Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8439, del 07-12-2018 (2018/11370)

DECRET 200/2018, de 9 de novembre, del Consell, pel qual es declara bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, el Santuari i Termes Romanes de Mura, a Llíria.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/2018/11/09/200/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   8439

Data del DOGV
:   07-12-2018

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2018/11370

CVE


Data del document
:   09-11-2018

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * [Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport](javascript:void(0))
    * [Llíria](javascript:void(0))
    * [legislació](javascript:void(0))

DECRET 200/2018, de 9 de novembre, del Consell, pel qual es declara bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, el Santuari i Termes Romanes de Mura, a Llíria. [2018/11370]  
Preàmbul  
  
L'article 49.1.5 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana estableix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic arqueològic i científic, sense perjudici del que disposa el número 28 de l'apartat 1 de l'article 149 de la Constitució Espanyola. L'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià disposa que la declaració d'un bé d'interés cultural es farà mitjançant un decret del Consell, a proposta de la conselleria competent en matèria de cultura. Tot això sense perjudici de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del patrimoni històric espanyol, reserva a l'Administració General de l'Estat.  
Mitjançant la Resolució de 9 de juny de 2017 (DOGV 19.06.2017), de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, es va acordar incoar l'expedient per a la declaració de bé d'interés cultural amb la categoria de zona arqueològica, a favor del Santuari i Termes Romanes de Mura, a Llíria, delimitant-les, determinant-ne els valors i descrivint els immobles que constitueixen referents caracteritzadors d'aquestes, articulant-se la corresponent normativa protectora i sotmetent-se l'expedient incoat a tràmit d'informació pública.  
  
S'han complit tots els tràmits legalment preceptius d'acord amb les disposicions vigents.  
Consta en l'expedient l'informe favorable a la declaració de bé d'interés cultural del Consell Valencià de Cultura, de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i de la Universitat de València - Estudi General, que han donat la seua conformitat a la proposta declarativa que se'ls ha elevat, d'acord amb el que estableix l'article 27.5 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià. Consta a més un pronunciament de la Comissió de Cultura del Congrés dels Diputats, d'aprovació per unanimitat d'una proposició no de llei per a garantia de la protecció, conservació i promoció del Santuari Oracular i les Termes de Mura.  
  
Alhora s'han demanat a les conselleries afectades els informes exigits per l'article 43 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre, de la Generalitat, del Consell, i no s'ha formulat cap al·legació per aquestes.  
  
Per tot això i de conformitat amb el que estableixen l'article 26.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, i l'article 33 de la Llei 5/1983, conforme amb el Consell Jurídic Consultiu, a proposta del conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, el Consell, amb la deliberació prèvia, en la seua reunió del 9 de novembre de 2018,  
  
  
DECRETE  
  
Article 1. Objecte  
Aquest decret té per objecte declarar bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, el Santuari i Termes Romanes de Mura, a Llíria (València), determinar els valors excepcionals que incorporen i que justifiquen la seua declaració com a bé d'interés cultural d'acord amb la descripció que contenen els annexos adjunts a aquest decret i establir el corresponent règim de protecció.  
  
Article 2. Règim de la zona arqueològica  
El jaciment arqueològic Santuari i Termes Romanes de Mura a Llíria (València) és un bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica, i es regirà pel que disposa per als béns immobles d'interés cultural de naturalesa arqueològica la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, en la secció segona, capítol III, del títol II, sense perjudici a més de l'íntegra aplicació a la zona arqueològica delimitada del règim que per a la protecció del patrimoni d'aquesta índole estableix el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
Article 3. Usos permesos  
Els usos permesos seran tots aquells que contribuïsquen a la investigació, la posada en valor, el gaudi patrimonial del bé, així com els existents en l'actualitat de conformitat amb la qualificació urbanística que atribueix a les parcel·les incloses en aquest enclavament el planejament en vigor. L'autorització particularitzada d'ús es regirà pel que disposen els articles 18 i 36 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
Article 4. Règim d'intervenció en la zona arqueològica  
De conformitat amb el que estableixen els articles 35, 59, 60 i 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, qualsevol actuació que pretenga realitzar-se en la zona arqueològica requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. Aquesta autorització s'emetrà aplicant els criteris considerats en aquesta declaració.  
  
Article 5. Patrimoni arqueològic  
Per a la realització d'actuacions arqueològiques en el jaciment declarat bé d'interés cultural s'haurà de presentar una proposta d'intervenció que haurà de definir el seu abast en els termes que prescriu la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià i anar acompanyada de la documentació tècnica oportuna que permeta la seua avaluació patrimonial. També haurà d'especificar la ubicació així com adjuntar les fotografies que permeten constatar la situació actual i la seua transcendència patrimonial.  
  
  
DISPOSICIONS ADDICIONALS  
  
Primera. Inscripció en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià  
Aquesta declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de zona arqueològica del Santuari i Termes Romanes de Mura, a Llíria (València), s'inscriurà en la secció primera de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià i en el Registre general de béns d'interès cultural, dependent de l'Administració General de l'Estat.  
  
Segona. Incidència pressupostària  
L'aplicació i desenvolupament d'aquest decret no podrà tindre cap incidència en la dotació dels capítols de despesa assignada a la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, i en tot cas haurà de ser atés amb els mitjans personals i materials de la conselleria competent per raó de la matèria.  
  
  
DISPOSICIONS FINALS  
  
Primera. Entrada en vigor  
Aquest decret es publicarà en el BOE i entrarà en vigor l'endemà de ser publicat en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
  
  
Segona. Pla especial de protecció de l'entorn  
D'acord amb el que disposa l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, el Pla especial de protecció de l'entorn del bé haurà d'aprovar-se en el termini d'un any des de la publicació d'aquesta declaració.  
  
València, 9 de novembre de 2018  
  
El president de la Generalitat,  
XIMO PUIG I FERRER  
  
El conseller d'Educació, Investigació,  
Cultura i Esport,  
VICENT MARZÀ IBÁÑEZ  
ANNEX I  
Delimitació literal de la zona arqueològica del Santuari i Termes Romanes de Mura, a Llíria (València), descripció de les seues parts integrants i valors patrimonials que justifiquen la seua declaració  
  
1. Denominació principal: Santuari i Termes Romanes de Mura.  
2. Localització:  
Província: València  
Comarca: Camp de Túria  
Municipi: Llíria  
3. Delimitació literal de la zona arqueològica.  
3.1. Justificació de la delimitació proposada del jaciment declarat zona arqueològica:  
El bé d'interés cultural queda definit tant literalment com gràficament en els annexos adjunts que formen part d'aquesta resolució. La documentació complementària obra en l'expedient. Els criteris utilitzats per a delimitar la zona arqueològica es basen en la legislació vigent en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, d'acord amb els paràmetres següents:  
  
- Arqueològics: l'àmbit arqueològic integrat i protegit comprén la zona excavada amb el jaciment en si i les àrees marginals pendents d'excavació.  
- Administratius: referències cadastrals i finques registrals esmentades anteriorment delimitant un polígon irregular en què es troba la zona arqueològica (jaciment del Santuari i Termes Romanes de Mura) i que s'enquadrada entre els espais públics i privats contigus.  
  
Actualment figura inclosa en la secció segona de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià com a bé de rellevància local. Codi 46.11.147-021.  
El jaciment està constituït per un polígon irregular que conformen els següents punts i les seues coordenades:  
3.2. Delimitació literal del jaciment declarat zona arqueològica:  
  
  
Coordenades:  
Fus: 30 ETRS 89. Sentit horari  
UTMe: 706402  
UTMn: 4389358  
Altura: 169 m.s.n.m.  
  
3.3. Descripció de la línia delimitadora:  
Origen punt A: Punt 1  
Sentit: Horari.  
Coordenades:  
  
Punt X UTMe Y UTMn  
1 706348 4389334  
2 706348 4389371  
3 706375 4389373  
4 706384 4389377  
5 706384 4389400  
6 706411 4389400  
7 706424 4389388  
8 706428 4389392  
9 706464 4389339  
10 706431 4389325  
11 706402 4389325  
12 706301 4389316  
13 706397 4389314  
  
La delimitació literal de la zona arqueològica del Santuari i Termes Romanes de Mura a Llíria s'inicia en el punt d'origen punt A 1: cantó de l'edifici del carrer Sant Vicent i cantó de pas de vianants de la zona verda. Des del punt d'origen 1 continua, seguint la línia del mur/banc que delimita l'àmbit excavat del jaciment arqueològic cap al N, fins al punt 2 situat al mur del Col·legi Fundació Llopis al carrer Sant Vicent. Continua cap a l'E pel punt 3 fins al punt 7 en el qual defineix el soterrani arqueològic i el mur de separació de les termes amb el Col·legi de la Fundació Llopis (punts 2, 3, 4, 5, 6 i 7). Contínua cap al punt 8, situat al carrer de vianants i seguint cap al SE la línia de façanes i voreres dels edificis situats a la plaça de les Termes (punts 8, 9), creuant el carrer Creu Roja fins al punt 10, segueix la línia en direcció cap a l'O fins al punt 11, travessant l'edifici que fa xamfrà, en l'actualitat de propietat privada, i continuant fins a la zona enjardinada (punts 11, 12, 13, 14 i 15) fins a connectar amb el punt d'origen A 1.  
  
  
4. Descripció del jaciment declarat, de les parts que l'integren i determinació dels seus valors.  
4.1. Descripció del jaciment declarat i les seues parts integrants:  
  
A) Via dels temples i via de les termes amb dos monuments funeraris.  
B) Illa 1 amb temple grec i taverna. Es documenten les restes d'un edifici en forma de temple grec, que bé podria ser realment un temple o bé un monument funerari alçat al costat de la via d'eixida/entrada a la ciutat (urbs) romana.  
Al costat d'aquest edifici, en el cantó S del carrer dels temples i de les termes, va ser construïda una taverna, una instal·lació comercial permanent, amb rebotiga, que conserva restes de les pintures al fresc de les seues estances.  
C) Illa 2 amb hospitia i temenos amb temple i edícula. Es conserven les restes d'una construcció denominada hospitia o hospitalia, a la qual s'accediria des del carrer Sant Vicent, a través d'una o dues portes (ostium) situades a la façana O. Es documenten diverses estances agrupades entorn d'un pati central descobert, envoltat en tres dels seus costats per una columnata, un porxat, un corredor, una ambulatio que configuren una espècie de casa (domus) de peristil. Al centre es trobaria un jardí amb arbres i plantes envoltat en tres dels costats per un safareig.  
  
Al costat d'aquest edifici es conserven les restes d'un probable temple hexàstil, demolit en construir el thesauroi. Aquesta nova construcció es troba delimitada per un tèmenos, i inclou al seu interior un temple pròstil, dístil, in antis. En el centre de la cella es conserven les restes d'una cambra subterrània - 2,96 m per 1,75 m per 1,34 m - construïda amb grans lloses que descansen directament sobre el terreny natural.  
  
Adossat al temple es troba una edícula (aedicula) de planta pràcticament quadrada utilitzada probablement com a estança per a depositar els exvots i les ofrenes.  
D) Illa 3 amb dos edificis termals i zona de serveis. Se situen els dos edificis termals i les dependències de serveis. Les termes dobles ocupen una superfície aproximada de 3.600 m², dels quals 2.100 m² corresponen a la superfície edificada i els 1.500 m² restants a les palestres o patis a l'aire lliure. Amb poques paraules, s'emmarcarien dins del denominat tipus pompeià, ja que la palestra corre paral·lela a les sales termals, la disposició de totes les sales és axial respecte del mateix front i tenen un itinerari bàsic.  
  
Termes majors:  
La primera estança de les termes és el prothyrum o diathuron, una espècie de vestíbul (vestibulum), que podríem denominar-la també com a accesus o ingresus, amb una escalinata que permet salvar el desnivell de l'edifici respecte al carrer. És una sala de planta rectangular (4,66/4,68 m de llarg per 3,73/3,84 m d'ample) situada entre la porta del carrer, la porta thermarum, i la porta interior -ostium-, permetia el pas a la basílica thermarum.  
La basílica thermarum és una estança planta basilical de 14,98 m de llarg per 11,40 m d'ample. Al centre de la sala es defineix un peristil amb 3 columnes en els costats curts i 4 en els costats llargs, que delimita una perístasi interior (8,64 m de longitud per 5,90 m d'amplària). Els espais que queden entre les columnes i el mur exterior configuren uns corredors laterals (porticus, ambulatio), amb paviment de rajoles romboïdals i pintures al fresc, i conserva al sòcol motius geomètrics que imiten crustae marmorae.  
Des de la basílica es pot accedir a l'apoditeri (apodyterium) i iniciar el recorregut per les diverses estances de bany o a la palestra, gimnàs (gymnasium).  
La basílica thermarum va acompanyada d'instal·lacions secundàries com la botiga, tabernae o popinae (1,50/2,00 m per 4,10/4,20 m), amb la seua corresponent rebotiga (3,90 m per 3,20 m) on s'emmagatzemaven les mercaderies i es realitzava la comptabilitat. Es conserven nombroses restes de les perforacions realitzades per a fixar les estanteries de fusta.  
La primera sala termal (14,58 m de llarg per 7,74 m d'ample) es troba situada a continuació de la basílica thermarum. Al seu interior conté diverses estances relacionades amb les distintes fases del bany.  
  
L'apoditeri és la primera sala termal i comunica amb el frigidari (frigidarium), amb el tepidarium, destrictarium i amb la cella fornacarum i/o amb les latrines (latrinae).  
Al costat de l'apoditeri es troba la cella frigidaria, sala en què es troba una piscina d'aigua freda, utilitzada normalment després del recorregut pels diversos espais calefactats de les termes. Una porta de servei, posticum, comunicava amb el praefurnium.  
Al costat de l'apoditeri, entre aquest i la primera sala calenta, l'assa sudatio, es localitza una estança calefactada, separada del primer per un barandat de lateres; és la denominada com tepidari, destrictarium, unctorium, elaeothesium (cella tepidaria, unctuaria). L'hypocaustum d'aquesta habitació no disposa d'un forn propi.  
En la segona sala es troba el denominat caldarium I, probablement un assa sudatio o sauna, una sala rectangular (6,28/6,32 m de per 9,36 m de llarg) situada entre el tepidarium i el caldarium II, amb una superfície aproximada de 58,40 m². En la seua configuració interna es defineixen dos moments: un primer corresponent a la construcció inicial en què el paviment ocupa la totalitat de l'estança i un segon, realitzat poc de temps després, en el qual es construeix un alveus en el seu extrem E, que ocupa tot l'ample de la sala, la qual cosa obliga a travessar-lo per a poder accedir al caldarium II. Aquesta estança presentava un sistema de calefacció extremadament complex, amb el seu praefurnium, hipocaustum realitzat amb sèries d'arcs de rajola i pilae, suspensurae i concameratio.  
La tercera i última sala correspon a la cella caldaria o cella aquarum coctilium; el caldarium II. L'estança (18,84/18,90 m de llarg per 7,94/ 7,96 m d'ample) es compon de tres parts principals: una estança circular, el laconicum, en un dels extrems, amb un labrum sobre un peu elevat al centre, un espai buit en mitat de l'estança, la sudatio, sudatorium, espai per al bany de vapor i un bany d'aigua calenta: l'alveus, en l'altre extrem. La calefacció de la cella caldaria es realitzava a través del seu hypocaustum, una cambra construïda en el subsòl, bàsicament amb arcuacions, emprant les pilae per a reforçar la zona sobre la qual recolzava el pluteus de l'alveus gran. En aquesta cambra subterrània, la temperatura s'elevava amb l'ajuda de dos forns i dels seus conductes (hypocausis), col·locats sota el paviment del caldarium. Comptava l'estança, a més, amb una elaborada concameratio per a evacuar el fum de l'estança.  
Afrontant amb les tres sales anteriors, amb accés des de l'estança del frigidarium i des de la zona de serveis, es localitza la cella fornaculae balnearum, la sala de calderes en què es troben els forns i els conductes empleats per a calfar la sala termal als banys. Els praefurnia es troben situats en els murs E i S. Es coneixen tres forns, tots comunicats amb els hypocausta de les estances contigües a través d'obertures practicades en els murs, dos d'aquests comuniquen amb el caldarium i un tercer comunica amb el hypocaustum de l'assa sudatio. A aquesta estança arribava l'aigua canalitzada, per a la qual cosa es va utilitzar una tecnologia complexa, comptant a més, amb els seus corresponents canals d'evacuació de residus, com les cloacae i les pagaies.  
  
  
Termes menors:  
L'edifici, estructuralment consta de dos cossos: les estances de bany i el cos d'entrada.  
Les termes menors són una construcció en forma de «L» que tanca el conjunt termal pel SE. En l'actualitat s'ha pogut delimitar la totalitat de les sales que configuren aquest edifici termal, que a diferència de l'anterior presenta una planta més complexa. S'ha observat una palestra a l'aire lliure, una basílica thermarum o peristil, un frigidarium-apodytherium, una piscina càlida, dos caldaria i dos praefurnia.  
La palestra és la primera sala de les termes, per on s'accedeix a l'interior del recinte. Consta d'un corredor porticat i un espai obert de 176 m², amb una xicoteta natatio, on es practicaven els esports.  
  
Una estança de planta rectangular (7,40 m per 4,80 m) separa la palestra de la basílica thermarum, un espai de planta rectangular (18 m per 10,90 m) amb un espai central (12,40 m per 5,60 m) delimitat per pilars o columnes.  
Des d'aquesta estança es passa a la primera sala termal, l'apoditeri (11,90 m per 6,30 m), amb una edícula lateral per al frigidarium (5,60 m per 4 m). També des de l'apoditeri s'accedeix a la denominada piscina càlida (6,70 m per 5,90 m) element innovador respecte de les termes grans, perquè es tracta d'una piscina coberta i climatitzada, amb el seu corresponent hipocaustum. Aquesta estança faria probablement la funció de tepidarium.  
Des de l'apoditeri s'accedeix al denominat caldarium I, sala de planta rectangular (10 m per 6 m) i d'aquest al caldarium II, sala de dimensions semblants i presència de l'absis característic. La seua configuració interna i el sistema de calefacció segueix les pautes descrites per a les termes majors.  
Aquestes termes menors disposes de dos cellae fornacarum, una situada dins de la construcció monumental, situada a continuació del caldarium i una altra construïda posteriorment, fora del conjunt, en l'angle que creguen el caldarium II i la piscina càlida.  
El praefurnium del caldarium es caracteritza per ser una sala de planta bàsicament rectangular amb edícules laterals (10,62 m per 7 m) L'accés al praefurnium es realitza per dos punts diferents: des de l'àrea de serveis situada en la part posterior de l'edifici, corresponent a l'entrada del combustible i des de la palestra de les termes majors passant per una porta xicoteta i baixant almenys huit escalons de pedra calcària. A l'interior de la sala hi ha dos fornii connectats amb el caldarium, un que comunica directament amb el gran alveus frontal, calfant per mitjà del «sistema de tortuga», i un altre que es comunica amb el hypocaustum de la l'esmentada sala, per sota de l'edícula lateral.  
  
El praefurnium de la piscina càlida i el caldarium I és una sala de planta rectangular (5,20 m per 4,70 m), amb dos fornii, un per a cada estança.  
Aquest gran conjunt arqueològic monumental presenta senyals d'abandó des de principi del segle IV d. de C., encara que a partir de meitat del segle V i fins a principi del segle VII d. de C. s'aprofita l'antic edifici termal amb una altra funció, probablement com a establiment monàstic.  
  
4.2. Determinació dels seus valors:  
Llíria, antiga Edeta, és junt amb Saguntum i Valentia una de les ciutats de referència del nostre territori per a les èpoques ibèrica i romana. En l'època imperial la ciutat adquireix un poder notable lligat, en molts casos, al prestigi que arriben a adquirir alguns dels seus habitants, com és el cas de M. Cornelio Nigrino Curiacio Materno, membre de l'aristocràcia senatorial de l'imperi i candidat a l'imperi.  
  
Les restes més monumentals i representatives d'aquesta antiga ciutat romana són, fins a la data, els corresponents a l'àmbit ocupat pel Santuari i les Termes Romanes de Mura. En un primer moment aquest espai corresponia a una zona situada fora del pomerium de l'urbs. Per aquesta discorria una de les principals vies d'entrada a la ciutat en què es van construir importants monuments funeraris, algun dels quals encara es poden contemplar en l'àmbit arqueològic integrat i protegit.  
  
A partir de meitat del segle I d. de C. la ciutat creix amb la construcció de nous espais públics que impliquen l'ampliació de l'urbs romana, absorbint els antics monuments funeraris.  
El Santuari i les Termes Romanes de Mura constitueixen un dels conjunts arqueològics i arquitectònics monumentals més singulars i importants de la Hispània Romana. Manté un bon estat de conservació. Les restes conservades formen part d'un complex de caràcter públic, en què es diferencien dues zones: una religiosa (santuari) i un conjunt termal doble amb les seues dependències dotacionals.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8439, del 07-12-2018 (2018/11370)

DECRETO 200/2018, de 9 de noviembre, del Consell, por el que se declara bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, el Santuario y Termas Romanas de Mura, en Llíria.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estado**VIGENTE**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/d/2018/11/09/200/dof/spa/html**

### Datos del documento

Número DOGV
:   8439

Fecha DOGV
:   07-12-2018

Sección del DOGV
:   I. DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   2018/11370

CVE


Fecha del documento
:   09-11-2018

Organismo emisor
:   Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte

Tipo de documento
:   Decreto

Descriptores 

:   * [Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte](javascript:void(0))
    * [Llíria](javascript:void(0))
    * [legislación](javascript:void(0))

DECRETO 200/2018, de 9 de noviembre, del Consell, por el que se declara bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, el Santuario y Termas Romanas de Mura, en Llíria. [2018/11370]  
Preámbulo  
  
El artículo 49.1.5 del Estatuto de Autonomía de la Comunitat Valenciana, establece la competencia exclusiva de la Generalitat en materia de patrimonio histórico, artístico, monumental, arquitectónico arqueológico y científico, sin perjuicio de lo que dispone el número 28 del apartado 1 del artículo 149 de la Constitución Española. El artículo 26.2 de Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano dispone que la declaración de un bien de interés cultural se hará mediante decreto del Consell, a propuesta de la conselleria competente en materia de cultura. Todo ello sin perjuicio de las competencias que el artículo 6 de la Ley 16/1985, de 25 de junio, del patrimonio histórico español reserva a la Administración General del Estado.  
Mediante resolución de fecha 9 de junio de 2017 (DOGV 19.06.2017), de la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, se acordó incoar el expediente para la declaración de bien de interés cultural con la categoría de zona arqueológica, a favor del Santuario y Termas Romanas de Mura, en Llíria, delimitándolas, determinando sus valores y describiendo los inmuebles que constituyen referentes caracterizadores de las mismas, articulándose la correspondiente normativa protectora y sometiéndose el expediente incoado a trámite de información pública.  
Se han cumplido todos los trámites legalmente preceptivos de acuerdo con las disposiciones vigentes.  
Consta en el expediente el informe favorable a la declaración de bien de interés cultural del Consell Valencià de Cultura, de la Real Academia de Bellas Artes de San Carlos y de la Universitat de València - Estudi General, que han prestado su conformidad a la propuesta declarativa que se les ha elevado, de conformidad con lo que establece el artículo 27.5 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano. Consta además un pronunciamiento de la Comisión de Cultura del Congreso de los Diputados, de aprobación por unanimidad de una proposición no de Ley para garantía de la protección, conservación y promoción del Santuario Oracular y las Termas de Mura.  
Asimismo se han recabado de las consellerias afectadas los informes exigidos por el artículo 43 de la Ley 5/1983, de 30 de diciembre, de la Generalitat, del Consell, no habiéndose formulado por las mismas alegación alguna.  
Por todo ello y de conformidad con lo establecido en el artículo 26.2 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, y artículo 33 de la Ley 5/1983, conforme con el Consell Jurídic Consultiu, a propuesta del conseller de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, el Consell, previa deliberación, en la reunión del 9 de noviembre de 2018,  
  
  
DECRETO  
  
Artículo 1. Objeto  
Este decreto tiene por objeto declarar bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, el Santuario y Termas Romanas de Mura, en Llíria (Valencia), determinar los valores excepcionales que incorporan y que justifican su declaración como bien de interés cultural conforme a la descripción que se contiene en los anexos adjuntos a este decreto y establecer el correspondiente régimen de protección.  
  
Artículo 2. Régimen de la zona arqueológica  
El yacimiento arqueológico Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria (Valencia) es un bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica, y se regirá por lo dispuesto para los bienes inmuebles de interés cultural de naturaleza arqueológica en la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, en su sección segunda, capítulo III, del título II, sin perjuicio además de la íntegra aplicación a la zona arqueológica delimitada del régimen que para la protección del patrimonio de esta índole establece el título III de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano.  
  
Artículo 3. Usos permitidos  
Los usos permitidos serán todos aquellos que contribuyan a la investigación, la puesta en valor, el disfrute patrimonial del bien, así como los existentes en la actualidad de conformidad con la calificación urbanística que atribuye a las parcelas incluidas en este enclave el Planeamiento en vigor. La autorización particularizada de uso se regirá por lo dispuesto en los artículos 18 y 36 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano.  
  
Artículo 4. Régimen de intervención en la zona arqueológica  
De conformidad con lo que establecen los artículos 35, 59, 60 y 62 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, cualquier actuación que pretenda realizarse en la zona arqueológica requerirá la previa autorización de la Conselleria competente en materia de Cultura. Esta autorización se emitirá aplicando los criterios considerados en esta declaración.  
  
Artículo 5. Patrimonio arqueológico  
Para la realización de actuaciones arqueológicas en el yacimiento declarado bien de interés cultural se deberá presentar una propuesta de intervención que deberá definir su alcance en los términos que prescribe la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano e ir acompañada de la documentación técnica oportuna que permita su evaluación patrimonial. También deberá especificar la ubicación así como adjuntar las fotografías que permitan constatar la situación actual y su transcendencia patrimonial.  
  
  
DISPOSICIONES ADICIONALES  
  
Primera. Inscripción en el Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano  
Esta declaración de bien de interés cultural, con la categoría de zona arqueológica del Santuario y Termas Romanas de Mura, en Llíria (Valencia) se inscribirá en la sección primera del Inventario general del patrimonio cultural valenciano y en el Registro general de bienes de interés cultural, dependiente de la Administración General del Estado.  
  
Segunda. Incidencia presupuestaria  
La aplicación y desarrollo de este decreto no podrá tener incidencia alguna en la dotación de los capítulos de gasto asignada a la Conselleria de Educación, Investigación, Cultura y Deporte, y en todo caso deberá ser atendido con los medios personales y materiales de la conselleria competente por razón de la materia.  
  
  
DISPOSICIONES FINALES  
  
Primera. Entrada en vigor  
Este decreto se publicará en el BOE y entrará en vigor el día siguiente a su publicación en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
  
Segunda. Plan especial de protección del entorno  
De acuerdo con lo dispuesto en el artículo 34.2 de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, el Plan Especial de protección del entorno del bien deberá aprobarse en el plazo de un año desde la publicación de esta declaración.  
  
València, 9 de noviembre de 2018  
  
El president de la Generalitat,  
XIMO PUIG I FERRER  
  
El conseller de Educación, Investigación,  
Cultura y Deporte,  
VICENT MARZÀ IBÁÑEZ  
ANEXO I  
Delimitación literal de la zona arqueológica del Santuario y Termas Romanas de Mura en Llíria (Valencia), descripción de sus partes integrantes y valores patrimoniales que justifican su declaración  
  
1. Denominación principal: Santuario y Termas Romanas de Mura.  
2. Localización:  
Provincia: Valencia  
Comarca: Camp de Túria  
Municipio: Llíria  
3. Delimitación literal de la zona arqueológica.  
3.1. Justificación de la delimitación propuesta del yacimiento declarado zona arqueológica:  
El bien de interés cultural queda definido tanto literal como gráficamente en los anexos adjuntos que forman parte de esta resolución. La documentación complementaria obra en el expediente. Los criterios empleados para delimitar la zona arqueológica se basan en la legislación vigente en el ámbito de la Comunitat Valenciana, Ley 4/1998, de 11 de junio, del patrimonio cultural valenciano, de acuerdo con los parámetros siguientes:  
- Arqueológicos: el ámbito arqueológico integrado y protegido comprende la zona excavada con el yacimiento en sí y las áreas marginales pendientes de excavación.  
- Administrativos: referencias catastrales y fincas registrales mencionadas anteriormente delimitando un polígono irregular en el que se encuentra la zona arqueológica (yacimiento del Santuario y Termas Romanas de Mura) y que se encuadrada entre los espacios públicos y privados colindantes.  
Actualmente figura incluida en la sección segunda del Inventario general del patrimonio cultural valenciano como bien de relevancia local. Código 46.11.147-021.  
El yacimiento está constituido por un polígono irregular que conforman los siguientes puntos y sus coordenadas:  
3.2. Delimitación literal del yacimiento declarado zona arqueológica:  
  
Coordenadas:  
Huso: 30 ETRS 89. Sentido horario  
UTMe: 706402  
UTMn: 4389358  
Altura: 169 m.s.n.m.  
  
3.3. Descripción de la línea delimitadora:  
Origen punto A: punto 1  
Sentido: horario.  
Coordenadas:  
  
Punto X UTMe Y UTMn  
1 706348 4389334  
2 706348 4389371  
3 706375 4389373  
4 706384 4389377  
5 706384 4389400  
6 706411 4389400  
7 706424 4389388  
8 706428 4389392  
9 706464 4389339  
10 706431 4389325  
11 706402 4389325  
12 706301 4389316  
13 706397 4389314  
  
La delimitación literal de la zona arqueológica del Santuario y Termas Romanas de Mura de Llíria se inicia en el punto de origen punto A 1: Esquina del edificio de la calle San Vicente - esquina paso peatonal de la zona verde. Desde el punto de origen 1 continúa, siguiendo la línea del muro/banco que delimita el ámbito excavado del yacimiento arqueológico hacia el N, hasta el punto 2 situado en el muro del Colegio Fundación Llopis, en la calle. San Vicente. Continúa hacia el E por el punto 3 hasta el punto 7 en el que define el sótano arqueológico y el muro de separación de las Termas con el colegio de la Fundación Llopis (puntos 2, 3, 4, 5, 6 y 7). Continua hacia hasta el punto el punto 8, situado en la calle peatonal y siguiendo hacia el SE la línea de fachadas y aceras de los edificios situados en la plaza de las Termas (puntos 8, 9), cruzando la calle Cruz Roja hasta el punto 10, sigue la línea en dirección hacia O hasta el punto 11, atravesando el edificio que hace chaflán en la actualidad propiedad privada, continuando hasta la zona ajardinada (puntos 11, 12, 13, 14 y 15) hasta conectar con el punto de origen A 1.  
  
4. Descripción del yacimiento declarado, de sus partes integrantes y determinación de sus valores.  
4.1. Descripción del yacimiento declarado y partes integrantes del mismo:  
A) Vía de los Templos y Vía de las Termas con dos monumentos funerarios.  
B) Manzana 1 con templo griego y taberna. Se documentan los restos de un edificio en forma de templo griego, que bien podría ser realmente un templo o bien un monumento funerario levantado junto a la vía de salida/entrada a la urbs romana.  
Junto a este edificio, en la esquina S de la calle de los templos y de las termas, fue construida una taberna, una instalación comercial permanente, con trastienda, que conserva restos de las pinturas al fresco de sus estancias.  
C) Manzana 2 con hospitia y temenos con templo y edicula. Se conservan los restos de una construcción denominada hospitia u hospitalia, a la que se accedería desde la calle Sant Vicente, a través de una o dos puertas (ostium) situadas en la fachada O. Se documentan diversas estancias agrupadas en torno a un patio central descubierto, envuelto en tres de sus lados por una columnata, un porticado, un corredor, una ambulatio configurando una especie de domus de perístilo. En el centro se encontraría un jardín con árboles y plantas rodeado en tres de sus lados por una alberca.  
Junto a este edificio se conservan los restos de un probable templo hexástilo, demolido al construir el thesauroi. Esta nueva construcción se encuentra delimitada por un temenos, y incluye en su interior un templo próstilo, distilo, in antis. En el centro de la cella se conservan los restos de una cámara subterránea - 2,96 m. por 1,75m. por 1,34 m. - construida con grandes losas que descansan directamente sobre el terreno natural.  
Adosado al templo se encuentra una aedicula de planta prácticamente cuadrada utilizada probablemente como estancia para depositar los exvotos y las ofrendas.  
D) Manzana 3 con dos edificios termales y zona de servicios. Se sitúan los dos edificios termales y las dependencias de servicios. Las termas dobles ocupan una superficie aproximada de 3.600 m²., de los cuales 2.100 m². corresponden a la superficie edificada y los 1.500 m². restantes a las palestras o patios al aire libre. A grandes rasgos, se enmarcarían dentro del denominado tipo pompeyano, ya que la palestra corre paralela a las salas termales, la disposición de todas las salas es axial respecto del mismo frente y tienen un itinerario básico.  
  
Termas mayores:  
La primera estancia de las termas es el prothyrum o diathuron, una especie de vestibulum, que podríamos denominarla también como accesus o ingresus, con una escalinata que permite salvar el desnivel del edificio con respecto a la calle. Es una sala de planta rectangular (4,66/4,68 m. de largo por 3,73/3,84 m. de ancho) situada entre la puerta de la calle, la porta thermarum, y la puerta interior -ostium-, permitía el paso a la basilica thermarum.  
La basilica thermarum es una estancia planta basilical de 14,98 m. de largo por 11,40 m. de ancho. En el centro de la sala se define un peristilo con 3 columnas en los lados cortos y 4 en los lados largos, delimitando una perístasis interior (8,64 m. de longitud por 5,90 m. de anchura). Los espacios que quedan entre las columnas y el muro exterior configuran unos corredores laterales (porticus, ambulatio), con pavimento de ladrillos romboidales y pinturas al fresco, conservando en el zócalo motivos geométricos que imitan crustae marmorae.  
Desde la basílica se puede acceder al apodyterium e iniciar el recorrido por las diversas estancias de baño o a la palestra, gymnasium.  
  
La basilica thermarum va acompañada de instalaciones secundarias como la tienda, tabernae o popinae (1,50/2,00 m. por 4,10/4,20 m.), con su correspondiente trastienda (3,90 m. por 3,20 m.) donde se almacenaban las mercancías y se realizaba la contabilidad. Se conservan numerosos restos de las perforaciones realizadas para fijar las estanterías de madera.  
La primera sala termal (14,58 m. de largo por 7,74 m. de ancho) se encuentra situada a continuación de la basilica thermarum. En su interior contiene diversas estancias relacionadas con las distintas fases del baño.  
El apodyterium es la primera sala termal y comunica con el frigidarium, con el tepidarium, destrictarium y con la cella fornacarum y/o con las latrinae.  
Junto al apodyterium se encuentra la cella frigidaria, sala en la que se encuentra una piscina de agua fría, utilizada normalmente después del recorrido por los diversos espacios calefactados de las termas. Una puerta de servicio, posticum, comunicaba con el praefurnium.  
Junto al apodyterium, entre este y la primera sala caliente, la assa sudatio se localiza una estancia calefactada, separada del primero por un tabique de lateres; es la denominada como tepidarium, destrictarium, unctorium, elaeothesium (cella tepidaria, unctuaria). El hypocaustum de esta habitación no dispone de un horno propio.  
En la segunda sala se encuentra el denominado caldarium I, probablemente un assa sudatio o sauna, una sala rectangular (6,28/6,32 m. de ancho por 9,36 m. de largo) situada entre el tepidarium y el caldarium II, con una superficie en torno a los 58,40 m². En su configuración interna se definen dos momentos: un primero correspondiente a la construcción inicial en el que el pavimento ocupa la totalidad de la estancia y un segundo, realizado poco tiempo después, en el que se construye un alveus en su extremo E, ocupando todo el ancho de la sala, lo que obliga a atravesarlo para poder acceder al caldarium II. Esta estancia presentaba un sistema de calefacción extremadamente complejo, con su praefurnium, hipocaustum realizado con series de arcos de ladrillo y pilae, suspensurae y concameratio.  
La tercera y última sala corresponde a la cella caldaria o cella aquarum coctilium; el caldarium II. La estancia (18,84/18,90 m. de largo por 7,94/ 7,96 m. de ancho) se compone de tres partes principales: una estancia circular, el laconicum, en uno de los extremos, con un labrum sobre un pie elevado en el centro, un espacio vacío en mitad de la estancia, la sudatio, sudatorium, espacio para el baño de vapor y un baño de agua caliente: el alveus, en el otro extremo. La calefacción de la cella caldaria se realizaba a través de su hypocaustum, una cámara construida en el subsuelo, básicamente con arcaturas, empleando las pilae para reforzar la zona sobre la que apoyaba el pluteus del alveus grande. En esta cámara subterránea, la temperatura se elevaba con la ayuda de dos hornos y de sus conductos (hypocausis), colocados debajo del pavimento del caldarium. Contaba la estancia, además, con una elaborada concameratio para evacuar el humo de la estancia.  
Lindando con las tres salas anteriores, con acceso desde la estancia del frigidarium y desde la zona de servicios, se localiza la cella fornaculae balnearum, la sala de calderas en la que se encuentran los hornos y los conductos empleados para calentar la sala termal en los baños. Los praefurnia se encuentran situados en los muros E y S. Se conocen tres hornos, todos comunicados con los hypocausta de las estancias contiguas a través de oberturas practicadas en los muros, dos de ellos comunican con el caldarium y un tercero comunica con el hypocaustum de la assa sudatio. A esta estancia llegaba el agua canalizada, para lo cual se utilizó una tecnología compleja, contando además, con sus correspondientes canales de evacuación de residuos, como las cloacae y los canalis.  
  
Termas menores:  
El edificio estructuralmente consta de dos cuerpos: las estancias de baño y el cuerpo de entrada.  
Las termas menores son una construcción en forma de «L» que cierra el conjunto termal por el SE. En la actualidad se ha podido delimitar la totalidad de las salas que configuran este edificio termal, que a diferencia del anterior presenta una planta más compleja. Se ha observado una palestra al aire libre, una basílica thermarum o peristilo, un frigidarium-apodytherium, una piscina cálida, dos caldaria y dos praefurnia.  
La palestra es la primera sala de las termas, por donde se accede al interior del recinto. Consta de un corredor porticado y un espacio abierto de 176 m², con una pequeña natatio, donde se practicaban los deportes.  
Una estancia de planta rectangular (7,40 m. por 4,80 m.) separa la palestra de la basílica thermarum, un espacio de planta rectangular (18 m. por 10,90 m.) con un espacio central (12,40 m. por 5,60 m.) delimitado por pilares o columnas.  
Desde esta estancia se pasa a la primera sala termal, el apodyterium (11,90 m. por 6,30 m.), con una aedicula lateral para el frigidarium (5,60 m. por 4 m.). También desde el apodyterium se accede a la denominada piscina cálida (6,70 m. por 5,90 m.) elemento innovador respecto de las termas grandes, pues se trata de una piscina cubierta y climatizada, con su correspondiente hipocaustum. Esta estancia haría probablemente la función de tepidarium.  
Desde el apodyterium se accede al denominado caldarium I, sala de planta rectangular (10 m. por 6 m) y de este al caldarium II, sala de dimensiones similares y presencia del ábside característico. Su configuración interna y el sistema de calefacción sigue las pautas descritas para las Termas Mayores.  
Estas Termas Menores dispones de dos cellae fornacarum, una situada dentro de la construcción monumental, situada a continuación del caldarium y otra construida posteriormente, fuera del conjunto, en el ángulo que crean el caldarium II y la piscina cálida.  
El praefurnium del caldarium se caracteriza por ser una sala de planta básicamente rectangular con aediculae laterales (10,62 m. por 7 m.) El acceso al praefurnium se realiza por dos puntos diferentes: desde el área de servicios situada en la parte posterior del edificio, correspondiente a la entrada del combustible y desde la palestra de las Termas Mayores pasando por una puerta pequeña y bajando al menos ocho escalones de piedra caliza. En el interior de la sala hay dos fornii conectados con el caldarium, uno que comunica directamente con el gran alveus frontal, calentando mediante el sistema de testudo, y otro que se comunica con el hypocaustum de la dicha sala, por debajo de la aedicula lateral.  
El praefurnium de la piscina cálida y caldarium I es una sala de planta rectangular (5,20 m. por 4,70 m.), con dos fornii, uno para cada estancia.  
Este gran conjunto arqueológico monumental presenta señales de abandono desde principios del siglo IV d. de C., aunque a partir de mediados del siglo V y hasta principios del siglo VII d. de C. se aprovecha el antiguo edificio termal con otra función, probablemente como establecimiento monástico.  
  
4.2. Determinación de sus valores:  
Llíria, antigua Edeta, es junto con Saguntum y Valentia una de las ciudades de referencia de nuestro territorio para las épocas ibérica y romana. En la época imperial la ciudad adquiere un poder notable ligado, en muchos casos, al prestigio que llegan a adquirir algunos de sus habitantes, como es el caso de M. Cornelio Nigrino Curiacio Materno, miembro de la aristocracia senatorial del imperio y candidato al Imperio.  
Los restos más monumentales y representativos de esta antigua ciudad romana son, hasta la fecha, los correspondientes al ámbito ocupado por El Santuario y las Termas Romanas de Mura. En un primer momento este espacio correspondía a una zona situada fuera del pomerium de la urbs. Por ella discurría una de las principales vías de entrada a la ciudad en la que se construyeron importantes monumentos funerarios, alguno de los cuales todavía se puede contemplar en el ámbito arqueológico integrado y protegido.  
A partir de mediados del siglo I d. de C. la ciudad crece con la construcción de nuevos espacios públicos que implican la ampliación de la urbs romana, absorbiendo los antiguos monumentos funerarios.  
El Santuario y las Termas Romanas de Mura constituyen uno de los conjuntos arqueológicos y arquitectónicos monumentales más singulares e importantes de la Hispania Romana. Mantiene un buen estado de conservación. Los restos conservados forman parte de un complejo de carácter público, diferenciándose dos zonas: una religiosa (santuario) y un conjunto termal doble con sus dependencias dotacionales.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI