Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2662, del 08-01-1996 (1996/837172)

ACORD 1/1995, de 15 de març, del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes, de modificació del mètode per al càlcul del cost dels serveis transferits a les comunitats autònomes.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/a/1995/03/15/1/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   2662

Data del DOGV
:   08-01-1996

Secció del DOGV
:   DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1996/837172

CVE


Data del document
:   15-03-1995

Organisme emissor
:   Consell de Politica Fiscal i Financera de Les Comunitats Autonomes

Tipus de document
:   Acord

ACORD 1/1995, de 15 de març, del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes, de modificació del mètode per al càlcul del cost dels serveis transferits a les comunitats autònomes.   
El ple del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes, vàlidament constituït amb assistència de tots els membres de dret, realitzà la vint-i-novena reunió el dia 15 de març de 1995, amb la convocatòria prèvia del ministre d'Economia i Hisenda, president del Consell, d'acord amb l'ordre del dia que, entre altres assumptes, incloïa la proposta de modificació del «Mètode per al Càlcul del Cost dels Serveis Transferits a les Comunitats Autònomes».  
Una vegada debatuda la proposta elaborada pel grup de treball corresponent, s'aprovà, en primera votació, per una majoria de trenta-dos vots a favor, dos en contra i zero abstencions, sobre trenta-quatre vots de dret, que suposen una majoria superior als dos terços dels vots dels membres que integren el Consell, segons que preveu l'article 10.3.a) del Reglament de Règim Interior.  
A l'acord d'aprovació ha formulat escrit d'explicació del seu vot favorable el conseller de la Comunitat Autònoma de Catalunya, d'acord amb la facultat que confereix l'article 10.3 d'aquest reglament, i tots dos, acord i explicació de vot, figuren com annex I a l'acta de la reunió esmentada aprovada pel ple realitzat el 27 de juliol de 1995.  
Per això, en compliment del que estableix l'apartat 2 de l'article 10 del Reglament de Règim Interior del Consell, es publica, per a coneixement general.  
Mètode per al càlcul del cost dels serveis transferits a les comunitats autònomes  
1. Introducció  
1.1. Noció general.  
La construcció de l'Estat de les Autonomies implica un procés de transferència de competències a l'administració autonòmica dels nous ens territorials creats per la Constitució Espanyola.  
Per a l'efectivitat d'aquest procés, des d'una perspectiva purament pressupostària i econòmico-financera, cal que es complesquen les premisses següents:  
- Les comunitats autònomes han de disposar dels recursos necessaris i suficients per a la prestació dels serveis corresponents a les competències que assumeixen.  
- Aquest procés no ha de produir desequilibris financers ni per a l'administració central ni per a altres administracions autonòmiques, que hauran de prestar els serveis propis de les seues competències amb iguals garanties de suficiència. Per tant, haurà d'evitar-se que pel fet de dotar de serveis una comunitat es generen problemes financers en altres.  
- La despesa pública no ha de duplicar-se com a conseqüència d'un increment artificial de la dimensió, a nivell global, dels serveis objecte de traspàs o d'una defectuosa identificació en l'àmbit territorial dels mitjans personals i materials necessaris per a la prestació del servei que es traspassa dins els nous nivells de distribució de competències entre les administracions implicades en el procés autonòmic.  
1.2. Suficiència de recursos i equilibri financer en els traspassos de serveis.  
Per a la consecució dels dos primers objectius, l'Estat ha de garantir el finançament dels serveis transferits a cada comunitat autònoma amb una quantitat igual al cost efectiu del servei en el territori d'aquesta comunitat, en el moment de la transferència. Amb això, les comunitats autònomes disposaran dels recursos suficients per a prestar el servei traspassat al mateix nivell que l'efectuava l'Estat abans i l'Estat podrà continuar prestant els serveis propis i els transferibles, encara no traspassats, sense patir cap tipus de desequilibri econòmico-financer.  
Els principis de suficiència de recursos i l'equilibri econòmico-financer asseguren que els administrats no suporten cap disfunció en la percepció dels serveis públics pel mer fet de l'execució del procés descentralitzador previst en la Constitució i exigeix que aquest procés es duga a terme amb el màxim rigor i racionalitat.  
Aquesta garantia del finançament del cost efectiu dels serveis transferits es consagra en el marc de la legalitat vigent per mitjà de la disposició transitòria primera de la Llei Orgànica 8/1980, de 22 de setembre, de Finançament de les Comunitats Autònomes, d'ara endavant LOFCA, de la disposició transitòria tercera de la Llei Orgànica 4/1979, de 18 de desembre, de l'Estatut d'Autonomia de Catalunya i de la disposició transitòria cinquena de la Llei Orgànica 1/1981, de 6 d'abril, de l'Estatut d'Autonomia per a Galícia.  
1.3. Metodologia de càlcul de costos: la seua transcendència.  
Descentralitzar mantenint els equilibris del sistema requereix d'una correcta valoració del cost efectiu dels serveis objecte de transferència i d'una exacta identificació dels agents generadors dels costos. Realitzar totes dues tasques obliga a elaborar una metodologia per a identificar correctament i quantificar amb exactitud els costos dels serveis transferits a les comunitats autònomes.  
Així es preveu en la LOFCA, ja que en l'article tercer estableix la competència del Consell de Política Fiscal i Financera per a l'estudi, l'elaboració i la revisió dels mètodes utilitzats per al càlcul dels costos dels serveis transferits a les comunitats autònomes.  
El compliment d'aquestes disposicions legals constitueix l'objectiu que es pretén aconseguir en aquesta metodologia.  
Com a conseqüència de la reordenació de competències i serveis que resulten del procés autonòmic, ha de reestructurar-se l'administració central observant inexcusablement els principis constitucionals d'eficàcia, desconcentració, coordinació i economia de la despesa pública. En aquest sentit, adquireix especial rellevància aquesta metodologia ja que permetrà no sols definir amb precisió les funcions i activitats ordinàries que han de desenvolupar les comunitats autònomes com a conseqüència de l'exercici de les seues competències, sinó també reorganitzar els serveis centrals i perifèrics dels departaments ministerials i dels organismes que en depenen per acomodar-los a les funcions que continuen pertanyent-los, suprimint les estructures de gestió que resulten innecessàries i antieconòmiques i, si escau, reconvertint-les en altres serveis de coordinació i/o planificació que resulten imprescindibles.  
Cal assenyalar que per mitjà d'aquesta metodologia s'estableix, únicament, el nivell de finançament bàsic corresponent a l'activitat ordinària que desenvoluparan les comunitats autònomes. Convé recordar sobre això que, junt a aquest finançament primari, hi ha altres mecanismes capaços d'elevar, si escau, el nivell de prestació dels serveis públics transferits mitjançant la utilització dels recursos autònoms (tributs propis, recàrrecs sobre impostos de l'Estat, endeutament, etc.) o per mitjà de les dotacions procedents dels mecanismes financers de redistribució (Fons de Compensació Interterritorial i, si escau, assignacions pressupostàries per a l'anivellament de serveis públics fonamentals).  
1.4. Finançament bàsic: el percentatge de participació.  
Dues són les fonts de recursos dins del sistema de finançament bàsic. D'una banda, el rendiment dels tributs cedits i, de l'altra, la participació en els ingressos de l'Estat mitjançant un percentatge que s'ha de determinar. Aquest percentatge es fixarà d'acord amb aquesta metodologia i haurà de ser aprovat, mitjançant llei, per les Corts Generals.  
Per a poder calcular el percentatge de participació abans esmentat, la Comissió Mixta de Transferències fixarà obligatòriament, junt amb la relació de mitjans personals i materials adscrits al servei que es traspassa i la quantificació del cost efectiu de prestació d'aquest, el percentatge que represente aquest cost efectiu en relació amb els ingressos per impostos directes i indirectes de l'Estat.  
Una vegada acordat per a cada traspàs de serveis aquest percentatge, la suma dels corresponents als reials decrets l'efectivitat dels quals es produesca en el mateix exercici constituirà el percentatge global de l'exercici de referència. Aquest percentatge global s'addicionarà al corresponent als exercicis anteriors, obtenint així l'aplicable a la comunitat autònoma sobre els ingressos de l'Estat en l'exercici següent i donant origen a un procés en cadena que culminarà amb l'acabament del procés de traspàs de serveis a aquella.  
1.5. Efectius del traspàs de serveis sobre els pressupostos de l'Estat i dels seus organismes autònoms.  
L'última de les premisses considerades, és a dir, la no duplicació de la despesa pública, exigeix evitar, abans que els traspassos es consoliden efectivament en les administracions receptores, una remodelació artificial de la dimensió dels serveis per mitjà d'una redistribució global de mitjans personals i materials per a cobrir suposades insuficiències tant a nivell territorial com a nivell d'altres serveis no inclosos en el procés.  
Aquesta remodelació artificial, si es produeix, conduiria als resultats següents: a) desigualtat en la prestació dels serveis i, b) conseqüent increment de la despesa pública, que suposaria mobilització de recursos addicionals destinats al sector públic, provocant, inicialment, un augment del dèficit i, posteriorment, una major pressió fiscal.  
Per a això, no és suficient fer una correcta valoració del cost dels serveis que es traspassen i transferir les dotacions financeres corresponents a aquest cost, sinó que, a més, cal: a) transferir tots els mitjans personals i materials que constitueixen els agents productors de les despeses que integren el repetit cost, i, b) donar de baixa, amb caràcter permanent, en els corresponents pressupostos del departament o organisme autònom del qual depenia el servei, els crèdits equivalents a l'import en què es traduesca l'aplicació del percentatge de participació en els ingressos de l'Estat corresponent al servei traspassat al qual abans s'ha fet referència.  
2. Definició del cost efectiu  
2.1. Definició legal.  
La disposició transitòria primera de la Llei Orgànica 8/1980, de 22 de setembre, de Finançament de les Comunitats Autònomes, defineix el cost efectiu d'un servei mitjançant un mètode descriptiu que duu a la seua identificació com el mer resultat de l'agregació dels costos directes, indirectes i despeses d'inversió que corresponga imputar en el moment de la transferència a la comunitat autònoma de què es tracte.  
2.2. Definició dels components del cost efectiu.  
2.2.1. Criteris de partida.  
En primer lloc, convé definir els components del cost que es considera imputable als serveis transferits a les comunitats autònomes.  
Evidentment, aquest cost ha de ser total i basat en la cobertura financera que s'aplicava per l'Estat a les unitats que d'alguna manera intervenien en els processos de producció dels serveis públics i, conseqüentment, en la realització de les funcions inherents a aquests.  
Per tant, caldrà considerar els següents components del cost efectiu respecte a un servei determinat:  
a) Cost directe d'unitats centrals.  
b) Cost indirecte d'unitats centrals.  
c) Cost directe d'unitats perifèriques.  
d) Cost indirecte d'unitats perifèriques.  
e) Despeses d'inversions.  
Ha de tenir-se en compte que l'orientació del mètode es fa sota una perspectiva econòmica però prenent com a base l'estructura de tasques i funcions necessàries per a la prestació del servei objecte de transferència. Per això, des d'un punt de vista analític, els components del cost del servei no poden considerar-se a priori predeterminats i establerts en exclusiva dins d'una sola unitat orgànica, ja que les tasques inherents a la prestació dels serveis públics comporten, necessàriament, l'exercici d'unes funcions en el procés de producció d'aquell que poden resultar complexes.  
En conseqüència, caldrà prendre com a base de referència l'òrgan que, cara a l'administrat, afegeix l'última unitat de costos per a fer possible la prestació del servei. A partir d'aquest punt, i amb la finalitat de compondre els elements i els agents portadors dels costos, caldrà considerar en una línia ascendent, les distintes fases de producció del servei, siga quina siga la unitat que directament intervinga en el procés en raó de l'exercici de les funcions que tinga atribuïdes.  
Efectuada aquesta primera anàlisi, pot resultar:  
a) Que per tractar-se d'una funció general amb comeses marginals, la unitat orgànica que ultima la prestació del servei, tan sols intervinga en el moment final i el cost corresponent siga d'escassa quantia.  
En aquest cas, caldrà profunditzar en l'anàlisi per a localitzar la unitat o el conjunt d'unitats orgàniques funcionalment independents a les quals haja d'imputar, en conjunt, el major component del cost i les competències del qual hauran de quedar identificades, per raó de la matèria, dins de la funció principal que és objecte de traspàs.  
b) Pot ocórrer igualment, que la unitat esmentada es trobe integrada en una branca de gestió organitzada en unitats interdependents per mitjà de relacions orgàniques i funcionals, l'activitat de les quals queda circumscrita de forma important en el seu conjunt en la prestació del servei considerat.  
En aquest supòsit, la identificació ha de ser immediata, si no hi ha diverses organitzacions administratives, en branques d'activitat diferents, que incidesquen en la prestació d'un mateix servei, en aquest cas, caldria considerar més d'una funció principal o una sèrie de funcions principals interrelacionades, procedint a ampliar els reials decrets per raó de les matèries objecte de transferència.  
Una vegada identificades les unitats que directament intervenen en el procés de producció del servei, s'haurà de determinar quin és el cost imputable a aquestes.  
El cost directe serà sumatori de tots els costos imputables a les unitats que intervenen directament en el procés de producció del servei, siga quina siga la funció que desenvolupen o la branca de l'activitat en què estiguen enquadrades.  
Una vegada determinats els costos directes, s'haurà de procedir a l'estudi detallat de cada unitat implicada, per tal de concretar quina és l'estructura de base i on es localitzen les tasques de direcció, suport i coordinació d'aquesta amb la finalitat de fixar les possibles ratios d'imputació de costos indirectes.  
Finalment, sols quedarà computar les despeses d'inversió necessàries per al manteniment de la prestació del servei al nivell que l'efectuava l'Estat abans del traspàs.  
2.2.2. Cost directe.  
Constitueix el cost directe la suma de les despeses de personal i de funcionament directament vinculades a la prestació del servei relatius a les tasques que s'han de realitzar per a la producció d'aquest, siga quina siga la unitat orgànica que els genere i el lloc en què aquelles es produesquen.   
Per la localització dels agents portadors d'aquests costos directes, aquests es poden subdividir en:  
a) Costos directes centrals.  
b) Costos directes perifèrics.  
2.2.2.1. Integraran el cost directe central, les càrregues inherents a la prestació del servei traspassat, la gestió del qual siga realitzada de forma centralitzada pels òrgans no perifèrics que directament intervinguen en el procés de producció del servei.  
A aquest efecte, es prendrà en compte el cost de les unitats següents:  
a) Les unitats centrals, administratives o no, enquadrades orgànicament i funcionalment en el departament o organisme de què es tracte.  
Exemple:  
Departament: Ministeri d'Hisenda.  
Unitat orgànica: Direcció General de Tributs.  
b) Les unitats centrals, administratives o no, que sols es troben enquadrades en el departament o organisme per mitjà d'una relació de servei d'exclusiva dependència orgànica.  
Exemple:  
Departament: Ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme.  
Unitat orgànica: Intervenció Delegada.  
c) Les unitats centrals, administratives o no, que encara que no es troben vinculades ni orgànicament ni funcionalment al departament o organisme, tenen la titularitat de les competències que comporta la funció principal que s'ha de traspassar.  
Exemple:  
Departament: Ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme.  
Unitat orgànica: Direcció General del Tresor.  
2.2.2.2. Integraran el cost directe perifèric les càrregues inherents a la prestació del servei la gestió del qual siga realitzada pels òrgans perifèrics de l'administració en l'àmbit territorial de la comunitat autònoma corresponent.  
A aquest efecte, tindran la consideració de costos directes perifèrics els corresponents a les unitats següents:  
a) Les unitats orgàniques perifèriques que es traspassen i que es troben directament vinculades a la prestació del servei dins de l'àmbit territorial de la comunitat autònoma, amb una estructura orgànicament i funcionalment dependent del departament o organisme titular de les competències per mitjà de les quals es desenvolupa l'exercici de l'activitat o funció principal.  
Exemple:  
Departament: Ministeri d'Hisenda.  
Unitat orgànica: Advocacia de l'Estat.  
Subunitat: Secció de Liquidacions Tributàries.  
b) Les unitats orgàniques perifèriques que intervenen directament en el procés de producció dels serveis públics que es traspassen, en la realització dels quals es troben amb els titulars de l'exercici de l'activitat o funció principal, en una relació administrativa de caràcter merament orgànic.  
Exemple:  
Departament: Ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme.  
Unitat orgànica: Intervenció Territorial, Assessoria Jurídica, etc.  
c) Les unitats orgàniques perifèriques que, intervenint igualment de forma directa en el procés de prestació del servei, no es troben ni orgànicament ni funcionalment vinculats a les titulars de l'exercici de les competències que comporta el desenvolupament de la funció principal objecte de traspàs.  
Exemple:  
Departament: Ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme.  
Unitat orgànica: Tresoreria de la Delegació d'Hisenda.  
2.2.3. Cost indirecte.  
El cost indirecte d'un servei està constituït per les despeses de personal i de funcionament necessàries per a realitzar les funcions de suport, direcció i coordinació del servei transferit i que corresponen, tant a la unitat presa com a referència, com a aquelles altres que col·lateralment intervinguen en la producció directa del servei.  
En tot cas, quan hi haja programes d'inversions afectes als serveis transferits, s'inclouran en els costos indirectes els corresponents a les oficines de programació d'aquestes inversions.  
No tindran en cap cas la consideració de costos indirectes els corresponents a les tasques generals de coordinació, direcció i suport que, a nivell de tot el territori nacional, siguen exercides per l'administració central de l'Estat en l'àmbit de les seues competències.  
Així mateix, s'ha d'entendre que una part dels costos indirectes corresponen als òrgans de l'administració central de l'Estat i altres als òrgans de l'administració de l'Estat en territori de la comunitat autònoma, per això el cost indirecte pot subdividir-se també en:  
a) Cost indirecte central, i  
b) Cost indirecte perifèric.  
Aquests costos indirectes s'identifiquen exclusivament per mitjà d'una anàlisi prèvia de les unitats que realitzen tasques de suport, coordinació i direcció de les unitats portadores del cost directe, abans definides.  
2.2.4. Despeses d'inversió.  
Es consideraran com a despeses d'inversió les corresponents a les inversions per a conservació, millora, substitució i ampliació del capital públic afecte a la prestació del servei transferit.  
La inclusió de les despeses d'inversió respon a la necessitat que el capital productiu coadjuve a aconseguir, en cada moment, els millors resultats en la prestació dels serveis públics.  
Per a major precisió conceptual, s'entendrà que constitueixen:  
2.2.4.1. Inversió de conservació, la que té per objecte mantenir els béns materials en situació d'ús i funcionament normals i reposar els béns deteriorats perquè puguen continuar sent utilitzats en l'exercici de la funció pública.  
2.2.4.2. Inversió de millora, aquella la finalitat de la qual és la prorrogar la vida útil del bé o posar-lo en estat un estat d'ús que augmente l'eficàcia en la cobertura de les necessitats derivades de la prestació del servei.  
2.2.4.3. Inversió de substitució, la que es realitza per a reemplaçar els béns afectes al servei que, a conseqüència del seu ús normal, hagen esdevingut inútils per a la prestació del servei.  
2.2.4.5. Inversió d'ampliació o inversió nova, la que té per objecte l'increment de l'estoc de capital afecte als serveis públics, per a millorar quantitativament o qualitativament les condicions de prestació.  
3. Procediment de valoració  
3.1. Abast de la valoració.  
La valoració del cost efectiu dels serveis transferits a les comunitats autònomes es farà servei a servei, de forma analítica, identificant tots els elements d'aquest per a cada comunitat autònoma.  
Cada reial decret de traspàs de serveis contindrà la valoració del cost efectiu referit a la comunitat autònoma de què es tracte i al servei concret el traspàs del qual s'efectue.  
Pot ocórrer en certs casos, lògicament els menys i quasi de manera excepcional, que les transferències de competències no impliquen un corresponent traspàs de serveis per tractar-se de meres assumpcions per la comunitat autònoma de la titularitat de potestats o facultats. Doncs bé, fins i tot en aquests casos cal que es determine la data d'efectivitat de la transferència de la competència en qüestió i que s'efectue la valoració del cost efectiu, si n'hi ha, de l'exercici d'aquesta competència per la comunitat autònoma. Això requerirà l'aprovació del pertinent reial decret on se sancione el corresponent acord de la Comissió Mixta de Transferències.  
La valoració del cost efectiu, bé dels serveis traspassats, bé de l'exercici de les competències transferides, es realitzarà de forma analítica, desglossant aquest cost per a cada servei o competència i cada comunitat autònoma en els distints elements que l'integren, i que abans s'han definit, és a dir, els costos directes, indirectes i les despeses d'inversió. Aquest desglossament comprendrà en detall, per una banda, la quantificació dels crèdits pressupostaris que corresponguen als costos esmentats i, per l'altra, la identificació dels mitjans personals i materials que siguen els agents productors de la despesa.  
Per a cada comunitat autònoma s'efectuarà una valoració per cada traspàs de serveis o, si escau, per cada transferència de competència que es produesca. Aquesta valoració podrà fer-se en dues fases:  
a) Fase provisional: La valoració serà provisional quan no es dispose de les dades referides al tancament de l'exercici econòmic anterior al de la data d'entrada en vigor del corresponent reial decret o hi concórreguen circumstàncies que facen impossible la determinació dels costos de personal o la identificació dels mitjans que s'han de transferir. Totes dues circumstàncies s'hauran de fer constar en acord motivat de la corresponent Comissió Mixta de Transferències, la qual també assenyalarà el termini en què haurà de fer-se la valoració definitiva, termini que no podrà excedir de cinc mesos comptats a partir de l'entrada en vigor del reial decret corresponent.  
b) Fase definitiva: La valoració serà definitiva quan es dispose de la totalitat de les dades.  
No obstant el que s'ha dit en la fase a) anterior, en cap cas podran fer-se valoracions provisionals en les quals no queden definitivament identificats i determinats:  
1) Els mitjans personals que s'han de transferir a nivell perifèric.  
2) Els costos de funcionament.  
3) Les despeses d'inversió, i  
4) La quantificació provisional dels ingressos afectats.  
Les valoracions dels reials decrets ja publicats en el Butlletí Oficial de l'Estat, amb efectes anteriors al 31 de juliol de 1981 hauran de ser objecte de revisió, i les corresponents valoracions definitives hauran de quedar ultimades o completades abans del dia 30 de juny de 1982.  
3.2. Referència temporal de la valoració.  
La valoració del cost efectiu del servei en el territori de la comunitat farà referència al moment de la transferència, per la qual cosa hauran de ser considerats tots els elements integrants d'aquest cost en què efectivament haguera incorregut l'Estat durant l'any immediatament anterior al de la transferència del servei, amb aquesta finalitat es prendran les dades que resulten de les operacions comptables de tancament del pressupost anterior a aquesta transferència.  
Normalment, quan les transferències es negocien durant els últims mesos de cada any, no es disposa dels resultats obtinguts o que s'han d'obtenir del tancament del pressupost corresponent a l'exercici immediat anterior a l'entrada en vigor del reial decret de què es tracte (1 de gener de l'any següent). En aquest cas, la valoració del cost es realitzarà partint de les previsions contingudes en el pressupost de l'any corrent, expressant-se de forma clara que es tracta d'una valoració provisional que haurà de tenir la concreció definitiva una vegada que es coneguen els resultats del tancament d'aquest pressupost.  
Sobre això, fins que es produesca la valoració definitiva del servei transferit, no podrà donar-se per acabat el treball de les comissions mixtes, i el finançament del servei en qüestió, es realitzarà mitjançant la cessió, per l'Estat, dels crèdits pressupostaris corresponents a la valoració provisional, actualitzats en funció de l'increment mitjà que hagen experimentat aquests en el pressupost de l'exercici en què haurà d'entrar en vigor el traspàs dels serveis.  
Excepcionalment, i com a solució d'aproximació, quan no es troben dades analítiques per a realitzar la valoració de les càrregues i la identificació dels mitjans sobre els resultats de les operacions de tancament del pressupost corresponent a l'exercici anterior a aquell en què tinga lloc l'efectivitat del traspàs o de la transferència, podrà determinar-se el cost efectiu en funció de les xifres previstes en el pressupost de l'exercici en què es produeix el traspàs. En aquest cas, i a l'efecte de la fixació del percentatge de participació, la valoració provisional així efectuada haurà de ser objecte de correcció, reduint-ne la quantificació en funció dels increments mitjans globals produïts, segons la naturalesa de la despesa, prenent com a base les xifres del pressupost preventiu, per a posar-les en relació amb les d'idèntica configuració de l'any anterior.  
3.3. Treballs preparatoris i previs a la valoració.  
Els treballs preparatoris poden esquematitzar-se en les fases següents:  
1ª. Identificar, especificar i delimitar, sense ambigüitats, les competències que assumeix la comunitat autònoma i que constitueixen l'objecte de la transferència.  
2ª. Determinar, amb absoluta precisió, les facultats i les funcions que són pròpies de la competència transferida.  
3ª. Identificar les unitats, administratives o no, que, directament o indirectament, exerceixen i desenvolupen les facultats i les funcions pròpies de la competència transferida.  
A aquesta finalitat, han de considerar-se no sols les unitats dependents orgànicament o funcionalment del departament ministerial o organisme de què es tracte, sinó també aquelles que, integrades en altres departaments o organisme, realitzen funcions que s'incardinen en la prestació del servei que es traspassa.  
4ª. Concretar, dins de cada unitat administrativa o no, les tasques en què es concreta directament o indirectament l'exercici i el desenvolupament de les facultats i les funcions pròpies de la competència transferida, i ponderar la càrrega de treball que representen en relació amb la totalitat de les que desenvolupava.  
5ª. Determinar els elements personals i els mitjans materials que estiguen adscrits a les unitats que realitzen les tasques que, de forma directa o indirecta, corresponguen a les facultats o funcions de les competències que es transferesquen.  
6ª. Avaluar el cost global en què incorre l'Estat respecte a cadascuna de les unitats que intervenen, directament o indirectament, en el procés de producció del servei ja que, realitzats els treballs anteriorment exposats, es disposarà de la base necessària per a valorar a nivell estatal el cost dels serveis assumibles per totes les comunitats autònomes.  
Aquest cost inclourà el total de les despeses de personal i de funcionament corresponent a tot el territori nacional, tant d'unitats centrals com perifèriques.  
Per a l'adequada valoració del cost efectiu i com a tasca prèvia, cada departament o organisme realitzarà el còmput del personal destinat en les unitats orgàniques que en depenen que intervinguen directament o indirectament en la producció del servei, d'acord amb el model dels quadres número 1 al 10, tots dos inclusivament, que figuren en l'annex que s'adjunta a aquest document, i basant-se en les dades de les nòmines de retribucions meritades l'1 de desembre de 1981.  
En aquests quadres es determinarà per raó de pertinença a un cos o escala d'origen el nombre de funcionaris adscrits a cada unitat, descendint en la informació a nivell de la seua estructura orgànica, almenys fins a les subunitats de sots-directors o serveis, si es tracta de dependències centrals, i a nivell de dependència o servei, si es tracta d'unitats perifèriques.  
Al mateix temps s'hi inclouran els nivells assignats als complements de destinació i de dedicació exclusiva que estiguen afectes a les unitats i subunitats de referència.  
Respecte a la determinació de les tasques desenvolupades per cadascuna de les unitats o subunitats objecte de traspàs, en tot o en part, s'hauran d'emplenar igualment i amb caràcter previ els quadres número 11, 12 i 13 que s'adjunten, per a poder obtenir amb referència a cada sots-direcció general, servei o dependència un quadre representatiu de la càrrega de treball distribuïda en els percentatges següents justificats com cal:  
- Percentatge de càrrega de treball no transferible.  
- Percentatge de càrrega de treball com a cost directe.  
- Percentatge de càrrega de treball transferible com a cost indirecte.   
El total d'aquests percentatges amb la desagregació apuntada haurà de representar, per a cada unitat o subunitat presa com a referència, el cent per cent de la càrrega de treball d'aquesta. En els casos en què per existir funcions diferenciades, s'origine el traspàs total d'una secció, s'haurà de descendir en l'anàlisi a aquest nivell administratiu procedint de manera anàloga a allò assenyalat anteriorment.  
Igualment, s'haurà de realitzar un estudi analític a nivell total dels costos de funcionament corresponents a cada departament i organisme autònom. Per a això els conceptes corresponents al capítol II dels pressupostos generals de l'Estat s'imputaran a cadascuna de les unitats orgàniques bàsiques preses com a referència en els quadres 13 i 13 (sots-secretaria, direccions generals, delegacions o dependències provincials i territorials), de forma que es puga obtenir un desglossament entre despeses de funcionament a nivell central i perifèric, computables a efectes del traspàs.  
En l'annex es reprodueixen dos quadres tipus números 14 i 15 utilitzables a l'efecte. Per a tenir desagregats els costos de funcionament no transferibles s'inclou en aquest una columna on es recolliran els corresponents a organismes internacionals, dietes per comissions en l'estranger, despeses específiques de naturalesa especial, etc.  
7ª. Determinar la part del cost global que és efectivament transferible a les comunitats autònomes. Si del cost global anterior es dedueixen els costos dels serveis no transferits i els centrals de suport, direcció i coordinació no transferibles, s'obtindrà el cost global transferible a nivell estatal.  
8ª. Desagregar, una vegada determinat el cost efectivament transferible a les comunitats autònomes, en funció de les càrregues de treball inherents als serveis assumits, el cost directe central total i els costos directes i indirectes perifèrics totals, corresponents a la prestació del servei transferit, obtenint-se per diferència la quantia a què arriba el cost indirecte central.   
9ª. Com els costos, directes i indirectes, sols han d'incloure les despeses de personal i funcionament, respecte a les despeses d'inversió, s'emplenaran, a nivell de departament o organisme, els quadres 16 i 17 que s'adjunten, identificant la destinació de la inversió per grups de projectes d'idèntica naturalesa.  
3.4. Valoració del cost efectiu per a cada comunitat autònoma.  
Una vegada ultimats els treballs preparatoris i de caràcter previ, ha de passar-se ja a la valoració dels distints elements integrants del cost efectiu del servei per a cada comunitat autònoma. El procediment per a efectuar aquesta valoració es desenvolupa en els apartats següents d'aquesta metodologia, que poden sintetitzar-se en les operacions següents:  
1ª. Valoració dels costos directes corresponents a cada comunitat autònoma. La valoració d'aquest cost s'efectuarà computant les partides corresponents dels capítols I i II de l'actual estructura pressupostària, tant del pressupost de despeses de l'Estat com, si escau, de l'organisme autònom que preste el servei transferit. Aquests costos directes es calcularan de forma analítica en cada territori si es tracta dels corresponents a les unitats perifèriques. Els costos directes centrals transferibles s'imputaran per cada servei i comunitat segons els criteris que més endavant s'estableixen, una vegada determinada la quantia global.  
2ª Valoració dels costos indirectes corresponents a cada comunitat autònoma. La valoració d'aquests costos s'efectuarà igualment mitjançant la suma de les partides corresponents als capítols I i II del pressupost de despeses de l'Estat o, si escau, de l'organisme autònom corresponent. Com ja s'ha expressat anteriorment els costos indirectes corresponen, d'una banda, als òrgans de l'actual administració perifèrica de l'Estat situats en el territori de cadascuna de les comunitats autònomes i, de l'altra, als òrgans de l'administració central de l'Estat. Per a la completa valoració es procedirà de la manera següent:  
a) Es quantificarà en cada comunitat autònoma receptora del servei transferit l'import de les despeses que en aquesta generen les funcions de suport, direcció i coordinació (Cost indirecte perifèric).  
b) Se sumaran aquests costos indirectes perifèrics per a totes i cadascuna de les comunitats autònomes, amb la qual cosa s'haurà calculat el total d'aquests.  
c) Es restarà la suma anterior dels costos indirectes totals, amb això quedaran calculats els costos indirectes centrals, procedint-se a imputar el corresponent a cada comunitat autònoma utilitzant els criteris que més endavant s'assenyalaran.  
3ª. Valoració de les despeses corresponents a cada comunitat autònoma. Aquesta valoració també ha de realitzar-se partint de l'avaluació a nivell estatal de les despeses d'inversió esmentades i imputant a cada comunitat autònoma la part que li puga correspondre en funció d'indicadors expressius de l'estoc de capital vinculat al servei transferit o, si no n'hi ha, en proporció als costos directes totals del servei.  
4ª. Valoració de la càrrega neta assumida per cada comunitat autònoma. Quan es transferesquen serveis, siguen de l'administració central o siguen de l'administració institucional, la prestació dels quals estiga gravada per taxes o reporte ingressos de dret privat, l'import de la recaptació líquida obtinguda per aquelles i aquests, en l'àmbit territorial de la comunitat autònoma, minorarà la valoració del cost efectiu del servei transferit. Aquestes taxes, d'acord amb el que preveu l'article 7.2 de la LOFCA, es consideraran com a tributs propis de la comunitat autònoma respectiva i el seu rendiment correspondrà a aquesta a partir de la data d'efectivitat de la transferència o traspàs.  
3.5. Valoració dels costos directes del servei per a cada comunitat autònoma.  
Com ja s'ha indicat, el cost directe per a cada comunitat autònoma està constituït pel conjunt de despeses de personal i les de funcionament directament vinculades al servei transferit.  
3.5.1. Costos directes de personal.  
Dins dels costos directes tenen especial rellevància, com és obvi, els costos de personal, ja que normalment serà la partida quantitativament més important. En relació amb aquests costos, s'hauran de computar exclusivament aquells que corresponguen al personal realment transferit. Formen part d'aquests costos:  
- Les retribucions bàsiques: sou base, grau, triennis, ajuda familiar i el cost de l'aportació a la Seguretat Social.  
- Les retribucions complementàries corresponents a cada nivell de personal realment transferit.  
Atès que els sous i els salaris es computen en termes íntegres, serà a compte de les comunitats autònomes l'ingrés de les aportacions del personal transferit concernents a les quotes de drets passius, Seguretat Social i Mutualitats de Funcionaris Civils, a favor dels organismes de l'administració pública que gestionen aquests fons.  
Per tal d'identificar el personal que s'ha de transferir, cal, prèviament, realitzar les anàlisis següents:  
1) En el cas que el personal que realitze les tasques estiga adscrit íntegrament al servei transferit, serà el portador del cost efectiu relatiu a despeses de personal. D'aquesta forma les despeses de personal queden absolutament calculades i el personal plenament identificat.  
2) Si el personal està adscrit sols parcialment, es calcularà basant-se en el percentatge de distribució de càrregues de les tasques preses com a referència, el percentatge que cadascuna de les persones implicades en la producció del servei aporta a la determinació del cost de la unitat o subunitat en forma lineal i valorant-se modularment.  
Les unitats modulars incompletes o unitats equivalents, s'agregaran per nivells a fi d'obtenir unitats modulars completes. Aquestes unitats s'utilitzaran per a identificar en cada nivell el portador o portadors del cost que s'ha de transferir.  
Una vegada identificats nominalment els mitjans personals, el cost efectiu que s'ha de transferir serà el cost real corresponent al personal que es transferesca.  
A aquest efecte s'operarà de la manera següent:  
Respecte als funcionaris de carrera i aplicant els mòduls de retribucions bàsiques i complementàries normalitzats corresponents a cada cos o escala, es podrà obtenir un component primari del cost total de personal de cada subunitat, del qual quedaran exclosos els triennis computables i el complement familiar, incloent en el càlcul, si escau, la incidència de l'assignació per residència que no provinga de l'aplicació del corresponent percentatge sobre els triennis.  
En relació amb això, cal considerar que, respecte als funcionaris en règim d'incentiu de productivitat, s'haurà de prendre com a mòdul l'incentiu mitjà per persona aplicable al cos o escala d'origen.  
Si a aquests càlculs s'afegeix l'import dels complements de destinació i les gratificacions per dedicació exclusiva atribuïts als llocs de treball integrats en la subunitat de referència, s'obtindrà una base de càlcul homogènia sobre la qual aplicar els percentatges de càrrega de treball per a la determinació inicial del cost transferible capaç de ser transformat en unitats equivalents de personal de carrera. D'aquesta forma quedarà pendent únicament la identificació nominal i concreta dels funcionaris que s'han de transferir, moment en el qual s'hauran d'afegir en concepte d'ajustament de la valoració practicada les xifres pressupostàries representatives de:  
a) Els drets personals amb contingut econòmic.  
- Ajuda familiar que s'ha de satisfer a cada funcionari en relació amb la seua situació familiar.  
b) Els drets econòmics per raó de les tasques desenvolupades.  
- Les gratificacions especials que, amb caràcter fix, siguen percebudes per qualsevol circumstància.  
c) Drets econòmics per raó del tipus de serveis prestats.  
- Triennis meritats per cada funcionari traspassat amb la incidència en aquests de l'assignació de residència si n'hi havia.  
Respecte del personal contractat i eventual, la base de càlcul serà l'import del contracte tipus aplicable segons l'assimilació a un cos o escala determinada i, en conseqüència, no ha d'existir problema en aplicar el percentatge de càrrega de treball determinant del cost directe transferible, sense necessitat d'altres ajustaments.  
En aquest cas únicament s'haurà de computar a més del mòdul típic de retribució l'import de les quotes patronals que s'han de satisfer basant-se en el tipus mitjà vigent aplicable a tota l'administració de l'Estat.  
En relació amb el personal interí ocorre el mateix que amb el personal contractat a diferència que el mòdul s'obté per raó d'equivalència del cos en què ocupa interinament la plaça de plantilla.  
La base de càlcul del personal laboral serà inicialment la corresponent a les retribucions fixes en la quantia i periòdiques en els venciments que puguen meritar els productors segons la categoria professional que tinguen.  
Normalment hauran de quedar exclosos del còmput les hores extraordinàries, i els plus de nocturnitat ja que els altres complements o gratificacions per permanència i incentius per productivitat per assistència al treball, etc., es poden assimilar a retribucions fixes en la quantia i periòdiques en el venciment, fins i tot quan el titular real del lloc de treball estiga ocupant un lloc de superior categoria professional, en aquest cas s'han d'aplicar els mòduls de la categoria real que figure en la plantilla de personal de la unitat.  
Per tant, una vegada incloses en el càlcul les quotes patronals de la Seguretat Social l'únic ajustament que queda per fer és el referent a les hores extraordinàries percebudes i als complements de nocturnitat.  
Per a això es computaran els totals cobrats per tots dos tipus de retribució, en l'any anterior al d'entrada en vigor del decret objecte de valoració, pel personal laboral de la unitat o subunitat de referència, per a aplicar sobre aquesta base els percentatges de càrrega de treball transferible.  
No hi haurà en aquests casos ajustaments a nivell personal ja que l'ajuda o plus familiar és deduïble de la quota patronal de la Seguretat Social i per tant apareix quantificada en termes bruts dins d'aquest mòdul.  
El resultat final es concretarà en els quadres següents.  
Aquests quadres s'obrin per a recollir les dades dels funcionaris de carrera i es desenvolupa en dos models: un per als costos directes centrals (1.a) i l'altre per als costos directes perifèrics (1.b).  
El mateix tractament es donarà als funcionaris de carrera que reben els seus emoluments a través de dues o més unitats orgàniques. Per a ells, el quadre de desenvolupament número 2 recollirà, a més de les dades personals i d'identificació ja ressenyades, les seues retribucions amb separació de les rebudes del departament del qual depenguen, d'aquelles altres que perceben dels restants departaments on presten els seus serveis. També aquest quadre, en atenció a l'agent generador del cost, s'obri en dos models, un per a ressenyar els costos directes centrals (2.a) i l'altre per als costos directes perifèrics.  
Tractament similar es donarà al personal laboral, quadres 3.a) i 3.b); personal contractat, quadres números 4.a) i 4.b), i personal interí, quadres números 5.a) i 5.b). També ací, i per les mateixes consideracions anteriors, s'obriran models per als costos centrals i perifèrics.  
En el còmput del cost de personal no s'inclourà el cost corresponent a les vacants que hi haja en el servei transferit en el moment en què es realitza la valoració, que no estiguen dotades pressupostàriament ni tampoc les dotades quan no hagueren estat cobertes efectivament durant els tres anys anteriors. En aquest últim cas, aquestes places dotades seran donades de baixa en els pressupostos generals de l'Estat.  
Costos directes centrals.  
Els costos directes de personal, relatius a l'administració central transferible, una vegada calculada la valoració, hauran de ser distribuïts entre les comunitats autònomes i els ens preautonòmics en funció dels costos directes de personal resultants a nivell perifèric per a cada servei transferit.  
3.5.2. Costos directes de funcionament  
La determinació dels costos directes de funcionament es farà, com en el cas dels costos de personal, quantificant en primer lloc el cost total de funcionament de cada unitat que intervé directament en la producció del servei. Aquesta quantia es distribuirà en funció de la càrrega de treball transferible, per això en definitiva s'utilitzaran els mateixos criteris de partida que per a la determinació del personal. Per tant es pot dir que les dades absolutes obtingudes respecte al personal serveixen de base per a la distribució de les despeses de funcionament.  
En el còmput d'aquests costos s'han d'incloure tant les despeses efectuades a càrrec dels crèdits d'aquesta naturalesa directament adscrits a les unitats transferides, com els altres consums corrents realitzats per aquests serveis durant l'any pres com a referència per a efectuar la valoració, encara que aquests hagen estat gestionats per altres centres, generalment unitats en serveis centrals, on figuren assignats els crèdits corresponents.  
Els quadres números 6.a) i 6.b) s'obrin per a recollir les dades necessàries per a la perfecta identificació i quantificació final dels béns i serveis traspassats en atenció a la naturalesa de la despesa i amb especificació de despeses directes centrals i despeses directes perifèriques.  
3.5.3. Criteri d'imputació dels costos directes centrals.  
Els costos directes centrals es distribuiran entre les distintes comunitats autònomes en funció del cost directe perifèric.  
3.5.4. Resum.  
Tots dos components, les despeses de personal i les despeses de funcionament, es resumeixen en dos quadres, A i B, que figuren en l'annex número 3, i que recullen, el primer, les despeses de personal amb retribucions anuals diversificades segons els costos centrals i els costos perifèrics i, el segon, les despeses de funcionament, també amb especificació de l'agent generador del cost amb idèntica distribució espacial que l'establerta per a les despeses de personal.  
3.6. Càlcul dels costos indirectes de cada comunitat autònoma.  
La quantificació dels costos indirectes resulta més difícil que la dels costos directes i obliga a la utilització, com a sistema normal, de criteris d'imputació en aquells supòsits de despeses realitzades per l'Estat atribuïbles sols, parcialment, com a cost indirecte al servei transferit.  
A nivell perifèric es procedirà de la mateixa forma indicada que per als costos directes perifèrics.  
Els costos totals indirectes transferibles de personal a nivell central hauran de ser objecte de distribució entre les comunitats autònomes i els ens preautonòmics en funció dels costos directes i indirectes perifèrics resultants dels càlculs anteriors.  
Per al càlcul dels costos indirectes de personal es dissenyen els quadres de desenvolupament números 1.c) i 1.d) per a funcionaris de carrera que figuren en l'annex número 2 i que, a l'igual que va ocórrer en els costos directes, es destinen en les primeres columnes a recollir les dades personals d'identificació i, en les restants, les retribucions bàsiques, complementàries i altres amb el detall ja explicitat.  
Quan en el càlcul dels costos indirectes d'un servei es computen unitats no enteres, s'estimaran posteriorment les unitats enteres equivalents, per tal de quantificar els elements que s'han de transferir. Aquest procediment s'observarà, especialment, en el cas dels costos de personal tal com quede descrit en els apartats anteriors.  
Heus ací un exemple d'estimació d'unitat equivalent per a una unitat orgànica:  
Siga una unitat orgànica formada per 200 funcionaris d'un determinat nivell amb un crèdit de 3.000.000 de pessetes i afectada en un 15 per cent calculat (dada que ha de subministrar el departament) de càrregues indirectes. L'import de les retribucions presenta l'estructura interna següent:  
Retribucions bàsiques 60  
Retribucions complementàries 30  
Altres retribucions 10  
Total 100  
En primer lloc cal fixar el nombre de funcionaris i la quantia del crèdit afectes per la transferència, que són determinats segons les operacions següents:  
 200 x 15   
-------- = nombre de funcionaris que s'ha transferir.  
 100   
 3.000.000 x 15   
------------- = 450.000 pessetes, càrrega indirecta que s'ha  
 100 de transferir  
És a dir, 30 funcionaris formen la unitat equivalent objecte de transferència i 450.000 pessetes la càrrega indirecta a transferir.  
El pas següent consisteix a desagregar aquesta quantitat en funció del pes de les retribucions.  
 Càrrega indirecta 450.000  
-------------------------- = -------- = 15.000  
 Nº equivalent de funcionaris 30  
Import de la càrrega indirecta per unitat equivalent.  
Que, segons l'estructura interna de les retribucions, tindríem:  
 15.000   
 ------- = 150  
 100   
Retribucions bàsiques 60 x 150 = 9.000  
Retribucions complementàries 30 x 150 = 4.500  
Altres retribucions 10 x 150 = 1.500  
 15.000  
També ací es dissenyen quadres de desenvolupament per als funcionaris de carrera que perceben les seues retribucions a càrrec d'una o més unitats orgàniques, quadres números 2.c) i 2.d), personal laboral quadres de desenvolupament 3.c) i 3.d); personal contractat 4.c) i personal interí 5.c) i 5.d).  
El segon component dels costos indirectes està format per les altres despeses corrents diferents a les despeses de personal. Els quadres que recullen les dades que fan referència a aquestes són els números 6.c) i 6.d), respectivament, per a despeses centrals i perifèriques.  
Tots els quadres anteriors figuren en l'annex número 2.  
Els quadres resum C i D que figuren en l'annex número 3 recullen, respectivament, el total de costos indirectes de personal les retribucions anuals del qual s'agrupen segons la localització de l'agent generador de la despesa en centre i perifèria i les despeses de funcionament amb el mateix detall de localització.  
Costos indirectes de funcionament.  
Tots els costos d'aquesta naturalesa que es generen en la perifèria es distribuiran en funció del quadre de càrregues. No obstant això, i respecte als que es gestionen per òrgans centrals que no puguen ser objecte d'adscripció geogràfica per via de determinació analítica, caldrà prendre, amb caràcter previ, el cost total de funcionament de totes les unitats susceptibles de produir-los, procedint a continuació a la distribució territorial entre les comunitats autònomes mitjançant la utilització de mesures objectives d'imputació o en funció del cost del personal destinat en les unitats perifèriques objecte de traspàs.  
Els costos indirectes de funcionament de l'administració central que siguen transferibles, però imputables a l'administració perifèrica, es distribuiran entre totes les comunitats autònomes i ens preautonòmics en funció de la suma dels costos directes i indirectes perifèrics calculats a nivell territorial, segons els esquemes de càlcul anteriorment descrits.  
Els resultats obtinguts es concretaran en els quadres adjunts 6.c) i 6.d) als quals s'ha fet referència anteriorment.  
El sistema de càlcul descrit en el paràgraf primer d'aquest apartat serà aplicable, si escau, per a la quantificació dels costos directes de funcionament.  
3.7. Valoració de les despeses d'inversió de cada comunitat autònoma.  
Resulta evident que, per al càlcul de les despeses d'inversió, no és possible ajustar-se estrictament a les despeses d'aquesta naturalesa en què efectivament incórrega l'Estat en la comunitat autònoma de què es tracte, ja que aquestes despeses no presenten, en general, una distribució regular en el temps. En conseqüència, podria succeir que, en l'any en què es produesca la transferència del servei, l'Estat no haguera efectuat en aquesta comunitat despeses d'aquesta naturalesa, perquè les haguera realitzat en l'any immediatament anterior o tingués previst efectuar-les després o, al contrari, que les haguera realitzat en quantia equivalent a la de diversos anys.  
3.7.1. Valoració, a nivell estatal, de les despeses d'inversió del servei.  
Els problemes anteriors es resoldran calculant, basant-se en els pressupostos generals de l'Estat, referits a l'any de valoració, el total de les despeses d'inversió incloses en el capítol VI d'aquests pressupostos associats al servei transferit.  
La inversió pública total inclosa en els pressupostos de les unitats que intervenen en l'exercici de les competències que s'han de transferir a les comunitats autònomes, i destinada a les tasques d'assignació o prestació de serveis es dividirà en quatre parts, corresponents respectivament a les despeses d'inversió nova i d'inversió de reposició en les tres modalitats d'inversió de conservació, millora i substitució del capital públic associat a la prestació del servei.  
Una vegada establerta per a cada servei i nivell agregat la quantia de les despeses d'inversió caldrà fixar la part corresponent a cada comunitat autònoma.  
3.7.2. Criteris d'imputació de les despeses d'inversió de reposició a cada comunitat autònoma.  
Les despeses d'inversió de reposició, determinades prèviament a nivell agregat per a cada servei, s'imputaran a cada comunitat autònoma en funció d'indicadors expressius de l'estoc de capital vinculat al servei transferit, tals com el nombre de places escolars, el nombre de llits d'hospital, quilòmetres de carretera, etc.  
Quan el criteri anterior no puga ser aplicat, la imputació s'efectuarà proporcionalment als costos directes totals del servei per a cada comunitat autònoma.  
Per a reflectir la valoració final d'aquestes despeses d'inversió s'han confeccionat els quadres de desenvolupament que s'adjunten per a les distintes seccions dels pressupostos generals de l'Estat, en els quals, i per serveis o unitats orgàniques, s'aniran incorporant les valoracions de les distintes despeses d'inversió en les tres modalitats de conservació, millora i substitució i que, en atenció a la classificació de la despesa, es diversifiquen, en raó de la destinació, en models distints per a recollir les despeses de conservació, millora i substitució. Són els quadres 7.a) i 7.b), 8.a) i 8.b), 9.a) i 9.b) de l'annex número 2.  
3.7.3. Criteris d'imputació de les despeses d'inversió nova a cada comunitat autònoma.  
Les despeses d'inversió nova o d'ampliació de l'estoc de capital s'imputaran a les comunitats autònomes aplicant, en cada cas, els indicadors que es consideren més apropiats per aconseguir una distribució equitativa dels recursos globals i criteris ajustats al contingut de la competència i adequats a la naturalesa o índole del servei que es traspassa.  
L'estudi i la selecció dels indicadors de distribució als quals fa referència el paràgraf anterior s'efectuarà, per a cada servei que vaja a ser traspassat, al si d'una ponència tècnica mixta que es constituirà a l'efecte, en la qual participaran totes les comunitats autònomes que no hagen assumit efectivament el servei esmentat.  
Per a recollir la valoració final de les despeses d'inversió nova s'han confeccionat els quadres de desenvolupament que s'adjunten per a les distintes seccions dels pressupostos generals de l'Estat, en els quals, i per serveis i unitats orgàniques, s'aniran incorporant les valoracions. Són els quadres 10.a) i 10.b) de l'annex número 2.  
3.8. Recursos afectats als serveis i béns que es traspassen.  
Com ja quedà exposat, quan es transferesquen competències o es traspassen serveis, ja siguen de l'administració central o de l'administració institucional, la prestació dels quals estiga gravada per taxes o reporte ingressos de dret privat, o bé es finance per mitjà d'altres tributs de caràcter finalista o afectats, l'import de la recaptació líquida obtinguda per aquelles i aquests, en l'àmbit territorial de la comunitat autònoma, minorarà la valoració del cost efectiu del servei transferit.  
A aquest efecte, no es consideraran aquells ingressos de dret privat que s'obtinguen de forma notòriament irregular en el temps i els que, sent irregulars, tinguen un cicle de producció superior a l'any. Aquests últims ingressos es dividiran, per al còmput en l'exercici a què faça referència la valoració del cost efectiu, pel nombre d'anys compresos en el període en què s'hagen generat o es consideren imputables.  
Les dades relatives a aquests recursos es concretaran en un quadre del tipus o model que es reprodueix en la pàgina següent.  
És obligat acabar aquest apartat assenyalant que, en els casos que s'han esmentat, la transferència de competències i el traspàs de serveis ha d'incloure també la cessió del rendiment dels tributs afectats al finançament del servei i els ingressos de dret privat produïts per l'activitat o béns que es traspassen.  
D'altra banda, en relació amb els tributs afectats, cal destacar que, si es tracta de taxes per prestació de serveis o per aprofitaments especials, aquestes es consideraran com a tributs propis de les respectives comunitats autònomes d'acord amb el que preveu l'article 7.2 de la LOFCA. En els altres casos, la comunitat, junt amb el rendiment del tribut, haurà d'assumir, per delegació de l'Estat, la gestió, la recaptació, la inspecció i la revisió del concepte tributari de què es tracte, amb l'abat i les condicions que establisca la llei que regule el marc general de la cessió de tributs a les comunitats autònomes.  
En el supòsit que la recaptació obtinguda per aquests recursos en l'àmbit territorial d'una comunitat autònoma supere l'import dels costos directes i indirectes i les despeses d'inversió corresponents al servei traspassat, haurà de computar-se la diferència com un menor cost dels altres serveis traspassats per a la comunitat, o dit d'altra manera, l'excedent que reba la comunitat ha de destinar-se al finançament d'altres serveis.  
Recursos obtinguts en l'àmbit territorial de la comunitat autònoma per tributs i per ingressos de dret privat afectes als serveis i béns que es traspassen  
Recaptació líquida elevada a l'any  
Conceptes Import  
1. Ingressos de dret privat:  
1.1. Fruits, rendes i interessos de béns i drets patri-  
monials ...................................................................  
1.2. Rendiments, ingressos, participacions i be-  
neficis líquids procedents de l'explotació de ser-  
veis i activitats que no tinguen naturalesa tributària   
1.3. Venda de béns i serveis...................................  
1.4. Altres...............................................................  
 Suma d' ingressos de dret privat ............................  
2. Tributs:  
2.1. Taxes per prestació de serveis...........................  
2.2. Taxes per aprofitaments especials.....................  
2.3. Contribucions especials per realització  
d'obres i establiment de serveis................................  
2.4. Impostos (per exemple 5% espectacles,  
platges, etc.) .........................................................  
Suma de tributs ....................................................  
Total de recursos afectes  
Nota: Les xifres que s'han de consignar en aquest quadre hauran de ser certificades pels serveis de comptabilitat amb el vist i plau de l'interventor delegat.  
3.9. Especial referència de les subvencions i transferències.  
La valoració del cost efectiu dels serveis transferits, tal com s'ha indicat en apartats anteriors, s'efectua per mitjà de les dotacions pressupostàries contingudes en els capítols I (despeses de personal), II (compra de béns i serveis) i VI (inversions reals), excloent les transferències corrents i de capital incloses, respectivament, en els capítols IV i VII dels pressupostos generals de l'Estat. En relació amb aquestes transferències cal efectuar les consideracions següents:  
3.9.1. Transferències corrents  
Les transferències de l'Estat, mentre es dirigeixen a finançar organismes autònoms, no poden considerar-se independentment. Si escau, serà en determinar-se els costos de l'organisme autònom transferit quan es consideren aquelles, però no en forma d'aquestes transferències, sinó en computar els diferents elements del cost dels serveis prestats per l'organisme autònom.  
Quan el servei transferit implique la transferència d'un organisme autònom, el cost d'aquest es determinarà segons aquesta metodologia, sumant els costos directes, els indirectes i els d'inversió en què incórrega el organisme autònom en la prestació del servei, restant d'aquest total, si escau, els ingressos públics o privats que pogués obtenir l'organisme esmentat, derivats de la prestació del servei transferit.  
Per tant, pot dir-se que, a aquest efecte, els pressupostos dels organismes autònoms es consoliden amb els de l'Estat i desapareixen les transferències internes existents entre tots dos, que són, en definitiva, operacions entre agents del sector públic.  
Les transferències del capítol IV del pressupost de despeses de l'Estat responen a consideracions distintes a les del finançament bàsic de la prestació del servei transferit, tals com política social, etc., i únicament podrien formar part del cost efectiu en el cas que la competència per a efectuar aquesta política social haguera estat objecte de transferència a les comunitats autònomes.  
Per a això serà decisiu precisar si la transferència de competències en la matèria de què es tracte inclou la facultat de prendre decisions sobre la distribució dels fons o bé es limiten a considerar funcions de mer pagador. Quan la competència assumida incloga la potestat o facultat de distribució dels fons, el seu finançament seguirà el mecanisme normal de garantia de cobertura del cost efectiu per mitjà de tributs cedits i percentatge. Quan la competència assumida tan sols comprenga funcions de caixa pagadora, la comunitat autònoma percebrà el cost de gestió del servei esmentat.  
En aquest cas serà el cost estricte derivat de la gestió, novament capítols I i II i, si escau, VI del pressupost de costos de l'Estat el qual haurà de computar-se, però mai podrà considerar-se com a cost l'import de les mateixes transferències.  
3.9.2. Transferències de capital.  
Pel que fa a les transferències de capital, la tècnica aplicable ha de ser la mateixa que l'assenyalada per a les transferències corrents.  
3.9.3. Conclusions.  
Quan en virtut de les transferències efectuades a una comunitat autònoma aquesta assumesca la decisió sobre la distribució de fons, aquests s'inclouran en el càlcul del cost efectiu.  
Quan les comunitats autònomes assumesquen la gestió de competències de l'Estat vinculades a subvencions, aquest les dotarà dels recursos necessaris per afrontar aquesta gestió, no obstant això, no es computarà, en cap cas, l'import de la mateixa subvenció com a cost efectiu de la gestió assumida.  
3.10. Determinació del cost efectiu del servei transferit a cada comunitat autònoma  
El cost efectiu del servei traspassat a cada comunitat autònoma es determinarà sumant els costos directes, els indirectes i les despeses d'inversió corresponents a aquesta comunitat, restant de la suma, si escau, els ingressos públics o privats afectats o derivats de la prestació del servei que es transfereix.  
Per tal de tenir una visió resumida de la valoració dels elements integrants del cost efectiu, en un últim quadre resum, i de tenir una visió agregada de la valoració dels elements integrants del cost des d'un punt de vista econòmico-financer, es recull la identificació dels crèdits pressupostaris a nivell de concepte econòmic, que es veuen afectats pel traspàs.  
Amb aquest model es confeccionaran dos quadres, E i F, que figuren en l'annex núm. 3:  
1) Un, relació amb l'any pres com a base per a conèixer la imputació de valoracions.  
2) L'altre, com a element necessari per a procedir a les operacions de transferència financera a la comunitat o ens preautonòmic dels recursos necessaris per a desenvolupar el servei, si escau.  
En conseqüència, el quadre haurà de ser publicat com annex de cada decret de transferències.  
3.11. Determinació del cost efectiu del servei transferit a cada comunitat autònoma en valors de l'any base.   
Si per a aplicar el sistema de finançament vigent cal fixar les valoracions amb referència a l'any base d'un període, en els traspassos de serveis aquesta valoració es determinarà a partir de la que s'haja aprovat per a l'any del traspàs, per aplicació de les regles següents:  
1ª. L'import de cada capítol de despesa (capítols I, II i VI i, si escau, IV i VII) es dividirà per l'índex representatiu de la seua evolució, dins del mateix servei o competència objecte de la valoració, entre l'any del traspàs i l'any base.  
2ª. De la mateixa manera es procedirà, si escau, respecte de la valoració de les taxes, dividint-la per l'índex d'evolució de la recaptació que s'ha obtingut per aquestes entre l'any del traspàs i l'any base.  
3ª. Per a obtenir els valors computables en l'any base en cada capítol de despesa o, si escau, en les taxes, a efectes de determinar els índexs de les regles 1ª i 2ª anteriors, es realitzaran, quan siga necessària la seua homogeneïtzació, les operacions adequades per a efectuar-la.  
4ª. Quan no hi haja en l'any base el servei objecte de traspàs i resulte impossible aplicar les regles precedents en els mateixos termes, per a determinar els índexs d'evolució a què fan referència aquestes es calcularan els corresponents al període d'existència real del servei i als així obtinguts se'ls aplicarà un factor de correcció per a elevar-los proporcionalment al període transcorregut entre l'any del traspàs i l'any base.  
4. Procediment de càlcul del percentatge de participació a favor de les comunitats autònomes en la recaptació dels impostos estatals no cedits, durant el període transitori a què fa referència la disposició transitòria de la LOFCA.  
La determinació del percentatge de participació constitueix, pràcticament, una tasca recurrent durant la fase o període transitori, és a dir, durant el temps que es prolonguen les transferències, atès que el nombre dels serveis transferits a una comunitat variarà any rere any i amb això el cost efectiu d'aquests i, en conseqüència, haurà d'ajustar-se simultàniament el percentatge de participació sobre els ingressos de l'Estat.  
4.1. Fixació per primera vegada del percentatge de participació.  
El percentatge de participació en els ingressos de l'Estat es determinarà per primera vegada quan, superada la fase preautonòmica, es constituesca la comunitat autònoma. A aquest efecte, s'entendrà constituïda una comunitat quan entre en vigor la llei que aprove el seu estatut d'autonomia.  
El percentatge de participació en ingressos s'aplicarà per primera vegada per a l'exercici següent al de constitució de la comunitat autònoma, excepte en el supòsit que la constitució es produesca durant el segon semestre de l'any, en aquest cas la participació en ingressos serà aplicable per al segon any següent.  
4.2. Càlcul del percentatge corresponent a cada servei transferit.  
El percentatge corresponent a cada servei transferit, que s'haurà de determinar per acord intern de la Comissió Mixta de Transferències, serà el que represente el cost efectiu d'aquest servei respecte dels ingressos que efectivament haguera obtingut l'Estat en el mateix exercici econòmic, al qual faça referència temporalment la valoració del cost efectiu esmentat, pels capítols I i II del seu pressupost, exclosos d'aquests els ingressos provinents dels impostos susceptibles de cessió. Quan aquest càlcul faça referència a exercicis anteriors a 1981, s'haurà d'excloure igualment del denominador la recaptació que per aquests ingressos haguera obtingut el País Basc si haguera estat vigent el concert econòmic.  
4.3. Càlcul del percentatge total.  
Aquest percentatge serà el resultat de sumar els corresponents a cadascun dels serveis traspassats a la comunitat autònoma de referència. Així, el cost efectiu de cada servei transferit s'expressarà en forma de percentatge sobre els ingressos de l'Estat i la suma de tots ells serà el percentatge de participació que en aquests ingressos corresponga a la comunitat autònoma.  
El percentatge de participació aplicable per a l'exercici següent al de constitució de la comunitat autònoma es determinarà inicialment, tenint en compte tan sols aquells serveis transferits per als quals es dispose d'informació definitiva sobre el cost efectiu en què incorregué l'Estat en la prestació d'aquest, durant l'any anterior a aquell en què es produí la transferència.  
En el cas dels serveis transferits per als quals no es coneguen les xifres definitives corresponents a les despeses en què incorregué l'Estat durant l'any anterior al de la transferència, i per als serveis que vagen transferint-se d'ara endavant i mentre no es tinga la informació al·ludida, se seguirà transferint simplement el crèdit del pressupost de l'Estat corresponent. Aquest crèdit estarà sotmès a iguals condicions de destinació a què ho estava en l'Estat. Després, a mesura que es vagen coneixent les xifres definitives de l'any base de valoració, es determinaran els corresponents percentatges en la forma indicada i s'acumularan, mitjançant la llei oportuna, al percentatge de participació en els ingressos de l'Estat que ja tingués consolidat la comunitat autònoma de què es tracte.  
Amb la mecànica exposada, a partir de l'exercici següent al de la constitució d'una comunitat autònoma, aquesta disposarà d'un percentatge de participació en els ingressos de l'Estat els fons del qual podrà destinar lliurement i d'uns crèdits transferits amb caràcter provisional i condicionats en l'ús corresponents a serveis transferits, però les despeses efectives dels quals en l'any anterior al de la transferència encara no són definitivament conegudes. Naturalment, a mesura que aquesta circumstància vaja desapareixent en conèixer les xifres definitives, desapareixeran els crèdits transferits i passaran a convertir-se en participació en ingressos de l'Estat.  
4.4. Repercussió de la cessió del rendiment de tributs a la comunitat autònoma, en la determinació del percentatge de participació.  
Com és evident, la cessió d'impostos a partir de l'exercici en què tinga efectivitat, reduirà l'anterior percentatge de participació en els ingressos de l'Estat. Atès que en el moment de l'efectivitat de la cessió d'impostos no es tindran dades definitives de quant recaptà l'Estat en l'últim any, be en la llei de fixació del percentatge o bé en la mateixa llei de cessió, s'haurà de fixar, amb caràcter provisional, la quantia en què es reduirà el percentatge de participació en ingressos a partir de la cessió d'impostos, concretant-se aquesta quantia posteriorment, quan es puga determinar amb dades definitives.  
La quantia de la reducció del percentatge de participació en ingressos com a conseqüència de la cessió d'impostos, serà lògicament equivalent al percentatge que signifiquen els ingressos realment obtinguts per l'Estat, en el territori de la comunitat autònoma de què es tracte, durant l'any immediatament anterior a la cessió pels impostos cedits, d'acord amb els termes especificats en la llei de cessió, en relació amb els ingressos efectius de l'Estat durant el mateix període en els capítols I i II dels pressupostos d'ingressos de l'Estat, excepte els provinents d'impostos susceptibles de cessió.  
5. Aplicació de la metodologia al sistema de concert o conveni econòmic.  
5.1. Norma general.  
La valoració de les càrregues assumides pels territoris forals es realitzarà de forma homogènia amb la del cost efectiu dels serveis transferits a les altres comunitats autònomes i aplicant la mateixa metodologia exposada en els apartats anteriors. És a dir, la quantificació de les càrregues assumides per la Comunitat Autònoma del País Basc s'efectuarà prenent iguals components, valorats amb normes i criteris idèntics als seguits per a les comunitats autònomes que es financen d'acord amb el sistema LOFCA, si bé caldrà considerar alguns aspectes diferencials i peculiaritats pròpies del sistema concert-quota.  
5.2. Peculiaritats de la valoració en el sistema concert o conveni.  
5.2.1. Abast de la valoració.  
La valoració de les càrregues assumides es fa referida a nivell estatal i no a l'àmbit geogràfic de la comunitat autònoma. És a dir, es contempla la hipòtesi d'extrapolar el contingut i l'abast de les competències assumides pel País Basc a tot el territori de l'Estat.  
5.2.2. Referència temporal.  
La valoració de les càrregues assumides es farà sobre el pressupost de l'Estat que es corresponga amb l'exercici en què s'està calculant la Quota, a diferència del sistema anterior en què aquestes valoracions es feien amb referència a l'exercici a aquell en què es produeix la transferència.  
La justificació d'aquest fet es deriva del que disposa l'article 50 de la Llei del Concert que fixa el mètode per a calcular les càrregues assumides. En ser les càrregues no assumides (per les quals aquesta comunitat ha de contribuir), la diferència entre el total de despeses del pressupost de l'Estat i el total de càrregues assumides, perquè aquesta magnitud tinga sentit cal que el minuend i el subtrahend estiguen referits al mateix exercici.  
5.2.3. Valoració de càrregues d'organismes autònoms.  
Atès que l'article 50 de la Llei de Concert estableix que el càlcul de les càrregues no assumides ha de fer-se únicament en relació amb el pressupost de l'Estat, no tenint en compte els pressupostos dels organismes autònoms administratius, comercials, industrials i financers, cal articular un procediment perquè la valoració de les càrregues assumides corresponents a activitats desenvolupades per aquests organismes tinguen reflex en els pressupostos de l'Estat.  
En relació amb això, es presenten els supòsits següents:  
1. Organismes autònoms que no reben subvencions del pressupost de l'Estat  
En el cas que es tracte d'un organisme que no reba subvencions corrents ni de capital, no hi ha possibilitat de reflex en el pressupost de l'Estat, ja que normalment quan es produeix aquesta circumstància ens trobem davant un organisme que es finança totalment amb ingressos propis (prestació de serveis, taxes, etc.). És a dir, aquest organisme té competència per a recaptar aquests recursos.  
2. Organismes autònoms que reben subvencions del pressupost de l'Estat  
En aquest supòsit cal procedir a una anàlisi dels pressupostos dels organismes desenvolupant la mateixa metodologia que s'aplica en el pressupost de l'Estat i determinar percentualment el grau d'assumpció de competències exercides per aquest organisme.  
Una vegada obtinguda aquesta relació percentual de competències, es considerarà com a càrrega assumida en el pressupost de l'Estat la quantitat que resulte d'aplicar aquest percentatge a les subvencions corrents que apareixen en els pressupostos generals de l'Estat finançant l'activitat d'aquest organisme.  
En relació amb les transferències de capital que reba l'organisme autònom prèviament cal separar en el capítol VI del pressupost de l'organisme les inversions noves i les de conservació, millora i substitució. Una vegada determinat l'import global d'aquestes últimes, es quantificarà el percentatge que aquesta despesa representa sobre el total de les inversions programades. Aquest percentatge s'aplicarà sobre la transferència de capital global que l'organisme percep dels pressupostos generals de l'Estat.  
Sobre la quantitat que resulte s'aplicarà la relació percentual de competències assumides tal com s'explicita en l'apartat anterior.  
En aquest cas, el finançament de l'organisme esmentat ha anat per via diferent a la del pressupost de l'Estat i, per tant, la Comunitat Autònoma del País Basc finançarà l'activitat d'aquest organisme amb els ingressos propis d'aquest, recaptats per aquesta comunitat autònoma en l'àmbit territorial en què es desenvolupen les seues competències.   
5.2.4. Doble valoració que s'ha d'efectuar.  
El sistema de concert o conveni exigeix que es practique la valoració en dos moments distints:  
a) Valoració inicial i provisional, que s'ha de realitzar partint de les xifres contingudes en els pressupostos de l'Estat que s'aproven per a l'exercici corresponent.  
b) Valoració definitiva, que s'ha de realitzar una vegada acabat l'exercici i efectuada la liquidació dels pressupostos de l'Estat.  
Aquesta doble valoració es repetirà tots els anys.  
Explicació de vot del conseller de la Generalitat de Catalunya  
La Generalitat de Catalunya aprova amb el vot favorable la modificació del mètode per al càlcul del cost dels serveis transferits a les comunitats autònomes que permet incloure-hi les despeses d'inversió nova. La Generalitat sempre ha criticat la seua exclusió i de fet ha eixit perjudicada a causa dels criteris redistributius del Fons de Compensació Interterritorial.  
Això no obstant, desitja que consten en acta els punts següents, l'incompliment dels quals obligaria a qüestionar l'acord avui aprovat:  
a) L'aplicació de l'acord de modificació del mètode per al càlcul del cost dels serveis transferits es realitzarà de forma que quede garantit el finançament de la reforma educativa, aprovada per les Corts Generals, en les comunitats autònomes que ja tenen transferits els serveis de l'Estat en matèria educativa.  
Amb aquesta finalitat s'adoptaran les mesures necessàries en el moment d'aplicació de les previsions contingudes en la Llei Orgànica 9/1992, de 23 de desembre, de transferència de competències a comunitats autònomes que van accedir a l'autonomia per la via de l'article 143 de la Constitució.  
b) La inclusió de l'epígraf 3.7.3 en la modificació del mètode que s'aprova, en el qual sols es fa referència a les comunitats autònomes que no hagen assumit un determinat servei a efectes de valoració de la inversió nova, no és impediment perquè les comunitats autònomes a les quals ja se'ls haguera transferit aquest servei abans, en el cost efectiu del qual no figurava cap dotació per a despeses d'inversió nova i disposaren de la totalitat del Fons de Compensació Interterritorial en el moment de la transferència del servei, puguen disposar del finançament corresponent per part de l'administració central per a aquesta finalitat.  
c) El que preveu l'apartat anterior s'aplicarà, en tot cas, als traspassos de serveis a la Generalitat de Catalunya en matèria d'obres hidràuliques i universitats, prèvia comparació dels recursos financers assignats per mitjà del FCI i la valoració corresponent a les despeses d'inversió nova en els nous acords de transferència de serveis a les comunitats autònomes de l'article 143.  
d) La creació d'una ponència tècnica mixta prevista en el nou apartat 3.7.3. del mètode per al càlcul del cost dels serveis transferits a les comunitats autònomes no afectarà en cap cas les competències de les Comissions Mixtes de Transferències i Valoracions Administració de l'Estat-Generalitat de Catalunya.  
Per això, d'acord amb el que estableix l'article 10.2 del Reglament de Règim Interior del Consell, es publica perquè siga coneguda.  
Madrid, 10 de novembre de 1995.- El president del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes: Pedro Solbes Mira, ministre d'Economia i Hisenda.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2662, del 08-01-1996 (1996/837172)

ACUERDO 1/1995, de 15 de marzo, del Consejo de Política Fiscal y Financiera de las comunidades autónomas, de modificación del método para el cálculo del coste de los servicios transferidos a las comunidades autónomas.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estado**VIGENTE**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/a/1995/03/15/1/dof/spa/html**

### Datos del documento

Número DOGV
:   2662

Fecha DOGV
:   08-01-1996

Sección del DOGV
:   DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   1996/837172

CVE


Fecha del documento
:   15-03-1995

Organismo emisor
:   Consejo de Politica Fiscal y Financiera de Las Comunidades Autonomas

Tipo de documento
:   Acuerdo

ACUERDO 1/1995, de 15 de marzo, del Consejo de Política Fiscal y Financiera de las comunidades autónomas, de modificación del método para el cálculo del coste de los servicios transferidos a las comunidades autónomas.   
El pleno del Consejo de Política Fiscal y Financiera de las comunidades autónomas, válidamente constituido con asistencia de todos sus miembros de derecho, celebró su vigesimonovena reunión el día 15 de marzo de 1995, previa convocatoria del ministro de Economía y Hacienda, presidente del Consejo, con arreglo al orden del día que, entre otros asuntos, incluía la propuesta de modificación del «Método para el cálculo del coste de los servicios transferidos a las comunidades autónomas».  
Debatida la propuesta elaborada por el correspondiente grupo de trabajo, se procedió a su aprobación, en primera votación, por una mayoría de 32 votos a favor, 2 en contra y 0 abstenciones, sobre 34 votos de derecho, que suponen una mayoría superior a los dos tercios de los votos de los miembros que integran el Consejo, según lo previsto en el artículo 10.3.a) del Reglamento de Régimen Interior.  
Al acuerdo de aprobación ha formulado escrito de explicación de su voto favorable el consejero de la Comunidad Autónoma de CataluÑa, de conformidad con la facultad que confiere el artículo 10.3 de dicho Reglamento, figurando ambos, acuerdo y explicación de voto, como anexo I al acta de la citada reunión aprobada por el Pleno celebrado el 27 de julio de 1995.  
En su virtud, en cumplimiento de lo establecido en el apartado 2 del artículo 10 del Reglamento de Régimen Interior del Consejo, se publica, para general conocimiento:  
Método para el cálculo del coste de los servicios transferidos a las comunidades autónomas  
1. Introducción  
1.1 Noción general  
La construcción del estado de las autonomías implica un proceso de transferencia de competencias a la administración autonómica de los nuevos entes territoriales creados por la Constitución espaÑola.  
Para la efectividad de dicho proceso, desde una perspectiva puramente presupuestaria y económico-financiera, es necesario que se cumplan las siguientes premisas:  
- Las comunidades autónomas han de disponer de los recursos necesarios y suficientes para la prestación de los servicios correspondientes a las competencias que asumen.  
- Este proceso no debe producir desequilibrios financieros ni para la administración central ni para otras administraciones autonómicas, que habrán de prestar los servicios propios de sus competencias con iguales garantías de suficiencia. Por tanto deberá evitarse que por el hecho de dotar de servicios a una comunidad se generen problemas financieros en otras.  
- El gasto público no debe duplicarse como consecuencia de un incremento artificial de la dimensión, a nivel global, de los servicios objeto de traspaso o de una defectuosa identificación en el ámbito territorial de los medios personales y materiales necesarios para la prestación del servicio que se traspasa dentro de los nuevos niveles de distribución de competencias entre las administraciones implicadas en el proceso autonómico.  
1.2 Suficiencia de recursos y equilibrio financiero en los traspasos de servicios  
Para la consecución de los dos primeros objetivos, el Estado ha de garantizar la financiación de los servicios transferidos a cada comunidad autónoma con una cantidad igual al coste efectivo del servicio en el territorio de dicha comunidad, en el momento de la transferencia. Con ello, las comunidades autónomas dispondrán de los recursos suficientes para prestar el servicio traspasado al mismo nivel que lo venía efectuando el Estado con anterioridad y el Estado podrá seguir prestando los servicios propios y los transferibles, todavía no traspasados, sin sufrir ningún tipo de desequilibrio económico-financiero.  
Los principios de suficiencia de recursos y el equilibrio económico-financiero aseguran que los administrados no soporten disfunción alguna en la percepción de los servicios públicos por el mero hecho de la ejecución del proceso descentralizador previsto en la Constitución y exige que tal proceso se lleve a cabo con el máximo rigor y racionalidad.  
Esta garantía de la financiación del coste efectivo de los servicios transferidos se consagra en el marco de la legalidad vigente a través de la disposición transitoria primera de la Ley Orgánica 8/1980, de 22 de septiembre, de Financiación de las comunidades autónomas, en lo sucesivo LOFCA, de la disposición transitoria tercera de la Ley Orgánica 4/1979, de 18 de diciembre, del Estatuto de Autonomía de CataluÑa y de la disposición transitoria quinta de la Ley Orgánica 1/1981, de 6 de abril, del Estatuto de Autonomía para Galicia.  
1.3 Metodología de cálculo de costes: su trascendencia  
Descentralizar manteniendo los equilibrios del sistema requiere de una correcta valoración del coste efectivo de los servicios objeto de transferencia y de una exacta identificación de los agentes generadores de los costes. Realizar ambas tareas obliga a elaborar una metodología para identificar correctamente y cuantificar con exactitud los costes de los servicios transferidos a las comunidades autónomas.  
Así se prevé en la LOFCA ya que el artículo 3 de la misma establece la competencia del Consejo de Política Fiscal y Financiera para el estudio, la elaboración y la revisión de los métodos utilizados para el cálculo de los costes de los servicios transferidos a las comunidades autónomas.  
El cumplimiento de estas disposiciones legales constituye el objetivo que se pretende alcanzar en la presente metodología.  
Como consecuencia de la reordenación de competencias y servicios que resulten del proceso autonómico, ha de reestructurarse la administración central observando inexcusablemente los principios constitucionales de eficacia, desconcentración, coordinación y economía del gasto público. En este sentido, adquiere especial relevancia esta metodología ya que permitirá no sólo definir con precisión las funciones y actividades ordinarias que han de desarrollar las comunidades autónomas como consecuencia del ejercicio de sus competencias, sino también reorganizar los servicios centrales y periféricos de los departamentos ministeriales y organismos de ellos dependientes para acomodarlos a las funciones que sigan perteneciendo a los mismos, suprimiendo las estructuras de gestión que resulten innecesarias y antieconómicas y, en su caso, procediendo a su reconversión en otros servicios de coordinación y/o planificación que resulten imprescindibles.  
Es preciso seÑalar que a través de esta metodología se establece, únicamente, el nivel de financiación básica correspondiente a la actividad ordinaria que desarrollarán las comunidades autónomas. Conviene recordar al respecto que, junto a esta financiación primaria, existen otros mecanismos capaces de elevar, en su caso, el nivel de prestación de los servicios públicos transferidos mediante la utilización de los recursos autónomos (tributos propios, recargos sobre impuestos del Estado, endeudamiento, etc.) o a través de las dotaciones procedentes de los mecanismos financieros de redistribución (Fondo de Compensación Interterritorial y, en su caso, asignaciones presupuestarias para nivelación de servicios públicos fundamentales).  
1.4. Financiación básica: el porcentaje de participación.  
Dos son las fuentes de recursos dentro del sistema de financiación básica. De un lado, el rendimiento de los tributos cedidos y, de otro, la participación en los ingresos del Estado mediante un porcentaje a determinar. Este porcentaje se fijará de acuerdo con la presente metodología y deberá ser aprobado, mediante ley, por las Cortes Generales.  
Para poder calcular el porcentaje de participación antes referido, la Comisión Mixta de Transferencias fijará obligatoriamente, junto con la relación de medios personales y materiales adscritos al servicio que se traspasa y la cuantificación del coste efectivo de prestación de éste, el porcentaje que represente dicho coste efectivo en relación con los ingresos por impuestos directos e indirectos del Estado.  
Una vez acordado para cada traspaso de servicios dicho porcentaje, la suma de los correspondientes a los reales decretos cuya efectividad se produzca en el mismo ejercicio constituirá el porcentaje global del ejercicio de referencia. Este porcentaje global se adicionará al correspondiente a ejercicios anteriores, obteniendo así el aplicable a la comunidad autónoma sobre los ingresos del Estado en el ejercicio siguiente y dando origen a un proceso en cadena que culminará con la finalización del proceso de traspaso de servicios a aquella.  
1.5. Efectos del traspaso de servicios sobre los presupuestos del Estado y de sus organismos autónomos.  
La última de las premisas consideradas, esto es, la no duplicación del gasto público, exige evitar, antes de que los traspasos se consoliden efectivamente en las administraciones receptoras, una remodelación artificial de la dimensión de los servicios a través de una redistribución global de medios personales y materiales para cubrir supuestas insuficiencias tanto a nivel territorial como a nivel de otros servicios no incluidos en el proceso.  
Tal remodelación artificial, de producirse, conduciría a los siguientes resultados: a) desigualdad en la prestación de los servicios y, b) consecuente incremento del gasto público, que supondría movilización de recursos adicionales con destino al sector público, provocando, inicialmente, un aumento del déficit y, posteriormente, una mayor presión fiscal.  
Para ello, no basta con hacer una correcta valoración del coste de los servicios que se traspasan y con transferir las dotaciones financieras correspondientes a dicho coste, sino que, además, es necesario: a) transferir todos los medios personales y materiales que constituyen los agentes productores de los gastos que integran el repetido coste, y, b) dar de baja, con carácter permanente, en los correspondientes presupuestos del departamento u organismo autónomo del que dependía el servicio, los créditos equivalentes al importe en que se traduzca la aplicación del porcentaje de participación en los ingresos del Estado correspondiente al servicio traspasado al que antes se ha hecho referencia.  
2. Definición del coste efectivo  
2.1. Definición legal.  
La disposición transitoria primera de la Ley Orgánica 8/1980, de 22 de septiembre, de Financiación de las comunidades autónomas, define el coste efectivo de un servicio mediante un método descriptivo que lleva a su identificación como el mero resultado de la agregación de los costes directos, indirectos y gastos de inversión que corresponda imputar en el momento de la transferencia a la comunidad autónoma de que se trate.  
2.2. Definición de los componentes del coste efectivo.  
2.2.1. Criterios de partida.  
En primer lugar, conviene definir los componentes del coste que se considera imputable a los servicios transferidos a las comunidades autónomas.  
Evidentemente, este coste tiene que ser total y basado en la cobertura financiera que se aplicaba por el Estado a las unidades que de algún modo intervenían en los procesos de producción de los servicios públicos y, consecuentemente, en la realización de las funciones inherentes a los mismos.  
Por tanto, habrá que considerar los siguientes componentes del coste efectivo respecto a un servicio determinado:  
a) Coste directo de unidades centrales.  
b) Coste indirecto de unidades centrales.  
c) Coste directo de unidades periféricas.  
d) Coste indirecto de unidades periféricas.  
e) Gastos de inversiones.  
Debe tenerse en cuenta que la orientación del método se hace bajo una perspectiva económica pero tomando como base la estructura de tareas y funciones necesarias para la prestación del servicio objeto de transferencia. De ahí que, desde un punto de vista analítico, los componentes del coste del servicio no pueden considerarse a priori predeterminados y establecidos en exclusiva dentro de una sola unidad orgánica, dado que las tareas inherentes a la prestación de los servicios públicos conllevan, necesariamente, al ejercicio de unas funciones en el proceso de producción de aquél que pueden resultar complejas.  
En consecuencia, habrá que tomar como base de referencia el órgano que, cara al administrado, aÑade la última unidad de costes para hacer posible la prestación del servicio. A partir de este punto, y con la finalidad de componer los elementos y agentes portadores de los costes, habrá que considerar en una línea ascendente, las distintas fases de producción del servicio, cualquiera que sea la unidad que directamente intervenga en el proceso en razón del ejercicio de las funciones que tenga atribuidas.  
Efectuado este primer análisis, puede resultar:  
a) Que por tratarse de una función general con cometidos marginales, la unidad orgánica que última la prestación del servicio, tan sólo intervenga en el momento final y su correspondiente coste sea de escasa cuantía.  
En este caso, habrá que profundizar en el análisis para localizar la unidad o conjunto de unidades orgánicas funcionalmente interdependientes a las que haya de imputar, en su conjunto, el mayor componente del coste y cuyas competencias deberán quedar identificadas, por razón de la materia, dentro de la función principal que es objeto de traspaso.  
b) Puede ocurrir igualmente, que la referida unidad se encuentre integrada en una rama de gestión organizada en unidades interdependientes a través de relaciones orgánicas y funcionales, cuya actividad queda circunscrita de forma importante en su conjunto en la prestación del servicio considerado.  
En este supuesto, la identificación debe ser inmediata, de no existir varias organizaciones administrativas, en ramas de actividad diferentes, que incidan en la prestación de un mismo servicio, en cuyo caso, habría que considerar más de una función principal o una serie de funciones principales interrelacionadas, procediendo a ampliar los reales decretos por razón de las materias objeto de transferencia.  
Una vez identificadas las unidades que directamente intervienen en el proceso de producción del servicio, habrá de determinarse cuál es el coste imputable a las mismas.  
El coste directo será sumatorio de todos los costes imputables a las unidades que intervienen directamente en el proceso de producción del servicio, cualquiera que sea la función que desarrollen o la rama de la actividad en que estén encuadradas.  
Determinados los costes directos, deberá procederse al estudio pormenorizado de cada unidad implicada, al objeto de concretar cuál es su estructura de base y dónde se localizan las tareas de dirección, apoyo y coordinación de la misma con el fin de fijar los posibles ratios de imputación de costes indirectos.  
Finalmente, sólo quedará computar los gastos de inversión necesarios para el mantenimiento de la prestación del servicio al nivel que venía efectuándolo el Estado antes del traspaso.  
2.2.2. Coste directo.  
Constituye el coste directo la suma de los gastos de personal y de funcionamiento directamente vinculados a la prestación del servicio relativos a las tareas que se deben realizar para la producción del mismo, cualquiera que sea la unidad orgánica que los genere y el lugar en que aquellas se produzcan.  
Por la localización de los agentes portadores de dichos costes directos, éstos pueden subdividirse en:  
a) Costes directos centrales.  
b) Costes directos periféricos.  
2.2.2.1. Integrarán el coste directo central, las cargas inherentes a la prestación del servicio traspasado, cuya gestión se realice de forma centralizada por los órganos no periféricos que directamente intervengan en el proceso de producción del servicio.  
A estos efectos, se tomará en cuenta el coste de las siguientes unidades:  
a) Las unidades centrales, administrativas o no, encuadradas orgánica y funcionalmente en el departamento u organismo de que se trate.  
Ejemplo:  
Departamento: Ministerio de Hacienda.  
Unidad orgánica: Dirección General de Tributos.  
b) Las unidades centrales, administrativas o no, que sólo se encuentren encuadradas en el departamento u organismo a través de una relación de servicio de exclusiva dependencia orgánica.  
Ejemplo:  
Departamento: Ministerio de Obras Públicas y Urbanismo  
Unidad orgánica: Intervención Delegada.  
c) Las unidades centrales, administrativas o no, que aunque no se encuentren vinculadas ni orgánica ni funcionalmente al departamento u organismo, ostentan la titularidad de las competencias que comportan la función principal a traspasar.  
Ejemplo:  
Departamento: Ministerio de Obras Públicas y Urbanismo  
Unidad orgánica: Dirección General del Tesoro.  
2.2.2.2. Integrarán el coste directo periférico las cargas inherentes a la prestación del servicio cuya gestión se realice por los órganos periféricos de la administración en el ámbito territorial de la comunidad autónoma correspondiente.  
A estos efectos, tendrán la consideración de costes directos periféricos los correspondientes a las siguientes unidades:  
a) Las unidades orgánicas periféricas que se traspasan y que se encuentran directamente vinculadas a la prestación del servicio dentro del ámbito territorial de la comunidad autónoma, con una estructura orgánica y funcionalmente dependiente del departamento u organismo titular de las competencias a través de las que se desarrolla el ejercicio de la actividad o función principal.  
Ejemplo:  
Departamento: Ministerio de Hacienda.  
Unidad Orgánica: Abogacía del Estado.  
Subunidad: Sección de Liquidaciones Tributarias.  
b) Las unidades orgánicas periféricas que intervienen directamente en el proceso de producción de los servicios públicos que se traspasan, en cuya realización se encuentran con los titulares del ejercicio de la actividad o función principal, en una relación administrativa de carácter meramente orgánico.  
Ejemplo:  
Departamento: Ministerio de Obras Públicas y Urbanismo.  
Unidad Orgánica: Intervención Territorial, Asesoría Jurídica, etc.  
c) Las unidades orgánicas periféricas que, interviniendo igualmente de forma directa en el proceso de prestación del servicio, no se encuentran ni orgánica ni funcionalmente vinculados a las titulares del ejercicio de las competencias que comporta el desarrollo de la función principal objeto de traspaso.  
Ejemplo:  
Departamento: Ministerio de Obras Públicas y Urbanismo.  
Unidad Orgánica: Tesorería de la Delegación de Hacienda.  
2.2.3. Coste indirecto.  
El coste indirecto de un servicio está constituido por los gastos de personal y de funcionamiento necesarios para realizar las funciones de apoyo, dirección y coordinación del servicio transferido y que corresponden, tanto a la unidad tomada como referencia, como a aquellas otras que colateralmente intervengan en la producción directa del servicio.  
En todo caso, cuando existan programas de inversiones afectas a los servicios transferidos, se incluirán en los costes indirectos los correspondientes a las oficinas de programación de dichas inversiones.  
No tendrán en ningún caso la consideración de costes indirectos los correspondientes a las tareas generales de coordinación, dirección y apoyo que, a nivel de todo el territorio nacional, sigan siendo ejercidas por la administración central del Estado en el ámbito de sus competencias.  
Asimismo, debe entenderse que una parte de los costes indirectos corresponden a los órganos de la administración central del Estado y otras, a los órganos de la administración del Estado en el territorio de la comunidad autónoma, por lo que el coste indirecto puede subdividirse también en:  
a) Coste indirecto central, y  
b) Coste indirecto periférico  
Estos costes indirectos se identifican exclusivamente a través de un análisis previo de las unidades que realicen tareas de apoyo, coordinación y dirección de las unidades portadoras del coste directo, antes definidas.  
2.2.4. Gastos de inversión.  
Se considerarán como gastos de inversión los correspondientes a las inversiones para conservación, mejora, sustitución y ampliación del capital público afecto a la prestación del servicio transferido.  
La inclusión de los gastos de inversión responde a la necesidad de que el capital productivo público coadyuve a alcanzar, en cada momento, los mejores resultados en la prestación de los servicios públicos.  
Para mayor precisión conceptual, se entenderá que constituyen:  
2.2.4.1. Inversión de conservación, la que tiene por objeto mantener los bienes materiales en situación de uso y funcionamiento normales y reponer los bienes deteriorados para que puedan seguir siendo utilizados en el desempeÑo de la función pública.  
2.2.4.2. Inversión de mejora, aquélla cuya finalidad es la de prorrogar la vida útil del bien o ponerle en un Estado de uso que aumente la eficacia en la cobertura de las necesidades derivadas de la prestación del servicio.  
2.2.4.3. Inversión de sustitución, la que se realiza para reemplazar los bienes afectos al servicio que, a consecuencia de su uso normal, hayan devenido inútiles para la prestación del servicio.  
2.2.4.4. Inversión de ampliación o inversión nueva, la que tiene por objeto el incremento del stock de capital afecto a los servicios públicos, para mejorar cuantitativa o cualitativamente las condiciones de prestación.  
3. Procedimiento de valoración  
3.1. Alcance de la valoración.  
La valoración del coste efectivo de los servicios transferidos a las comunidades autónomas se hará servicio a servicio, de forma analítica, identificando todos los elementos del mismo para cada comunidad autónoma.  
Cada real decreto de traspaso de servicios contendrá la valoración del coste efectivo referido a la comunidad autónoma de que se trate y al servicio concreto cuyo traspaso se efectúe.  
Puede ocurrir en ciertos casos, lógicamente los menos y casi de manera excepcional, que las transferencias de competencias no impliquen un correspondiente traspaso de servicios por tratarse de meras asunciones por la comunidad autónoma de la titularidad de potestades o facultades. Pues bien, aún en estos casos es preciso que se determine la fecha de efectividad de la transferencia de la competencia en cuestión y que se efectúe la valoración del coste efectivo, si lo hubiere, del ejercicio de dicha competencia por la comunidad autónoma. Ello requerirá la aprobación del pertinente real decreto en que se sancione el correspondiente acuerdo de la Comisión Mixta de Transferencias.  
La valoración del coste efectivo, bien de los servicios traspasados, bien del ejercicio de las competencias transferidas, se realizará de forma analítica, desglosando dicho coste para cada servicio o competencia y cada comunidad autónoma en los distintos elementos que lo integran, y que antes se han definido, es decir, los costes directos, indirectos y los gastos de inversión. Tal desglose comprenderá en detalle, por un lado, la cuantificación de los créditos presupuestarios que correspondan a los referidos costes y, por otro, la identificación de los medios personales y materiales que sean los agentes productores del gasto.  
Para cada comunidad autónoma se efectuará una valoración por cada traspaso de servicios o, en su caso, por cada transferencia de competencia que se produzca. Dicha valoración podrá hacerse en dos fases:  
a) Fase provisional: la valoración será provisional cuando no se disponga de los datos referidos al cierre del ejercicio económico anterior al de la fecha de entrada en vigor del correspondiente real decreto o concurran circunstancias que hagan imposible la determinación de los costes de personal o la identificación de los medios a transferir. Ambas circunstancias deberán hacerse constar en acuerdo motivado de la correspondiente comisión mixta de transferencias, quien también seÑalará el plazo en que deberá hacerse la valoración definitiva, plazo que no podrá exceder de cinco meses contados a partir de la entrada en vigor del correspondiente real decreto.  
b) Fase definitiva: La valoración será definitiva cuando se disponga de la totalidad de los datos.  
No obstante lo dicho en la fase a) anterior, en ningún caso podrán hacerse valoraciones provisionales en las que no queden debidamente identificados y determinados:  
1.º) Los medios personales a transferir a nivel periférico.  
2.º) Los costes de funcionamiento.  
3.º) Los gastos de inversión, y  
4.º) La cuantificación provisional de los ingresos afectados.  
Las valoraciones de los reales decretos ya publicados en el Boletín Oficial del Estado, con efectos anteriores al 31 de julio de 1981 deberán ser objeto de revisión, debiendo quedar ultimadas o completadas las correspondientes valoraciones definitivas antes del día 30 de junio de 1982.  
3.2. Referencia temporal de la valoración.  
La valoración del coste efectivo del servicio en el territorio de la comunidad se referirá al momento de la transferencia, por lo que habrán de ser considerados todos los elementos integrantes de dicho coste en que efectivamente hubiera incurrido el Estado durante el aÑo inmediatamente anterior al de la transferencia del servicio, a cuyo fin se tomarán los datos que resulten de las operaciones contables de cierre del presupuesto anterior a dicha transferencia.  
Normalmente, cuando las transferencias se negocian durante los últimos meses de cada aÑo, no se dispone de los resultados obtenidos o a obtener del cierre del presupuesto correspondiente al ejercicio inmediato anterior a la entrada en vigor del real decreto de que se trate (1º de enero del aÑo siguiente). En tal caso, la valoración del coste se realizará partiendo de las previsiones contenidas en el presupuesto del aÑo corriente, expresándose de forma clara que se trata de una valoración provisional que habrá de tener su concreción definitiva una vez que se conozcan los resultados del cierre de dicho presupuesto.  
A este respecto, hasta que se produzca la valoración definitiva del servicio transferido, no podrá darse por finalizado el trabajo de las comisiones mixtas, y la financiación del servicio en cuestión, se realizará mediante la cesión, por el Estado, de los créditos presupuestarios correspondientes a la valoración provisional, actualizados en función del incremento medio que hayan experimentado los mismos en el presupuesto del ejercicio en el que deberá entrar en vigor el traspaso de los servicios.  
Excepcionalmente, y como solución de aproximación, cuando no se encuentren datos analíticos para realizar la valoración de las cargas y la identificación de los medios sobre los resultados de las operaciones de cierre del presupuesto correspondiente al ejercicio anterior a aquél en que tenga lugar la efectividad del traspaso o de la transferencia, podrá determinarse el coste efectivo en función de las cifras previstas en el presupuesto del ejercicio en que se produce el traspaso. En este caso, y a efectos de la fijación del porcentaje de participación, la valoración provisional así efectuada deberá ser objeto de corrección, reduciendo su cuantificación en función de los incrementos medios globales producidos, según la naturaleza del gasto, tomando como base las cifras del presupuesto preventivo para ponerlas en relación con las de idéntica configuración del aÑo anterior.  
3.3. Trabajos preparatorios y previos a la valoración.  
Los trabajos preparatorios pueden esquematizarse en las siguientes fases:  
1ª. Identificar, especificar y delimitar, sin ambigüedades, las competencias que asume la comunidad autónoma y que constituyen el objeto de la transferencia.  
2ª. Determinar, con absoluta precisión, las facultades y funciones que son propias de la competencia transferida.  
3ª. Identificar las unidades, administrativas o no, que, directa o indirectamente, ejercitan y desarrollan las facultades y funciones propias de la competencia transferida.  
A tal fin, han de considerarse no sólo las unidades dependientes orgánica o funcionalmente del departamento ministerial u organismo de que se trate, sino también aquéllas que, integradas en otros departamento u organismo, realicen funciones que se incardinan en la prestación del servicio que se traspasa.  
4ª. Concretar, dentro de cada unidad administrativa o no, las tareas en que se plasma directa o indirectamente el ejercicio y desarrollo de las facultades y funciones propias de la competencia transferida, así como ponderar la carga de trabajo que representan en relación con la totalidad de las que venía desarrollando.  
5ª. Determinar los elementos personales y medios materiales, que están adscritos a las unidades que realizan las tareas que, de forma directa o indirecta, correspondan a las facultades o funciones de las competencias que se transfieran.  
6ª. Proceder a la evaluación del coste global en que viene incurriendo el Estado respecto a cada una de las unidades que intervienen, directa o indirectamente, en el proceso de producción del servicio ya que, realizados los trabajos anteriormente expuestos, se dispondrá de la base necesaria para valorar a nivel estatal el coste de los servicios asumibles por todas las comunidades autónomas.  
Dicho coste incluirá el total de los gastos de personal y de funcionamiento correspondiente a todo el territorio nacional, tanto de unidades centrales como periféricas.  
Para la adecuada valoración del coste efectivo y como tarea previa, cada departamento u organismo autónomo realizará el cómputo del personal destinado en las unidades orgánicas de él dependientes que intervengan directa o indirectamente en la producción del servicio, con arreglo al modelo de los cuadros número 1 al 10, ambos inclusive, que figuran en el anexo que se acompaÑa a este documento, y en base a los datos de las nóminas de retribuciones devengadas en 1º de diciembre de 1981.  
En dichos cuadros se determinará por razón de pertenencia a un cuerpo o escala de origen el número de funcionarios adscritos a cada unidad, descendiendo en la información a nivel de su estructura orgánica, al menos hasta las subunidades de subdirectores o servicios, si se trata de dependencias centrales, y a nivel de dependencia o servicio, si se trata de unidades periféricas.  
Al propio tiempo se incluirán los niveles asignados a los complementos de destino y de dedicación exclusiva que están afectos a las unidades y subunidades de referencia.  
Con respecto a la determinación de las tareas desarrolladas por cada una de las unidades y subunidades objeto de traspaso, en todo o en parte, se deberán cumplimentar igualmente y con carácter previo los cuadros números 11, 12 y 13 que se acompaÑan, para poder obtener con referencia a cada subdirección general, servicio o dependencia un cuadro representativo de la carga de trabajo distribuida en los siguientes porcentajes debidamente justificados:  
- Porcentaje de carga de trabajo no transferible.  
- Porcentaje de carga de trabajo transferible como coste directo.  
- Porcentaje de carga de trabajo transferible como coste indirecto.  
El total de dichos porcentajes con la desagregación apuntada deberá representar, para cada unidad o subunidad tomada como referencia, el cien por cien de la carga de trabajo de la misma. En los casos en los que por existir funciones diferenciadas, se origine el traspaso total de una sección, se deberá descender en el análisis a dicho nivel administrativo procediéndose de manera análoga a lo seÑalado anteriormente.  
Igualmente, habrá de realizarse un estudio analítico a nivel total de los costes de funcionamiento correspondientes a cada departamento y organismo autónomo. Para ello los conceptos correspondientes al capítulo II de los presupuestos generales del Estado se imputaran a cada una de las unidades orgánicas básicas tomadas como referencia en los cuadros 12 y 13 (subsecretaría, direcciones generales, delegaciones o dependencias provinciales y territoriales), de forma que se pueda obtener un desglose entre gastos de funcionamiento a nivel central y periférico, computables a efectos del traspaso.  
En el anexo se reproducen dos cuadros tipo números 14 y 15 utilizables al efecto. Para tener desagregados los costes de funcionamiento no transferibles se incluye en el mismo una columna en la que se recogerán los correspondientes a organismos internacionales, dietas por comisiones en el extranjero, gastos específicos de naturaleza especial, etc...  
7ª. Determinar la parte del coste global que es efectivamente transferible a las comunidades autónomas. Si del anterior coste global se deducen los costes de los servicios no transferidos y los centrales de apoyo, dirección y coordinación no transferibles se obtendrá el coste global transferible a nivel estatal.  
8ª. Desagregar, una vez determinado el coste efectivamente transferible a las comunidades autónomas, en función de las cargas de trabajo inherentes a los servicios asumidos, el coste directo central total y los costes directos e indirectos periféricos totales, correspondientes a la prestación del servicio transferido, obteniéndose por diferencia la cuantía que alcanza el coste indirecto central.  
9ª. Como los costes, directos e indirectos, sólo deben incluir los gastos de personal y funcionamiento, respecto a los gastos de inversión se procederá a cumplimentar, a nivel de departamento u organismo, los cuadros 16 y 17 que se acompaÑan, identificando el destino de la inversión por grupos de proyectos de idéntica naturaleza.  
3.4. Valoración del coste efectivo para cada comunidad autónoma.  
Ultimados los trabajos preparatorios y de carácter previo, ha de pasarse ya a la valoración de los distintos elementos integrantes del coste efectivo del servicio para cada comunidad autónoma. El procedimiento para efectuar tal valoración se desarrolla en los apartados de esta metodología que siguen, y pueden sintetizarse en las siguientes operaciones:  
1ª. Valoración de los costes directos correspondientes a cada comunidad autónoma. La valoración de dicho coste se efectuará computando las partidas correspondientes de los capítulos I y II de la actual estructura presupuestaria, tanto del presupuesto de gastos del Estado como, en su caso, del organismo autónomo que prestase el servicio transferido. Estos costes directos se calcularán de forma analítica en cada territorio si se trata de los correspondientes a las unidades periféricas. Los costes directos centrales transferibles se imputarán para cada servicio y comunidad según los criterios que más adelante se establecen, una vez determinada su cuantía global.  
2ª. Valoración de los costes indirectos correspondientes a cada comunidad autónoma. La valoración de dichos costes se efectuará igualmente mediante la suma de las partidas correspondientes a los capítulo I y II del presupuesto de gastos del Estado o, en su caso, del organismo autónomo correspondiente. Como ya se ha expresado anteriormente los costes indirectos corresponden, de una parte, a los órganos de la actual administración periférica del Estado situados en el territorio de cada una de las comunidades autónomas y, de otra, a los órganos de la administración central del Estado. Para su completa valoración se procederá de la siguiente manera:  
a) Se cuantificará en cada comunidad autónoma receptora del servicio transferido el importe de los gastos que en la misma generen las funciones de apoyo, dirección y coordinación (coste indirecto periférico).  
b) Se sumarán dichos costes indirectos periféricos para todas y cada una de las comunidades autónomas, con lo que se habrá calculado el total de los mismos.  
c) Se restará la suma anterior de los costes indirectos totales, con lo que quedarán calculados los costes indirectos centrales, procediéndose a imputar el correspondiente a cada comunidad autónoma utilizando los criterios que más adelante se seÑalarán.  
3ª. Valoración de los gastos de inversión correspondientes a cada comunidad autónoma. Esta valoración también ha de realizarse partiendo de la evaluación a nivel estatal de los referidos gastos de inversión e imputando a cada comunidad autónoma la parte que pueda corresponderle en función de indicadores expresivos del stock de capital vinculado al servicio transferido o, en su defecto, en proporción a los costes directos totales del servicio.  
4ª. Valoración de la carga neta asumida por cada comunidad autónoma. Cuando se transfieran servicios, sean de la administración central o sean de la administración institucional, cuya prestación esté gravada por tasas o reporte ingresos de derecho privado, el importe de la recaudación líquida obtenida por aquéllas y estos, en el ámbito territorial de la comunidad autónoma, minorará la valoración del coste efectivo del servicio transferido. Dichas tasas, de acuerdo con lo prevenido en el artículo 7º.2 de la LOFCA, se considerarán como tributos propios de la respectiva comunidad autónoma y su rendimiento corresponderá a ésta a partir de la fecha de efectividad de la transferencia o traspaso.  
3.5. Valoración de los costes directos del servicio para cada comunidad autónoma.  
Como ya se ha indicado, el coste directo para cada comunidad autónoma está constituido por el conjunto de gastos de personal y los de funcionamiento directamente vinculados al servicio transferido.  
3.5.1. Costes directos de personal.  
Dentro de los costes directos tienen especial relevancia, como es obvio, los costes de personal, ya que normalmente será la partida cuantitativamente más importante. En relación con dichos costes, deben computarse exclusivamente aquellos que correspondan al personal realmente transferido. Forman parte de dichos costes:  
- Las retribuciones básicas: sueldo base, grado, trienios, ayuda familiar y el coste de la aportación a la Seguridad Social.  
- Las retribuciones complementarias correspondientes a cada nivel de personal realmente transferido.  
Dado que los sueldos y salarios se computan en términos íntegros, será de cuenta de las comunidades autónomas el ingreso de las aportaciones del personal transferido concernientes a las cuotas de derechos pasivos, Seguridad Social y mutualidades de funcionarios civiles, a favor de los organismos de la administración pública que gestionan dichos fondos.  
Con objeto de identificar al personal a transferir, es preciso, previamente, realizar, los siguientes análisis:  
1) En el caso de que el personal que realice las tareas esté adscrito íntegramente al servicio transferido, será el portador del coste efectivo relativo a gastos de personal. De esta forma los gastos de personal quedan absolutamente calculados y el personal plenamente identificado.  
2) Si el personal está adscrito sólo parcialmente, se calculará en base al porcentaje de distribución de cargas de las tareas tomadas como referencia, el porcentaje que cada una de las personal implicadas en la producción del servicio aporta a la determinación del coste de la unidad o subunidad en forma lineal y valorándose modularmente.  
Las unidades modulares incompletas o unidades equivalentes, se agregarán por niveles a fin de obtener unidades modulares completas. Estas unidades se utilizarán para identificar en cada nivel al portador o portadores del coste a transferir.  
Una vez identificados nominalmente los medios personales, el coste efectivo a transferir será el coste real correspondiente al personal que se transfiera.  
A tales efectos, se operará de la siguiente manera:  
Respecto a los funcionarios de carrera y aplicando los módulos de retribuciones básicas y complementarias normalizados correspondientes a cada cuerpo o escala, se podrá obtener un componente primario del coste total de personal de cada subunidad, del que quedarán excluidos los trienios computables y complemento familiar, incluyendo en el cálculo, en su caso, la incidencia de la asignación por residencia que no provenga de la aplicación del correspondiente porcentaje sobre los trienios.  
En relación con lo expuesto, hay que considerar que, respecto a los funcionarios en régimen de incentivo de productividad, deberá tomarse como módulo el incentivo medio por persona aplicable al cuerpo o escala de origen.  
Si a estos cálculos se aÑade el importe de los complementos de destino y gratificaciones por dedicación exclusiva atribuidos a los puestos de trabajo integrados en la subunidad de referencia, se obtendrá una base de cálculo homogénea sobre la que aplicar los porcentajes de carga de trabajo para la determinación inicial del coste transferible capaz de ser transformado en unidades equivalentes de personal de carrera. De esta forma quedará pendiente únicamente la identificación nominal y concreta de los funcionarios a transferir, momento en el cual se habrán de aÑadir en concepto de ajuste de la valoración practicada las cifras presupuestarias representativas de:  
a) Los derechos personales con contenido económico.  
- Ayuda familiar a satisfacer a cada funcionario en relación con su situación familiar.  
b) Los derechos económicos por razón de las tareas desarrolladas.  
- Las gratificaciones especiales que, con carácter fijo, sean percibidas por cualquier circunstancia.  
c) Derechos económicos por razón del tipo de servicios prestados.  
- Trienios devengados por cada funcionario traspasado con la incidencia en los mismos de la asignación de residencia si la hubiera.  
Respecto del personal contratado y eventual, la base de cálculo será el importe del contrato tipo aplicable según su asimilación a un cuerpo o escala determinada y, en consecuencia, no debe existir problema al aplicar el porcentaje de carga de trabajo determinante del coste directo transferible, sin necesidad de otros ajustes.  
En este caso únicamente habrá que computar además del módulo típico de retribución el importe de las cuotas patronales a satisfacer en base al tipo medio vigente aplicable a toda la administración del Estado.  
En relación con el personal interino, ocurre lo mismo que con el personal contratado a diferencia de que el módulo se obtiene por razón de equivalencia del cuerpo en el que ocupa interinamente la plaza de plantilla.  
La base de cálculo del personal laboral será inicialmente la correspondiente a las retribuciones fijas en su cuantía y periódicas en sus vencimientos que puedan devengar los productores según la categoría profesional que ostenten.  
Normalmente deberán quedar excluidos del computo las horas extraordinarias, y pluses de nocturnidad dado que los demás complementos o gratificaciones por permanencia e incentivos por productividad por asistencia al trabajo, etc., se pueden asimilar a retribuciones fijas en su cuantía y periódicas en su vencimiento, incluso cuando el titular real del puesto de trabajo esté desempeÑando un puesto de superior categoría profesional, caso en el que se deben aplicar los módulos de la categoría real que figure en la plantilla de personal de la unidad.  
Por tanto, una vez incluidas en el cálculo las cuotas patronales de la Seguridad Social el único ajuste que queda por realizar es el referente a las horas extraordinarias percibidas y complementos de nocturnidad.  
Para ello se computarán los totales cobrados por ambos tipos de retribución, en el aÑo anterior al de entrada en vigor del decreto objeto de valoración, por el personal laboral de la unidad o subunidad de referencia, para aplicar sobre dicha base los porcentajes de carga de trabajo transferible.  
No existirán en estos casos ajustes a nivel personal dado que la ayuda o plus familiar es deducible de la cuota patronal de la Seguridad Social y por tanto aparece cuantificada en términos brutos dentro de dicho módulo.  
El resultado final se plasmará en los cuadros siguientes.  
Estos cuadros se abren para recoger los datos de los funcionarios de carrera y se desarrolla en dos modelos: uno para los costes directos centrales (1.a) y otro para los costes directos periféricos (1.b).  
El mismo tratamiento se dará a los funcionarios de carrera que reciban sus emolumentos a través de dos o más unidades orgánicas. Para ellos, el cuadro de desarrollo número 2 recogerá, además de los datos personales y de identificación ya reseÑados, sus retribuciones con separación de las recibidas del departamento del que dependan, de aquellas otras que perciban de los restantes departamentos donde prestan sus servicios. También este cuadro, en atención al agente generador del coste, se abre en dos modelos, uno para reseÑar los costes directos centrales (2.a) y otro para los costes directos periféricos.  
Tratamiento similar se dará al personal laboral, cuadros números 3.a) y 3.b); personal contratado, cuadros números 4.a) y 4.b) y personal interino, cuadros números 5.a) y 5.b). También aquí, y por las mismas consideraciones anteriores, se abrirán modelos para los costes centrales y periféricos.  
En el cómputo del coste de personal no se incluirá el coste correspondiente a las vacantes que existan en el servicio transferido en el momento en que se realiza la valoración, que no estén dotadas presupuestariamente ni tampoco las dotadas cuando no hubieran estado cubiertas efectivamente durante los tres aÑos anteriores. En este último caso, tales plazas dotadas serán dadas de baja en los presupuestos generales del Estado.  
Costes directos centrales.  
Los costes directos de personal, relativos a la administración central transferible, una vez calculada la valoración, deberán ser distribuidos entre las comunidades autónomas y entes preautonómicos en función de los costes directos de personal resultantes a nivel periférico para cada servicio transferido.  
3.5.2. Costes directos de funcionamiento.  
La determinación de los costes directos de funcionamiento se hará, como en el caso de los costes de personal, cuantificando en primer lugar el coste total de funcionamiento de cada unidad que interviene directamente en la producción del servicio. Dicha cuantía se distribuirá en función de la carga de trabajo transferible, por lo que en definitiva se utilizarán los mismos criterios de partida que para la determinación del personal. Por tanto se puede decir que los datos absolutos obtenidos con respecto al personal sirven de base para la distribución de los gastos de funcionamiento.  
En el cómputo de dichos costes deben incluirse tanto los gastos efectuados con cargo a los créditos de dicha naturaleza directamente adscritos a las unidades transferidas, como los demás consumos corrientes realizados por dichos servicios durante el aÑo tomado como referencia para efectuar la valoración, aún cuando los mismos hayan sido gestionados por otros centros, generalmente unidades en servicios centrales, donde figuran asignados los créditos correspondientes.  
Los cuadros números 6.a) y 6.b) se abren para recoger los datos necesarios para la perfecta identificación y cuantificación final de los bienes y servicios traspasados en atención a la naturaleza del gasto y con especificación de gastos directos centrales y gastos directos periféricos.  
3.5.3. Criterio de imputación de los costes directos centrales.  
Los costes directos centrales se distribuirán entre las distintas comunidades autónomas en función del coste directo periférico.  
3.5.4. Resumen.  
Ambos componentes, los gastos de personal y gastos de funcionamiento, se resumen en dos cuadros, A y B, que figura en el anexo número 3, y que recogen, el primero, los gastos de personal con retribuciones anuales diversificadas según los costes centrales y costes periféricos y, el segundo, los gastos de funcionamiento, también con especificación del agente generador del coste con idéntica distribución espacial que la establecida para los gastos de personal.  
3.6. Cálculo de los costes indirectos de cada comunidad autónoma.  
La cuantificación de los costes indirectos resulta más difícil que la de los costes directos y obliga a la utilización, como sistema normal, de criterios de imputación en aquellos supuestos de gastos realizados por el Estado atribuibles sólo, parcialmente, como coste indirecto al servicio transferido.  
A nivel periférico se procederá de la misma forma indicada que para los costes directos periféricos.  
Los costes totales indirectos transferibles de personal a nivel central deberán ser objeto de distribución entre las comunidades autónomas y entes preautonómicos en función de los costes directos e indirectos periféricos resultantes de los cálculos anteriores.  
Para el cálculo de los costes indirectos de personal se diseÑan los cuadros de desarrollo números 1.c) y 1.d) para funcionarios de carrera que figuran en el anexo nº 2 y que, al igual que aconteció en los costes directos, se destinan en sus primeras columnas a recoger los datos personales de identificación y, en las restantes, las retribuciones básicas, complementarias y otras con el detalle ya explicitado.  
Cuando en el cálculo de los costes indirectos de un servicio se computen unidades no enteras, se estimarán posteriormente las unidades enteras equivalentes, con objeto de cuantificar los elementos a transferir. Este procedimiento se observará, especialmente, en el caso de los costes de personal tal como quede descrito en los apartados anteriores.  
He aquí un ejemplo de estimación de unidad equivalente para una unidad orgánica:  
Sea una unidad orgánica formada por 200 funcionarios de un determinado nivel con un crédito de 3.000.000 pesetas y afectada en un 15 por ciento calculado (dato a suministrar por el departamento) de cargas indirectas. El importe de las retribuciones presenta la siguiente estructura interna:  
Retribuciones básicas 60  
Retribuciones complementarias 30  
Otras retribuciones 10  
Total 100  
En primer lugar procede fijar el número de funcionarios y la cuantía del crédito afectos por la transferencia, que vienen determinados según las siguientes operaciones:  
 200 x 15   
-------- = 30 número de funcionarios a transferir.  
 100   
 3.000.000 x 15   
------------- = 450.000 pesetas, carga indirecta a transferir.  
 100   
Es decir, 30 funcionarios forman la unidad equivalente objeto de transferencia y 450.000 pesetas la carga indirecta a transferir.  
El paso siguiente consiste en desagregar dicha cantidad en función del peso de las retribuciones.  
 Carga indirecta 450.000  
-------------------------- = -------- = 15.000  
 Nº equivalente de funcionarios 30  
Importe de la carga indirecta por unidad equivalente.  
Que, según la estructura interna de la retribuciones, tendríamos:  
 15.000   
 ------- = 150  
 100   
Retribuciones básicas 60 x 150 = 9.000  
Retribuciones complementarias 30 x 150 = 4.500  
Otras retribuciones 10 x 150 = 1.500  
 15.000  
   
También aquí se diseÑan cuadros de desarrollo para los funcionarios de carrera que perciben sus retribuciones con cargo a una o más unidades orgánicas, cuadros números 2.c) y 2.d), personal laboral cuadros de desarrollo 3.c) y 3.d); personal contratado 4.c) y personal interino 5.c) y 5.d).  
El segundo componente de los costes indirectos está formado por los demás gastos corrientes diferentes a los gastos de personal. Los cuadros que recogen los datos que hacen referencia a los mismos son los números 6.c) y 6.d), respectivamente, para gastos centrales y periféricos.  
Todos los cuadros anteriores figuran en el anexo nº 2.  
Los cuadros resúmenes C y D que figuran en el anexo nº 3, recogen, respectivamente, el total de costes indirectos de personal cuyas retribuciones anuales se agrupan según la localización del agente generador del gasto en centro y periferia y los gastos de funcionamiento con el mismo detalle de localización.  
Costes indirectos de funcionamiento.  
Todos los costes de esta naturaleza que se generen en la periferia se distribuirán en función del cuadro de cargas. No obstante, y con respecto a los que se gestionen por órganos Centrales que no puedan ser objeto de adscripción geográfica por vía de determinación analítica, habrá que tomar, con carácter previo, el coste total de funcionamiento de todas las unidades susceptibles de producirlos, procediendo a continuación a su distribución territorial entre las comunidades autónomas mediante la utilización de medidas objetivas de imputación o en función del coste del personal destinado en las unidades periféricas objeto de traspaso.  
Los costes indirectos de funcionamiento de la administración central que sean transferibles, pero imputables a la administración periférica, se distribuirán entre todas las comunidades autónomas y entes preautonómicos en función de la suma de los costes directos e indirectos periféricos calculados a nivel territorial, según los esquemas de cálculo anteriormente descritos.  
Los resultados obtenidos se plasmarán en los cuadros adjuntos 6.c) y 6.d) a los que se ha hecho referencia anteriormente.  
El sistema de cálculo descrito en el párrafo primero de este apartado será aplicable, en su caso, para la cuantificación de los costes directos de funcionamiento.  
3.7. Valoración de los gastos de inversión de cada comunidad autónoma.  
Resulta evidente que, para el cálculo de los gastos de inversión, no es posible ceÑirse estrictamente a los gastos de tal naturaleza en que efectivamente incurra el Estado en la comunidad autónoma de que se trate, puesto que tales gastos no presentan, en general, una distribución regular en el tiempo. En consecuencia, podría suceder que, en el aÑo en que se produzca la transferencia del servicio, el Estado no hubiese efectuado en dicha comunidad gastos de tal naturaleza, debido a que los hubiera realizado en el aÑo inmediatamente anterior o previese efectuarlos con posterioridad, o, por el contrario, que los hubiese realizado en cuantía equivalente a la de varios aÑos.  
3.7.1. Valoración, a nivel estatal, de los gastos de inversión del servicio.  
Los problemas anteriores se resolverán calculándose en base a los Presupuestos Generales del Estado, referidos al aÑo de valoración, el total de los gastos de inversión incluidos en el capítulo VI de dichos presupuestos asociados al servicio transferido.  
La inversión pública total incluida en los presupuestos de las unidades que intervienen en el ejercicio de las competencias a transferir a las comunidades autónomas, y destinada a las tareas de asignación o prestación de servicios se dividirá en cuatro partes, correspondientes respectivamente a los gastos de inversión nueva así como de inversión de reposición en sus tres modalidades de inversión de conservación, mejora y sustitución del capital público asociado a la prestación del servicio.   
Establecida para cada servicio y nivel agregado la cuantía de los gastos de inversión habrá que proceder a fijar la parte correspondiente a cada comunidad autónoma.  
3.7.2. Criterios de imputación de los gastos de inversión de reposición a cada comunidad autónoma.  
Los gastos de inversión de reposición, determinados previamente a nivel agregado para cada servicio, se imputarán a cada comunidad autónoma en función de indicadores expresivos del stock de capital vinculado al servicio transferido, tales como el número de plazas escolares, número de camas de hospital, kilómetros de carretera, etc.  
Cuando el anterior criterio no pueda ser aplicado, la imputación se efectuará proporcionalmente a los costes directos totales del servicio para cada comunidad autónoma.  
Para reflejar la valoración final de dichos gastos de inversión se han confeccionado los cuadros de desarrollo que se adjuntan para las distintas secciones de los Presupuestos Generales del Estado, en los cuales, y por servicios o unidades orgánicas, se irán incorporando las valoraciones de los distintos gastos de inversión en sus tres modalidades de conservación, mejora y sustitución y que, en atención a la clasificación del gasto, se diversifican, en razón del destino, en modelos distintos para recoger los gastos de conservación, mejora y sustitución. Son los cuadros 7.a) y 7.b), 8.a) y 8.b), 9.a) y 9.b) del anexo número 2.  
3.7.3. Criterios de imputación de los gastos de inversión nueva a cada comunidad autónoma.  
Los gastos de inversión nueva o de ampliación del stock de capital se imputarán a las comunidades autónomas aplicando, en cada caso, los indicadores que se consideren más apropiados para conseguir una distribución equitativa de los recursos globales y criterios ajustados al contenido de la competencia y adecuados a la naturaleza o índole del servicio que se traspasa.  
El estudio y la selección de los indicadores de distribución a los que se refiere el párrafo anterior se efectuará, para cada servicio que vaya a ser traspasado, en el seno de una ponencia técnica mixta que se constituirá al efecto, en la que participarán todas las comunidades autónomas que no hayan asumido efectivamente el citado servicio.  
Para recoger la valoración final de los gastos de inversión nueva se han confeccionado los cuadros de desarrollo que se adjuntan para las distintas secciones de los Presupuestos Generales del Estado, en los cuales, y por servicios y unidades orgánicas, se irán incorporando las valoraciones. Son los cuadros 10.a) y 10.b) del anexo número 2.  
3.8. Recursos afectados a los servicios y bienes que se traspasen.  
Como ya quedó expuesto, cuando se transfieran competencias o se traspasen servicios, ya sean de la administración central o de la administración Institucional, cuya prestación esté gravada por tasas o reporte ingresos de derecho privado, o bien se financie a través de otros tributos de carácter finalista o afectados, el importe de la recaudación líquida obtenida por aquéllas y éstos, en el ámbito territorial de la comunidad autónoma, minorará la valoración del coste efectivo del servicio transferido.  
A estos efectos, no se considerarán aquellos ingresos de derecho privado que se obtengan de forma notoriamente irregular en el tiempo y los que, siendo irregulares, tengan un ciclo de producción superior al aÑo. Estos últimos ingresos se dividirán, para su cómputo en el ejercicio a que se refiera la valoración del coste efectivo, por el número de aÑos comprendidos en el período en que se hayan generado o se consideren imputables.  
Los datos relativos a estos recursos se plasmarán en un cuadro del tipo o modelo que se reproduce en la página siguiente.  
Es obligado finalizar este apartado seÑalando que, en los casos que se han citado, la transferencia de competencias y el traspaso de servicios debe incluir también la cesión del rendimiento de los tributos afectados a la financiación del servicio y los ingresos de derecho privado producidos por la actividad o bienes que se traspasan.  
Por otra parte, en relación con los tributos afectados, es preciso destacar que, si se trata de tasas por prestación de servicios o por aprovechamientos especiales, éstas se considerarán como tributos propios de las respectivas comunidades autónomas de acuerdo con lo prevenido en el art. 7º.2 de la LOFCA. En los demás casos, la comunidad, junto con el rendimiento del tributo, deberá asumir, por delegación del Estado, la gestión, recaudación, inspección y revisión del concepto tributario de que se trate, con el alcance y condiciones que establezca la ley que regule el marco general de la cesión de tributos a las comunidades autónomas.  
En el supuesto de que la recaudación obtenida por estos recursos en el ámbito territorial de una comunidad autónoma, supere el importe de los costes directos e indirectos y los gastos de inversión correspondientes al servicio traspasado, deberá computarse la diferencia como un menor coste de los demás servicios traspasados para la comunidad, o dicho de otro modo, el excedente que reciba la comunidad debe destinarse a la financiación de otros servicios.  
Recursos obtenidos en el ámbito territorial de la comunidad autónoma por tributos y por ingresos de derecho privado afectos a los servicios y bienes que se traspasan  
Recaudación líquida elevada al aÑo  
Conceptos Importe  
1. Ingresos de derecho privado:  
1.1. Frutos, rentas e intereses de bienes y derechos  
patrimoniales ........................................................  
1.2. Rendimientos, ingresos, participaciones y be-  
neficios líquidos procedentes de la explotación  
de servicios y actividades que no tengan natu-  
raleza tributaria .........................................................  
1.3. Venta de bienes y servicios ................................  
1.4. Otros ..................................................................  
Suma de ingresos de derecho privado ......................  
2. Tributos:  
2.1. Tasas por prestación de servicios ......................  
2.2. Tasas por aprovechamientos especiales ............  
2.3. Contribuciones especiales por realización de  
obras y establecimiento de servicios ........................  
2.4. Impuestos (por ejemplo 5% espectáculos,  
playas, etc. etc.).........................................................  
Suma de tributos .......................................................  
Total de recursos .....................................................  
Nota: Las cifras a consignar en este cuadro deberán ser certificadas por los Servicios de Contabilidad con el visto bueno del interventor-delegado.  
 3.9. Especial referencia de las subvenciones y transferencias.  
La valoración del coste efectivo de los servicios transferidos, tal como se ha indicado en apartados anteriores, se efectúa a través de las dotaciones presupuestarias contenidas en los capítulos I (gastos de personal), II (compra de bienes y servicios) y VI (inversiones reales), excluyendo las transferencias corrientes y de capital incluidas, respectivamente, en los capítulos IV y VII de los Presupuestos Generales del Estado. En relación con dichas transferencias es preciso efectuar las siguientes consideraciones.  
3.9.1. Transferencias corrientes.  
Las transferencias del Estado, en tanto se dirigen a financiar organismos autónomos, no pueden considerarse independientemente. En su caso, será al determinarse los costes del organismo autónomo transferido cuando se consideren aquéllas, pero no en forma de tales transferencias, sino al computar los diferentes elementos del coste de los servicios prestados por el organismo autónomo.  
Cuando el servicio transferido implique la transferencia de un organismo autónomo, el coste del mismo se determinará según la presente metodología, sumando los costes directos, los indirectos y los de inversión en que incurra el organismo autónomo en la prestación del servicio, restando de dicho total, en su caso, los ingresos públicos o privados que pudiera obtener el referido organismo, derivados de la prestación del servicio transferido.  
Por tanto, puede decirse que, a estos efectos los presupuestos de los organismos autónomos se consolidan con los del Estado, desapareciendo las transferencias internas existentes entre ambos, que son, en definitiva, operaciones entre agentes del sector público.  
Las transferencias del capítulo IV del Presupuesto de Gastos del Estado responden a consideraciones distintas a la de la financiación básica de la prestación del servicio transferido, tales como política social, etc., y únicamente podrían formar parte del coste efectivo en el caso de que la competencia para efectuar dicha política social hubiese sido objeto de transferencia a las comunidades autónomas.  
Para ello será decisivo precisar si la transferencia de competencias en la materia de que se trate incluye la facultad de tomar decisiones sobre la distribución de los fondos o bien se limita a considerar funciones de mero pagador. Cuando la competencia asumida incluya la potestad o facultad de distribución de los fondos, su financiación seguirá el mecanismo normal de garantía de cobertura del coste efectivo a través de tributos cedido y porcentaje. Cuando la competencia asumida tan sólo comprenda funciones de caja pagadora, la comunidad autónoma percibirá el coste de gestión del referido servicio.  
En tal caso será el estricto coste derivado de la gestión, nuevamente capítulos I y II y, en su caso, VI del Presupuesto de Costes del Estado el que deberá computarse, pero nunca podrá considerarse como coste el importe de las propias transferencias.  
3.9.2. Transferencias de capital.   
En lo que se refiere a las transferencias de capital, la técnica aplicable ha de ser la misma a la seÑalada para las transferencias corrientes.  
3.9.3. Conclusiones.  
Cuando en virtud de las transferencias efectuadas a una comunidad autónoma ésta asuma la decisión sobre la distribución de fondos, éstos se incluirán en el cálculo del coste efectivo.  
Cuando las comunidades autónomas asuman la gestión de competencias del Estado vinculadas a subvenciones, éste las dotará de los recursos necesarios para afrontar dicha gestión, sin embargo, no se computará, en ningún caso, el importe de la misma subvención como coste efectivo de la gestión asumida.  
3.10. Determinación del coste efectivo del servicio transferido a cada comunidad autónoma.  
El coste efectivo del servicio traspasado a cada comunidad autónoma se determinará sumando los costes directos, los indirectos y los gastos de inversión correspondientes a dicha comunidad, restando de la suma, en su caso, los ingresos públicos o privados afectados o derivados de la prestación del servicio que se transfiere.  
Con objeto de tener una visión resumida de la valoración de los elementos integrantes del coste efectivo, en un último cuadro resumen y, de tener una visión agregada de la valoración de los elementos integrantes del coste desde un punto de vista económico-financiero, se recoge la identificación de los créditos presupuestarios a nivel de concepto económico, que se ven afectados por el traspaso.  
Con este modelo se confeccionarán dos cuadros, E y F, que figuran en el anexo nº 3:  
1º) Uno, relación con el aÑo tomado como base para conocer la imputación de valoraciones.  
2º) Otro, como elemento necesario para proceder a las operaciones de transferencia financiera a la comunidad o ente preautonómico de los recursos necesarios para desarrollar el servicio, en su caso.  
En consecuencia, el cuadro deberá ser publicado como anexo a cada decreto de transferencias.  
3.11. Determinación del coste efectivo del servicio transferido a cada comunidad autónoma en valores del aÑo base.  
Si para aplicar el sistema de financiación vigente resulta necesario fijar las valoraciones con referencia al aÑo base de un período, en los traspasos de servicios dicha valoración se determinará a partir de la que se haya aprobado para el aÑo del traspaso, por aplicación de las siguientes reglas:  
1ª. El importe de cada capítulo de gasto (capítulos I, II y VI, y, en su caso, IV y VII) se dividirá por el índice representativo de su evolución, dentro del mismo servicio o competencia objeto de la valoración, entre el aÑo del traspaso y el aÑo base.  
2ª. Del mismo modo se procederá, en su caso, respecto de la valoración de las tasas, dividiéndola por el índice de evolución de la recaudación que se haya obtenido por las mismas entre el aÑo del traspaso y el aÑo base.  
3ª. Para obtener los valores computables en el aÑo base en cada capítulo de gasto o, en su caso, en las tasas, a efectos de determinar los índices de las reglas 1ª y 2ª anteriores, se realizarán, cuando sea necesaria su homogeneización, las operaciones adecuadas para efectuarla.  
4ª. Cuando no exista en el aÑo base el servicio objeto de traspaso y resulte imposible aplicar las reglas precedentes en sus propios términos, para determinar los índices de evolución a que se refieren las mismas se calcularán los correspondientes al período de existencia real del servicio y a los así obtenidos se les aplicará un factor de corrección para elevarlos proporcionalmente al período transcurrido entre el aÑo del traspaso y el aÑo base.  
4. Procedimiento de calculo del porcentaje de participación a favor de las comunidades autónomas en la recaudación de los impuestos estatales no cedidos, durante el periodo transitorio a que se refiere la disposición transitoria primera de la LOFCA.  
La determinación del porcentaje de participación constituye, prácticamente, una tarea recurrente durante la fase o periodo transitorio, esto es, durante el tiempo que se prolonguen las transferencias, dado que el número de los servicios transferidos a una comunidad variará aÑo tras aÑo y con ello el coste efectivo de los mismos y, en consecuencia, deberá ajustarse simultáneamente el porcentaje de participación sobre los ingresos del Estado.  
4.1. Fijación por vez primera del porcentaje de participación.  
El porcentaje de participación en los ingresos del Estado se determinará por vez primera cuando, superada la fase preautonómica, se constituya la comunidad autónoma. A estos efectos, se entenderá constituida una comunidad cuando entre en vigor la ley que apruebe su Estatuto de Autonomía.  
El porcentaje de participación en ingresos se aplicará por primera vez para el ejercicio siguiente al de constitución de la comunidad autónoma, excepto en el supuesto de que la constitución se produzca durante el segundo semestre del aÑo, en cuyo caso la participación en ingresos será aplicable para el segundo aÑo siguiente.  
4.2. Cálculo del porcentaje correspondiente a cada servicio transferido.  
El porcentaje correspondiente a cada servicio transferido, a determinar por acuerdo interno de la Comisión Mixta de Transferencias, será el que represente el coste efectivo de dicho servicio respecto de los ingresos que efectivamente hubiera obtenido el Estado en el mismo ejercicio económico, al que se refiera temporalmente la valoración del referido coste efectivo, por los capítulos I y II de su Presupuesto, excluidos de los mismos los ingresos provenientes de los impuestos susceptibles de cesión. Cuando este cálculo se refiera a ejercicios anteriores a 1981, deberá excluirse igualmente del denominador la recaudación que por tales ingresos hubiera obtenido el País Vasco de haber estado vigente el concierto económico.  
4.3. Cálculo del porcentaje total.  
Dicho porcentaje será el resultado de sumar los correspondientes a cada uno de los servicios traspasados a la comunidad autónoma de referencia. Así, el coste efectivo de cada servicio transferido se expresará en forma de porcentaje sobre los ingresos del Estado y la suma de todos ellos será el porcentaje de participación que en tales ingresos corresponda a la comunidad autónoma.  
El porcentaje de participación aplicable para el ejercicio siguiente al de constitución de la comunidad autónoma, se determinará inicialmente, teniendo en cuenta tan solo aquellos servicios transferidos para los que se disponga de información definitiva sobre el coste efectivo en que incurrió el Estado en la prestación del mismo, durante el aÑo anterior a aquél en que se produjo la transferencia.  
En el caso de los servicios transferidos para los que no se conozcan las cifras definitivas correspondientes a los gastos en que incurrió el Estado durante el aÑo anterior al de su transferencia, así como para los servicios que se vayan transfiriendo en lo sucesivo y en tanto no se posea la información aludida, se seguirá transfiriendo simplemente el crédito del Presupuesto del Estado correspondiente. Dicho crédito estará sometido a iguales condiciones de destino a que lo estaba en el Estado. Posteriormente, a medida que se vayan conociendo las cifras definitivas del aÑo base de valoración, se determinarán los correspondientes porcentajes en la forma indicada y se acumularán, mediante la oportuna ley, al porcentaje de participación en los ingresos del Estado que ya tuviera consolidado la comunidad autónoma de que se trate.  
Con la mecánica expuesta, a partir del ejercicio siguiente al de la constitución de una comunidad autónoma, ésta dispondrá de un porcentaje de participación en los ingresos del Estado cuyos fondos podrá destinar libremente y de unos créditos transferidos con carácter provisional y condicionados en su empleo correspondientes a servicios transferidos pero cuyos gastos efectivos en el aÑo anterior al de su transferencia todavía no son definitivamente conocidos. Naturalmente, a medida que esta circunstancia vaya desapareciendo al conocerse las cifras definitivas, desaparecerán los créditos transferidos y pasarán a convertirse en participación en ingresos del Estado.  
4.4. Repercusión de la cesión del rendimiento de tributos a la comunidad autónoma, en la determinación del porcentaje de participación.  
Como es evidente, la cesión de impuestos a partir del ejercicio en que tenga efectividad, vendrá a reducir el anterior porcentaje de participación en los ingresos del Estado. Dado que en el momento de la efectividad de la cesión de impuestos no se tendrán datos definitivos de cuánto recaudó el Estado en el último aÑo, bien en la Ley de fijación del porcentaje o bien en la propia Ley de cesión, deberá fijarse, con carácter provisional, la cuantía en que se reducirá el porcentaje de participación en ingresos a partir de la cesión de impuestos, concretándose dicha cuantía posteriormente, cuando se pueda determinar con datos definitivos.  
La cuantía de la reducción del porcentaje de participación en ingresos como consecuencia de la cesión de impuestos, será lógicamente equivalente al porcentaje que signifiquen los ingresos realmente obtenidos por el Estado, en el territorio de la comunidad autónoma de que se trate, durante el aÑo inmediatamente anterior a la cesión por los impuestos cedidos, de acuerdo con los términos especificados en la Ley de cesión, en relación con los ingresos efectivos del Estado durante el mismo período en sus capítulos I y II de los Presupuestos de ingresos del Estado, excepto los provenientes de impuestos susceptibles de cesión.  
5. Aplicación de la metodología al sistema de concierto o convenio económico.  
5.1. Norma general.  
La valoración de las cargas asumidas por los territorios forales se realizará de forma homogénea con la del coste efectivo de los servicios transferidos a las demás comunidades autónomas y aplicando la misma metodología expuesta en los apartados anteriores. Es decir, la cuantificación de las cargas asumidas por la Comunidad Autónoma del País Vasco se efectuará tomando iguales componentes, valorados con normas y criterios idénticos a los seguidos para las comunidades autónomas que se financian con arreglo al sistema LOFCA, si bien habrá que considerar algunos aspectos diferenciales y peculiaridades propias del sistema concierto-cupo.  
5.2. Peculiaridades de la valoración en el sistema concierto o convenio.  
5.2.1. Alcance de la valoración.  
La valoración de las cargas asumidas se hace referida a nivel estatal y no al ámbito geográfico de la comunidad autónoma. Esto es, se contempla la hipótesis de extrapolar el contenido y el alcance de las competencias asumidas por el País Vasco a todo el territorio del Estado.  
5.2.2. Referencia temporal.  
La valoración de las cargas asumidas se hará sobre el Presupuesto del Estado que se corresponda con el ejercicio en el que se está calculando el cupo, a diferencia del sistema anterior en que dichas valoraciones se hacían con referencia al ejercicio a aquel en que se produce la transferencia.  
La justificación de este hecho se deriva de lo dispuesto en el artículo 50 de la Ley del Concierto que fija el método para calcular las cargas asumidas. Al ser las cargas no asumidas (por las que dicha comunidad debe contribuir), la diferencia entre el total de gastos del Presupuesto del Estado y el total de cargas asumidas, para que esta magnitud tenga sentido es preciso que el minuendo y el sustraendo estén referidos al mismo ejercicio.  
5.2.3. Valoración de cargas de organismos autónomos.  
Dado que el artículo 50 de la Ley de Concierto establece que el cálculo de las cargas no asumidas ha de hacerse únicamente en relación con el Presupuesto del Estado, no teniendo en cuenta los presupuestos de los organismos autónomos administrativos, comerciales, industriales y financieros, es necesario articular un procedimiento para que la valoración de las cargas asumidas correspondientes a actividades desarrolladas por esos organismos tengan reflejo en el Presupuestos del Estado.  
En relación con lo anterior, se presentan los siguientes supuestos:  
1. Organismos autónomos que no reciben subvenciones del Presupuesto del Estado.  
En el caso de que se trate de un organismo que no reciba subvenciones corrientes ni de capital, no hay posibilidad de reflejo en el Presupuesto del Estado, ya que normalmente cuando se produce esta circunstancia nos encontramos ante un organismo que se financia totalmente con ingresos propios (prestación de servicios, tasas, etc.). Es decir, dicho organismo tiene competencia para recaudar esos recursos.  
2. organismos autónomos que reciben subvenciones del Presupuesto del Estado.  
En este supuesto es necesario proceder a un análisis de los presupuestos de los organismos desarrollando la misma metodología que se aplica en el Presupuesto del Estado y determinar porcentualmente el grado de asunción de competencias ejercitadas por ese organismo.  
Una vez obtenida dicha relación porcentual de competencias, se considerará como carga asumida en el Presupuesto del Estado la cantidad que resulte de aplicar dicho porcentaje a las subvenciones corrientes que aparecen en los Presupuestos Generales del Estado financiando la actividad de dicho organismo.  
En relación a las transferencias de capital que reciba el organismo autónomo previamente es preciso separar en el capítulo VI del presupuesto del organismo las inversiones nuevas y las de conservación, mejora y sustitución. Una vez determinado el montante global de estas últimas, se cuantificará el porcentaje que este gasto representa sobre el total de las inversiones programadas. Dicho porcentaje se aplicará sobre la transferencia de capital global que el organismo percibe de los Presupuestos Generales del Estado.  
Sobre la cantidad que resulte se aplicará la relación porcentual de competencias asumidas tal como se explicita en el apartado anterior.  
En este caso, la financiación del mencionado organismo ha ido por vía diferente a la del Presupuesto del Estado y, por tanto, la Comunidad Autónoma del País Vasco financiará la actividad de ese organismo con los ingresos propios del mismo, recaudados por dicha comunidad autónoma en el ámbito territorial en que se desarrolla sus competencias.  
5.2.4. Doble valoración a efectuar.  
El sistema de concierto o convenio exige que se practique la valoración en dos momentos distintos:  
a) Valoración inicial y provisional a realizar partiendo de las cifras contenidas en los Presupuestos del Estado que se aprueben para el ejercicio correspondiente.  
b) Valoración definitiva, a realizar una vez terminado el ejercicio y efectuada la liquidación de los Presupuestos del Estado.  
Esta doble valoración se repetirá todos los aÑos.  
Explicación de voto del consejero de la Generalitat de CataluÑa  
La Generalitat de Catalunya aprueba con el voto favorable la modificación del método para el cálculo del coste de los servicios transferidos a las CC.AA que permite incluir en el mismo los gastos de inversión nueva. La Generalitat siempre ha criticado su exclusión y de hecho ha salido perjudicada debido a los criterios redistributivos del Fondo de Compensación Interterritorial.  
Ello no obstante, desea que consten en acta los puntos siguientes, cuyo incumplimiento obligaría a cuestionar el acuerdo hoy aprobado:  
a) La aplicación del acuerdo de modificación del método para el cálculo del coste de los servicios transferidos se realizará de forma que quede garantizada la financiación de la reforma educativa, aprobada por las Cortes Generales, en las CC.AA que ya tienen transferidos los servicios del Estado en materia educativa.  
Con esta finalidad se adoptarán las medidas necesarias en el momento de aplicación de las previsiones contenidas en la Ley Orgánica 9/1992, de 23 de diciembre, de transferencia de competencias a comunidades autónomas que accedieron a la autonomía por la vía del artículo 143 de la Constitución.  
b) La inclusión del epígrafe 3.7.3. en la modificación del método que se aprueba, en el que sólo se hace referencia a las CC.AA. que no hayan asumido un determinado servicio a efectos de valoración de la inversión nueva, no es óbice para que las CC.AA. a las que ya se les hubiera transferido dicho servicio con anterioridad, en cuyo coste efectivo no figuraba ninguna dotación para gastos de inversión nueva y dispusieran de la totalidad del fondo de compensación interterritorial en el momento de la transferencia del servicio, puedan disponer de la financiación correspondiente por parte de la administración central para dicha finalidad.  
c) Lo previsto en el apartado anterior será de aplicación, en todo caso, a los traspasos de servicios a la Generalitat de Catalunya en materia de obras hidráulicas y universidades, previa comparación de los recursos financieros asignados a través del FCI y la valoración correspondiente a los gastos de inversión nueva en los nuevos acuerdos de transferencia de servicios a las CC.AA. del artículo 143.  
d) La creación de una ponencia técnica mixta prevista en el nuevo apartado 3.7.3. del método para el cálculo del coste de los servicios transferidos a las CC.AA no afectará en ningún caso las competencias de las comisiones mixtas de transferencias y de valoraciones administración del Estado-Generalitat de Catalunya.  
Por lo que, de conformidad con lo establecido en el artículo 10.2 del Reglamento de Régimen Interior del Consejo, se publica para general conocimiento.  
Madrid, 10 de noviembre de 1995.- El presidente del Consejo de Política Fiscal y Financiera de las Comunidades Autónomas: Pedro Solbes Mira, ministro de Economía y Hacienda.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI