Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 4010, del 30-05-2001 (2001/5137)

RESOLUCIÓ de 25 de maig de 2001, de la Direcció General de Tributs, relativa a l'aplicació de l'article 10 de la Llei 13/1997, de 23 de desembre, de la Generalitat Valenciana, per la qual es regula el Tram Autonòmic de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques i restants tributs cedits.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4010

Data del DOGV
:   30-05-2001

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2001/5137

CVE


Data del document
:   25-05-2001

Organisme emissor
:   Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació

Tipus de document
:   Resolució

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * [impost](javascript:void(0))
    * [impost sobre la renda de les persones físiques](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ de 25 de maig de 2001, de la Direcció General de Tributs, relativa a l'aplicació de l'article 10 de la Llei 13/1997, de 23 de desembre, de la Generalitat Valenciana, per la qual es regula el Tram Autonòmic de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques i restants tributs cedits. [2001/X5137]
  
L'article 10 de la Llei 13/1997, de 23 de desembre, de la Generalitat Valenciana, per la qual es regula el Tram Autonòmic de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques i restants tributs cedits, estableix les reduccions en l'Impost sobre Successions i Donacions, en virtut de l'habilitació continguda en l'article 13 de la Llei 14/1996, de 30 de desembre, de Cessió de Tributs de l'Estat a les Comunitats Autònomes i Mesures Fiscals Complementàries.
  
A fi de garantir una millor comprensió de les reduccions autonòmiques i la seua coordinació amb les estatals, i contribuir a aclarir el seu àmbit d'aplicació, aquesta Direcció General ha considerat convenient d'emetre la resolució següent:
  
1. Àmbit d'aplicació de l'article 10 de la Llei 13/1997
  
L'article 13 de la Llei 14/1996, de 30 de desembre, de Cessió de Tributs de l'Estat a les Comunitats Autònomes i Mesures Fiscals Complementàries, atorga a les comunitats autònomes la competència per a establir reduccions en l'Impost sobre Successions i Donacions per a la transmissions mortis causa, i determina que aquestes reduccions, o bé hauran de respondre a circumstàncies pròpies de les comunitats autònomes, o bé, quan incidisquen sobre matèries que siguen objecte de reduccions pròpies de l'Estat, hauran de mantenir aquestes últimes en condicions anàlogues a les establides per aquest.
  
La distinció entre ambdós tipus de reduccions no resulta anodí, ja que de l'anàlisi d'aquest article i de l'article 20 de la Llei 29/1987, de 18 de desembre, de l'Impost sobre Successions i Donacions s'obté la conclusió que, mentre les reduccions pròpies de la comunitat autònoma no es contraposen a les reduccions estatals, per tenir un àmbit subjectiu d'aplicació exclusiu o per configurar un nou àmbit objectiu o material del benefici fiscal que se suma als ja existents, basats, en ambdós casos, en les circumstàncies pròpies de la comunitat autònoma, les reduccions anàlogues aprovades per les comunitats autònomes, és a dir, aquelles que incideixen sobre idèntics àmbits subjectiu i material que les de l'Estat, desplacen les reduccions estatals, aplicant-se en lloc d'aquestes, de forma que les quanties de la reducció seran, en aquests segons casos, les que determine la norma autonòmica. D'aquesta manera, s'apliquen, en primer lloc, les reduccions de l'Estat, amb els seus pressupòsits d'aplicació, llevat que hi haja reduccions autonòmiques anàlogues que, mantenint aquests pressupòsits, varien la seua quantia; i, en segon lloc, apliquen les reduccions pròpies de les comunitats autònomes, és a dir, tant aquelles altres que incidisquen de fet sobre pressupòsits de fet propis de les comunitats autònomes, com les que modifiquen algun dels requisits de les reduccions estatals.
  
La Comissió Mixta de Coordinació de la Gestió Tributària ha fet aquesta mateixa interpretació del terme «anàleg», en restringir-lo a aquells supòsits en els quals una comunitat autònoma manté el pressupòsit de fet d'aplicació de la reducció, modificant-ne l'import, però incloent-hi tots els subjectes passius que podien acollir-se a la reducció estatal, i que qualsevol modificació dels pressupòsits de fet, encara que aquests siguen parcialment coincidents amb els de l'Estat, suposa l'establiment d'una reducció pròpia de la comunitat autònoma.
  
Ateses aquestes consideracions generals, s'ha d'entendre que les reduccions establides en l'article 10 de la Llei 13/1997, de la Generalitat Valenciana, tenen una vocació de complementar les estatals. Això és particularment evident si s'analitza la dicció de l'article 10 esmentat, en el qual, en establir que per al càlcul de la base liquidable de l'Impost de Successions i Donacions resultaran aplicables les reduccions establides per l'Estat en la mateixa llei reguladora del Tribut, amb les especialitats recollides en aquesta norma autonòmica, s'empra la preposició ?amb- en un context que denota clarament la voluntat del legislador que les reduccions de la Generalitat Valenciana resulten aplicables conjuntament amb les reduccions estatals. Així, mantenint els supòsits de fet recollits per la normativa estatal, que, en cap cas podran quedar exclosos d'aplicació, la Comunitat Autònoma Valenciana, fent ús de la competència que li atorga l'article 13.Tres de la Llei 14/1996, de 30 de desembre, de Cessió de Tributs de l'Estat a les Comunitats Autònomes i Mesures Fiscals Complementàries, ha establit altres que, complementàries de les anteriors, tal i com estableix el preàmbul de la Llei 11/2000, de 28 de desembre, de Mesures Fiscals, de Gestió Administrativa i Financera i d'Organització de la Generalitat Valenciana, responen a circumstàncies de caràcter econòmic o social pròpies de la Comunitat Autònoma Valenciana.
  
A més a més, a aquesta mateixa i reiterada conclusió condueix la consideració que constitueix un dels més importants mitjans d'interpretació de les normes, la documentació que duu adjunt el projecte de cada llei, entre la qual s'inclouen, necessàriament, les memòries justificativa i econòmica d'aquest. Aquest últim document és especialment clar en relació amb el caràcter complementari de les reduccions autonòmiques, atés que, per a calcular l'import del benefici fiscal, es parteix, exclusivament, de les operacions que no gaudeixen de reducció en el moment d'implantar-se la nova norma, i no es recull cap increment en la recaptació com a conseqüència d'eventuals supòsits que perden el dret a la reducció.
  
En conclusió, llevat del cas, que s'analitza a continuació, d'adquisicions realitzades per persones amb minusvalidesa física o psíquica, les altres reduccions autonòmiques aprovades per la Comunitat Valenciana no exclouen les estatals, sinó que incideixen sobre realitats pròpies d'aquesta, complementant aquelles altres estatals, tal i com es dedueix de la seua redacció i de la documentació complementària que s'adjunta a la norma aprovada.
  
2. Adquisicions realitzades per persones amb minusvalidesa física o psíquica
  
Aquesta reducció recull el mateix àmbit d'aplicació material i subjectiu que la prevista en l'article 20.2 de la Llei de l'Impost sobre Successions i Donacions, si bé es modifiquen les quanties de la reducció, que s'incrementen per la normativa valenciana. Es tracta, per tant, d'una reducció que desplaça la reducció estatal, per tenir un caràcter anàleg al d'aquesta, segons els termes recollits en l'apartat anterior d'aquesta resolució.
  
Pel que fa al concepte de minusvalidesa i al seu mode d'acreditació, atés que l'aplicació de la reducció es projecta sobre el mateix àmbit previst en la reducció estatal, seran aquests els mateixos que els recollits en la norma que regula aquesta última.
  
3. Transmissió de l'empresa individual agrícola
  
L'apartat segon de l'article 10 de la Llei 13/1997 estableix, en la redacció que en fa la Llei 10/1998, de 28 de desembre, de Mesures Fiscals, de Gestió Administrativa i Financera, i d'Organització de la Generalitat Valenciana, una reducció en la base liquidable de l'Impost sobre Successions i Donacions en el supòsit de transmissió d'una empresa agrícola a favor del cònjuge, descendents o adoptats del causant, o a favor dels ascendents, adoptants i col·laterals, fins al tercer grau, del causant, quan no hi haja descendents o adoptats, del 95 por 100 del valor de l'empresa transmesa, sempre que es complisquen certs requisits.
  
Aquesta disposició s'ha de posar en relació amb la reducció prevista en l'article 20.2.c) de la Llei 29/1987, de 18 de desembre, de l'Impost sobre Successions i Donacions, en la redacció que en fa la Llei 66/1997, de 30 de desembre, de Mesures Fiscals, Administratives i de l'Ordre Social, que preveu una reducció del 95 por 100 en els casos que en l'herència estiga inclosa una empresa individual, un negoci professional o participacions representatives del capital social d'entitats a les quals resulte aplicable l'exempció prevista en l'article 4.Vuité de la Llei 19/1991, de 6 de juny, de l'Impost sobre el Patrimoni, sempre que l'adquisició es mantinga durant deu anys.
  
Ambdues reduccions operen sobre objectius similars, la transmissió d'empreses individuals, si bé no idèntics, en ser més específic aquest àmbit en el cas de la reducció aprovada per a la Comunitat Valenciana, ja que s'exigeix que l'empresa tinga per objecte l'activitat agrícola. Tanmateix, hi ha una important diferència que fa exclusiu l'àmbit subjectiu de la reducció valenciana, ja que aquesta última beneficia els successors de causants l'activitat agrícola dels quals no siga la seua principal font de renda. En canvi, perquè la reducció estatal opere, l'activitat agrícola ha d'haver constituït la principal font de renda del causant. Per tant, en aquest cas ens trobem amb una reducció autonòmica complementària de l'estatal, i no anàloga a aquesta.
  
D'altra banda, la reducció autonòmica per transmissió d'empresa individual agrícola ha de ser igualment posada en relació amb les reduccions previstes per a explotacions agràries en els articles 9, 10, 11 i 20 i en la disposició addicional quarta de la Llei 19/1995, de 4 de juliol, de Modernització de les Explotacions Agràries. De l'anàlisi conjunta de la regulació de la reducció autonòmica i de l'estatal, s'ha de concloure que l'àmbit subjectiu d'aquestes és parcialment distint. Així, mentre les reduccions estatals són aplicables únicament a transmissions mortis causa relacionades amb explotacions agrícoles prioritàries o amb superfícies rústiques de dedicació forestal, la reducció autonòmica és aplicable a la transmissió de qualsevol explotació agrària.
  
Pel que fa als requisits particulars de la reducció autonòmica que han d'acreditar-se, així com a altres elements comuns amb la reducció estatal, la interpretació dels quals no es recull en la Resolució 2/1999, de 23 de març, de la Direcció General de Tributs del Ministeri d'Hisenda, aquest centre directiu considera aplicables els criteris que a continuació s'exposen:
  
A) L'exercici de l'activitat ha ser habitual, personal i directe, durant els quatre anys precedents a la transmissió: Aquest requisit implica que durant tots i cadascun dels quatre períodes impositius de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques anteriors a la defunció, inclòs aquell en què es produïsca la meritació de l'Impost sobre Successions i Donacions, el causant ha d'haver sigut titular d'una activitat empresarial agrícola. Constituirà prova del compliment d'aquest requisit la consignació en les seues corresponents declaracions del IRPF (i de l'IVA, si no estiguera acollit al règim especial de l'agricultura) de rendiments, positius o negatius, d'activitats agrícoles. Sobre això, convé destacar que la legislació reguladora del IRPF (tant la Llei 18/1991 com la Llei 40/1998) imposa l'obligació de declarar, siga quin siga l'import de les rendes, per als contribuents que exerceixen activitats empresarials, per la qual cosa no podrà al·legar-se, sol·licitada aquesta acreditació, la inexistència d'obligació de declarar pel IRPF.
  
B) La activitat agrícola del causant no ha d'haver constituït la seua principal font de renda: Aquesta circumstància s'haurà de referir als quatre períodes impositius de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques anteriors a la defunció, inclòs aquell en què es produïsca la meritació de l'Impost sobre Successions i Donacions. El còmput s'haurà de realitzar per comparació de la renda procedent de les activitats agrícoles amb tot el conjunt de rendes distintes a les agrícoles obtingudes pel causant durant el període de referència.
  
Aquest requisit fa referència exclusivament al causant, per això no limita les fonts de renda dels causahavents per al gaudi del benefici autonòmic.
  
C) El manteniment de l'empresa agrícola en el patrimoni dels causahavents s'ha de produir durant un període de cinc anys: El requisit fa referència al manteniment durant aquest període de la titularitat del conjunt dels béns patrimonials afectes a l'activitat empresarial del causant. No obstant això, no s'entendrà incomplit aquest requisit en els supòsits següents:
  
En els casos d'alienació de qualssevol elements patrimonials afectes a l'activitat, llevat dels immobles sobre els quals es realitza aquesta.
  
En els casos d'aportació de tots o alguns dels béns afectes a l'empresa agrícola, inclosos els béns immobles, a altres entitats que continuen en l'explotació agrària d'aquests.
  
4. Reducció per a la transmissió de béns del patrimoni historicoartístic
  
L'apartat 3r) de l'article 10 de la Llei 3/1997, en la redacció que en fa la Llei de la Generalitat Valenciana 9/1999, de 30 de desembre, estableix una reducció per a les transmissions de béns inscrits en el Registre General de Béns d'Interés Cultural, en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià o que abans d'acabar el termini de declaració de l'Impost sobre Successions i Donacions s'inscriguen en aquests registres, sempre que siguen cedits pels seus adquirents a determinades institucions públiques de la Comunitat Valenciana, gratuïtament per a la seua exposició. Els percentatges de reducció són variables: Del 95 per 100, 50 per 100 i del 25 per 100, per a cessions de més de vint anys, deu anys i cinc anys, respectivament.
  
Aquesta reducció s'ha de posar en relació amb la recollida en el paràgraf tercer de l'article 20.2.c) de la Llei 29/1987, en la redacció que en fa la Llei 55/199, de 29 de desembre, de Mesures Fiscals, Administratives i de l'Ordre Social, per a la transmissió mortis causa de béns integrants del Patrimoni Històric Espanyol o del Patrimoni Històric o Cultural de les comunitats autònomes, per un import del 95 per 100, a favor de descendents, cònjuge o adoptats.
  
De l'anàlisi conjunta de la regulació d'ambdues reduccions s'ha de concloure que l'àmbit subjectiu d'aquestes és parcialment distint. I així, la reducció autonòmica valenciana afecta els adquirents mortis causa dels béns en qüestió, tinguen o no parentiu amb el causant, i independentment que els causahavents hagen conviscut o no amb aquell durant cert període. A part d'això, els potencials beneficiaris són tant aquells causahavents que adquireixen per causa de defunció béns inscrits en el Registre General de Béns d'Interés Cultural i en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià, com aquells que adquirisquen béns que abans d'acabar el termini de presentació de la declaració per l'Impost sobre Successions i Donacions s'inscriguen en aquests registres. En canvi, la reducció estatal limita el grau de parentiu dels causahavents beneficiaris amb el causant, exigeix la convivència dels causahavents amb el causant durant els dos anys anteriors a la defunció d'aquest últim i redueix l'àmbit d'aplicació a béns ja integrants del Patrimoni Històricoartístic en el moment de la defunció. Per això és evident que l'àmbit subjectiu és parcialment coincident, però no idèntic.
  
Quant a l'àmbit objectiu d'aplicació, el de la reducció estatal és diferent al de l'autonòmica, ja que aquesta s'ha d'aplicar només als casos d'adquisicions mortis causa de béns inscrits en els registres esmentats o que s'hi inscriguen abans d'acabar el termini de presentació de la declaració per l'Impost sobre Successions i Donacions, sempre que aquests béns es cedisquen gratuïtament a determinades institucions per a la seua exposició al públic. La reducció estatal, en canvi, comprén altres supòsits objectius d'adquisició de béns del patrimoni historicoartístic ja inscrits en els registres corresponents, independentment de la seua posterior destinació.
  
Els requisits específics de la reducció valenciana determinen el caràcter complementari d'aquesta, que resultarà aplicable, exclusivament, als casos no recollits en la norma estatal, és a dir, aquells en què l'adquirent siga persona diferent dels beneficiaris de l'Estat o, tractant-se d'aquests beneficiaris, que els béns no estiguen inscrits en els registres corresponents però que es procedisca a la seua inscripció durant el període per a la presentació de declaració per l'Impost sobre Successions i Donacions, i sempre que es complisquen els requisits addicionals previstos en la norma autonòmica.
  
5. Reducció per a la transmissió d'una empresa individual o negocio professional
  
Aquest apartat, incorporat per la Llei 11/2000, de 28 de desembre, de Mesures Fiscals, de Gestió Administrativa i Financera, i d'Organització de la Generalitat Valenciana, estableix una reducció per a les transmissions d'empreses individuals i negocis professionals que s'explotaran pel causant de forma personal, habitual i directa i que constituïren la seua major font de renda, sempre que es mantinga en activitat per l'adquirent durant un període de deu anys, llevat que aquest morira al seu torn dins d'aquest període.
  
Aquesta reducció, posada en relació amb la recollida en l'article 20.2.c) de la Llei 29/1987, de 18 de desembre, de l'Impost sobre Successions i Donacions, per a la transmissió d'empreses individuals i negocis professionals, presenta tres diferències fonamentals en el seu àmbit subjectiu d'aplicació:
  
a) La reducció estatal s'aplica en favor dels cònjuges, descendents i adoptats, i en el cas que no n'hi haja, a favor dels ascendents, adoptants i col·laterals fins al tercer grau. La reducció autonòmica valenciana és aplicable sense exigència de requisits de parentiu.
  
b) La reducció estatal és aplicable a causahavents que, encara que complisquen els altres requisits, no mantinguen en activitat els béns afectes, en exigir sols el mer manteniment de la titularitat de l'adquisició. En canvi, l'aplicació de la reducció autonòmica valenciana exigeix la continuació de l'empresa en activitat pels adquirents.
  
c) Els potencials beneficiaris de la reducció estatal són els causahavents d'aquells causants la principal font de renda dels quals haja sigut l'activitat empresarial o professional a la qual es troben afectes els béns transmesos, entenent per principal font de renda aquella que proporcione un import superior al 50 per 100 del total de tots els seus rendiments. En canvi, en la reducció autonòmica aquest import es determina, exclusivament, com la major font de rendiments del causant d'aquestes dues procedències.
  
És evident per això que l'àmbit subjectiu d'aplicació de la reducció autonòmica és parcialment distint del de l'estatal, per això la reducció té un caràcter complementari i no anàleg a la de l'Estat.
  
A part d'això, les condicions d'aplicació de la reducció autonòmica han d'interpretar-se d'acord amb els criteris següents:
  
A) La transmissió mortis causa ha de ser d'una empresa individual o negoci professional: A aquests efectes, es considerarà que es produeix aquest tipus de transmissió, quan aquesta tinga per objecte béns afectes a una activitat empresarial o professional per la qual el causant haguera inclòs en la seua base imposable de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques rendiments procedents de les activitats empresarials o professionals. Per tant, no s'inclouran en aquest supòsit els casos en què l'empresa o negoci transmès es trobe arrendada, en aquest cas els rendiments percebuts serien del capital mobiliari.
  
B) L'exercici pel causant de les activitats empresarials o professionals ha de ser de forma habitual, personal i directa: Sobre això, s'han d'efectuar les consideracions següents:
  
L'exercici habitual, personal i directe pel causant de les activitats esmentades s'ha de referir al període impositiu de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques en què es va produir la seua defunció.
  
Quant a la prova de les activitats exercides pel causant, aquesta s'haurà d'efectuar mitjançant l'acreditació de la inclusió dels rendiments derivats de l'activitat rellevant en la declaració de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques del període impositiu en què es va produir la seua defunció.
  
C) Els rendiments derivats de l'empresa individual o negoci professional transmès han de constituir la major font de renda del causant procedent de les activitats econòmiques o del treball personal: A aquests efectes, perquè resulte aplicable la reducció autonòmica, s'hauran de comparar els rendiments procedents de l'activitat o negoci en qüestió amb els que el causant haguera obtingut de cadascuna de les altres activitats separades que hagueren originat rendiments de les activitats econòmiques o de cada relació laboral que haguera donat lloc a rendiments del treball personal.
  
Si els rendiments procedents de l'activitat en qüestió són superiors als rendiments que proporcionen totes i cadascuna de les restants activitats o relacions laborals del causant, aïlladament considerades, solament resultarà aplicable la reducció aprovada per la Generalitat Valenciana a la part de la base liquidable de l'Impost sobre Successions i Donacions corresponent als béns afectes a l'empresa o negoci que constituïsca la major de les fonts de renda del causant rellevant a aquests efectes.
  
D) Els béns adquirits afectes a l'activitat del causant s'han de mantenir ?en activitat- pels causahavents: L'aplicació de la reducció autonòmica exigeix el manteniment d'una activitat a la qual s'afecten els béns adquirits, però no necessàriament la mateixa que l'exercida pel causant, ja que el text literal fa referència al fet que ?es mantinga per l'adquirent en activitat?, però no exigeix expressament la identitat d'aquesta amb la del causant.
  
La regulació legal de la Comunitat Valenciana en aquest punt és, doncs, més clara que l'estatal, ja que la referència a l'activitat exclou la possibilitat d'incloure els béns adquirits dins del patrimoni personal, si bé és factible el canvi d'activitat, sempre dins del patrimoni empresarial, sense perdre el dret a la reducció.
  
6. Reducció per a la transmissió de participacions en entitats
  
Aquest apartat, incorporat també per la Llei 11/2000, de 28 de desembre, de Mesures Fiscals, de Gestió Administrativa i Financera, i d'Organització de la Generalitat Valenciana, estableix una reducció del 95 per 100 per a les transmissions de participacions a favor del cònjuge, descendents i adoptats, sempre que les participacions corresponguen a entitats que no tinguen per activitat principal la gestió d'un patrimoni, que la participació del causant siga, almenys, del 5 per 100 individualment o, almenys, del 20 per 100 conjuntament amb el seu grup familiar i que el causant haguera exercit funcions de direcció en l'entitat, i percebut per això una retribució que supose la major de les seues fonts de renda de les activitats econòmiques o del treball personal.
  
Pel que fa als supòsits d'aplicació d'aquesta reducció, cal assenyalar que, a l'igual que en el supòsit anterior, es projecta sobre un àmbit complementari del de la reducció establida per l'Estat en l'article 20.2.c) de la Llei 29/1987, segons es desprén de les consideracions següents:
  
a) La reducció estatal és aplicable en favor dels cònjuges, descendents i adoptats, i en el cas que no n'hi haja, a favor dels ascendents, adoptants i col·laterals fins al tercer grau. La reducció de la Generalitat Valenciana s'aplica, exclusivament, a favor dels cònjuges, descendents i adoptats.
  
b) La reducció establida per l'Estat beneficia aquells causahavents que adquirisquen mortis causa participacions en entitats a les quals siga d'aplicació l'exempció regulada en l'article 4.Vuit, apartat 2, de la Llei 19/1991, de 6 de juny, de l'Impost sobre el Patrimoni, i, per tant, en queden exclosos els adquirents de participacions en societats de cartera i de mera tinença de béns, entenent com a tals aquelles que, d'acord amb l'article 75 de la Llei 43/1995, de 27 de desembre, de l'Impost sobre Societats, han de tributar en règim de transparència fiscal. En canvi, la Generalitat Valenciana ha substituït la referència a la Llei de l'Impost sobre el Patrimoni esmentada per una menció expressa de les entitats a les quals resulta d'aplicació la reducció, excloent-ne aquelles que tinguen per activitat la gestió d'un patrimoni mobiliari o immobiliari. Afegeix el precepte autonòmic que, a aquests efectes, s'entén que una entitat té aquesta finalitat quan més de la meitat dels seus actius siguen béns immobles que no es troben afectes al desenvolupament d'activitats econòmiques de caràcter empresarial o siguen valors. Per això, queden exclosos de la reducció autonòmica els adquirents de participacions en entitats que tinguen més de la meitat del seu patrimoni compost per valors, encara que no estiguen incloses en el règim de transparència fiscal, per aplicació del que preveu l'article 75 de la Llei 43/1995, de 27 de desembre, de l'Impost sobre Societats. En conseqüència, tractant-se d'una reducció autonòmica complementària de l'estatal, aquesta última mantindrà plena vigència sobre els casos no inclosos en la reducció autonòmica, en tant que es donen els requisits establits en la norma estatal.
  
c) De la reducció estatal es poden beneficiar els adquirents de participacions en entitats respecte de les quals el causant haja tingut una participació en el capital, almenys, del 15 per 100 computada de forma individual, o, almenys, del 20 per 100, computada conjuntament amb les del seu grup familiar. En canvi, l'àmbit subjectiu de la reducció autonòmica valenciana s'amplia des d'aquesta perspectiva, en incloure-hi els causahavents de causants amb una participació individual, almenys, d'un 5 per 100 del capital,
  
d) Finalment, de la reducció estatal es beneficien els causahavents de causants que exerciren funcions de direcció en l'entitat, així com els causahavents que exerciren ells mateixos aquestes funcions directives o quan les exerciren persones del grup familiar. L'àmbit subjectiu de la reducció autonòmica és parcialment distint, ja que, d'una banda, no s'exigeix més del 50 per 100 de la totalitat dels rendiments empresarials, professionals i del treball personal del causant, sinó, tan sols, que constituïsquen el major import dels rendiments del causant d'aquelles classes esmentades; i, de l'altra, els requisits de remuneració s'exigeixen solament del causant, a diferència de la reducció estatal en la qual aquests poden referir-se al causant o a alguna persona del grup familiar en els casos de participació conjunta.
  
7. Criteris interpretatius continguts en la Resolució 2/99, de la Direcció General de Tributs del Ministeri d'Economia i Hisenda
  
Resultaran aplicables a les reduccions contingudes en l'article 10 de la Llei 13/1997, de 23 de desembre, de la Generalitat Valenciana, per la qual es regula el Tram Autonòmic de l'Impost sobre la Renda de les Persones Físiques i restants tributs cedits, els criteris interpretatius sostinguts per la Resolució 2/99 de la Direcció General de Tributs del Ministeri d'Hisenda, en tot allò que no contravinga la present resolució.
  
En particular, resultarà aplicable el criteri contingut en aquesta resolució en relació amb la transmissió dels béns i drets comuns del matrimoni inclosos en la successió del cònjuge no professional o no empresari, afectes a l'activitat empresarial o professional del cònjuge supervivent, com a conseqüència de la liquidació de la societat conjugal.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 4010, del 30-05-2001 (2001/5137)

RESOLUCIÓN de 25 de mayo de 2001, de la Dirección General de Tributos, relativa a la aplicación del artículo 10 de la Ley 13/1997, de 23 de diciembre, de la Generalitat Valenciana, por la que se regula el Tramo Autonómico del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y restantes tributos cedidos.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   4010

Fecha DOGV
:   30-05-2001

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2001/5137

CVE


Fecha del documento
:   25-05-2001

Organismo emisor
:   Conselleria de Economía, Hacienda y Empleo

Tipo de documento
:   Resolución

Análisis jurídico

 Descriptores 

:   * [impuesto](javascript:void(0))
    * [impuesto sobre la renta de las personas físicas](javascript:void(0))

RESOLUCIÓN de 25 de mayo de 2001, de la Dirección General de Tributos, relativa a la aplicación del artículo 10 de la Ley 13/1997, de 23 de diciembre, de la Generalitat Valenciana, por la que se regula el Tramo Autonómico del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y restantes tributos cedidos. [2001/X5137]
  
El artículo 10 de la Ley 13/1997, de 23 de diciembre, de la Generalitat Valenciana, por la que se regula el Tramo Autonómico del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y restantes tributos cedidos, establece las reducciones en el Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, en virtud de la habilitación contenida en el artículo 13 de la Ley 14/1996, de 30 de diciembre, de Cesión de Tributos del Estado a las Comunidades Autónomas y Medidas Fiscales Complementarias.
  
Con el fin de garantizar una mejor comprensión de las reducciones autonómicas y su coordinación con las estatales, contribuyendo a clarificar su ámbito de aplicación, esta Dirección General ha considerado conveniente emitir la siguiente resolución:
  
1. Ámbito de aplicación del artículo 10 de la Ley 13/1997
  
El artículo 13 de la Ley 14/1996, de 30 de diciembre, de Cesión de Tributos del Estado a las Comunidades Autónomas y Medidas Fiscales Complementarias, otorga a las comunidades autónomas la competencia para establecer reducciones en el Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones para las transmisiones mortis causa, determinando que dichas reducciones, o bien deberán responder a circunstancias propias de las comunidades autónomas, o bien, cuando incidan sobre materias que sean objeto de reducciones propias del Estado, deberán mantener estas últimas en condiciones análogas a las establecidas por éste.
  
La distinción entre ambos tipos de reducciones no resulta baladí, ya que del análisis de dicho artículo y del artículo 20 de la Ley 29/1987, de 18 de diciembre, del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, se obtiene la conclusión de que, mientras las reducciones propias de la comunidad autónoma no se contraponen a las reducciones estatales, por tener un ámbito subjetivo de aplicación exclusivo o por configurar un nuevo ámbito objetivo o material del beneficio fiscal que se suma a los ya existentes, basados, en ambos casos, en las circunstancias propias de la comunidad autónoma, las reducciones análogas aprobadas por las comunidades autónomas, es decir, aquellas que inciden sobre idénticos ámbitos subjetivo y material que las del Estado, desplazan a las reducciones estatales, aplicándose en lugar de éstas, de forma que las cuantías de la reducción serán, en estos segundos casos, las que determine la norma autonómica. De esta manera, se aplican, en primer lugar, las reducciones del Estado, con sus presupuestos de aplicación, salvo que existan reducciones autonómicas análogas que, manteniendo dichos presupuestos, varíen su cuantía; y, en segundo lugar, se aplican las reducciones propias de las comunidades autónomas, es decir, tanto aquellas otras que incidan sobre presupuestos de hecho propios de las comunidades autónomas, como las que modifiquen alguno de los requisitos de las reducciones estatales.
  
La Comisión Mixta de Coordinación de la Gestión Tributaria ha dado esta misma interpretación del término «análogo», al restringirlo a aquellos supuestos en los que una comunidad autónoma mantiene el presupuesto de hecho de aplicación de la reducción, modificando el importe de la misma, pero incluyendo a todos los sujetos pasivos que podían acogerse a la reducción estatal, y que cualquier modificación de los presupuestos de hecho, aun cuando los mismos sean parcialmente coincidentes con los del Estado, supone el establecimiento de una reducción propia de la comunidad autónoma.
  
Atendidas dichas consideraciones generales, se ha de entender que las reducciones establecidas en el artículo 10 de la Ley 13/1997, de la Generalitat Valenciana, tienen una vocación de complementar a las estatales. Ello es particularmente evidente si se analiza la dicción del citado artículo 10, en el cual, al establecer que para el cálculo de la base liquidable del Impuesto de Sucesiones y Donaciones resultarán aplicables las reducciones establecidas por el Estado en la propia Ley reguladora del Tributo, con las especialidades recogidas en dicha norma autonómica, se emplea la preposición ?con- en un contexto que denota claramente la voluntad del legislador de que las reducciones de la Generalitat Valenciana resulten aplicables conjuntamente con las reducciones estatales. Así, manteniendo los supuestos de hecho contemplados por la normativa estatal, que, en ningún caso podrán quedar excluidos de aplicación, la Comunidad Autónoma Valenciana, haciendo uso de la competencia que le otorga el artículo 13.Tres de la Ley 14/1996, de 30 de diciembre, de Cesión de Tributos del Estado a las Comunidades Autónomas y Medidas Fiscales Complementarias, ha venido a establecer otras que, complementarias de las anteriores, tal y como establece el Preámbulo de la Ley 11/2000, de 28 de diciembre, de Medidas Fiscales, de Gestión Administrativa y Financiera y de Organización de la Generalitat Valenciana, responden a circunstancias de carácter económico o social propias de la Comunidad Autónoma Valenciana.
  
A mayor abundamiento, a esta misma y reiterada conclusión conduce la consideración de que constituye uno de los más importantes medios de interpretación de las normas la documentación que acompaña al proyecto de cada ley, entre la que se incluye, necesariamente, las memorias justificativa y económica del mismo. Este último documento es especialmente claro en relación con el carácter complementario de las reducciones autonómicas, dado que, para calcular el importe del beneficio fiscal, se parte, exclusivamente, de las operaciones que no gozan de reducción en el momento de implantarse la nueva norma, y no se contempla ningún incremento en la recaudación como consecuencia de eventuales supuestos que pierdan el derecho a la reducción.
  
En conclusión, salvo en el caso, que se analiza a continuación, de adquisiciones realizadas por personas con minusvalía física o psíquica, las demás reducciones autonómicas aprobadas por la Comunidad Valenciana no excluyen las estatales, sino que inciden sobre realidades propias de la misma, complementando a aquellas otras estatales, tal y como se deduce de su redacción y de la documentación complementaria que se acompaña a la norma aprobada.
  
2. Adquisiciones realizadas por personas con minusvalía física o psíquica
  
Esta reducción contempla el mismo ámbito de aplicación material y subjetivo que la prevista en el artículo 20.2 de la Ley del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, si bien se modifican las cuantías de la reducción, incrementándose las mismas por la normativa valenciana. Se trata, por tanto, de una reducción que desplaza a la reducción estatal, por tener un carácter análogo al de ésta, según los términos recogidos en el apartado anterior de esta resolución.
  
Por lo que respecta al concepto de minusvalía y a su modo de acreditación, dado que la aplicación de la reducción se proyecta sobre el mismo ámbito previsto en la reducción estatal, serán los mismos que los contemplados en la norma que regula esta última.
  
3. Transmisión de la empresa individual agrícola
  
El apartado segundo del artículo 10 de la Ley 13/1997 establece, en su redacción dada por la Ley 10/1998, de 28 de diciembre, de Medidas Fiscales, de Gestión Administrativa y Financiera, y de Organización de la Generalitat Valenciana, una reducción en la base liquidable del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones en el supuesto de transmisión de una empresa agrícola a favor del cónyuge, descendientes o adoptados del causante, o en favor de los ascendientes, adoptantes y colaterales, hasta el tercer grado, del causante, cuando no existan descendientes o adoptados, del 95 por 100 del valor de la empresa transmitida, siempre que se cumplan ciertos requisitos.
  
Dicha disposición debe ser puesta en relación con la reducción prevista en el artículo 20.2.c) de la Ley 29/1987, de 18 de diciembre, del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, en su redacción dada por Ley 66/1997, de 30 de diciembre, de Medidas Fiscales, Administrativas y del Orden Social, que prevé una reducción del 95 por 100 en los casos en los que en la herencia esté incluida una empresa individual, un negocio profesional o participaciones representativas del capital social de entidades a las que resulte aplicable la exención prevista en el artículo 4.Octavo de la Ley 19/1991, de 6 de junio, del Impuesto sobre el Patrimonio, siempre que la adquisición se mantenga durante diez años.
  
Ambas reducciones operan sobre ámbitos objetivos similares, la transmisión de empresas individuales, si bien no idénticos, al ser más específico dicho ámbito en el caso de la reducción aprobada para la Comunidad Valenciana, puesto que se exige que la empresa tenga por objeto la actividad agrícola. Sin embargo, existe una importante diferencia que hace exclusivo el ámbito subjetivo de la reducción valenciana, ya que esta última beneficia a los sucesores de causantes cuya actividad agrícola no fuera su principal fuente de renta. En cambio, para que la reducción estatal opere, la actividad agrícola debe haber constituido la principal fuente de renta del causante. Por lo tanto, en este caso nos encontramos con una reducción autonómica complementaria de la estatal, y no análoga a ésta.
  
Por otro lado, la reducción autonómica por transmisión de empresa individual agrícola debe ser igualmente puesta en relación con las reducciones previstas para explotaciones agrarias en los artículos 9, 10, 11 y 20 y en la disposición adicional cuarta de la Ley 19/1995, de 4 de julio, de Modernización de las Explotaciones Agrarias. Del análisis conjunto de la regulación de la reducción autonómica y de la estatal, se ha de concluir que el ámbito subjetivo de las mismas es parcialmente distinto. Así, mientras las reducciones estatales son aplicables únicamente a transmisiones mortis causa relacionadas con explotaciones agrícolas prioritarias o con superficies rústicas de dedicación forestal, la reducción autonómica es aplicable a la transmisión de cualquier explotación agraria.
  
Por lo que respecta a los requisitos particulares de la reducción autonómica que deben acreditarse, así como a otros elementos comunes con la reducción estatal, cuya interpretación no se contempla en la Resolución 2/1999, de 23 de marzo, de la Dirección General de Tributos del Ministerio de Hacienda, este centro directivo considera aplicables los criterios que a continuación se exponen:
  
A) El ejercicio de la actividad debe ser habitual, personal y directo, durante los cuatro años precedentes a la transmisión: este requisito implica que durante todos y cada uno de los cuatro periodos impositivos del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas anteriores al fallecimiento, incluido aquel en el se produzca el devengo del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, el causante debe haber sido titular de una actividad empresarial agrícola. Constituirá prueba del cumplimiento de este requisito la consignación en sus correspondientes declaraciones del IRPF (y del IVA, si no estuviese acogido al régimen especial de la agricultura) de rendimientos, positivos o negativos, de actividades agrícolas. A este respecto, conviene destacar que la legislación reguladora del IRPF (tanto la Ley 18/1991 como la Ley 40/1998) impone la obligación de declarar, cualquiera que sea el importe de las rentas, para los contribuyentes que ejercen actividades empresariales, por lo que no podrá alegarse, solicitada esta acreditación, la inexistencia de obligación de declarar por el IRPF.
  
B) La actividad agrícola del causante no debe haber constituido su principal fuente de renta: Dicha circunstancia deberá referirse a los cuatro periodos impositivos del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas anteriores al fallecimiento, incluido aquel en el que se produzca el devengo del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones. El cómputo deberá realizarse por comparación de la renta procedente de las actividades agrícolas con todo el conjunto de rentas distintas a las agrícolas obtenidas por el causante durante el periodo de referencia.
  
Este requisito hace referencia exclusivamente al causante, por lo que no limita las fuentes de renta de los causahabientes para el disfrute del beneficio autonómico.
  
C) El mantenimiento de la empresa agrícola en el patrimonio de los causahabientes se debe producir durante un periodo de cinco años: el requisito hace referencia al mantenimiento durante dicho periodo de la titularidad del conjunto de los bienes patrimoniales afectos a la actividad empresarial del causante. No obstante, no se entenderá incumplido este requisito en los siguientes supuestos:
  
En los casos de enajenación de cualesquiera elementos patrimoniales afectos a la actividad, con excepción de los inmuebles sobre los que se desarrolla la misma.
  
En los casos de aportación de todos o algunos de los bienes afectos a la empresa agrícola, incluidos los bienes inmuebles, a otras entidades que continúen en la explotación agraria de los mismos.
  
4. Reducción para la transmisión de bienes del patrimonio histórico-artístico
  
El apartado 3º) del artículo 10 de la Ley 13/1997, en su redacción dada por la Ley de la Generalitat Valenciana 9/1999, de 30 de diciembre, establece una reducción para las transmisiones de bienes inscritos en el Registro General de Bienes de Interés Cultural, en el Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano o que antes de finalizar el plazo de declaración del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones se inscriban en estos Registros, siempre que sean cedidos por sus adquirentes a determinadas instituciones públicas de la Comunidad Valenciana, gratuitamente para su exposición. Los porcentajes de reducción son variables: Del 95 por 100, 50 por 100 y del 25 por 100, para cesiones de más de veinte años, diez años y cinco años, respectivamente.
  
Esta reducción debe ser puesta en relación con la contemplada en el párrafo tercero del artículo 20.2.c) de la Ley 29/1987, en su redacción dada por Ley 55/199, de 29 de diciembre, de Medidas Fiscales, Administrativas y del Orden Social, para la transmisión mortis causa de bienes integrantes del Patrimonio Histórico Español o del Patrimonio Histórico o Cultural de las Comunidades Autónomas, por un importe del 95 por 100, a favor de descendientes, cónyuge o adoptados.
  
Del análisis conjunto de la regulación de ambas reducciones se ha de concluir que el ámbito subjetivo de las mismas es parcialmente distinto. Y así, la reducción autonómica valenciana afecta a los adquirentes mortis causa de los bienes en cuestión, tengan o no parentesco con el causante, y con independencia de que los causahabientes hubieran convivido o no con aquél durante cierto periodo. Por lo demás, los potenciales beneficiarios son tanto aquellos causahabientes que adquieren por causa de fallecimiento bienes inscritos en el Registro General de Bienes de Interés Cultural y en el Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano, como aquellos que adquieran bienes que antes de finalizar el plazo de presentación de la declaración por el Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones se inscriban en dichos Registros. En cambio, la reducción estatal limita el grado de parentesco de los causahabientes beneficiarios con el causante, exige la convivencia de los causahabientes con el causante durante los dos años anteriores al fallecimiento de este último y reduce el ámbito de aplicación a bienes ya integrantes del Patrimonio Histórico Artístico en el momento del fallecimiento. Por ello, es evidente que el ámbito subjetivo es parcialmente coincidente, pero no idéntico.
  
En cuanto al ámbito objetivo de aplicación, el de la reducción estatal es diferente al de la autonómica, ya que ésta se debe aplicar sólo a los casos de adquisiciones mortis causa de bienes inscritos en los mencionados Registros o que se inscriban en los mismos antes de finalizar el plazo de presentación de la declaración por el Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, siempre y cuando tales bienes se cedan gratuitamente a determinadas instituciones para su exposición al público. La reducción estatal, en cambio, abarca otros supuestos objetivos de adquisición de bienes del patrimonio histórico-artístico ya inscritos en los Registros correspondientes, con independencia de su posterior destino.
  
Los requisitos específicos de la reducción valenciana determinan el carácter complementario de la misma, que resultará aplicable, exclusivamente, a los casos no contemplados en la norma estatal, esto es, aquellos en los que el adquirente sea persona diferente de los beneficiarios del Estado o, tratándose de estos beneficiarios, que los bienes no estén inscritos en los Registros correspondientes pero que se proceda a su inscripción durante el periodo para la presentación de declaración por el Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, y siempre que se cumplan los requisitos adicionales previstos en la norma autonómica.
  
5. Reducción para la transmisión de una empresa individual o negocio profesional
  
Este apartado, incorporado por la Ley 11/2000, de 28 de diciembre, de Medidas Fiscales, de Gestión Administrativa y Financiera, y de Organización de la Generalitat Valenciana, establece una reducción para las transmisiones de empresas individuales y negocios profesionales que se explotaran por el causante de forma personal, habitual y directa y que constituyeran su mayor fuente de renta, siempre que se mantenga en actividad por el adquirente durante un periodo de diez años, salvo que éste falleciera a su vez dentro de dicho periodo.
  
Esta reducción, puesta en relación con la contemplada en el artículo 20.2.c) de la Ley 29/1987, de 18 de diciembre, del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones, para la transmisión de empresas individuales y negocios profesionales, presenta tres diferencias fundamentales en su ámbito subjetivo de aplicación:
  
a) La reducción estatal se aplica en favor de los cónyuges, descendientes y adoptados, y en el caso de que no existan éstos, en favor de los ascendientes, adoptantes y colaterales hasta el tercer grado. La reducción autonómica valenciana es aplicable sin exigencia de requisitos de parentesco.
  
b) La reducción estatal es aplicable a causahabientes que, aunque cumplan los demás requisitos, no mantengan en actividad los bienes afectos, al exigir sólo el mero mantenimiento de la titularidad de la adquisición. En cambio, la aplicación de la reducción autonómica valenciana exige la continuación de la empresa en actividad por los adquirentes.
  
c) Los potenciales beneficiarios de la reducción estatal son los causahabientes de aquellos causantes cuya principal fuente de renta hubiera sido la actividad empresarial o profesional a la que se encuentren afectos los bienes transmitidos, entendiendo por principal fuente de renta aquella que proporcione un importe superior al 50 por 100 del total de todos sus rendimientos. En cambio, en la reducción autonómica dicho importe se determina, exclusivamente, como la mayor fuente de rendimientos del causante de estas dos procedencias.
  
Es evidente por ello que el ámbito subjetivo de aplicación de la reducción autonómica es parcialmente distinto del de la estatal, por lo que la reducción tiene un carácter complementario y no análogo a la del Estado.
  
Por lo demás, las condiciones de aplicación de la reducción autonómica deben interpretarse de conformidad con los siguientes criterios:
  
A) La transmisión mortis causa ha de ser de una empresa individual o negocio profesional: a tales efectos, se considerará que se produce tal tipo de transmisión, cuando la misma tenga por objeto bienes afectos a una actividad empresarial o profesional por la que el causante hubiera incluido en su base imponible del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas rendimientos procedentes de las actividades empresariales o profesionales. Por tanto, no se incluirán en este supuesto los casos en los que la empresa o negocio transmitido se encontrase arrendada, en cuyo caso los rendimientos percibidos serían del capital mobiliario.
  
B) El ejercicio por el causante de las actividades empresariales o profesionales ha de ser de forma habitual, personal y directa: a este respecto, deben efectuarse las siguientes consideraciones:
  
El ejercicio habitual, personal y directo por el causante de las citadas actividades ha de referirse al periodo impositivo del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas en el que se produjo su fallecimiento.
  
En cuanto a la prueba de las actividades ejercitadas por el causante, la misma se deberá efectuar mediante la acreditación de la inclusión de los rendimientos derivados de la actividad relevante en la declaración del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas del periodo impositivo en el que se produjo su fallecimiento.
  
C) Los rendimientos derivados de la empresa individual o negocio profesional transmitido deben constituir la mayor fuente de renta del causante procedente de las actividades económicas o del trabajo personal: a estos efectos, para que resulte aplicable la reducción autonómica, deberán compararse los rendimientos procedentes de la actividad o negocio en cuestión con los que el causante hubiera obtenido de cada una de las demás actividades separadas que hubiesen originado rendimientos de las actividades económicas o de cada relación laboral que hubiera dado lugar a rendimientos del trabajo personal.
  
Si los rendimientos procedentes de la actividad en cuestión fueran superiores a los rendimientos que proporcionen todas y cada una de las restantes actividades o relaciones laborales del causante, aisladamente consideradas, solamente resultará aplicable la reducción aprobada por la Generalitat Valenciana a la parte de la base liquidable del Impuesto sobre Sucesiones y Donaciones correspondiente a los bienes afectos a la empresa o negocio que constituya la mayor de las fuentes de renta del causante relevantes a estos efectos.
  
D) Los bienes adquiridos afectos a la actividad del causante deben mantenerse ?en actividad- por los causahabientes: la aplicación de la reducción autónomica exige el mantenimiento de una actividad a la que se afecten los bienes adquiridos, pero no necesariamente la misma que la ejercida por el causante, ya que el texto literal hace referencia a que ?se mantenga por el adquirente en actividad?, pero no exige expresamente la identidad de ésta con la del causante.
  
La regulación legal de la Comunidad Valenciana en este punto es, pues, más clara que la estatal, puesto que la referencia a la actividad excluye la posibilidad de incluir los bienes adquiridos dentro del patrimonio personal, si bien es factible el cambio de actividad, siempre dentro del patrimonio empresarial, sin perder el derecho a la reducción.
  
6. Reducción para la transmisión de participaciones en entidades
  
Este apartado, incorporado también por la Ley 11/2000, de 28 de diciembre, de Medidas Fiscales, de Gestión Administrativa y Financiera, y de Organización de la Generalitat Valenciana, establece una reducción del 95 por 100 para las transmisiones de participaciones a favor del cónyuge, descendientes y adoptados, siempre que las participaciones correspondan a entidades que no tengan por actividad principal la gestión de un patrimonio, que la participación del causante sea de, al menos, el 5 por 100 individualmente o de, al menos, el 20 por 100 conjuntamente con su grupo familiar y que el causante hubiera ejercido funciones de dirección en la entidad, percibiendo por ello una retribución que suponga la mayor de sus fuentes de renta de las actividades económicas o del trabajo personal.
  
Por lo que respecta a los supuestos de aplicación de esta reducción, cabe señalar que, al igual que en el supuesto anterior, se proyecta sobre un ámbito complementario del de la reducción establecida por el Estado en el artículo 20.2.c) de la Ley 29/1987, según se desprende de las siguientes consideraciones:
  
a) La reducción estatal es aplicable en favor de los cónyuges, descendientes y adoptados, y en el caso de que no existan éstos, en favor de los ascendientes, adoptantes y colaterales hasta el tercer grado. La reducción de la Generalitat Valenciana se aplica, exclusivamente, a favor de los cónyuges, descendientes y adoptados.
  
b) La reducción establecida por el Estado beneficia a aquellos causahabientes que adquieran mortis causa participaciones en entidades a las que sea de aplicación la exención regulada en el artículo 4.Ocho, apartado 2, de la Ley 19/1991, de 6 de junio, del Impuesto sobre el Patrimonio, quedando, por tanto, excluidos los adquirentes de participaciones en sociedades de cartera y de mera tenencia de bienes, entendiendo como tales aquellas que, con arreglo al artículo 75 de la Ley 43/1995, de 27 de diciembre, del Impuesto sobre Sociedades, deben tributar en régimen de transparencia fiscal. En cambio, la Generalitat Valenciana ha sustituido la referencia a la citada Ley del Impuesto sobre el Patrimonio por una mención expresa de las entidades a las que resulta de aplicación la reducción, excluyendo de la misma a aquellas que tengan por actividad la gestión de un patrimonio mobiliario o inmobiliario. Añade el precepto autonómico que, a estos efectos, se entiende que una entidad tiene esta finalidad cuando más de la mitad de sus activos sean bienes inmuebles que no se encuentren afectos al desarrollo de actividades económicas de carácter empresarial o sean valores. Por ello, quedan excluidos de la reducción autonómica los adquirentes de participaciones en entidades que tengan más de la mitad de su patrimonio compuesto por valores, aun cuando no estén incluidas en el régimen de transparencia fiscal, por aplicación de lo previsto en el artículo 75 de la Ley 43/1995, de 27 de diciembre, del Impuesto sobre Sociedades. En consecuencia, tratándose de una reducción autonómica complementaria de la estatal, esta última mantendrá plena vigencia sobre los casos no incluidos en la reducción autonómica, en tanto en cuanto se den los requisitos establecidos en la norma estatal.
  
c) De la reducción estatal se pueden beneficiar los adquirentes de participaciones en entidades respecto de las cuales el causante hubiera tenido una participación en el capital de, al menos, el 15 por 100, computada de forma individual, o de, al menos, el 20 por 100, computada conjuntamente con las de su grupo familiar. En cambio, el ámbito subjetivo de la reducción autonómica valenciana se amplia desde esta perpectiva, al incluir a los causahabientes de causantes con una participación individual de, al menos, un 5 por 100 del capital.
  
d) Finalmente, de la reducción estatal se benefician los causahabientes de causantes que ejerciesen funciones de dirección en la entidad, así como los causahabientes que ejerciesen ellos mismos dichas funciones directivas o cuando las ejerciesen personas del grupo familiar. El ámbito subjetivo de la reducción autonómica es parcialmente distinto, ya que, por un lado, no se exige que la remuneración de aquellas funciones directivas constituya más del 50 por 100 de la totalidad de los rendimientos empresariales, profesionales y del trabajo personal del causante, sino, tan sólo, que constituyan el mayor importe de los rendimientos del causante de aquellas clases citadas; y, por el otro lado, los requisitos de remuneración se exigen solamente del causante, a diferencia de la reducción estatal en la que los mismos pueden referirse al causante o a alguna persona del grupo familiar en los casos de participación conjunta.
  
7. Criterios interpretativos contenidos en la Resolución 2/99, de la Dirección General de Tributos del Ministerio de Economía y Hacienda
  
Resultarán aplicables a las reducciones contenidas en el artículo 10 de la Ley 13/1997, de 23 de diciembre, de la Generalitat Valenciana, por la que se regula el Tramo Autonómico del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y restantes tributos cedidos los criterios interpretativos sostenidos por la Resolución 2/99 de la Dirección General de Tributos del Ministerio de Hacienda, en todo aquello que no contravengan la presente resolución.
  
En particular, resultará aplicable el criterio contenido en dicha Resolución en relación con la transmisión de los bienes y derechos comunes del matrimonio incluidos en la sucesión del cónyuge no profesional o no empresario, afectos a la actividad empresarial o profesional del cónyuge superviviente, como consecuencia de la liquidación de la sociedad conyugal.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML