Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 4968, del 17-03-2005 (2005/2959)

DECRET 54/2005, d'11 de març, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, la Presa del Bosquet de Moixent.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4968

Data del DOGV
:   17-03-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/2959

CVE


Data del document
:   11-03-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * [Moixent](javascript:void(0))
    * [monument](javascript:void(0))
    * [ben cultural](javascript:void(0))
    * [protecció del patrimoni](javascript:void(0))
    * [legislació](javascript:void(0))

DECRET 54/2005, d'11 de març, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, la Presa del Bosquet de Moixent. [2005/2959]
  
L'article 31.5 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un bé d'interés cultural es farà per mitjà de decret del Consell de la Generalitat, a proposta de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport. Això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració general de l'Estat.
  
Mitjançant la Resolució de 21 d'octubre de 1997, de la Direcció General de Patrimoni Artístic, de la llavors denominada Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, es va acordar tindre per incoat l'expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, a favor de la Presa del Bosquet de Moixent.
  
Posteriorment, la Resolució de 31 de març del 2004, de la Direcció General de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià, va acordar continuar els tràmits per a la seua declaració, va adaptar l'expedient a les determinacions de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, i va obrir un període d'informació pública pel termini d'un mes.
  
De conformitat amb el que establix l'apartat 5 de l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, consta a l'expedient l'informe favorable del Consell Valencià de Cultura, així com la sol'licitud d'informe efectuada a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles. Informe este últim que, davant de la falta d'evacuació en termini, i en virtut del que disposa l'esmentat precepte, ha d'entendre's emés en sentit favorable.
  
De conformitat amb el que disposa la legislació vigent, s'han realitzat els tràmits establits en l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, concedint tràmit d'audiència a l'Ajuntament de Moixent i als propietaris de l'immoble.
  
En virtut del que s'exposa, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell de la Generalitat, en la reunió del dia 11 de març de 2005,
  
DECRETE
  
Article 1
  
Es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, la Presa del Bosquet de Moixent, emplaçada al terme municipal de Moixent, província de València.
  
Article 2
  
L'entorn de protecció afectat per la declaració de Bé d'Interés Cultural, així com el seu règim de protecció, queden definits en els annexos adjunts, que formen part del present decret. La documentació complementària consta en l'expedient corresponent.
  
DISPOSICIÓ ADDICIONAL
  
La present declaració s'inscriurà en la secció primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.
  
DISPOSICIÓ FINAL
  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà a la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.
  
Castelló de la Plana, 11 de març de 2005
  
El president de la Generalitat,
  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ
  
El conseller de Cultura, Educació i Esport,
  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN.
  
ANNEX I
  
DADES SOBRE EL BÉ OBJECTE DE LA DECLARACIÓ
  
1. Denominació:
  
a) Principal
  
La Presa del Bosquet.
  
b) Secundària
  
Bassa del Bosquet.
  
Pantà, embassament.
  
2. Descripció:
  
Basada en l'estudi previ ?La presa del Bosquet, cap a la recuperació d'una obra hidràulica de la Il·llustració?, de la Direcció General de Patrimoni Artístic, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència.
  
a) Immoble objecte de la declaració:
  
El Bosquet se situa a la serra Grossa, en terreny de secà, a tres quilòmetres al SE de Moixent, paratge a què s'accedix a través del barranc del Bosquet, per la carretera que d'esta població conduïx a Aielo de Malferit i Ontinyent.
  
Ens trobem un conjunt d'altíssim interés hidrològic, constituït per la conca on s'arrepleguen les aigües, els barrancs que les conduïxen, l'embassament que les emmagatzema, la presa que les conté, les séquies que les distribuïxen i les hortes i bancals que les aprofiten.
  
Esta obra d'enginyeria hidràulica del s. XVIII (encara que amb indicis de l'existència d'un sistema anterior de menors proporcions) té una gran importància perquè constituïx una de les poques obres d'esta índole a la Comunitat Valenciana, així com perquè posseïx a més un valor històric, com a conjunt representatiu d'una forma d'assentament humà, d'intervenció en l'entorn i d'explotació dels recursos, que s'ha produït en este lloc.
  
La construcció de la presa del Bosquet i la posada al punt d'un nou sistema d'irrigació, és fruit ací de les idees renovadores que en este cas afecten les obres hidràuliques i la racionalització agrícola, pròpies de la política il·llustrada de Carles III.
  
L'embassament es troba al centre d'una foia tancada, entre les muntanyes del Picaio, serra de la Talaia, Corvatelles i la Balarma. Estes crestes que el rodegen configuren un camp visual tancat en el qual resulten recognoscibles els pendents, els canvis de nivell, les varietats geològiques, les masses arbòries característiques de la zona i la intervenció humana sobre l'entorn.
  
De reduïdes dimensions, 100 m d'amplària per 200 m de longitud, i 8 m de profunditat actual, amb una capacitat de 160.000 m³, rega una superfície de 4,33 hectàrees. És receptor dels vessaments de les muntanyes vinents, a més del mateix barranc del Bosquet, sobre el qual s'ubica. Rep també les aportacions de nombrosos pous per al reg i els excedents de la font de la Teula, que se situa en el seu extrem.
  
La primera notícia documental sobre la qual es basen totes les referències posteriors a la presa del Bosquet, es deu a Josep Antoni Cavanilles que, en el seu segon viatge a Moixent, ens parla del canvi que observa a la localitat, ja que ha crescut el nombre de veïns de 250 a 800, s'han posat camps en producció que abans estaven abandonats i que s'han transformat, gràcies a la nova política hidràulica i agrària de la Il·llustració, en feraces hortes regades per séquies i canals de nova construcció.
  
La ?feliç mudança?, ens diu, es deu en part a «les llums, l'aplicació i el patriotisme» de Pascual Caro, administrador del patrimoni del seu nebot, el Marqués de la Romana.
  
La presa, de traça poligonal, és de les denominades de gravetat, en les quals l'espenta de l'aigua és contrarestada en sentit vertical pel pes del mur, i la resultant obliqua d'ambdós forces recau en el terç central de la secció.
  
Es poden diferenciar tres sectors, per a la seua millor descripció:
  
1. Sector A
  
Constituït pel vas de l'embassament. Té aproximadament, com s'indicava anteriorment, unes dimensions de 100 metres d'ample per 200 metres de longitud. El fons actual es troba a 8 metres. Està limitat al nord per una séquia que fa de sobreeixidor, i al sud arriba al camí existent.
  
2. Sector B
  
Espai comprés entre els dics primer i segon, corresponents als paraments aigües amunt i aigües avall. La distància entre estos, en la seua part mitjana, la més ampla, és de 22 metres de longitud. La mínima es troba en l'extrem nord i és de 4 metres. Es tracta d'una zona aterrada entre ambdós estructures, per la qual actualment discorre una via pecuària.
  
El dic primer, parament aigües amunt, és de planta rectilínia trencada de 12 metres d'amplària en la seua part central i sis metres en els extrems. La longitud total és de 122 metres, i s'hi distingixen sis trams. El dic està compost per tres murs diferenciats, de fàbrica de maçoneria que, no obstant això, formen un conjunt solidari.
  
Elements a destacar en este dic primer són:
  
- Estructura de desaigüe de fons. De planta rectangular (9 metres de longitud per 6 metres d'amplària per 9 metres de profunditat màxima). Es recolza sobre el segon mur i talla el tercer de dalt a baix. Del seu fons partixen dos canals de reg, que es descriuen després.
  
- Pou de drenatge. Construït de fàbrica de maçoneria, té un brocal modern i reixa de ferro. Se situa en el mateix vèrtex central del dic 1r, El seu diàmetre és d'1,50 metres, i està farcit de pedres fins als 4 metres de profunditat.
  
- Començament d'un potent mur de fàbrica de maçoneria i morter de calç, que originàriament tancava el Sector B.
  
- Sèrie de quatre contraforts adossats al dic 1r, en un dels seus trams. Reforcen la pressió de l'aigua en esta part, més dèbil que la resta. Després de l'últim contrafort, s'inicia el desenvolupament d'un estret mur de maçoneria que, tant per la seua forma corbada com pels dos barrancs que partixen d'este, es podria considerar com un possible sobreeixidor de coronació.
  
El dic segon és de planta rectilínia trencada, d'1,80 metres d'amplària i un recorregut total de 116, 45 metres. La seua alçària, per la cara externa, en un suau talús que varia en cada un dels tres trams del seu desenvolupament i té una mitjana de 8 metres.
  
El primer tram, amb direcció sud-oest nord-est, és de maçoneria, en filades regulars i paral·lleles, amb morter de calç apreciable en les juntes. La base del parament allotja un revestiment o séquia de 0,50 metres d'amplària i la mateixa profunditat, a la qual desaigua un dels canals procedent del dic primer.
  
En el segon tram, de direcció sud-est nord-oest disposa de cinc contraforts adossats al mur, dos extrems de cos semicilíndric i els tres restants de cos semitroncocònic.
  
El tercer tram té direcció sud-nord. És el parament, de fàbrica semblant a les anteriors, més deteriorat del dic segon. La seua longitud és de 30,60 metres, i la seua amplària d'1,80 metres en l'inici, i va minvant fins als 1,10 metres al final, on s'aprecia una ruptura i reparació recent.
  
3. Sector C
  
Aigües avall de la presa, i després de salvar el dic segon, a 8 metres per davall de la seua coronació, s'instal·lla tot el sistema original d'irrigació de la presa del Bosquet, fora de servici actualment.
  
Dels dos canals de desaigüe que partixen del dic número 1 i que recorren el sector B pel seu interior, un d'estos a nivell més baix que l'altre, només funciona el que desaigua a la séquia continguda en el primer tram del dic segon. Regava les hortes ubicades al marge esquerre del xicotet barranc que discorre aigües avall de la presa. Actualment, es bifurca cap a l'est i aporta aigua a les hortes pròximes; per un tub subterrani travessa l'estructura interna del pont existent sobre el barranc, i porta el seu cabal a les hortes del marge dret del barranc.
  
El segon canal de desaigüe del dic primer, cegat actualment, es dirigix al primer contrafort del dic segon, i el travessa per la base. Desemboca en una séquia de 14 metres de longitud en direcció oest-est, gira després cap al sud-est, on séquia i murs estan destruïts quasi en la seua totalitat. A l'extrem sud queden en peu 4 metres de mur, que es troba aterrat en la seua part interna, i s'endinsa per davall de la capçalera del pont que salva el barranc del Bosquet.
  
El pont és d'un sol ull, i està constituït per un arc escarser de rajoles la llum del qual és de 3,50 metres d'amplària per 2 metres d'alçària. Té una longitud de 7 metres, i el coronament dels seus ampits està derruït; a penes es conserven 0,30 metres del seu l'alçat, l'amplària dels quals és de 0,50 metres i la fàbrica, de maçoneria i morter de calç. La distància entre ambdós ampits és d'1,80 metres, i la superfície del camí del pont està composta per lloses planes de pedra calcària.
  
La séquia que travessa el pont es bifurca en dos ramals a través de sengles boques de desguàs situades a ambdós flancs del pont, al final del seu trajecte:
  
- El primer ramal seguix en direcció nord, i està destruït fins als 12,40 metres.
  
- El segon ramal s'orientava cap al sud. De la séquia pròpiament dita queda, als 34,40 metres en línia recta, un mur de maçoneria en la coronació del qual s'allotja la mateixa séquia. Ambdós séquies regaven els camps situats al marge dret del barranc. El barranc que discorre junt amb les esmentades estructures té un exigu cabal permanent perquè hi ha una font que brolla contínuament i desaigua per Moixent al riu Canyoles.
  
Bassa de reg, de planta poligonal amb murs de maçoneria, les cares internes de la qual estan revocades de morter de calç. Un dels murs, el del costat oest, està destruït, i se'n conserva una part al llit del barranc. Actualment, l'interior de la bassa està farcit per una capa de terra i pedres de 0,40 metres de grossor, que descansa sobre un paviment de cudols i morter de calç.
  
- La nevera:
  
Un altre element a considerar és la nevera, que se situa a 30 metres aproximadament del dic segon i en direcció sud-oest. De planta circular i un diàmetre de 6 metres, es tracta d'una típica estructura per a conservar neu durant tot l'any.
  
Hi ha nombrosos exemples a la Comunitat Valenciana, que són espectaculars per les seues grans dimensions i estat de conservació, com la ubicada a la vessant nord del castell de Xàtiva i la de Barx, que depenia del monestir de la Valldigna.
  
- La casa de la Bassa:
  
Es tracta d'un immoble situat al sud-est de la presa en una elevació del terreny que domina el paisatge circumdant. Sembla que es va construir simultàniament a aquella per a l'allotjament del personal de manteniment de la presa.
  
La vegetació de la zona, a pesar de l'actual intervenció humana, junt amb la sequera i els últims incendis forestals, com el succeït l'agost de 1994, no diferix substancialment d'allò que va observar Cavanilles, «Es rico en vegetales el término de Moixent. Crianse allí muchos pinos, el arce común, el fresno en flor, el brusco, las onónides fructicosa, aragonesa y campesina, la zarzaparrilla común, las campanillas lineada, en cabezuelas y con hojas de altea, las coronillas mínima y juncal. En los sitios húmedos se ve el traquelio azul, la escrofularia canina, la ceriflor, la verbena y la yerbadoncella; en los áridos los cinósuros lima y dorado, los andrópogos de dos y cinco espigas, las rudas de monte y con hojas de lino; y finalmente un número muy considerable de xaras, astrálagos, alfalfas y gramas».
  
b) Parts integrants:
  
El vas de l'embassament.
  
Els dics, amb tots els seus elements.
  
Les séquies i canals.
  
El pont.
  
Les basses de reg.
  
La nevera.
  
La casa de la bassa.
  
Els abancalaments i murs de contenció del sistema de reg.
  
Les sendes i els camins associats.
  
c) Delimitació de l'entorn afectat:
  
1. Justificació de la delimitació proposada.
  
El criteri seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció ha sigut la inclusió del medi físic que configura el sistema hidrològic. D'esta manera, es protegix la continuïtat del funcionament de la presa com a element del conjunt de què forma part i que justifica la seua existència. D'altra banda, es pretén que en l'entorn de protecció s'incloguen la rica vegetació existent i les restes arqueològiques de la zona.
  
Amb este objecte, es fixa una cota per davall de la qual se situaria la zona de protecció.
  
Aigües amunt del pantà es tria la línia de nivell 525 i aigües avall, la línia 475, per ser les cotes que contenen totes les terres parcel·llades segons el pla cadastral del municipi. Per damunt d'estes cotes, el sòl, afectat per l'incendi forestal de juliol de 1994, té la classificació de Sòl No Urbanitzable Especialment Protegit.
  
L'element que dividix les dos zones (aigües amunt i aigües avall) és el barranc del Bosquet. Als efectes de delimitació, estes línies de nivell s'han ajustat a elements de constitució del territori, parcel·llació i camins, de manera que al costat nord-oest és la separació entre les parcel·lles i la muntanya, mentres que al costat sud-est es dirigix al camí d'Ontinyent fins a creuar-se amb este. Per a tancar esta delimitació pel sud-est, s'han pres els límits de les últimes parcel·lles en què encara es reconeixen elements del barranc original (topografia i arbratge).
  
Aigües avall s'ha mantingut com a delimitació la cota 475, fins a les embocadures est i oest del barranc del Bosquet, pel qual discorre la carretera d'Ontinyent, de manera que es controlen paisatgísticament els accessos naturals al Bosquet.
  
2. Delimitació de l'entorn.
  
Origen: intersecció de la carretera d'Ontinyent amb el límit sud de la parcel·lla 12-b del polígon 11.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora:
  
Des de l'origen, punt A, la línia discorre cap a l'oest pel límit sud de les parcel·lles 12-b, 13-b, 14-b, 15-b, 18-b i 24 del polígon 11 fins a trobar-se amb el camí que recorre esta vessant. Continua pel camí i l'incorpora; continua i gira al nord per la mitgera entre les parcel·lles 59 i 56, 57, 58 i 51 del polígon 13; continua per la mitgera entre les parcel·lles 181 i 179, 171-a, 167, 166, i 164 del polígon 16. A continuació, recorre el límit sud de la parcel·lla 143 del mateix polígon cap a l'est fins a trobar la corba de nivell 525; continua per esta fins a la parcel·lla 136, gira a l'est pel límit nord de la parcel·lla 143 fins a trobar la parcel·lla 55 del polígon 10; continua pel seu límit nord fins a trobar la corba de nivell 475. Gira al sud per esta corba de nivell fins a trobar-se amb la carretera d'Ontinyent, continua per la carretera i la inclou fins a arribar al punt d'origen.
  
d) Béns mobles que comprén i constituïxen part essencial de la seua història:
  
No es coneixen béns mobles relacionats amb la presa.
  
e) Normativa de protecció:
  
Monument:
  
Article 1
  
Caldrà ajustar-se al que disposa la secció segona, Règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III del títol II de la Llei 4/1998 d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
  
Article 2
  
Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució de estos fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons allò que disposa l'article 18 Llei 4/1998 d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Entorn de protecció:
  
Article 3
  
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se a l'entorn de protecció del monument requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de Cultura. Esta autorització s'emetrà conforme als criteris establits en la present normativa, i en el que esta no preveja, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 39 de l'esmentada llei.
  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit d'autorització, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que els corresponga per la seua especificitat, i amb la ubicació parcel·llària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
  
Article 4
  
A fi de preservar el paisatge històric de la presa, no s'autoritzarà cap edificació per a qualsevol ús, i queden expressament prohibits els abocaments de residus i moviments de terres, excepte els requerits per al seu estudi i conservació.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·llicite i obtinga autorització expressa.
  
S'haurà de fomentar la repoblació forestal amb varietats autòctones.
  
Article 5
  
Les cases rurals, Casa del Pi i Casa d'Elena, que formen part de l'entorn des de temps immemorial, hauran de ser conservades, preservant els elements definitoris de la seua estructura arquitectònica i els elements constructius singulars d'intrínsec valor que existisquen en els immobles. Estes mantindran els seus usos agrícoles i residencials tradicionals, si bé podran acollir altres usos compatibles amb les seues arquitectures i amb la posada en valor de l'àmbit protegit del monument i el seu entorn.
  
Article 6
  
La resta dels edificis es regiran pel règim, Fora d'Ordenació, de manera que, en els supòsits en què concloguen la seua vida útil, es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació (reestructuració) o una substitució voluntària d'estos, només s'autoritzarà la seua remoció amb el retorn dels terrenys als seus usos originaris, atenint-se a l'article 3 d'esta normativa. Tot això sense perjuí de l'aplicació de l'article 21 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, a estos immobles.
  
Article 7
  
Qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o del seu entorn de protecció se sotmetrà al que disposa el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Article 8
  
Esta normativa és transitòria fins a l'aprovació del preceptiu pla especial de protecció, previst en l'article 34.2 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, per als entorns de protecció dels monuments.
  
Article 9
  
La contravenció del que preveu la present normativa determinarà la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, i la resta de lleis que s'apliquen.
  
ANNEX II



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 4968, del 17-03-2005 (2005/2959)

DECRETO 54/2005, de 11 de marzo, del Consell de la Generalitat, por el que se declara Bien de Interés Cultural, con la categoría de Monumento, la presa del Bosquet de Moixent.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   4968

Fecha DOGV
:   17-03-2005

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2005/2959

CVE


Fecha del documento
:   11-03-2005

Organismo emisor
:   Conselleria de Cultura, Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Decreto

Descriptores 

:   * [Mogente](javascript:void(0))
    * [monumento](javascript:void(0))
    * [bien cultural](javascript:void(0))
    * [protección del patrimonio](javascript:void(0))
    * [legislación](javascript:void(0))

DECRETO 54/2005, de 11 de marzo, del Consell de la Generalitat, por el que se declara Bien de Interés Cultural, con la categoría de Monumento, la presa del Bosquet de Moixent. [2005/2959]
  
El artículo 31.5 del Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana establece la competencia exclusiva de la Generalitat en materia de patrimonio histórico, artístico, monumental, arquitectónico, arqueológico y científico. Asimismo, el artículo 26.2 de Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano, dispone que la declaración de un Bien de Interés Cultural se hará mediante Decreto del Consell de la Generalitat, a propuesta de la Conselleria de Educación, Cultura y Deporte. Ello sin perjuicio de las competencias que el artículo 6 de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del Patrimonio Histórico Español, reserva a la administración General del Estado.
  
Mediante Resolución de 21 de octubre de 1997, de la Dirección General de Patrimonio Artístico, de la entonces denominada Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia, se acordó tener por incoado el expediente para la declaración de Bien de Interés Cultural, con la categoría de Monumento, a favor de la presa del Bosquet de Moixent.
  
Posteriormente, la Resolución de 31 de marzo de 2004, de la Dirección General de Política Lingüística y Patrimonio Cultural Valenciano, acordó continuar con los trámites para su declaración, adaptando el expediente a las determinaciones de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano, y abrir un período de información pública por el plazo de un mes.
  
De conformidad con lo establecido en el apartado del artículo 27 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, consta en el expediente el informe favorable del Consell Valencià de Cultura, así como la solicitud de informe efectuada a la Real Academia de Bellas Artes de San Carlos. Informe este último que, ante su falta de evacuación en plazo, y en virtud de lo dispuesto en el citado precepto, ha de entenderse emitido en sentido favorable.
  
De conformidad con lo dispuesto en la legislación vigente, se han cumplimentado los trámites establecidos en el artículo 27 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano, concediendo trámite de audiencia al Ayuntamiento de Mogente y a los propietarios del inmueble.
  
En virtud de lo expuesto, a propuesta del conseller de Cultura, Educación y Deporte y previa deliberación del Consell de la Generalitat, en la reunión del día 11 de marzo de 2005,
  
DECRETO
  
Artículo 1
  
Declarar Bien de Interés Cultural, con la categoría de Monumento, la presa del Bosquet de Moixent, emplazada en el término municipal de Mogente, Provincia de Valencia.
  
Artículo 2
  
El entorno de protección afectado por la declaración de Bien de Interés Cultural, así como el régimen de protección del mismo, quedan definidos en los anexos adjuntos, que forman parte del presente Decreto. La documentación complementaria obra en el expediente de su razón.
  
DISPOSICIÓN ADICIONAL
  
La presente declaración se inscribirá en la Sección Primera del Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
DISPOSICIÓN FINAL
  
El presente decreto se publicará en el Boletín Oficial del Estado y entrará en vigor al día siguiente al de su publicación en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.
  
Castellón de la Plana, 11 de marzo de 2005
  
El presidente de la Generalitat,
  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ
  
El conseller de Cultura, Educación y Deporte,
  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN.
  
ANEXO I
  
DATOS SOBRE EL BIEN OBJETO DE LA DECLARACIÓN
  
1. Denominación:
  
a) Principal
  
La Presa del Bosquet.
  
b) Secundaria
  
Bassa del Bosquet.
  
Pantano, embalse.
  
2. Descripción :
  
Basada en el Estudio Previo «La presa del Bosquet, hacia la recuperación de una obra hidráulica de la Ilustración», de la Dirección General de Patrimonio Artístico, de la Conselleria de Cultura, Educación y Ciencia.
  
a) Inmueble objeto de la declaración:
  
Se sitúa el Bosquet en la Serra Grossa, en terreno de secano, a 3 km. al S.E. de Mogente, paraje al que se accede a través del Barranco del Bosquet, por la carretera que de esta población conduce a Aielo de Malferit y Ontinyent.
  
En él nos encontramos con un conjunto de altísimo interés hidrológico, constituido por la cuenca donde se recogen las aguas, los barrancos que las conducen, el embalse que las almacena, la presa que las contiene, las acequias que las distribuyen y las huertas y bancales que las aprovechan.
  
Esta obra de ingeniería hidráulica del s. XVIII (aunque con indicios de la existencia de un sistema anterior de menores proporciones), tiene una gran importancia por constituir una de las pocas obras de esta índole en la Comunidad Valenciana, así como por poseer además un valor histórico, como conjunto representativo de una forma de asentamiento humano, intervención en el entorno y explotación de sus recursos que se ha venido produciendo en este lugar.
  
La construcción de la presa del Bosquet y la puesta a punto de un nuevo sistema de irrigación, es fruto aquí, de las ideas renovadoras que en este caso afectan a las obras hidráulicas y a la racionalización agrícola, propias de la política ilustrada de Carlos III.
  
El embalse se encuentra en el centro de una hoya cerrada, entre los montes de El Picaio, Serra de la Talaia, Corvatelles y la Balarma. Estas crestas que lo rodean configuran un campo visual acotado en el que resultan reconocibles las pendientes, los cambios de nivel, las variedades geológicas, las masas arbóreas características de la zona y la intervención humana sobre el entorno.
  
De reducidas dimensiones, 100 m. de anchura por 200 m de longitud, y 8 m. de profundidad actual, con una capacidad de 160.000 m³, riega una superficie de 4,33 ha. Es receptor de las escorrentías de los montes próximos, además del propio Barranc del Bosquet, sobre el que se ubica. Recibe también los aportes de numerosos pozos para el riego y los excedentes de la Font de La Teula, que se sitúa en su cola.
  
La primera noticia documental, sobre la que se basan todas las referencias posteriores a la presa del Bosquet, se debe a José Antonio Cavanilles que, en su segundo viaje a Mogente, nos habla del cambio que observa en la localidad, habiendo crecido el número de vecinos de 250 a 800, poniendo en producción campos que, antes abandonados, se han transformado, gracias a la nueva política hidráulica y agraria de la Ilustración, en feraces huertas regadas por acequias y canales de nueva construcción.
  
La «feliz mudanza», nos dice, se debe en parte a «las luces, aplicación y patriotismo» de D. Pascual Caro, administrador del patrimonio de su sobrino el Marqués de la Romana.
  
La presa, de traza poligonal, es de las denominadas de gravedad, en la que el empuje del agua es contrarrestado en sentido vertical por el peso del muro, recayendo la resultante oblicua de ambas fuerzas en el tercio central de la sección.
  
Se pueden diferenciar tres sectores para su mejor descripción:
  
1. Sector A
  
Constituido por el vaso del embalse. Tiene aproximadamente, como se indicaba anteriormente, unas dimensiones de 100 m. de ancho por 200 m. de longitud. El fondo actual se encuentra a 8 m. Está limitado al norte por una acequia que hace las veces de rebosadero, y al sur llega a alcanzar el camino existente.
  
2. Sector B
  
Espacio comprendido entre los diques 1º y 2º, correspondientes a los paramentos aguas arriba y aguas abajo. La distancia entre ellos, en su parte media, la más ancha, es de 22 m de longitud, siendo la mínima, en el extremo norte, de 4 m. Se trata de una zona aterrada entre ambas estructuras, por la que actualmente discurre una vía pecuaria.
  
El dique 1º, paramento aguas arriba, es de planta rectilínea quebrada de 12 m. de anchura en su parte central y 6 m en los extremos. La longitud total es de 122 m., y se distinguen 6 tramos. El dique está compuesto por tres muros diferenciados, de fábrica de mampostería, que sin embargo forman un conjunto solidario.
  
Elementos a destacar en este dique 1º son:
  
- Estructura de desagüe de fondo. De planta rectangular (9 m. de longitud por 6 m. de anchura por 9 m. de profundidad máxima). Se apoya sobre el segundo muro, cortando al tercero de arriba a abajo. De su fondo parten dos canales de riego, posteriormente descritos.
  
- Pozo de drenaje. Construido de fábrica de mampostería, posee un brocal moderno y reja de hierro. Se sitúa en el mismo vértice central del dique 1º. Su diámetro es de 1,50 m., relleno de piedras hasta los 4 m. de profundidad.
  
- Arranque de un potente muro de fábrica de mampostería y mortero de cal, que originariamente cerraría el Sector B.
  
- Serie de cuatro contrafuertes adosados al dique 1º, en uno de sus tramos. Refuerzan la presión del agua en esta parte, más débil que el resto. Tras el último contrafuerte se inicia el desarrollo de un estrecho muro de mampostería, que tanto por su forma curvada, y por los dos barrancos que parten de él, se podría considerar como un posible rebosadero de coronación.
  
El dique 2º es de planta rectilínea quebrada, de 1,80 m. de anchura y un recorrido total de 116, 45 m. Su altura, por la cara externa, en un suave talud, varía en cada uno de los tres tramos de su desarrollo, cuya media es de 8 m.
  
El primer tramo, en dirección S.O.N.E., es de mampostería, en hiladas regulares y paralelas, con mortero de cal apreciable en las juntas. La base del paramento aloja una atarjea o acequia de 0,50 m. de anchura e igual profundidad, a ella desagua uno de los canales procedente del dique 1º.
  
En el segundo tramo, de dirección S.E.N.O. dispone de cinco contrafuertes adosados al muro, dos extremos de cuerpo semicilíndrico y los tres restantes de cuerpo semitroncocónico.
  
El tercer tramo, en dirección S.N. Es el paramento, de fábrica similar a las anteriores, más deteriorado del dique 2º. Su longitud es de 30, 60 m. y su anchura de 1,80 m. en el inicio, menguando hasta los 1,10 m. en su final, donde se aprecia una rotura y reparación reciente.
  
3. Sector C
  
Aguas abajo de la presa, y tras salvar el dique 2º, a 8 m por debajo de su coronación, se instala todo el sistema original de irrigación de la presa del Bosquet, fuera de servicio actualmente.
  
De los dos canales de desagüe que parten del dique nº 1 y que recorren el sector B por su interior, uno de ellos a nivel más bajo que el otro, sólo funciona el que desagua en la acequia contenida en el primer tramo del dique 2º. Regaba las huertas ubicadas en la margen izquierda del pequeño barranco que discurre aguas abajo de la presa. Actualmente se bifurca hacia el este, aportando agua a las huertas próximas, y por un tubo subterráneo, atraviesa la estructura interna del puente existente sobre el barranco, llevando su caudal a las huertas de la margen derecha del barranco.
  
El segundo canal de desagüe del dique 1º, cegado actualmente, se dirige al primer contrafuerte del dique 2º, atravesándolo por su base. Desemboca en una acequia de 14 m. de longitud en dirección O.E., torciendo luego hacia el sureste, donde acequia y muros están destruidos casi en su totalidad. En el extremo sur quedan en pie 4 m. de muro, aterrado en su parte interna, que se interna por debajo de la cabecera del puente que salva el Barranco del Bosquet.
  
El puente es de un solo ojo, constituido por un arco escarzano de ladrillos cuya luz es de 3,50 m. de anchura por 2 m. de altura. Tiene una longitud de 7 m., posee el coronamiento de sus pretiles derruido, conservándose apenas 0,30 m .del alzado de éstos, cuya anchura es de 0,50 m. y la fábrica de mampostería y mortero de cal. La distancia entre ambos es de 1,80 m. y la superficie del camino que lo atraviesa está compuesta por lajas planas de piedra caliza.
  
La acequia que atraviesa el puente se bifurca en dos ramales a través de sendas bocas de desagüe situadas a ambos flancos del puente, al final de su trayecto:
  
- El primer ramal, que sigue dirección norte, hasta los 12,40 m., está destruido.
  
- El segundo ramal se orientaba hacia el sur. De la acequia propiamente dicha queda, a los 34,40 m. en línea recta, un muro de mampostería en cuya coronación se aloja la misma. Ambas acequias regaban los campos situados en la margen derecha del barranco. El barranco que discurre junto a las citadas estructuras posee un exiguo caudal permanente, debido a la surgencia de una fuente, desaguando por Mogente en el río Canyoles.
  
Balsa de riego, de planta poligonal con muros de mampostería, cuyas caras internas están revocadas de mortero de cal. Uno de los muros, el del lado oeste, está destruido, conservándose parte de él en el lecho del barranco. Actualmente, el interior de la balsa está relleno por una capa de tierra y piedras de 0,40 m. de grosor, que descansa sobre un pavimento de cantos rodados y mortero de cal.
  
- La nevera:
  
Otro elemento a considerar es la nevera, que se sitúa a 30 m. aproximadamente del dique 2º y en dirección S.O. De planta circular y un diámetro de 6 m., se trata de una típica estructura para conservar nieve durante todo el año.
  
Hay numerosos ejemplos en la Comunidad Valenciana, siendo espectaculares por sus grandes dimensiones y estado de conservación, la ubicada en la ladera norte del castillo de Xàtiva y la de Barx, que dependía del Monasterio de la Valldigna.
  
- La casa de la Bassa:
  
Se trata de un inmueble situado al sureste de la presa en una elevación del terreno que domina el paisaje circundante. Parece ser que se construyó simultáneamente a aquélla para el alojamiento del personal de mantenimiento de la Presa.
  
La vegetación de la zona, a pesar de la actual intervención del hombre, junto a la sequía y últimos incendios forestales, como el acaecido en agosto de 1994, no difiere sustancialmente de lo observado por Cavanilles, «Es rico en vegetales el término de Moixent. Crianse allí muchos pinos, el arce común, el fresno en flor, el brusco, las onónides fructicosa, aragonesa y campesina, la zarzaparrilla común, las campanillas lineada, en cabezuelas y con hojas de altea, las coronillas mínima y juncal. En los sitios húmedos se ve el traquelio azul, la escrofularia canina, la ceriflor, la verbena y la yerbadoncella; en los áridos los cinósuros lima y dorado, los andrópogos de dos y cinco espigas, las rudas de monte y con hojas de lino; y finalmente un número muy considerable de xaras, astrálagos, alfalfas y gramas».
  
b) Partes integrantes:
  
El vaso del embalse.
  
Los diques con todos sus elementos.
  
Las acequias y canales.
  
El puente.
  
Las balsas de riego.
  
La nevera.
  
La casa de la Bassa.
  
Los abancalamientos y muros de contención del sistema de riego.
  
Las sendas y caminos asociados.
  
c) Delimitación del entorno afectado:
  
1. Justificación de la delimitación propuesta.
  
El criterio seguido para la delimitación del entorno de protección ha sido la inclusión del medio físico configurante del sistema hidrológico. De esta manera se protege la continuidad del funcionamiento de la presa como elemento del conjunto del que forma parte y que justifica su existencia. Por otra parte, se pretende que en el entorno de protección se incluyan la rica vegetación existente y los restos arqueológicos de la zona.
  
Con este objeto se fija una cota por debajo de la cual se situaría la zona de protección.
  
Aguas arriba del pantano se elige la línea de nivel 525 y aguas abajo la línea 475, por ser las cotas que contienen todas las tierras parceladas según el plano catastral del municipio. Por encima de estas cotas, el suelo, afectado por el incendio forestal de julio de 1994, tiene la clasificación de Suelo No Urbanizable Especialmente Protegido.
  
El elemento que divide las dos zonas (aguas arriba y aguas abajo) es el Barranco del Bosquet. A los efectos de delimitación, estas líneas de nivel se han ajustado a elementos de constitución del territorio, parcelación y caminos, de modo que en el lado noroeste, es la separación entre parcelas y el monte, mientras que en el lado sureste, se dirige al camino de Ontinyent hasta intersectar con él. Para cerrar esta delimitación por el suroeste, se han tomado los límites de las últimas parcelas en las que todavía se reconocen elementos del barranco original (topografía y arbolado).
  
Aguas abajo se ha mantenido como delimitación la cota 475, hasta las embocaduras este y oeste del Barranco del Bosquet, por el que discurre la carretera de Ontinyent, de forma que se controlen paisajísticamente los accesos naturales al Bosquet.
  
2. Delimitación del entorno.
  
Origen: intersección de la carretera de Ontinyent con el linde sur de la parcela 12-b del polígono 11.
  
Sentido: horario.
  
Línea delimitadora:
  
Desde el origen, punto A, la línea discurre hacia el oeste por el linde sur de las parcelas 12-b, 13-b, 14-b, 15-b, 18-b y 24 del polígono 11, hasta encontrarse con el camino que recorre esta ladera. Continúa por el camino, incorporándolo, hasta girar a norte por la medianera entre las parcelas 59 y 56, 57, 58 y 51 del polígono 13, sigue por la medianera entre las parcelas 181 y 179, 171-a, 167, 166, y 164 del polígono 16. A continuación recorre el límite sur de la parcela 143 del mismo polígono hacia el este, hasta encontrar la curva de nivel 525; continúa por ella hasta la parcela 136, gira al este por el linde norte de la parcela 143 hasta encontrar la parcela 55 del polígono 10, continúa por su linde norte hasta encontrar la curva de nivel 475. Gira al sur por esta curva de nivel al encuentro de la carretera de Ontinyent, continúa por la carretera, incluyéndola, hasta el punto de origen.
  
d) Bienes muebles que comprende y constituyan parte esencial de su historia:
  
No se conocen bienes muebles relacionados con la presa.
  
e) Normativa de protección:
  
- Monumento:
  
Artículo 1
  
Se atenderá a lo dispuesto en la sección 2ª, Régimen de los bienes inmuebles de interés cultural, del capítulo III del título II de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano, aplicable a la categoría de Monumento.
  
Artículo 2
  
Los usos permitidos serán todos aquellos que sean compatibles con la puesta en valor y disfrute patrimonial del bien y contribuyan a la consecución de dichos fines. La autorización particularizada de uso se regirá según lo dispuesto por el artículo 18 Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Entorno de protección:
  
Artículo 3
  
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 35 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano, cualquier intervención que pretenda abordarse en el entorno de protección del monumento requerirá de la previa autorización de la Conselleria competente en materia de cultura. Esta autorización se emitirá conforme a los criterios establecidos en la presente normativa, y en lo no contemplado en la misma, mediante la aplicación directa de los criterios contemplados en el artículo 39 de la citada Ley.
  
Todas las intervenciones requerirán, para su trámite autorizativo, la definición precisa de su alcance, con la documentación técnica que por su especificidad les corresponda, y con la ubicación parcelaria y el apoyo fotográfico que permita constatar la situación de partida y su trascendencia patrimonial.
  
Artículo 4
  
A fin de preservar el paisaje histórico de la presa, no se autorizará edificación alguna para cualquier uso, quedando expresamente prohibidos los vertidos de residuos y movimientos de tierras, salvo los requeridos para su estudio y conservación.
  
Queda proscrita la introducción de anuncios o publicidad exterior que, en cualquiera de sus acepciones, irrumpa en dicha escena, salvo la de actividades culturales o eventos festivos que, de manera ocasional, reversible y por tiempo limitado solicite y obtenga autorización expresa.
  
Se deberá fomentar la repoblación forestal con variedades autóctonas.
  
Artículo 5
  
Las casas rurales, Casa del Pi y Casa de Elena, que forman parte del entorno desde tiempo inmemorial, deberán ser conservadas, preservando los elementos definitorios de su estructura arquitectónica y los elementos constructivos singulares de intrínseco valor que existan en los inmuebles. Éstas mantendrán sus usos agrícolas y residenciales tradicionales, si bien podrán acoger otros usos compatibles con sus arquitecturas y con la puesta en valor del ámbito protegido del monumento y su entorno.
  
Artículo 6
  
El resto de los edificios se regirán por el régimen, Fuera de Ordenación, de manera que en los supuestos en los que concluyan su vida útil, se pretendan obras de reforma de trascendencia equiparable a la reedificación (reestructuración) o una sustitución voluntaria de los mismos, solo se autorizará su remoción con el retorno de los terrenos a sus usos originarios, ateniéndose al artículo 3 de esta normativa. Todo ello sin perjuicio de la aplicación del artículo 21 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano, a estos inmuebles.
  
Artículo 7
  
Cualquier intervención que afecte al subsuelo del inmueble o de su entorno de protección se someterá a lo dispuesto en el título III de la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano.
  
Artículo 8
  
Esta normativa es transitoria hasta la aprobación del preceptivo Plan Especial de Protección, previsto en el artículo 34.2 de la Ley del Patrimonio Cultural Valenciano, para los entornos de protección de los monumentos.
  
Artículo 9
  
La contravención de lo previsto en la presente normativa determinará la responsabilidad de sus causantes, en los términos establecidos en la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat, del Patrimonio Cultural Valenciano, y demás Leyes que sean de aplicación.
  
ANEXO II



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML