición 14ª).  
Conocidas esas circunstancias y tras la tramitación del oportuno expediente, mediante Acuerdo del Gobierno Valenciano de 18 de julio de 1994 se declaró la caducidad de la concesión.  
Impugnado dicho acuerdo en vía jurisdiccional, la Sentencia del TSJCV de 30.05.1997 estima recurso contencioso-administrativo interpuesto por Puerto Deportivo de Alicante, SA; indicando no obstante en su fundamento de derecho quinto que el efecto jurídico que se produce, según las normas citadas, cuando se materializa una transmisión no tempestiva o no autorizada, no es el de la extinción de la concesión, sino muy al contrario el de su subsistencia, de manera tal que la transmisión no es en absoluto eficaz frente a la Administración; el concesionario no queda desvinculado de sus obligaciones originarias; el adquirente no queda subrogado en la posición de aquel; y no podrá existir constancia pública registral de la transmisión, porque la Administración nunca otorgará título formal para ello.  
Así pues, el efecto jurídico que la norma liga a la transmisión no autorizada, es el de la absoluta inexistencia e ineficacia del negocio traslativo. Si «ope legis» la transmisión no existe y la administración debe ignorarla, no puede deducirse además, la caducidad de la concesión, porque ello equivaldría a conectar la extinción del negocio con una causa inexistente.  
Formulado recurso de casación contra esa sentencia por la Generalitat Valenciana, la sentencia del Tribunal Supremo de 20 de enero de 2003, desestima el recurso por defecto formal y sin entrar en el fondo de las cuestiones planteadas en el procedimiento.  
5. Según datos del Boletín Oficial del Registro Mercantil (BORME), número 77 de 23 de abril de 2012, el administrador único de Puerto Deportivo de Alicante, SA, es Pedro Omar Otamendi Chico; con domicilio social actual en calle Marqués de Campo número 35-3-A de Dénia, según BORME número 18, de 25 de enero de 2018.  
  
Consideraciones jurídicas  
  
1. La competencia para dictar la presente resolución corresponde a la consellera de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, en virtud de lo previsto en los artículos 1.1 y 4.1 del Reglamento orgánico y funcional de la Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, aprobado por Decreto 159/2015, de 18 de septiembre, del Consell; en relación con el artículo 28 de la Ley 5/1983, de 30 de diciembre, del Consell.  
La resolución de incidencias en los puertos dependientes de la Generalitat se encuentra delegada, no obstante, en la persona titular de la Dirección General de Obras Públicas, Transporte y Movilidad, mediante Resolución de 2 de julio de 2018, de la consellera de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, sobre delegación del ejercicio de competencias en determinados órganos de la Conselleria.  
2. La autorización conferida a Puerto Deportivo de Alicante, SA, se rige en primer término por las condiciones establecidas en la propia resolución de otorgamiento, entre las que aquí se destacan:  
La condición 1ª dispone que la autorización no implica cesión del dominio público ocupado, ni de las facultades dominicales del Estado, otorgándose con sujeción a lo dispuesto en la Ley 55/1969, de 26 de abril, sobre Puertos Deportivos y en la Ley y el Reglamento de Puertos, de 19 de enero de 1928.  
La condición 2ª estableció un plazo de duración de cincuenta (50) años, salvo los derechos particulares y sin perjuicio de tercero, contados desde el día siguiente a la fecha de notificación al concesionario.  
La condición 17ª establece que el beneficiario vendrá obligado a cumplir las disposiciones vigentes, o que en lo sucesivo se dicten, que afecten al dominio público otorgada su ocupación, y, en su caso, a los terrenos ganados al mar otorgados en propiedad, y a las obras y actividades que en los mismos se desarrollen, especialmente las correspondientes a licencias y ordenaciones urbanísticas, e incluidas las relativas a las zonas polémica y militar de Costas y Fronteras, sin que las obras que se ejecuten puedan ser obstáculo para el ejercicio de la vigilancia litoral ni de las demás servidumbres públicas.  
La condición 14ª dispuso que el beneficiario, después de aprobada el acta de reconocimiento de las obras, podrá ceder la autorización otorgada, previa la conformidad expresa de la Administración, entendiéndose que quien se subrogue en sus derechos asumirá también el resto de las obligaciones de la autorización.  
Según la condición 20ª, cuando por vencimiento de la autorización, se produzca la reversión, quedarán automáticamente extinguidos los derechos reales o personales que pudieran ostentar terceras personas sobre el dominio público ocupado y las obras o instalaciones objeto de reversión. Tampoco asumirá la Administración los contratos de trabajo que pudiera haber concertado el beneficiario para el ejercicio de su actividad empresarial, sin que, por tanto, pueda en forma alguna entenderse que la reversión implica la cesión de empresa.  
Y la condición 21ª establece que terminado el plazo otorgado, revertirán al Estado los terrenos, obras e instalaciones objeto de la autorización, pudiendo retirarse por el beneficiario aquellos elementos que no figuren en el acta de reconocimiento, levantada de conformidad y en cumplimiento de la cláusula 8ª, y que no estén unidos de manera fija al inmueble y con ello no se produzca quebrantamiento ni deterioro del mismo.  
De la recepción por la Administración de los bienes revertidos, se levantará la correspondiente acta en presencia del interesado, si compareciere. En el acta se reseñará el estado de conservación de los bienes revertidos, especificándose los deterioros que presenten. Si existieran deterioros, el acta servirá de base para instruir el correspondiente expediente  
3. Como se ha indicado, la concesión fue otorgada en octubre de 1979, por lo que es de aplicación la legislación vigente en dicho momento (Ley 55/1969, de 26 de abril, sobre Puertos Deportivos y Reglamento de Puertos de 19.01.1928); así como la Ley 28/1969, de 26 de abril, sobre costas, entonces vigente.  
Así se desprende, además, de la disposición transitoria primera de la Ley 2/2014, de 13 de junio, de Puertos de la Generalitat, según la cual: «Las autorizaciones que supongan ocupación del dominio público portuario y las concesiones vigentes a la entrada en vigor de esta ley, seguirán sujetas a las mismas condiciones en que se otorgaron hasta que transcurra el plazo por el que fueron otorgadas.»  
4. Solicitado informe a la Abogacía de la Generalitat sobre una serie de cuestiones relativas a la concesión sobre el puerto deportivo, lo emite el 14 de junio de 2018, concluyendo la extinción «ope legis» de la concesión por el transcurso de 30 años establecido en la DT 16ª del RD 876/2014, fundamentada en la consideración segunda que se transcribe literalmente a los efectos previstos en el artículo 88.6 de la Ley 39/2015, de 1 de octubre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común:  
« La Ley 22/1988 en su disposición transitoria quinta (que no ha sido modificada por Ley 2/2013), prevé la revocación de las concesiones cuando resulten incompatibles con los criterios de ocupación del dominio público establecidos en la Ley 22/1988. En efecto, dicha disposición transitoria, párrafo segundo, establece:  
«2. Asimismo en el plazo de dos años y previamente a la inscripción, en su caso, en el correspondiente Registro, la Administración del Estado revisará las características y el cumplimiento de las condiciones de las reservas, adscripciones y concesiones vigentes a la promulgación de esta ley. Las concesiones podrán ser revocadas, total o parcialmente, además de por las causas previstas en el título correspondiente, cuando resulten incompatibles con los criterios de ocupación del dominio público establecidos en la presente Ley. La indemnización se determinará, en su caso, por aplicación de lo previsto en las cláusulas de la concesión o, en su defecto, en la legislación en cuya virtud se otorgó aquella.  
Y el RD 1471/1989 preveía cuándo se entendía que una concesión era incompatible con los criterios de ocupación de dominio público, estableciendo la DT 14ª de dicho Real Decreto que se consideraban en todo caso incompatible con los criterios de ocupación del dominio público establecidos en la Ley de Costas el mantenimiento de concesiones a perpetuidad, por tiempo indefinido, sin plazo limitado o por plazo superior a treinta años, a contar desde la entrada en vigor de la Ley, siempre que no hayan superado o superen el plazo máximo de noventa y nueve años. Y preveía que en todos estos casos, las concesiones vigentes se entenderán otorgadas por el plazo máximo de treinta años, a contar desde la entrada en vigor de la Ley de Costas.  
Por lo que las concesiones otorgadas antes del 29 de julio de 1988 debe entenderse que vencerán el 29 de julio de 2018. En efecto, la DT 14ª del RD 1471/1989 es reproducida por la DT 16ª de RD 876/2014, que establece bajo el título de «revisión de concesiones otorgadas con anterioridad a la entrada en vigor de la Ley 2/2013, de 29 de mayo» lo siguiente:  
«1. Se considerará en todo caso incompatible con los criterios de ocupación del dominio público establecidos en la Ley 22/1988, de 28 de julio, el mantenimiento de concesiones a perpetuidad, por tiempo indefinido o sin plazo limitado. En todo caso, se entenderá que las concesiones vigentes antes del 29 de julio de 1988 fueron otorgadas por un plazo máximo de 30 años a contar desde esa fecha, sin perjuicio de que puedan ser prorrogadas de acuerdo con el artículo 2 de la Ley 2/2013, de 29 de mayo.  
2. En los demás casos, la revisión de las cláusulas concesionales requerirá la tramitación de un expediente con audiencia al interesado y oferta de condiciones revisadas adaptadas a los criterios de la Ley 22/1988, de 28 de julio, y de este reglamento, formulada por el Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Si el concesionario no acepta las nuevas condiciones se procederá a la revocación total o parcial de la concesión, tramitándose en pieza separada el correspondiente expediente indemnizatorio.  
3. El Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente resolverá sobre el mantenimiento o la revocación de las concesiones otorgadas en precario. En caso de que opte por el mantenimiento deberá otorgar una concesión firme con arreglo a los criterios y al procedimiento establecido en la Ley 22/1988, de 28 de julio, y en el presente reglamento.  
4. Las concesiones otorgadas para la construcción de accesos artificiales a islas o islotes de propiedad particular por medio de obras de rellenos o de fábrica, se revisarán de oficio por el Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente para que dichos accesos queden abiertos al uso público gratuito en las mismas condiciones de utilización que se haya establecido para acceder a las propiedades privadas, de forma que se garantice el acceso al dominio público marítimo-terrestre insular y a los espacios sometidos a la servidumbre de tránsito. Esta modificación de sus condiciones no dará lugar a indemnización  
5. Los titulares de creación, regeneración o acondicionamiento de playas podrán solicitar la revisión de sus cláusulas para incluir en ellas la previsión contenida en los artículos 54 de la Ley 22/1988, de 28 de julio, y 114 de este reglamento.»  
Sobre esta DT 16ª del RD 876/2014, recordamos que ha tenido el Tribunal Supremo la oportunidad de pronunciarse en sentencia núm. 3273/2016, de 5 de julio de 2016, que desestimó el recurso interpuesto por una entidad contra dicha DT 16ª. En dicho recurso se solicitaba que se declarase nulo de pleno derecho el apartado primero de la DT 16ª del RD876/2014 o alternativamente que se declarase, a efectos interpretativos, que el plazo de las concesiones vigentes con anterioridad al 29 de julio de 1988 era de 75 años y no de 30 años.  
Recordamos que no se ha solicitado la prórroga de la concesión que permite el art 2 de la Ley 2/2013 (precepto cuya constitucionalidad ha sido declarada expresamente por STC 233/2015, de 5 de noviembre), prórroga que entendemos es discrecional y podrá concederse o denegarse por la Administración atendiendo a las circunstancias concurrentes, sin que, a nuestro juicio, existan causas para conceder la misma, dado que no se ha llegado nunca a iniciar las obras y estas han perdido su finalidad, habiendo cambiado las normas medio ambientales y urbanísticas que regían en dicho dominio público cuando se otorgó por el Estado la concesión, dominio público que además actualmente está integrado en un Parque Natural y está protegido por numerosos instrumentos medio ambientales.  
Por lo que, a nuestro juicio, a partir del 29 de julio de 2018, debe dictarse resolución declarando extinguida la concesión por haber trascurrido el plazo de 30 años que establece la DT 16ª del RD 876/2014. Entendemos que esta declaración no requiere dar audiencia a la entidad interesada dado el tenor literal del apartado primero de la DT 16ª, en relación con el apartado segundo de dicha disposición transitoria que regula la revocación de la concesión por cambio de condiciones. Asimismo consideramos que no habría derecho a indemnización por extinguirse la concesión por el transcurso del plazo al amparo de la cláusula 20 del pliego de condiciones que rige la concesión en relación la DT 5ª de la ley22/1988.  
Asimismo, debe tenerse en cuenta que la resolución que revoque la concesión por el transcurso del plazo de 30 años establecido en la DT 16ª del RD 876/2014 deberá tener en cuenta el art. 72 de la Ley 22/1988 que establece que en todos los casos de extinción de una concesión, la Administración decidirá sobre el mantenimiento de las obras e instalaciones o su levantamiento y retirada del dominio público y de su zona de servidumbre de protección por el interesado y a sus expensas.  
En el presente caso, no se han realizado las obras para las que se adjudicó la concesión, ni se han iniciado las mismas, por lo que simplemente deberá especificase esta circunstancia en la resolución que acuerde la revocación.»  
Suscitada así la cuestión del transcurso del plazo máximo de duración de la concesión legalmente establecido, resulta procedente declarar su extinción sin más trámite, por haberse producido «ipso iure».  
La trascendencia resolutoria de esa declaración constituye razón de interés público que aconseja su publicación, de acuerdo con lo previsto en el artículo 45 de la Ley 39/2015, de 1 de octubre, del procedimiento administrativo común de las administraciones públicas.  
En virtud de todo lo expuesto, resuelvo:  
  
Primero  
Declarar extinguida la concesión por haber trascurrido el plazo de 30 años que establece la disposición transitoria 16ª del Real decreto 876/2014, de 10 de octubre, por el que se aprueba el Reglamento General de Costas.  
  
Segundo  
Notificar la presente resolución a los interesados y publicar su contenido en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
  
Contra la presente resolución, que pone fin a la vía administrativa, los interesados en el expediente que no sean administraciones públicas podrán interponer, con carácter potestativo, recurso de reposición en el plazo de un (1) mes ante el órgano que la dictó, o directamente recurso contencioso-administrativo en el plazo de dos (2) meses, ante la Sala de los Contencioso-Administrativo del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.  
Las Administraciones públicas podrán interponer recurso contencioso-administrativo, en el plazo de dos (2) meses, ante la Sala de lo Contencioso-Administrativo del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, sin perjuicio de poder efectuar el requerimiento previo en la forma y plazo determinados en el artículo 44 de la Ley 29/1998, de 13 de julio, reguladora de la jurisdicción contencioso-administrativa.  
Ello sin perjuicio de que los interesados puedan ejercitar cualquier otro recurso que estimen oportuno.  
Los plazos serán contados desde el día siguiente a la práctica de la notificación de la presente resolución.  
  
València, 1 de abril de 2019.- La consellera de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, p. d. (R 02.07.2018), el director general de Obras Públicas, Transporte y Movilidad: Carlos Domingo Soler.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML