Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8584, del 04-07-2019 (2019/6047)

Informació pública de l'estimació del recurs de reposició en relació amb la reposició d'actuacions del PAI Sant Gregori.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8584

Data del DOGV
:   04-07-2019

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - A) ORDENAMENT DEL TERRITORI I URBANISME

Número del document
:   2019/6047

CVE


Data del document
:   07-06-2019

Organisme emissor
:   Ajuntament de Borriana

Tipus de document
:   Anunci

Descriptors 

:   * [Borriana](javascript:void(0))
    * [administració local](javascript:void(0))
    * [pla d'urbanisme](javascript:void(0))

Informació pública de l'estimació del recurs de reposició en relació amb la reposició d'actuacions del PAI Sant Gregori. [2019/6047]  
El Ple de l'Ajuntament, en sessió ordinària realitzada el 9 de maig de 2019, ha adoptat l'acord següent:  
  
«3. Assumir, si escau, l'informe jurídic emés per l'assistència tècnica Amparo Baixauli González, de data 8 d'abril de 2019, i la seua addenda de 3 de maig de 2019, i estimar el recurs de reposició interposat per Urbanizadora Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016, i reposar les actuacions del PAI Sant Gregori al moment immediatament anterior a aquell en què va ser dictat aquest acord, i deixar-lo sense efecte (G-10504/2015)  
Vist l'expedient de resolució del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016 mitjançant terminació convencional, juntament amb la documentació aportada i els següents  
Antecedents  
I. Mitjançant un Acord plenari de 17 de gener de 2005 es va aprovar definitivament el Programa d'actuació integrada per al desenvolupament del sector SUR-T-1 Sant Gregori de sòl urbanitzable turisticoresidencial del Pla general de Borriana, adjudicant definitivament la seua execució a la mercantil Gestión y Construcción de Obras Públicas, SA,Butlletí Oficial de la Província de Castelló núm. 84, de 14 de juliol de 2005.  
II. En compliment del que es disposa en l'article 32.c) de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, reguladora de l'activitat urbanística (LRAU), en data 29 de juny de 2005 se signa el conveni de desplegament i execució del programa; el qual incorpora un text refós de la proposició juridicoeconòmica «modificada d'acord amb l'acord plenari de 17 de gener de 2005».  
III. Mitjançant un Acord plenari de data 6 d'octubre de 2005 s'acorda acceptar la cessió de la condició d'agent urbanitzador a favor de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU.  
IV. En data 27 d'octubre de 2005 l'esmentada mercantil va presentar davant l'Ajuntament còpia de les cartes de pagament acreditatives del dipòsit en la Tresoreria Municipal dels següents avals pels conceptes que s'indiquen:  
- Aval en concepte de garantia de promoció per import de 7.248.647,10 euros.  
- Aval per import de 900.000 euros per a assegurar el compromís de construcció d'un pont i una passarel·la per als vianants sobre el riu Sec.  
- Aval en garantia de la rehabilitació i condicionament de l'ermita de Sant Gregori per import de 180.000 euros.  
- Aval per import de 120.000 euros per a garantir la redacció de projectes tècnics de construcció d'infraestructures.  
V. En data 17 de maig de 2006, mitjançant Decret de l'Alcaldia es va acordar l'aprovació del projecte d'urbanització de la unitat d'execució, que va ser publicada en el DOGV de data 23 de novembre de 2006 i en el BOP de data 28 de novembre de 2006. Notificada aquesta aprovació als propietaris afectats, en virtut del que es disposa en l'article 166 de la Llei 16/2005, urbanística valenciana (d'ara en avant, la LUV), se'ls dona trasllat perquè en el termini de dos mesos es manifesten sobre la modalitat de retribució triada.  
En data 4 de febrer de 2010 es va adoptar acord plenari pel qual s'aprova el Projecte de reparcel·lació del sector Golf Sant Gregori d'acord amb l'opció de pagament manifestada pels propietaris. Així mateix, es va acreditar haver constituït garantia de retribució pel pagament en terrenys, constant en la Tresoreria Municipal els següents avals bancaris de la Caixa d'Estalvis de València, Castelló i Alacant, Bancaixa, dipositats per Urbanización Golf Sant Gregori, SA:  
- Núm. operació de Tresoreria 200900020755, de 20 d'agost de 2009, per import de 73.573,24 - per a garantir el pagament de quotes d'urbanització corresponents a les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, per haver optat per la modalitat de pagament en terrenys.  
- Núm. operació de Tresoreria 200900020756, de 20 d'agost de 2009, per import de 75.000,00 - per a garantir el pagament de quotes d'urbanització corresponents a les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, per haver optat per la modalitat de pagament en terrenys.  
- Núm. operació de Tresoreria 200900020757, de 20 d'agost de 2009, per import de 50.000,00 - per a garantir el pagament de quotes d'urbanització corresponents a les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, per haver optat per la modalitat de pagament en terrenys.  
VI. Prèvia tramitació administrativa, amb oposició de l'agent urbanitzador i previ dictamen del Consell Jurídic Consultiu, el Ple de l'Ajuntament de Borriana, en sessió realitzada l'11 de març de 2016, va acordar, entre altres, els següents acords:  
- Resoldre el conveni de desplegament i execució del Programa d'actuació integrada de desenvolupament del sector SUR-T-1 Sant Gregori de sòl urbanitzable turisticoresidencial del Pla general de Borriana rescindint l'adjudicació de la condició d'agent urbanitzador d'aquest a la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA, atès que queda acreditat en l'expedient l'incompliment culpable de les seues obligacions contractuals, concorrent les causes de resolució previstes en els apartats d), e) i g) de l'article 111 del text refós de la Llei de contractes de les administracions públiques.  
- Confiscar cautelarment la garantia de promoció i les garanties de les millores que es detallen, dipositades per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, amb motiu de l'acceptació de la cessió de l'adjudicació del Programa d'actuació integrada per al desenvolupament del sector SUR-T-1 i a fi d'indemnitzar aquesta administració i els propietaris dels danys i perjudicis causats per l'incompliment culpable de les seues obligacions com a urbanitzador.  
- Confiscar les garanties de retribució dipositades per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, per a garantir la urbanització de les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, els propietaris de les quals van optar per la modalitat de pagament en terrenys.  
- Incoar expedient contradictori, complementari del present, per a liquidar el contracte i determinar i reclamar, si escau, els danys i perjudicis que la resolució anticipada del conveni ha suposat a l'Ajuntament de Borriana i als titulars de béns i drets afectats per l'actuació.  
  
- Acordar la cancel·lació de la programació i la subjecció de l'àmbit a les previsions de l'article 10 de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, reguladora de l'activitat urbanística.  
- Incoar expedient per a determinar la nova programació del sector SUR-T Sant Gregori així com la vigència i eficàcia del Pla parcial aprovat definitivament per Acord plenari de 17 de gener de 2005. En aquest expedient es resoldrà així mateix sobre la selecció d'un nou urbanitzador que assumisca les obligacions de l'antic, afectant els béns i recursos resultants de la liquidació de la programació cancel·lada a executar la que la substituïsca o, en un altre cas, i excepte perjudici per a l'interés públic o tercer sense culpa, es disposarà la devolució de la contribució a les càrregues d'urbanització, efectivament satisfetes i no aplicades a la seua destinació, als propietaris de terrenys en els quals no es vaja a escometre una nova programació, prèvia modificació pel mateix procediment seguit per a la seua adopció dels corresponents actes administratius dictats per a l'execució del Programa cancel·lat; o la compensació que siga pertinent als propietaris que hagen contribuït a les càrregues d'urbanització amb càrrec a l'execució de les garanties prestades per l'antic urbanitzador, quan aquesta siga procedent.  
Aquest acord va ser publicat en el DOGV de data 19 de maig de 2016.  
VII. L'esmentat acord plenari va apreciar que era procedent la resolució, en aplicació dels apartats d), e) i g) de l'article 111 del text refós de la Llei de contractes de les administracions públiques, aprovat mitjançant Reial decret legislatiu 2/2000, de 16 de juny (TRLCAP), pels següents motius:  
- Paralització del procediment d'aprovació del projecte d'expropiació per incompliment per part de l'agent urbanitzador del deure d'anticipar el preu just dels béns afectats per l'actuació que havien de ser expropiats per a l'execució de les obres exteriors.  
- Caducitat de l'expedient d'avaluació ambiental previ a l'ocupació dels terrenys de la zona maritimoterrestre del projecte de recuperació del litoral.  
- Falta de presentació de les garanties per a la construcció de camp de golf.  
- Incompliment del deure de garantir l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i a compte a l'execució de les obres.  
  
- El Consell Jurídic Consultiu havia dictaminat (Dictamen 2016/0069) sobre la concurrència de dues causes de resolució: la paralització del projecte d'expropiació forçosa per a construir els enllaços exteriors i la paralització del projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim del sector. Aquest dictamen, respecte de les garanties prestades, es mostra conforme amb la seua confiscació cautelar i proposa la incoació d'expedient contradictori de liquidació del contracte i determinació de les indemnitzacions que cal satisfer.  
VIII. Contra l'esmentat acord, la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en data 14 d'abril de 2016, va interposar recurs de reposició, que es troba pendent de resolució a l'Ajuntament de Borriana, per la qual cosa l'acord no és ferm. Les causes en les quals fonamenta aquest recurs són les següents:  
\* Falta d'instrucció del procediment de recusació instat per la recurrent contra l'alcaldessa i diversos regidors que intervenien en el Ple.  
  
\* Indefensió per la falta d'audiència a l'urbanitzador de l'informe jurídic que va sustentar la fonamentació de l'acord plenari.  
\* La paralització del procediment d'expropiació forçosa no es va produir com a conseqüència de l'incompliment de l'agent urbanitzador, perquè el retard en la tramitació es va deure a la tramitació interna del procediment que es va demorar més de quatre anys per discrepàncies quant al preu just, exigint-li posteriorment a l'urbanitzador el pagament d'aquests sense haver estat aprovat l'expedient expropiatori. No es pot imputar responsabilitat a l'agent urbanitzador de la falta d'aprovació del projecte d'expropiació i que en conseqüència no es puga disposar dels terrenys.  
\* La caducitat de l'expedient d'avaluació ambiental del projecte de regeneració del front litoral només és imputable a l'Ajuntament, que és a qui correspon el seguiment per ser el concessionari. L'Ajuntament ha romàs inactiu enfront dels requeriments del ministeri, malgrat que els seus tècnics municipals sostenien que el projecte presentat per l'agent urbanitzador era correcte. En conseqüència la no-disponibilitat dels terrenys era imputable a l'Ajuntament de Borriana.  
\* L'obligació de prestar la garantia d'execució del camp de golf va ser imposada per l'Ajuntament en el conveni. Aquesta fiança no era exigible legalment per a l'execució del PAI. Les obres d'urbanització del camp de golf ja estaven garantides per l'afecció de la finca i la garantia de promoció. Hi ha duplicitat de garanties i la clàusula és abusiva. D'altra banda, l'acord d'aprovació de la reparcel·lació va suspendre l'execució de les obres en l'àmbit de la zona de reserva de la tortuga d'estany i en la zona de regeneració de la platja, per la qual cosa, per no disposar dels terrenys, i per tant estant suspesa l'obligació principal, tampoc és exigible l'obligació accessòria.  
\* L'obligació de prestar garantia pels imports rebuts dels propietaris en paga de les seues quotes d'urbanització entén que no li són exigibles per no estar incloses en el conveni que aquesta obligació excedeix de la legalment exigible.  
\* Falta de tramitació municipal de la sol·licitud de suspensió del PAI instada per l'urbanitzador, que va obtindre com a resposta el requeriment per a la prestació de la garantia d'execució del camp de golf.  
\* Vici de desviació de poder.  
\* L'acord manca dels requisits per a resoldre el contracte perquè la resolució contractual ha d'utilitzar-se en sentit restrictiu.  
\* Enriquiment injust de l'Ajuntament perquè l'agent urbanitzador ha sufragat més de 7 milions d'euros, en projectes i altres actuacions, que quedaran en benefici de l'administració.  
\* Incompliment per l'Ajuntament del pagament de la seua quota 0.  
IX. Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va ser declarada en concurs voluntari de creditors mitjançant interlocutòria del Jutjat Mercantil núm. 1 de Castelló de data 3 de febrer de 2015, en el concurs voluntari abreujat 11/2015-V.  
X. En data 25 de gener de 2018 l'administrador concursal de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va comunicar a l'Ajuntament de Borriana que la societat Burriana Assets Investments, SL, havia adquirit de diferents entitats bancàries crèdits que representen més del 75 % dels crèdits classificats com a privilegiats en el procediment concursal; així com que aquesta circumstància permetrà a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, la presentació i aprovació d'una proposta de conveni amb els seus creditors que possibilitarà superar la situació concursal i, com a conseqüència d'això, el desplegament i execució del PAI Sant Gregori.  
L'anterior comunicació va ser reiterada en data 23 de febrer de 2018 aportant les escriptures públiques atorgades davant notari d'adquisició dels crèdits hipotecaris (privilegiats) que tenien les entitats Banc de Sabadell, Banco de Bilbao Argentaria i Banco de Santander contra la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el procediment concursal; interessant la suspensió del termini per a resoldre el recurs de reposició interposat per aquesta mercantil contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016 (que resol el PAI Sant Gregori).  
  
XI. En data 28 de febrer de 2018 la mercantil Burriana Assets Investments, SL comunica a l'Ajuntament de Borriana que ha adquirit el 76,54 per cent dels crèdits hipotecaris classificats com a privilegiats i el 52,19 per cent del deute ordinari del concurs de creditors de la Urbanización Golf Sant Gregori, SAU.  
XII. El 5 d'abril de 2018 la Tresoreria Municipal va dictar provisió de constrenyiment per l'impagament en període voluntari de la confiscació dels avals prestats per Bankia, SA, indicats en els antecedents IV i V, en garantia de promoció, obres complementàries i retribucions rebudes en espècie. Per aquest concepte li va ser recaptat un import de 9.511.946,55 - que està dipositat en la Tresoreria. També consten en aquesta Tresoreria els documents d'aquests avals prestats per Bankia, SA, relacionats en els antecedents IV i V.  
XIII. En data 13 d'abril de 2018 la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, a la vista del canvi de circumstàncies que s'ha produït en la seua situació concursal, sol·licita de l'Ajuntament de Borriana que acorde (i) l'inici d'un període de converses que permeta la terminació convencional del recurs de reposició interposat contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016 i, com a conseqüència d'això, la reactivació del PAI Sant Gregori; i (ii) la suspensió del termini per a resoldre el recurs de reposició interposat contra aquell Acord plenari.  
  
A l'efecte de demostrar la viabilitat jurídica i econòmica de les anteriors pretensions, adjunts a l'anterior sol·licitud es van acompanyar, entre altres, els següents documents:  
- Còpia de l'escrit presentat en data 28 de febrer de 2018 pel creditor majoritari dels crèdits del concurs, la mercantil Burriana Assets Investments, SL; a través del qual va expressar el seu suport al PAI Sant Gregori i va interessar que s'articularen els mitjans necessaris que permeten viabilitzar la reactivació d'aquesta actuació.  
- Informe dels administradors concursals d'Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, emés exclusivament a l'efecte de la sol·licitud de terminació convencional formulada per aquesta mercantil en data 13 d'abril de 2018.  
- Escrit de suport incondicional de l'Associació de propietaris a favor del PAI Sant Gregori Golf, que suposen un 30,1 per cent dels propietaris del sector.  
- Dictamen jurídic emés per J & A Garrigues, SLP, que justifica la viabilitat d'aplicar el procediment de terminació convencional previst en l'article 86 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques (LPAC), per a resoldre el recurs de reposició interposat contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016.  
XIV. El 12 de setembre de 2017 es va emetre informe jurídic subscrit per l'assistència externa de l'Ajuntament, sobre el que havia estat sol·licitat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el seu escrit de 27 de juliol de 2017, en el qual es conclou que:  
. Es considera viable jurídicament que l'Ajuntament de Borriana inicie converses per a aconseguir un conveni transaccional amb vista a resoldre el recurs de reposició interposat per la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA,contra l'acord d'11 de març de 2016.  
  
. El contingut del conveni transaccional haurà de complir les condicions imposades en l'article 86 de la Llei 39/2015.  
. L'Ajuntament de Borriana pot suspendre el procediment de resolució del recurs de reposició durant el temps que es prolonguen les negociacions.  
XV. El 29 de setembre de 2017 s'emet informe subscrit per la cap de la Secció II i la Secretaria General de l'Ajuntament de Borriana, desfavorable al que havia sol·licitat Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el seu escrit de 27 de juliol de 2017, i en el qual, després d'exposar els arguments que sostenen la seua postura, es conclou proposant «que l'Ajuntament reafirme la seua legitimació per a fer ús de la prerrogativa de resolució que l'ordenament jurídic li atribueix per a la defensa de l'interés públic inherent a l'activitat pública i als contractes públics, per incompliment global del contracte a causa de l'acumulació d'incompliments en què ha incorregut la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA, desestimant el recurs de reposició interposat el 14 d'abril de 2016 (RE 5353) i executant l'acord d'11 de març de 2016 en els termes en què va ser adoptat pel Ple de l'Ajuntament».  
  
XVI. Assumint l'informe jurídic extern, el Ple de l'Ajuntament de Borriana, en la sessió extraordinària realitzada el 19 d'abril de 2018, va acordar iniciar converses amb Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, a fi d'intentar la terminació convencional del procediment de resolució del recurs de reposició interposat per aquesta contra l'acord plenari d'11 de març de 2016, dins del marc de l'article 88 de la Llei 30/1992, i suspendre el procediment de resolució del recurs de reposició durant el temps que es prolonguen les negociacions fins a la resolució d'aquest.  
  
XVII. En compliment d'aquest acord es van mantindre converses entre representants de l'Ajuntament de Borriana i de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, que van culminar consensuant entre ambdues un possible acord transaccional en el qual s'estableix el marc obligacional al qual ha de sotmetre's aquesta mercantil perquè l'Ajuntament de Borriana acorde la resolució del recurs de reposició.  
  
XVIII. Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va complir els compromisos que l'Ajuntament de Borriana li va imposar per a sotmetre a tràmit d'audiència la proposta d'acord transaccional, i a aquest efecte va procedir a entregar per Registre d'entrada de l'Ajuntament, en data 1 de juny de 2018, els següents documents:  
a) Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori, assumint el cost dels honoraris de professionals i tècnics.  
b) Compromís ferm subscrit per Burriana Asset Investment d'afavorir la constitució de primera hipoteca sobre la finca adjudicada a Urbanizadora Golf Sant Gregori, SA,per a l'execució del camp de golf, comprometent-se a acceptar una novació del rang de la hipoteca que aquesta companyia actualment té sobre aquesta finca, de tal sort que permeta la constitució a favor de l'Ajuntament d'aquesta primera hipoteca unilateral, quan s'aprove definitivament l'acord transaccional; i  
  
c) Comptabilitat detallada (cobraments i pagaments) de les quantitats rebudes dels propietaris del sector com a conseqüència de la quota zero i qualssevol altres ingressos rebuts d'aquells, a l'efecte de poder acreditar les quantitats que, si escau, haurien de ser objecte de garantia davant l'Ajuntament.  
XIX. El 17 d'abril de 2018 s'emet informe desfavorable de la cap de la Secció II. Urbanisme i la Secretaria General, en el qual es reiteren els arguments ja exposats en el seu informe anterior pels quals consideren inviable la terminació convencional del recurs de reposició.  
XX. L'esborrany d'acord transaccional va ser sotmés a informació pública i audiència a titulars de béns i drets afectats pel PAI sector Sant Gregori, mitjançant acord plenari de 7 de juny de 2018, efectuant-se les notificacions personals i publicació en BOE núm. 250, de 16 d'octubre de 2018, i DOGV núm. 8437, de 12 de desembre de 2018.  
  
Durant el període d'informació pública i audiència es van presentar 30 al·legacions que van ser objecte d'informe de l'assessoria jurídica externa en data 27 de gener de 2019.  
XXI. En data 25 de gener de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, notifica a l'Ajuntament de Borriana que, en data 14 de novembre de 2018, es va celebrar la junta de creditors, havent sigut aprovat el Conveni mitjançant Sentència 152/2018 del jutjat de data 5 de desembre de 2018 que s'aporta a l'expedient.  
El 30 de gener de 2019, Burriana Assets Investments, SL, aporta l'escriptura pública atorgada davant notari, d'adquisició del crèdit hipotecari (privilegiat i ordinari) que tenia l'entitat BFA Tenedora de Acciones, SA (Bankia), contra la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el procediment concursal. En la mateixa data, aquesta mercantil aporta compromís de constituir primera hipoteca sobre la finca registral 60029 en garantia de construcció del camp de golf. Burriana Assets Investments, SL, té actualment la titularitat de 100,00 enters de la hipoteca que grava la finca, per la qual cosa sobre la base d'aquest compromís acceptarà en document públic una novació del rang que actualment té sobre aquesta finca registral.  
XXII. El 27 de gener de 2019 l'assistència jurídica externa emet informe a les al·legacions presentades durant el període d'informació pública i audiència de l'esborrany d'acord transaccional, proposant la seua estimació i desestimació. El 31 de gener de 2019 l'assistència jurídica externa emet informe proposta amb addenda d'11 de febrer de 2019.  
XXIII. Mitjançant acord plenari extraordinari celebrat el 14 de febrer de 2019 es va acordar el següent:  
Primer. Assumir l'informe jurídic emés per l'assistència tècnica Amparo Baixauli González de data 31 de gener de 2019 i 11 de febrer de 2019.  
Segon. Estimar i desestimar les al·legacions presentades durant el període d'informació pública i audiència de conformitat amb l'informe d'al·legacions de l'assistència tècnica Amparo Baixauli González de data 27 de gener de 2019.  
Tercer. Aprovar l'acord transaccional a subscriure entre l'Ajuntament de Borriana i la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, per a resoldre el recurs de reposició interposat enfront de l'acord plenari d'11 de març de 2016.  
Quart. Aprovar les condicions addicionals relacionades en el considerant huité.  
Cinqué. L'aprovació de l'Acord transaccional se sotmet a la condició resolutòria de compliment per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, de les obligacions essencials previstes en l'estipulació tercera de l'Acord transaccional, la qual cosa haurà d'acreditar dins del termini d'un mes des de la notificació d'aquest acord. Només una vegada acreditat el compliment d'aquestes obligacions es podrà subscriure l'acord transaccional i acordar l'estimació del recurs de reposició. El contingut de l'Acord transaccional s'inserirà amb caràcter vinculant a la resolució del recurs, prèvia la seua formalització per totes dues parts.  
Sisé. Notificar a Bankia, SA, el present acord advertint que, amb anterioritat a l'estimació del recurs de reposició, haurà d'acreditar davant l'Ajuntament de Borriana que els avals, els documents originals dels quals consten a l'Ajuntament, es troben plenament vigents i són vàlids per al compliment dels compromisos que garanteixen, o que ho seran de forma simultània al reintegrament de l'import recaptat a Bankia, SA; en aquest cas, l'acord d'estimació del recurs de reposició acordarà també el reintegrament a aquesta de l'import recaptat de 9.511.946,55 ?. En defecte d'això, aquest import es mantindrà com a garantia prestada en metàl·lic per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en la seua condició d'agent urbanitzador fins que fora substituïda per garantia financera que cobrisca els imports a garantir.  
Seté. Es faculta l'Alcaldia Presidència per a verificar el compliment de totes les obligacions essencials i per a la subscripció de l'Acord transaccional una vegada satisfetes.  
XXIV. Les condicions imposades per l'Ajuntament de Borriana per a l'estimació del recurs de reposició venen recollides en el contingut de l'Acord transaccional i en l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, i són les següents:  
Compromisos essencials recollits en l'estipulació tercera de l'Acord transaccional el compliment dels quals constitueix la condició resolutòria de l'acord de 19 de febrer de 2019  
 Obligacions relatives al projecte de recuperació del litoral  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va presentar per registre d'entrada de l'Ajuntament de Borriana, amb data 1 de juny de 2018, el nou Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu document ambiental, assumint el cost dels honoraris de professionals i tècnics.  
L'Ajuntament ha iniciat la seua tramitació mitjançant l'assumpció d'aquest i la seua remissió a la Direcció General de Qualitat i Avaluació Ambiental i Medi Natural del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, a l'efecte de la qual cosa adoptarà els acords oportuns a aquest efecte.  
 Obligacions relatives a l'expedient expropiatori a tramitar per a la realització del projecte d'enllaços exteriors Golf Sant Gregori a Borriana  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va presentar a l'Ajuntament de Borriana el projecte d'expropiació complet el dia 29 de juny de 2018, amb quantificació econòmica concreta dels fulls d'apreuament dels drets i béns afectats, i amb el contingut previst en l'art. 106 LOTUP, resolent les discrepàncies posades de manifest per l'Ajuntament de Borriana en el seu Decret de data 9 de juny de 2011, i amb una nova valoració de les finques afectades d'acord amb els criteris avui vigents derivats del que es disposa en el text refós de la Llei de sòl i rehabilitació urbana aprovat per Reial decret legislatiu 7/2015, de 30 d'octubre.  
  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, ha dipositat en data 29 de març de 2019, davant la Tresoreria Municipal, aval de CaixaBank per import de 521.033,62 ?, corresponent a l'import total de les valoracions establides en els fulls d'apreuament del nou Projecte d'expropiació. A resultes de l'informe de Tresoreria/Intervenció de 2 d'abril de 2019 s'ha expedit nou aval corregit que s'aporta en data 3 d'abril de 2019.  
  
 Obligacions relatives al compromís de construcció del camp de golf  
  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, ha presentat per registre d'entrada de l'Ajuntament de Borriana amb data 13 de març de 2019 els següents documents:  
\* Còpia simple de l'escriptura de la hipoteca unilateral atorgada el dia 12 de març de 2019 davant la notària de Castelló Inmaculada Nieto Aldea a favor de l'Ajuntament de Borriana, amb posposició del rang d'hipoteca de Burriana Assets Investments, SL, en garantia de la construcció del camp de golf.  
\* Justificant de presentació a inscripció en el Registre de la Propietat de l'esmentada escriptura d'hipoteca unilateral.  
\* Còpia completa de la taxació de la finca registral número 60029 del Registre de la Propietat de Nules, per valor de 3.797.458,79 euros, emesa per la taxadora General de Valoraciones, SA, la qual figura inscrita en el Registre de Societats de Taxació a càrrec del Banc d'Espanya amb el número 4363.  
En data 2 de maig de 2019 s'aporta:  
\* Còpia simple de l'escriptura de la hipoteca unilateral atorgada el dia 12 de març de 2019 davant la notària de Castelló Inmaculada Nieto Aldea a favor de l'Ajuntament de Borriana, amb la inscripció de la hipoteca unilateral en el Registre de la Propietat de Nules 1.  
\* Còpia simple de l'escriptura de complement i aclariment atorgat el dia 8 d'abril de 2019 davant la notària de Castelló Inmaculada Nieto Aldea.  
 Compromisos relatius a l'obligació de garantir l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i anticipadament a l'execució de les obres  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va presentar per registre d'entrada de l'Ajuntament de Borriana, amb data 1 de juny de 2018, la comptabilitat detallada (cobraments i pagaments) de les quantitats rebudes dels propietaris del sector, acompanyant com a annex núm. I la relació de les quantitats corresponents als saldos deutors de la quota 0 del compte de liquidació provisional que, en conseqüència, deu l'urbanitzador. Igualment figuren els saldos deutors del compte de liquidació provisional que deu l'urbanitzador.  
En data 5 de març de 2019, Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, aporta els acords subscrits, a l'empara de l'article 66.5 de la LRAU, amb els creditors nets de les següents parcel·les: 65, 102, 133, 155, 3 i 157, per un import total de 906.307,64 ?.  
Urbanización Golf Sant Gregori, SA,ha dipositat en data 29 de març de 2019 davant la Tresoreria Municipal 20 avals de CaixaBank per import d'1.857.980,27 ?, corresponent al total import pendent de pagament als creditors nets de la quota 0 del compte de liquidació provisional, deduït aquell que s'ha justificat mitjançant els acords amb propietaris referits en el paràgraf anterior. A resultes de l'informe de Tresoreria/Intervenció de 2 d'abril de 2019 s'han expedit nous avals corregits que s'aporten en data 3 d'abril de 2019.  
Cal advertir que la quantitat avalada és superior a la que resulta de la relació de l'annex I que la mercantil estava obligada a garantir.  
Condicions imposades en el considerant huité de l'acord plenari de 14 de febrer de 2019:  
El 6 de març de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va acreditar l'ingrés en Tresoreria de l'import de 40.000 - per a assistència tècnica i jurídica del seguiment de l'acord transaccional a què es va comprometre en l'estipulació quarta de l'acord transaccional.  
El 12 de març de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, fa lliurament dels avals que li van ser entregats en el seu moment pels propietaris com a garantia de la seua retribució en metàl·lic, tal com li va ser exigit en l'acord plenari d'11 de març de 2016 i de 14 de febrer de 2019.  
XXV. Amb data 20 de març de 2019 Bankia, SA, aporta escrit mitjançant el qual es pretén complir el requeriment imposat en l'acord sisé de l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, i en el qual es manifesta el següent:  
Que els següents avals prestats per Bankia davant l'Ajuntament de Borriana, per import principal total de 8.647.220,34 ?, en garantia del compliment d'obligacions assumides per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, en relació amb el Projecte de reparcel·lació del sector turístic residencial SUR-T-1 Sant Gregori de Borriana, recobraran la seua validesa i vigència sempre que concórreguen, acumuladament, les següents circumstàncies: (i) la devolució de l'import de 9.511.946,55 - executat i recaptat per aquest Ajuntament; i(ii) l'estimació del recurs de reposició que va ser formulat en el seu moment enfront de l'anul·lació del PAI.  
  
1) Aval per import de 7.248.647,10 -  
Data d'emissió 27.10.2005 No registre especial d'avals: 959.9060069318 executat per import de 7.973.511,81 -  
2) Aval per import de 180.000 -  
Data d'emissió 27.10.2005 No registre especial d'avals: 959.9060069318 executat per import de 198.000 -  
3) Aval per import de 900.000 -  
Data d'emissió 27.10.2005 No registre especial d'avals: 959.9060069318 executat per import de 990.000 -  
4) Aval per import de 120.000 -  
Data d'emissió 26.10.2005 No registre especial d'avals: 959.9060069318 executat per import de 132.000 -  
5) Aval per import de 50.000 -  
Data d'emissió 10.08.2009 No registre especial d'avals: 959.9060128225 executat per import de 55.000 -  
6) Aval per import de 75.000 -  
Data d'emissió 10.08.2009 No registre especial d'avals: 959.9060128225 executat per import de 82.500 -  
7) Aval per import de 73.573,24 -  
Data d'emissió 10.08.2009 No registre especial d'avals: -959. 9060128225  
Executat per import de 80.930,56 -  
XXVI. Contra l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, en data 20 de març de 2019 s'han presentat els següents recursos de reposició:  
RE 3739 d'Araceli María Monsonis Boix i dos més.  
RE 3740 D'Inversiones Patrimoniales V. Monsonís, SLU.  
RE 3723 de Mónica Ríos Tejedo.  
RE 3737 de Ramiro Flor Frances i dos més.  
RE 3751 de Teresa Rovira Zaragozá.  
Tots ells tenen idèntic contingut, reiterant el ja al·legat en tots els seus escrits anteriors sobre la inviable terminació convencional d'un recurs de reposició per via de l'article 88 Llei 30/1992, vulneració de l'ordenament jurídic i contingut impossible, la qual cosa ja ha sigut contestada en informes anteriors i sense perjudici del que es desenvolupa posteriorment. A més, els al·legants intenten ara desacreditar l'assistència jurídica externa i la seua contractació, simplement perquè no comparteixen el que aquesta lletrada, els tribunals de justícia, el CGPJ i molts altres juristes sostenen sobre la resolució convencional de conflictes entre l'administració i els particulars.  
XXVII. Amb data 25 d'abril de 2019 s'ha emés informe conjunt subscrit per la direcció de la Secció d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Patrimoni, la direcció de la Secció Rendes, la direcció de la Secció Pressupostària i Comptable i el tresorer municipal, amb el vistiplau de la Secretaria General de l'Ajuntament de Borriana.  
En aquest informe es qüestiona la legalitat de l'informe proposta de resolució emés per l'assistència jurídica externa en data 8 d'abril de 2019 pel qual es proposa estimar el recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, enfront de l'acord d'11 de març de 2016, sobre la base dels següents motius:  
 L'article 107.2 LRJPAC no dona cobertura jurídica a la resolució del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, a través d'un acord convencional.  
 La previsió de l'article 77.1 de la Llei de la jurisdicció contenciosa administrativa o de l'article 19.2 de la Llei d'enjudiciament civil, no és aplicable en seu de recurs administratiu.  
 L'estimació per part de l'Ajuntament del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, contra l'acord d'11 de març de 2016 pel compliment de les obligacions que es consideren essencials en l'acord transaccional suposa l'acceptació per aquesta administració de les causes de nul·litat o anul·labilitat que van motivar la seua interposició, i tindrà els efectes que assenyalen la doctrina jurídica i jurisprudencial, que no consideren l'estimació del recurs de reposició com un assentiment a les pretensions del recurrent.  
 Són improcedents per tal com menyscaben els interessos municipals les afirmacions que la proposta d'acord efectua en el seu fonament de dret cinqué, posant en dubte l'actuació municipal en cadascuna de les causes de resolució atribuïdes a Urbanización Golf Sant Gregori, SA, i que van motivar l'acord d'11 de març de 2016, amb asseveracions com ara que «la inactivitat municipal també ha tingut incidència en la caducitat de l'expedient», qüestionant expressament l'actuació municipal a l'hora d'exigir el compliment de les obligacions, per la falta d'adopció de mesures coercitives enfront de la mercantil urbanitzadora o perquè no s'executaven els avals prestats per a la redacció de projectes i per a la promoció.  
 L'estimació del recurs vulnera els principis rectors de la contractació administrativa, que postulen que els contractes s'ajustaran als principis de publicitat i concurrència i, en tot cas, als d'igualtat i no-discriminació (art. 11 del TRLCAP -vigent en la data de formalització del Conveni urbanístic-, i previstos en els articles 1 i 132 de l'actual Llei 9/2017, de 8 de novembre).  
 Resulta evident de l'escrit presentat per Bankia, SA,que la mateixa avalista reconeix que actualment els avals executats manquen de validesa i vigència. En el cas que per decisió judicial o administrativa fora procedent l'anul·lació de l'acte administratiu que va determinar l'execució de la garantia, la quantitat ingressada per tal concepte passaria a constituir-se en garantia en metàl·lic, però en cap cas hauria de reintegrar-se a l'avalista (actuació aquesta que podria generar un perjudici als interessos municipals).  
 La proposta d'acord no resol els recursos de reposició plantejats, amb incompliment del que s'estableix en l'article 119 de la Llei 39/2015, que disposa que la resolució del recurs estimarà en tot o en part o desestimarà les pretensions formulades en aquest o declararà la seua inadmissió.  
 En relació amb el compliment de les obligacions essencials imposades en l'acord de 14 de febrer de 2019 s'indica el següent:  
1. Projecte de recuperació del litoral. S'ha presentat el projecte que s'ha tramitat, però no s'ha entregat la documentació d'esmena que ha requerit Costes.  
2. Expedient expropiatori d'enllaços exteriors. Ha sigut entregat.  
  
3. Compromís de construcció del camp de golf. Considera inacceptable la hipoteca unilateral com a garantia. No consta la seua inscripció registral. No estan conformes ni amb el termini ni amb el procediment d'execució.  
4. Garantia de l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i anticipadament a l'execució de les obres. Ha sigut prestada.  
  
XXVIII. Amb data 26 d'abril de 2019 s'ha emés nota d'objecció suspensiva a la proposta d'acord de resolució del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016, en considerar que en la proposta d'acord fiscalitzada es donen les circumstàncies a les quals es refereix l'article 12.3.c del Reial decret 424/2017, és a dir, quan s'hagen omés requisits o tràmits que pogueren donar lloc a la nul·litat de l'acte, o quan la continuació de la gestió administrativa poguera causar crebants econòmics a la Tresoreria de l'entitat local o a un tercer.  
  
L'objecció es fonamenta en l'informe municipal de data 25 d'abril de 2019 subscrit per la direcció de la Secció d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Patrimoni, la direcció de la Secció de Rendes, la direcció de la Secció Pressupostària i Comptable, i el tresorer municipal, amb el vistiplau de la Secretaria General de l'Ajuntament de Borriana, en el qual es qüestiona la legalitat de l'acord.  
XXIX. Amb data 3 de maig de 2019 s'ha requerit a Bankia, SA,que eleve a escriptura pública les manifestacions abocades en el document presentat en data 20 de març de 2019.  
A la vista dels antecedents exposats, la documentació que consta en l'expedient i l'informe jurídic emés per l'assistència jurídica externa el 8 d'abril de 2019, i la seua addenda de 3 de maig de 2019, que fonamenten el present acord.  
Atés que al present procediment li resulta d'aplicació la Llei 30/1992, de 26 de novembre, del règim de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (Llei 30/92), per així vindre establit en la disposició transitòria segona de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques (Llei 39/2015), tenint en compte que el recurs de reposició es va interposar el 14 d'abril de 2016.  
Atés que la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, el 14 d'abril de 2016 va interposar recurs de reposició contra l'acord plenari d'11 de març de 2016. La desestimació presumpta d'aquest es va produir al mes de la seua presentació, segons es preveu en l'article 117.2 de la Llei 30/1992. Aquesta desestimació té els sols efectes de permetre als interessats la interposició del recurs contenciós administratiu, tal com s'indica en l'article 43.2 de la mateixa Llei, i no eximeix l'administració de l'obligació que li imposa l'article 42, de resoldre mitjançant resolució expressa. Així es reconeix a més en l'apartat 3.b del mateix article 43, on s'adverteix que «en els casos de desestimació per silenci administratiu, la resolució expressa posterior al venciment del termini s'adoptarà per l'administració sense cap vinculació al sentit del silenci».  
  
Atés que l'Ajuntament de Borriana i Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, pretenen la terminació convencional del procediment de resolució del recurs de reposició interposat enfront de l'acord plenari d'11 de març de 2016, regulada en l'article 88 de la Llei 30/1992, que a aquest efecte disposa:  
1. Les administracions públiques podran celebrar acords, pactes, convenis o contractes amb persones tant de dret públic com privat, sempre que no siguen contraris a l'ordenament jurídic ni versen sobre matèries no susceptibles de transacció i tinguen per objecte satisfer l'interés públic que tenen encomanat, amb l'abast, efectes i règim jurídic específic que, si escau, preveja la disposició que ho regule, podent tals actes tindre la consideració de finalitzadors dels procediments administratius o inserir-se en aquests amb caràcter previ, vinculant o no, a la resolució que els pose fi.  
2. Els esmentats instruments hauran d'establir com a contingut mínim la identificació de les parts intervinents, l'àmbit personal, funcional i territorial, i el termini de vigència, havent de publicar-se o no segons la seua naturalesa i les persones a les quals estigueren destinats.  
3. Requeriran en tot cas l'aprovació expressa del Consell de Ministres, els acords que versen sobre matèries de la competència directa d'aquest òrgan.  
4. Els acords que se subscriguen no suposaran alteració de les competències atribuïdes als òrgans administratius ni de les responsabilitats que corresponguen a les autoritats i funcionaris relatives al funcionament dels serveis públics.  
Aquesta regulació roman inalterada en l'article 86 de la vigent Llei 39/2015, llevat d'un incís en el seu apartat 3, referit a l'autorització de l'òrgan de les comunitats autònomes, i la introducció d'un apartat 5, relatiu a la terminació convencional en els procediments de responsabilitat patrimonial.  
Atés que la resolució d'un recurs de reposició, no solament s'emmarca dins un procediment administratiu que li atorga la cobertura jurídica a l'acord de resolució, sinó que és perfectament admissible la seua resolució a través d'un acord convencional. I això pel següent:  
  
1. En l'article 107 de la mateixa Llei 30/1992, inclòs en el Capítol II. Recursos administratius, Secció primera, Principis generals dels recursos, ja s'admet que la resolució dels recursos administratius es tramita com un procediment administratiu i que com a tal es podrà substituir per altres, entre els quals hi ha la mediació, l'arbitratge i la conciliació, si bé perquè es tramite davant altres òrgans ha d'estar regulat mitjançant llei.  
Precisament en aplicació d'aquest precepte, a la Comunitat Valenciana s'ha aprovat recentment la Llei 24/2018, de 5 de desembre, de la Generalitat, de mediació, l'exposició de motius de la qual es pronuncia en el següent sentit:  
El dret d'accés a la justícia és un dret fonamental i indispensable per a la garantia i protecció dels altres drets, ja siga a través de processos jurisdiccionals, de tots aquells procediments orientats a tractar o previndre conflictes o de la labor d'òrgans no jurisdiccionals, com, entre altres, les institucions nacionals de drets humans, els organismes d'igualtat i els defensors del poble. Existeixen molts conflictes que no arriben als tribunals i es resolen per altres vies. Així, per exemple, totes les que es poden trobar dins dels denominats mètodes alternatius de solució de conflictes (MASC), resolució alternativa de litigis (RAL) o mètodes alternatius de resolució de conflictes (MARC o ADR, pel seu acrònim en anglés), que inclouen vies alternatives com la mediació, la negociació, la conciliació, el dret col·laboratiu i l'arbitratge. Aquests mètodes contribueixen al foment de la cultura de la pau, del diàleg, de la participació, de la convivència, de la justícia reparadora, de l'escolta i del reconeixement de l'altre, així com la regeneració dels llaços socials. A més, la promoció d'aquest tipus de mecanismes alternatius o complementaris repercuteix en la reducció de l'alt nivell de litigiositat i sobrecàrrega d'assumptes judicials, contribuint així a millorar l'efectivitat de l'administració de justícia.  
  
Fins i tot, en la seua disposició addicional segona es pronuncia amb la següent declaració de voluntat: La Generalitat impulsarà les mesures necessàries per a incorporar processos de mediació en els procediments administratius de la seua competència com a forma de terminació convencional i com a instrument substitutiu del recurs d'alçada, d'acord amb el que es preveu en la legislació estatal sobre procediment administratiu comú.  
El recurs de reposició té caràcter potestatiu però gaudeix de la mateixa naturalesa que el recurs d'alçada, més si és possible quan no resulta possible la interposició d'aquest últim per inexistència de superior jeràrquic, com succeeix amb els acords plenaris municipals. De manera que l'única opció per a aconseguir un acord posterior a la resolució de l'expedient passa per la interposició d'aquest recurs de reposició.  
2. L'article 112 de la Llei 30/1992, inclòs també en el Capítol II. Recursos administratius, Secció primera, Principis generals, estableix el següent:  
1. Quan hagen de tindre's en compte nous fets o documents no recollits en l'expedient originari, es posaran de manifest als interessats perquè, en un termini no inferior a deu dies ni superior a quinze, formulen les al·legacions i presenten els documents i justificants que estimen procedents.  
No es tindran en compte en la resolució dels recursos, fets, documents o al·legacions del recurrent, quan havent pogut aportar-los en el tràmit d'al·legacions no ho haja fet.  
2. Si hi haguera altres interessats se'ls donarà, en tot cas, trasllat del recurs perquè en el termini abans esmentat, al·leguen tot el que estimen procedent.  
3. El recurs, els informes i les propostes no tenen el caràcter de documents nous a l'efecte d'aquest article. Tampoc en tindran els que els interessats hagen aportat a l'expedient abans de recaure la resolució impugnada.  
Igualment, l'article 113.3 de la Llei 30/1992 indica expressament:  
  
L'òrgan que resolga el recurs decidirà totes les qüestions, tant de forma com de fons, que plantege el procediment, hagen sigut o no al·legades pels interessats. En aquest últim cas se'ls sentirà prèviament. No obstant això, la resolució serà congruent amb les peticions formulades pel recurrent, sense que en cap cas puga agreujar-se la seua situació inicial.  
Per tant, en el si del procediment de resolució del recurs es poden suscitar totes les qüestions que s'estimen pertinents per a la seua correcta resolució, això amb vista a la satisfacció de l'interés públic, que en tot cas ha d'inspirar l'actuació administrativa.  
El fet que la resolució de l'expedient de resolució d'un recurs de reposició puga adoptar-se sense la intervenció de cap tràmit no suposa que aquest acte administratiu no s'haja de sotmetre a un procediment administratiu, les disposicions generals del qual estan regulades en el títol IV. I són generals perquè s'apliquen a TOTS els procediments, inclòs el que ara es qüestiona.  
3. A més, l'article 88 de la Llei 30/1992 s'incardina en el TÍTOL VI d'aquesta norma, en el qual es regulen les disposicions generals sobre els procediments administratius. En aquest títol es preveuen també, per exemple, la prova, l'audiència i informació pública, el desistiment, la renúncia, etc., tràmits que inqüestionablement són aplicables al procediment de resolució de recursos quan són pertinents. Els mateixos informes municipals admeten que sí que són possibles el desistiment i la renúncia. Es dona la circumstància que el procediment per a la resolució d'aquest recurs de reposició sí que exigeix la pràctica de certs tràmits abans de la seua resolució definitiva, per a això s'han aplicat, com no pot ser d'una altra manera, aquestes disposicions generals.  
  
4. L'article 4 del TRLCAP, la legislació de contractació pública aplicable a aquest expedient, també admet que l'administració concerte tot tipus de pactes que no siguen contraris a l'ordenament jurídic i a l'interés general:  
L'Administració podrà concertar els contractes, pactes i condicions que tinga per convenient, sempre que no siguen contraris a l'interés públic, a l'ordenament jurídic o als principis de bona administració i haurà de complir-los a tenor d'aquests, sense perjudici de les prerrogatives establides per la legislació bàsica en favor d'aquella.  
La mateixa disposició addicional quarta de l'esmentada TRLCP disposa:  
Se celebraran amb subjecció al que es disposa en aquesta Llei els contractes que es formalitzen a l'empara del que s'estableix en l'article 88 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, quan tinguen per objecte matèries regulades en la present Llei.  
5. Com ha assenyalat la doctrina més consolidada en aquesta matèria (Carballo Martínez, G.):  
«ab initio, qualsevol matèria, competència o activitat que exercisca l'Administració a través d'un procediment administratiu, podrà realitzar-se a través d'aquesta tècnica jurídica, i això perquè els límits que l'administració pública tindria per a acordar una resolució consensuada, serien idèntics als que l'ordenament jurídic imposa a tots els poders públics en general, a través de l'article 9.3 de la CE, i, en particular, el que estableix el dret administratiu de conformitat amb el que es disposa en els articles 53 i 63.1 de la LPC, així com de l'art. 70.2 LJ.»  
  
Jesús M. Chamorro, magistrat especialista en Contenciós (la Llei 684/2001) ja va dir:  
«La terminació convencional del procediment administratiu va veure la llum de la seua realitat en la vida jurídica de la mà de la Llei 30/1992, del PAC i RJAP, l'art. 88 de la qual li va donar carta de naturalesa, precepte que precisament s'emmarca dins del capítol de la llei que tracta de la terminació del procediment administratiu. En aquest precepte es preveu que les administracions públiques, a través d'acords, pactes, convenis o contractes, podran donar per finalitzat el procediment administratiu en el qual s'apliquen, o inserir-se en aquests amb caràcter previ amb vista a plasmar-se posteriorment en una resolució administrativa, que vinculada o no a aqueix previ pacte, pose fi al procediment. El límit a aquesta possibilitat d'acord estarà en el fet que el pacte tinga un contingut que no siga contrari a dret ni verse sobre matèries no susceptibles de transacció. A més, en tot cas, ha de perseguir la satisfacció de l'interés general.»  
Però a més, existeix una més que consolidada pràctica jurisprudencial dels nostres tribunals que admet la transacció en fase de recurs administratiu i per això n'assenyalem alguns precedents:  
Tribunal Superior de Justícia de les Illes Balears, Sala Contenciosa Administrativa, Sentència 780/2012 de 12 nov. 2012, Rec. 47/2012 Ponent: Ortuño Rodríguez, Alicia Esther. (La Llei 186907/2012).  
  
Un Ajuntament inicia un procediment de lesivitat per a anul·lar una llicència d'obra, però durant la tramitació s'aconsegueix un «acord transaccional» i s'arxiva el procediment de lesivitat, facultant l'alcalde perquè modifique la llicència atorgada perquè s'ajuste a la legalitat. El Jutjat d'Instància va anul·lar l'aprovació de l'acord transaccional per entendre que «la terminació d'un expedient de declaració de lesivitat d'una llicència d'obres per haver aconseguit un acord amb l'entitat promotora és una actuació qüestionable, que fins i tot podria qualificar-se com efectuada en frau de llei». No obstant això, el TSJ entén que la terminació de l'expedient de lesivitat en atenció a l'acord transaccional és conforme a dret, assenyalant el següent:  
Aquesta il·legalitat era reconeguda no solament per l'Ajuntament, sinó també pels promotors de la construcció. Però l'article 103 LPAC no obliga, sinó que permet a l'Administració autora d'un acte administratiu anul·lable i que produïsca efectes favorables en l'administrat, declarar la seua lesivitat per a  posteriorment recórrer-ho davant l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu. Partint dels drets generats en els particulars per un acte administratiu favorable, però contrari a l'ordenament jurídic, encara que no viciat de nul·litat radical, aquesta Sala considera que, descansant sobre l'Administració la facultat d'iniciar el procediment de lesivitat, també té la possibilitat d'acordar la seua terminació sense efectuar la declaració administrativa d'anul·labilitat. Per això, iniciat l'expedient de lesivitat d'una llicència manifestament il·legal, no és que mitjançant conveni s'efectuara cap transacció sobre la il·legalitat, sinó que partint d'un acord subscrit amb els afectats, el procediment va finalitzar, sent conforme amb l'article 88 LPAC. No existeix cap norma que impose que, una vegada iniciat, el procediment de lesivitat haguera de concloure mitjançant la seua declaració d'anul·labilitat pel Ple del consistori i la seua posterior impugnació davant l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu, podent finalitzar-se en qualsevol moment.  
  
Tribunal Superior de Justícia de Navarra, Sala Contenciosa Administrativa, Sentència 1100/2004 de 2 nov. 2004, Rec. 6/2004 Ponent: Pueyo Calleja, Francisco Javier. La Llei 227908/2004  
Un ajuntament i una mercantil signen un acord transaccional en relació amb uns deutes tributaris en constrenyiment, i, en atenció a aquest acord, l'Ajuntament estima un recurs de reposició i anul·la les provisions de constrenyiment. El TSJ de Navarra conclou que és possible aquest acord transaccional (encara que l'anul·le per incomplir requisits substantius) assenyalant:  
Tercer. Respecte a la possibilitat i validesa de l'acord transaccional ha d'assenyalar-se:  
«1. En primer lloc ha d'assenyalar-se el marc normatiu dels acords transaccionals en l'àmbit del dret administratiu i més en concret en el dret tributari aplicable al cas que ens ocupa:  
L'article 88 LRJPAC estableix: «Terminació convencional 1. Les administracions públiques podran celebrar acords, pactes, convenis o contractes amb persones tant de dret públic com privat, sempre que no siguen contraris a l'ordenament jurídic ni versen sobre matèries no susceptibles de transacció i tinguen per objecte satisfer l'interés públic que tenen encomanat, amb l'abast, efectes i règim jurídic específic que en cada cas preveja la disposició que el regule, podent tals actes tindre la consideració de finalitzadors dels procediments administratius o inserir-se en aquests amb caràcter previ, vinculant o no, a la resolució que hi pose fi. 2. Els esmentats instruments hauran d'establir com a contingut mínim la identificació de les parts intervinents, l'àmbit personal, funcional i territorial, i el termini de vigència, havent de publicar-se o no segons la seua naturalesa i les persones a les quals estigueren destinats. 3. Requeriran en tot cas l'aprovació expressa del Consell de Ministres els acords que versen sobre matèries de la competència directa d'aquest òrgan. 4. Els acords que se subscriguen no suposaran alteració de les competències atribuïdes als òrgans administratius ni de les responsabilitats que corresponguen a les autoritats i funcionaris relatives al funcionament dels serveis públics».  
  
L'article 39 de la Llei general pressupostària estableix: «1. No es podrà transigir judicialment ni extrajudicialment sobre els drets de la Hisenda Pública, ni sotmetre a arbitratge les conteses que se susciten respecte d'aquests, sinó mitjançant decret acordat en Consell de Ministres, prèvia audiència del d'Estat en ple».  
Estableix l'article 15.2 paràgraf primer de la Llei foral 8/1988, reguladora de la Hisenda Pública de Navarra: «2. No es podrà transigir judicialment ni extrajudicialment sobre els drets econòmics de la Hisenda Pública de Navarra, ni sotmetre a arbitratge les conteses que sobre aquests se susciten, sinó mitjançant acord del Govern de Navarra, a proposta del conseller d'Economia i Hisenda».  
Estableix l'article 23.1 a) del RDLeg 781/1986 text refós de les disposicions legals en matèria de règim local: «1. A més de les assenyalades en l'article 22 L 7/1985, de 2 abril, corresponen al Ple, una vegada constituït d'acord amb el que es disposa en la legislació electoral, les següents atribucions: a) L'adquisició de béns i drets del municipi i la transacció sobre aquests, llevat que les competències estiguen atribuïdes expressament per la llei a altres òrgans».  
  
Estableix la Llei foral 6/1990 (?)  
2. La Sala estima que amb tal marc normatiu no és possible sinó admetre la possibilitat que l'Administració arribe a acords transaccionals en l'àmbit administratiu i en particular en el tributari que ens ocupa. El fet que no hi haja una normativa que regule específicament la transacció en els procediments d'execució de deutes tributaris per via de constrenyiment no fa estimar que la normativa esmentada ut supra no cobrisca de manera suficient (no solament amb normativa de caràcter general sinó fins i tot també amb normativa sectorial en l'àmbit tributari navarrés) la possibilitat certa d'acords transaccionals en l'àmbit tributari navarrés (article 88 LRJPAC en connexió amb la Llei foral 6/1990, la Llei foral 8/1988 reguladora de la Hisenda Pública de Navarra, la Llei foral 2/1995 reguladora de les hisendes locals de Navarra i en el marc normatiu abans esmentat...).  
3. Ara bé, tal possibilitat certa i directa d'arribar a acords transaccionals està subjecta a una sèrie de requisits que han de concórrer inexcusablement i acumulativament i que es deriven de la normativa reguladora de la transacció en l'àmbit administratiu així com dels principis jurídics propis de tot acord transaccional. Així han de concórrer els següents:  
  
Requisits innats o pressupostos de l'acord transaccional:  
 L'existència d'una relació jurídica incerta o dubtosa («incertesa raonable»).  
 La intenció de les parts d'eliminar tal incertesa substituint la relació jurídica afectada per aquesta per una relació totalment certa i definida en tots els seus aspectes substancials de manera clara.  
 La instrumentació d'aquesta eliminació de la incertesa mitjançant recíproques concessions.  
Requisits materials o de contingut:  
 Que els acords, convenis o pactes transaccionals no siguen contraris a l'ordenament jurídic, ni lesius de l'interés públic ?la qual cosa comporta, particularment, l'apreciació de la proporcionalitat de les concessions recíproques establides- o de tercers.  
 Que no versen sobre matèries no susceptibles de transacció.  
 Que tinguen per objecte satisfer l'interés públic que tinguen encomanat.  
 Que continguen els acords com a mínim la identificació de les parts intervinents així com, quan així ho exigira la naturalesa de l'acord, l'àmbit personal, funcional i territorial, i el termini de vigència, havent de publicar-se o no segons la naturalesa i les persones a les quals estigueren destinats.  
Requisits procedimentals que es contrauen, essencialment, a la concreció de l'acord transaccional a través del procediment pertinent amb especial rellevància a l'aprovació per l'òrgan competent per a això (?).  
  
6. En el propi si del procediment contenciós administratiu, la Llei 29/1998 de la jurisdicció contenciosa administrativa permet la terminació convencional del procediment en el seu article 77.1, com així ho preveu també l'article 19.2 de la LEC. Va de seu que aquesta terminació convencional no es refereix a l'acceptació per l'administració demandada d'una causa de nul·litat o anul·labilitat, perquè en aquest cas estaríem davant un assentiment.  
L'acord transaccional és admissible en seu judicial i en matèria de contractació, com així ha quedat resolt en multitud d'interlocutòries que aproven aquests acords, com TSJCL Valladolid de 21 de setembre de 2007:  
Doncs bé, com vulga que l'acord ve referit a una matèria ?contractació administrativa, es tracta d'execució d'obres adjudicades a l'actor- on el principi de llibertat de pacte està expressament regulat ?article 4 del text refós- i atés que en el supòsit actuals els pactes assolits no es presenten com a contraris a l'ordenament jurídic ni lesius de l'interés públic ni de tercers, és procedent aprovar aquest conveni i declarar acabat el procediment.  
Recentment, el TSJXG ha dictat interlocutòria de 19 de febrer de 2018 que resulta molt rellevant perquè aprova l'homologació judicial dels acords de mediació aconseguits per les parts en el plet derivat de la llicència de rehabilitació concedida a l'antic edifici de Fenosa. Recorda la Sala que l'execució in natura de la sentència obligaria a la reposició de l'antiga seu de Fenosa al moment anterior a l'atorgament de la llicència anul·lada, per a poder així recuperar l'edificació destinada a oficines d'acord amb els permisos de 1962 i 1964. Per a això seria necessari demolir les obres de rehabilitació executades fins a aconseguir l'estructura anterior que encara roman i, sobre aquesta, reconstruir novament l'antic immoble fins a aconseguir una rèplica la legalitat de la qual d'acord amb el Pla general d'ordenació municipal actual no estaria acreditada sense necessitar ulteriors legalitzacions, fins i tot modificacions del PGOM, quan no la mateixa demolició del novament construït. Per tant, s'estava davant una restauració de la legalitat que imposava la demolició. Aclareixen els membres de la Sala que amb l'homologació de l'acord aconseguit per les parts s'aconsegueix un equilibri entre la indemnització moral que correspon a la demandant, l'evitació de l'excessiu cost per als recursos públics i els interessos dels veïns de l'immoble. Afirmen els magistrats que no estem, d'aquesta manera, davant un acord entre parts en el qual, mitjançant un intercanvi econòmic, s'aparenta una execució que no és tal i es trasllada a l'erari públic les responsabilitats de la sentència. La Sala indica que «és important destacar-ho, perquè tal plantejament no passaria de ser vulgar i reduccionista, deixant al marge l'institut principal de la mediació». Per a la majoria del ple, els acords donen resposta a la satisfacció dels interessos de les parts sense incórrer en infracció apreciable de l'ordenament jurídic, ja que cap norma s'oposa als compromisos aconseguits i la seua finalitat s'orienta a establir una concreta via jurídica per a aconseguir el restabliment de la legalitat urbanística en la mesura en què s'havia vist afectada.  
Per tant, negar la viabilitat jurídica de l'acord transaccional en seu administrativa, a la vista del seu tractament en seu judicial, ens abocaria a imposar irracionalment l'exercici d'una acció judicial per a poder dirimir un conflicte amb l'administració pública mitjançant conveni. Tal postura es contradiu amb els principis de l'actuació administrativa d'eficàcia, eficiència, racionalitat, responsabilitat, simplicitat i servei efectiu, tots ells exigits en l'article 3 de la Llei 40/2015, del règim jurídic de les administracions públiques. Però, a més, vulnera el dret a la tutela judicial efectiva en imposar l'exercici d'una acció judicial per a dilatar la resolució del conflicte.   
7. Abunda en l'anterior argumentari la Recomanació 9 (2001) del Comité de Ministres del Consell Europeu que ja llavors advocava per l'aplicació dels mètodes alternatius de resolució de conflictes entre les autoritats administratives i les persones privades. A aquest efecte, la Guia per a una millor implementació de la recomanació anterior [(European Commission for the Efficiency of Justice (CEPEJ)] recorda als estats membres que han d'impulsar aquest tipus de vies de solució de conflictes en les administracions públiques, recomanant que en determinats supòsits particularment complexos resulte necessari de forma prèvia a la via judicial acudir a processos com ara la mediació o la conciliació (Recomanació 15).  
En aquest sentit, hem de recordar que el CGPJ va subscriure el 23 de febrer de 2017 el Conveni marc amb el Col·legi d'Advocats de València, per a la mediació en l'àmbit dels conflictes amb l'administració pública. I el mateix CGPJ ha formalitzat protocol d'actuació en el qual indica: «Des d'una altra perspectiva, el control jurisdiccional de les administracions públiques que s'atribueix en exclusiva al poder judicial d'acord amb el que es disposa en els articles 106 i 117 de la Constitució, no exclou que els conflictes que sorgisquen entre els ciutadans puguen ser resolts per vies diferents de la jurisdiccional, podent complementar-se tal via amb l'establiment de tècniques compositives intrajudicials o extraprocessals no específicament incardinades en la funció de «jutjar i fer executar el jutjat» que contribuïsquen a la protecció jurídica dels drets dels ciutadans».  
En conseqüència, la pràctica de la mediació per a la resolució de conflictes entre l'administració i els particulars, no solament no és menyspreable sinó que està sent fomentada pel màxim òrgan de govern del poder judicial de l'Estat.  
De l'anterior ens compleix afirmar que la terminació convencional de l'article 88 de la Llei 30/1992 sí que resulta aplicable al procediment de resolució del recurs de reposició i s'insereix precisament en aquest procediment per a atorgar majors garanties als ciutadans afectats i la major protecció de l'interés públic, supeditant l'estimació del recurs al compliment de les condicions que el Ple de l'Ajuntament ha considerat que resultaven les més concordes per a satisfer l'interés general.  
  
Atés que, com ja es va especificar expressament en l'acord de 14 d'abril de 2017, l'acord transaccional entre l'Ajuntament de Borriana i Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, està limitat per les condicions imposades en el mateix article 88 de la Llei 30/1992.  
  
El contingut de l'acord transaccional compleix les esmentades limitacions:  
1. No ser contràries a l'ordenament jurídic.  
Al present procediment li resulta d'aplicació la Llei 30/1992 per així vindre establit en la disposició transitòria segona de la Llei 39/2015, tenint en compte que el recurs de reposició es va interposar el 14 d'abril de 2016, i en el seu article 88 es preveu la terminació convencional, per la qual cosa, com ja s'ha exposat, resulta, en principi, legalment admissible adoptar un acord transaccional per a la resolució del recurs.  
  
El mateix contingut de l'acord transaccional no ha d'infringir l'ordenament jurídic, per la qual cosa hem d'analitzar la normativa que li resulta d'aplicació.  
El recurs de reposició es va interposar enfront de l'acord plenari que resolia la condició d'agent urbanitzador de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el si del Programa d'actuació integrada del sector Golf Sant Gregori (PAI). En virtut de l'article 29.13 de la Llei 6/1994, reguladora de l'activitat urbanística (LRAU), d'aplicació a aquest procediment, «Les relacions derivades de l'adjudicació del programa es regiran per les normes rectores de la contractació administrativa en el que aquestes no contradiguen el que disposa aquesta Llei ni siguen incompatibles amb els principis d'aquesta en els termes que reglamentàriament siguen desplegats».  
Atés que la LRAU res preveia sobre les causes de resolució, la norma de contractació temporalment aplicable a aquest PAI, en virtut de la data d'adjudicació del contracte, segons el que es disposa en la disposició transitòria primera de la Llei 30/2007, de 30 d'octubre, de contractes del sector públic, és el text refós de la Llei de contractes de les administracions públiques, aprovat per Reial decret legislatiu 2/2000, de 16 de juny (TRLCAP). Així com el Reial decret 1098/2001, de 12 d'octubre, pel qual s'aprova el Reglament general de contractació de les administracions públiques.  
L'article 112 del TRLCAP es refereix al fet que el dret de l'administració per a exercitar la resolució del contracte és potestatiu, llevat del cas que la contractista es trobe en situació de liquidació de concurs de creditors, en aquest cas la resolució ha d'adoptar-se forçosament.  
  
1. La resolució del contracte serà acordada per l'òrgan de contractació, d'ofici o a instàncies del contractista, si escau, mitjançant procediment en la forma que reglamentàriament es determine.  
2. La declaració d'insolvència en qualsevol procediment i, en cas de concurs, l'obertura de la fase de liquidació originaran sempre la resolució del contracte.  
En els restants casos de resolució de contracte el dret per a exercitar-la serà potestatiu per a aquella part a la qual no li siga imputable la circumstància que donara lloc a aquesta, sense perjudici del que s'estableix en l'apartat 7 i que en els supòsits de modificacions en més del 20 per 100 previstos en els articles 149, paràgraf e); 192, paràgraf c), i 214, paràgraf c), l'Administració també puga instar-ne la resolució.  
  
Aquest caràcter potestatiu es reflecteix també en l'estipulació VI del Conveni de programació subscrit en 2005, en idèntics termes, i així ho reconeixen els informes municipals. És més, admetent aquesta condició, aquests informes acaben sol·licitant a l'Ajuntament que «reafirme la seua legitimació per a fer ús de la prerrogativa de resolució». Per tant, resoldre el PAI no era, ni és, una imposició legal, sinó una opció o prerrogativa.  
El Consell d'Estat en la seua memòria de l'any 2008 va afirmar que «la prerrogativa administrativa d'acordar la resolució del contracte no és exactament una potestat exorbitant (la qual cosa portaria a una aproximació a la figura de la intervenció administrativa), sinó el medi natural dissenyat per la Llei per a fer efectiva la finalitat del contracte mitjançant la preservació del seu element final (l'interés públic)».  
L'interés públic subjacent restringeix o condiciona la facultat més lliure de què disposarien les administracions públiques en aquests contractes. En aquest sentit, el Tribunal Suprem en la seua Sentència de 12 de juny de 1990 (RJ 1990/4816) assenyala que els contractes administratius «posseeix(en) notes que no té el civil atesa la finalitat de servei a la comunitat que adorna aquesta classe de contractes». És la garantia d'aquest interés general la que exclou que qualsevol infracció determine necessàriament l'extinció del contracte. Com a conseqüència d'això, són nombrosos els pronunciaments del Tribunal Suprem que exigeixen la màxima prudència a l'hora de fer ús de la potestat de resoldre els contractes. Ja en la seua Sentència de 26 de març de 1987 l'Alt Tribunal assenyalava que existeixen raons suficients perquè les resolucions contractuals «només s'adopten quan estan plenament justificades atés que la prudència aconsella, excepte en casos extrems, no trencar l'atmosfera de concòrdia i col·laboració que ha de regnar en les relacions contractuals administratives, tenint sempre present la proporcionalitat entre el termini pactat per a l'execució de l'obra i el de la pròrroga o pròrrogues interessades pels contractistes. Afig aquesta mateixa sentència que el pitjor per a tots és una resolució del contracte i una tornada a començar en la selecció d'un nou contractista».  
En termes similars s'ha pronunciat el Consell d'Estat en els seus dictàmens núm. 1377/2012 i núm. 55563/1991, quan afirma: «La posició de privilegi de l'Administració en la contractació pública exigeix una especial diligència en l'ús de les seues prerrogatives».  
La resolució del contracte ha de ser l'última mesura a adoptar per part de l'administració. Així ho han assenyalat els nostres tribunals en assenyalar que fins i tot quan el contractista es trobe clarament incurs en una de les causes de resolució, pot resultar més convenient el manteniment de la relació contractual en lloc de procedir a una liquidació del contracte resolt i a substituir el contractista per un altre de diferent [entre altres, sentències de 14 de gener de 1991 (RJ 1991/538) i de 2 d'abril de 1992 (RJ 1992/2994)].  
Doncs bé, sent que la resolució del contracte, per les causes en què es va fonamentar en l'acord d'11 de març de 2016, és una prerrogativa no legalment exigible, també l'Ajuntament de Borriana pot lícitament optar ara pel manteniment del contracte, escometent per a això un acord transaccional que impose compromisos i obligacions al contractista que garantisquen el compliment d'aquest.  
No ha de veure's en aquest canvi una infracció de l'ordenament jurídic. Amb la deguda motivació, com és el cas, l'Ajuntament pot modificar el seu criteri anterior atés que les decisions municipals s'han d'adoptar des de la perspectiva d'atendre sempre l'interés públic que l'Ajuntament ha de tutelar. I no hi ha dubte que l'apreciació d'aquest interés públic pot variar en la seua apreciació a la vista de les circumstàncies concurrents, encara que no varia quant al seu sentit, que no és un altre que el desenvolupament de l'actuació urbanística projectada com fins i tot l'Ajuntament es va encarregar de precisar en l'esmentada Resolució d'11 de març de 2016.  
I les noves circumstàncies que motiven el canvi de criteri enfront de la solució proposada en l'acord d'11 de març de 2016 són aquelles que garanteixen davant l'administració local que el Programa d'actuació integrada arribarà a bona fi i que breument, es resumeixen en: (1) l'adquisició per part d'un inversor del 76,54 % del deute ordinari del concurs de creditors, (2) que aquest inversor s'haja compromés expressament amb la viabilitat del Programa, (3) que s'haja aprovat el Conveni de creditors i (4) sobretot, i el que és més important, que l'Associació de Propietaris a favor del PAI Sant Gregori en la qual s'integren un 30,1 per cent de la propietat haja manifestat el seu suport a la reactivació, amb la qual cosa queda acreditat el suport social amb què compta la reactivació del projecte.  
La salvaguarda de l'interés públic en el text de l'acord transaccional és clara si es considera, no solament tot allò relatiu a les garanties de viabilitat econòmica per al desenvolupament de l'actuació oferides per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, sinó també les contraprestacions i millores oferides i imposades per l'Ajuntament que permetran materialitzar una actuació emblemàtica per al municipi de Borriana.  
Referent a això, els informes jurídics municipals neguen aquesta possibilitat partint de l'axioma que l'Acord objecte de recurs és conforme a dret perquè les causes que van donar-hi lloc concorrien i no s'han desvirtuat en el recurs de reposició interposat per l'agent urbanitzador.  
  
No es nega el fet que les causes s'hagueren produït, però, com ja s'ha argumentat, aquestes no obliguen l'administració a resoldre el contracte. És més, la regulació de la resolució dels contractes públics pivota sobre el principi de conservació d'aquests, com a mal menor, ja que sempre preval l'interés públic que va sustentar la contractació pública. D'ací que el procediment de resolució contractual siga rigorós i garantista per al contractista quan l'administració pretén la seua resolució.  
  
És important destacar precisament aquest règim garantista perquè és el que ens dona la clau per a interpretar que es pot revocar l'Acord d'11 de març de 2016 sense infracció de l'ordenament jurídic.  
En el present cas, l'Ajuntament va optar per la resolució contractual en aplicació de l'article 111, apartats d), e) i g). Davant l'oposició de l'agent urbanitzador es va obtenir el preceptiu informe del Consell Jurídic Consultiu. Així ho exigeix l'article 109.1.d) del Reglament de contractació, només quan concorre aquesta oposició i en defensa dels legítims drets del contractista a mantindre la vigència del contracte. Noteu que si l'agent urbanitzador estiguera conforme amb la resolució del PAI, foren quines foren les causes de resolució que haguera esgrimit l'acord, aquest hauria quedat resolt sense control de l'òrgan consultiu.  
El fet que el Consell Jurídic Consultiu, en el seu Dictamen 2016/0069, haja informat favorablement la resolució del contracte no vincula l'Ajuntament de Borriana per a forçosament adoptar l'acord de resolució. Que aquest òrgan consultiu haja informat sobre l'existència de dues causes de resolució quan es va adoptar no impedeix de cap manera que l'administració considere ara més pertinent el manteniment del contracte i acorde la seua revocació. L'informe municipal fa esment als límits de la resolució per mutu acord de totes dues parts contractants, per a justificar igualment la impossibilitat d'acord transaccional. Però la veritat és que en aquest cas no estem davant una resolució per mutu acord i, és més, aquestes limitacions s'imposen precisament amb vista a defensar la vigència del contracte per l'interés públic que el sustenta, que sempre preval, encara que totes dues parts contractants tinguen intenció de resoldre'l.  
Tampoc és admissible que només es puga estimar el recurs de reposició per motius de nul·litat o anul·labilitat de l'acord. A aquest efecte ens permetem recordar que l'article 105 de la Llei 30/1992 permet que les administracions públiques revoquen els seus actes administratius desfavorables:  
1. Les administracions públiques podran revocar en qualsevol moment els seus actes de gravamen o desfavorables, sempre que tal revocació no constituïsca dispensa o exempció no permesa per les lleis, és a dir, contrària al principi d'igualtat, a l'interés públic o a l'ordenament jurídic.  
Abunda l'esmentat precepte en la necessitat que no es vulnere l'ordenament jurídic, no constituïsca dispensa no permesa per les lleis i que no siga contrària a l'interés públic. Per tant, a través de la resolució del recurs, l'Ajuntament de Borriana podria fins i tot revocar l'acord desfavorable per a l'agent urbanitzador, encara que aquest no estiguera viciat de nul·litat.  
I sostenim aquest argument tenint en compte que, com ja s'ha dit, no hi ha precepte en la legislació de contractació pública que impedisca el manteniment del contracte, per la qual cosa aquesta actuació no constitueix una excepció o dispensa extraordinària al contractista i, per contra, se sotmet a l'interés públic de mantindre el contracte i la gestió i desenvolupament del sector Golf Sant Gregori. Per tant, resoldre el recurs de reposició reactivant la posició del contractista no infringeix la normativa de contractació pública.  
Malgrat tot l'anterior, l'informe de 25 d'abril de 2019 considera que estem davant una matèria no susceptible de transacció i denuncia la vulneració dels principis rectors de la contractació pública. Davant aquesta afirmació convé destacar el següent:  
L'apel·lació als principis de publicitat i concurrència i en tot cas als d'igualtat i no-discriminació que es formula en l'informe no deixa de ser, com imaginem, un greu error tècnic en el qual incorren els funcionaris signants de l'informe de 25 d'abril de 2019. I això perquè aquests principis són aplicables a la fase d'adjudicació dels contractes, i fins on aquesta part té coneixement, tot el procediment de licitació i adjudicació del contracte es va realitzar correctament en aplicació d'aquests principis. Per tant, apel·lar ara a ells, quan estem en fase de resolució del contracte, resulta si més no anacrònic. La condició d'agent urbanitzador (el contracte) es reactiva per estimació del recurs, o es resol per la seua desestimació, però de cap manera s'adjudica. Novament els informes municipals tendeixen a generar polèmica on no n'hi ha. El mateix cal dir de la referència que es fa en aquest informe a la Sentència del Tribunal de Justícia de Luxemburg de 7 de setembre de 2016, únic argument jurídic en què recolza l'informe.  
Vaja per davant que novament en aquest punt els signants confonen els conceptes de (i) resolució contractual amb (ii) modificació contractual. Doncs bé, partint d'aquesta diferenciació, que és de sobres coneguda per qualsevol professional del dret de contractes, com ho són els funcionaris que subscriuen, és possible entendre com el Tribunal de Luxemburg en la Sentència que s'esmenta, quan li plantegen la qüestió de «?si l'article 2 de la Directiva 2004/18 ha d'interpretar-se en el sentit que, amb posterioritat a l'adjudicació d'un contracte públic, no és possible introduir-hi una modificació substancial sense obrir un nou procediment d'adjudicació del contracte, ni tan sols en cas que aquesta modificació constituïsca, objectivament, una solució de compromís que implique renúncies recíproques de totes dues parts i pretenga posar fi a un conflicte de resultat incert, nascut de les dificultats que l'execució del contracte planteja», la resposta que ofereix és (de forma coherent amb tota la doctrina sobre les restrictives causes de modificació dels contractes) «que el principi d'igualtat de tracte i l'obligació de transparència que d'aquest es deriva impedeixen que, amb posterioritat a l'adjudicació d'un contracte públic, el poder adjudicador i l'adjudicatari introduïsquen en les estipulacions d'aquest contracte modificacions tals que aquestes estipulacions presentarien característiques substancialment diferents de les del contracte inicial».  
Evidentment que això és així i per tant de forma pactada entre les parts no es pot furtar la necessitat d'una nova licitació quan el contingut de les prestacions és substancialment diferent de l'inicialment adjudicat.  
  
Però en el present cas, no es donen modificacions substancials al contracte inicial, atés que no hi ha ampliació de les prestacions que generen majors ingressos per al contractista, ni hi ha modificació dels criteris que van regir la licitació (si és que pot considerar-se que van existir ja que l'adjudicació del Programa en 2005 no venia precedida de cap plec de clàusules administratives).  
El contingut prestacional del contracte (Conveni de 2005) entre l'Ajuntament i l'agent urbanitzador roman invariable, com és notori i evident. L'Ajuntament en l'Acord transaccional, que forma part del conveni, el que ha pretés és que es garantisca l'execució del Programa amb obligacions addicionals més oneroses per al contractista, que de cap manera suposen un avantatge competitiu, sinó que són càrregues addicionals imposades com a conseqüència de l'inicial incompliment, que no alteren el contingut prestacional del Programa.  
  
En aquest sentit és fals que l'Acord transaccional establisca una dispensa de penalitats amb el reintegrament dels avals com s'afirma en l'informe de 25 d'abril de 2019. Torna a apreciar-se ací la interpretació esbiaixada del contingut de l'Acord transaccional. El que no és possible és establir alhora les conseqüències de l'incompliment contractual i les exigències del compliment d'un contracte. O s'opta per una cosa o per l'altra. I en aquest sentit, en relació amb els avals, l'Acord transaccional el que planteja, des de la lògica del compliment contractual, és, si escau, la recuperació de la vigència dels que es van dipositar al seu moment (no amplia cap termini), les garanties han romàs, d'una forma o una altra, a l'Ajuntament de Borriana, per l'import exigit. No hi ha cap canvi d'obligacions, llevat de les derivades de la reactivació del Programa amb l'estimació del recurs.  
Quant a la constitució de garanties, el nou termini per a aportar la garantia d'execució del camp de golf, al qual s'al·ludeix, no és tal, ja que l'Acord transaccional es refereix a com s'ha de complir una causa de resolució contractual (causa que no va ser estimada pel Consell Jurídic Consultiu,). És lògic, per tant, que s'establisca com a conseqüència de la represa del PAI un termini per a formalitzar aquesta garantia que forçosament s'exigeix en el Conveni de 2005, donant així la possibilitat de la continuació.  
Quant al termini d'execució de les obres d'urbanització, és cert que s'ha superat però cal recordar que la superació d'aquest no és causa forçosa de resolució del Programa.  
Respecte de la situació concursal de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en data de hui ja ha sigut dictada Sentència d'aprovació del Conveni de la Junta de creditors, per la qual cosa, no havent entrat en liquidació, tampoc es veu impedida de mantindre la seua relació contractual.  
L'article 20 del TRLCAP preveu, en el seu apartat b, la declaració en concurs de creditors com a causa de prohibició per a contractar. En el present cas Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va ser declarada en concurs de creditors amb posterioritat a l'aprovació del Programa d'actuació integrada i de l'adjudicació de la condició d'agent urbanitzador. Per tant, ens trobem davant l'aparició sobrevinguda, després de l'adjudicació de la condició d'agent urbanitzador, d'una de les causes de prohibició per a contractar.  
Així ho ha posat de manifest la Junta Consultiva de Contractació de Catalunya en el seu informe 14/2012, de 30 de novembre, en el qual afirma el següent:  
La següent qüestio que ha de tractar-se és si aquesta causa de prohibicio de contractar sobrevinguda afecta un contracte ja formalitzat. Per a resoldre la qüestio plantejada s'ha de partir del fet que les prohibicions de contractar es configuren legalment, en cas que concórreguen, com un impediment per a poder contractar. En conseqüència, el requisit de no incórrer en cap causa de prohibició de contractar ha de complir-se, en tot cas, en el moment de presentacio de les proposicions i ha de mantindre's fins al moment d'adjudicació i de formalitzacio del contracte.  
  
En termes pràctics, si l'òrgan de contractació adjudica un contracte a una empresa en la qual concorre una causa de prohibicio de contractar, aquesta adjudicacio és nul·la de ple dret, per aplicacio de l'article 32.b del TRLCSP, de manera que el contracte es pot declarar nul durant tota la seua vigència, és a dir, fins a la seua extincio, independentment del moment en què s'aprecie la concurrència de la causa de prohibicio. Per tant, respecte del supòsit objecte de consulta, la causa de prohibicio de contractar afecta tant els contractes perfeccionats que s'hagen adjudicat produint-se aquesta circumstància, com tambe els que es pretenguen licitar mentre es mantinga la prohibicio de contractar.  
  
Un supòsit diferent és aquell en què el requisit d'incórrer en causa d'incompatibilitat es produeix amb posterioritat a la formalitzacio del contracte. Sobre aquesta última qüestio s'ha pronunciat aquesta Junta Consultiva de Contractacio Administrativa en l'Informe 13/2010, de 26 de novembre. En aquest Informe es va manifestar que la normativa sobre contractacio publica vigent en aquell moment, que era la Llei 30/2007, de 30 d'octubre, de contractes del sector public (d'ara en avant, LCSP), no contenia cap previsio en relacio amb la circumstància que un contracte vàlidament adjudicat resultara posteriorment afectat per una causa que, en cas d'haver concorregut abans de la seua adjudicacio, hauria impedit l'adjudicacio o que, si s'haguera adjudicat, seria nul.  
Però és més, l'article 112.2 del TRLCAP, que regula l?»aplicació de les causes de resolució», estableix que únicament quan es produïsca l'obertura de la fase de liquidació en els supòsits de declaració de concurs, serà preceptiva i obligatòria la resolució del contracte, afegint en el seu apartat 7 que «En cas de declaració de concurs i mentre no s'haja produït l'obertura de la fase de liquidació, l'Administració potestativament continuarà el contracte si el contractista prestara les garanties suficients segons el parer d'aquella per a la seua execució».  
  
Per tant, no havent entrat en fase de liquidació, per haver sigut aprovat el conveni, es pot mantindre l'adjudicat a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, sempre que aquesta preste les garanties suficients per a l'execució del PAI, la qual cosa es preveu en l'Acord transaccional i s'acorda en aquesta resolució.  
Tampoc l'argument que el PAI està caducat pot admetre's per a entendre que s'està vulnerant l'ordenament jurídic, ja que, encara que hagueren transcorregut els terminis per a la seua terminació, la veritat és que no s'ha declarat la caducitat d'aquest, que és requisit imprescindible perquè siga aplicada.  
Finalment, el contingut de l'acord transaccional imposa al contractista, Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, una sèrie d'obligacions que garanteixen a l'Ajuntament de Borriana que satisfarà la bona fi del contracte. A aquest efecte s'introdueixen unes obligacions de caràcter essencial (estipulació tercera), sense el compliment previ de les quals no pot estimar-se el recurs de reposició i que, com ja ha quedat exposat, han sigut satisfetes dins del termini d'un mes per al qual havia sigut habilitat. Les restants obligacions tenen a veure amb el desenvolupament del Programa. Cap de les seues determinacions vulnera l'ordenament jurídic.  
2. No versar sobre matèries no susceptibles de transacció.  
Ja hem referit que la resolució del contracte per les causes en les quals es va fundar era merament potestativa. Per tant, el manteniment del contracte és una matèria susceptible de transacció, tenint en compte que l'administració pot acordar o no la seua resolució. El fet que inicialment l'Ajuntament de Borriana entenguera que havia de resoldre's el contracte no impedeix, de conformitat amb el mateix règim de revocació d'actes, que posteriorment es convenie amb el contractista una sèrie de mesures que atorguen majors garanties de compliment, així com beneficis a la comunitat, i per tant opte pel seu manteniment en nom de l'interés general de conservar-lo.  
A aquest efecte ens remetem novament a com s'està interpretant aquesta qüestió a escala general, les noves tendències afavorides pel Consell General del Poder Judicial amb vista a l'aplicació de la mediació com a forma consensuada de resolució de conflictes, l'aprovació del protocol entre el Consell General del Poder Judicial i la Cort d'Arbitratge de la Cambra de Comerç de València per a implantar una experiència pilot de mediació en l'àmbit contenciós administratiu i les experiències de molts ajuntaments de la Comunitat Valenciana (Alacant, per exemple) resolent qüestions de forma pactada. Tot això són les noves tendències del Dret Administratiu i l'evolució d'aquesta disciplina jurídica cap a postulats que s'allunyen de les relacions de poder entre l'Administració i els ciutadans i que ha tingut acollida entre els representants polítics municipals de Borriana.  
  
3. Tindran per objecte satisfer l'interés públic.  
Aquest aspecte resulta cardinal, perquè l'interés públic ha d'inspirar l'actuació de l'Ajuntament de Borriana. Sent aquest un concepte universal, descansa i funda, tota decisió dels poders públics, que sempre i en tot cas, com disposa l'article 103 de la CE, serveix amb objectivitat l'interés general.  
L'interés general que es mantinga la programació del sector es va posar en relleu en el mateix Acord plenari d'11 de març de 2016, de resolució de la condició d'agent urbanitzador, ja que el seu resolc seté va acordar el següent:  
Incoar expedient per a determinar la nova programació del sector SUR-T Sant Gregori així com la vigència i eficàcia del Pla parcial aprovat definitivament per Acord plenari de 17 de gener de 2005.  
Per tant, va ser voluntat municipal mantindre la classificació del sector de sòl urbanitzable i per tant el model territorial del Pla general que preveu el desenvolupament urbanístic dels terrenys. De la mateixa manera concorre un interés públic municipal en l'obtenció per part de l'Ajuntament de Borriana de les plusvàlues generades per l'actuació urbanística mitjançant la cessió gratuïta de l'aprofitament urbanístic que corresponga, més els sòls dotacionals i equipaments previstos en l'actuació.  
A l'anterior s'uneix l'interés públic a mantindre la vigència dels contractes públics, que va sustentar la seua adjudicació, i que doctrina i jurisprudència tenen reiteradament reconegut com a implícit en tota contractació pública. Així ho ha expressat, per exemple, el Consell Jurídic Consultiu de Castella-la Manxa en assenyalar que la resolució «no es produeix de manera automàtica, sinó només quan ho exigisca l'interés públic implícit en cada relació contractual fundant-se així en el servei objectiu als interessos generals que l'article 103 de la Constitució proclama de l'actuació administrativa» (dictàmens núm. 180/2011, de 7 de setembre; i núm. 142/2015, de 13 de maig). El caràcter no automàtic de la facultat de resoldre el contracte té com a fonament l'interés públic subjacent en els contractes administratius.  
  
Sostenen els al·legants i els informes municipals que l'interés públic se sustenta en la desestimació del recurs i la resolució del PAI en els termes en què va ser acordada l'11 de març de 2016. Contra aquesta afirmació ha d'oposar-se la pròpia voluntat municipal manifestada a través del Ple en els seus acords plenaris. Però és més, no sembla congruent amb l'interés públic de mantindre la programació del sector, i per tant el seu desenvolupament urbanístic, que ara l'Ajuntament renunciara a la possibilitat de reactivar aquesta programació, a la vista de les noves condicions admeses per l'urbanitzador i que, sense cap dubte, afavoreixen el desenvolupament immediat d'aquest.  
No satisfà aquest interés públic, iniciar ara una nova programació per a l'adjudicació d'un nou agent urbanitzador, perquè la veritat és que el mateix acord d'11 de març de 2016 preveia una altra sèrie d'actuacions administratives prèvies (expedient de liquidació, per ex.) que no han sigut encara escomeses i que necessàriament han de tramitar-se abans d'aquesta nova programació, retardant la satisfacció de l'interés públic. Amb l'agreujant que una nova programació forçosament ha de sotmetre's a la legislació actual, cosa que deriva en una prolongada tramitació que no garanteix ni tan sols que se satisfaça el manifest interés públic a gestionar el sector Sant Gregori. Tampoc a través de la gestió directa s'obtindria en un termini raonable (no oblidem que el PATIVEL té clars terminis de programació i execució) perquè l'Ajuntament de Borriana manca de recursos financers per a escometre una actuació d'aquesta envergadura.  
Concloem, per tant, que: l'acord transaccional no vulnera l'ordenament jurídic i és viable; la resolució del contracte en les causes en què es va fonamentar és potestativa; i l'interés públic existent en el desenvolupament de l'actuació urbanística sustenta la terminació convencional del conflicte amb l'agent urbanitzador.  
Atés que, al costat de les consideracions anteriors, cal assenyalar la conveniència d'aconseguir una solució convencional a la resolució del recurs de reposició, tenint en compte les causes de resolució aplicades i els arguments següents:  
1. Paralització del procediment d'aprovació del projecte d'expropiació per incompliment per part de l'agent urbanitzador del deure d'anticipar el preu just dels béns afectats per l'actuació que havien de ser expropiats per a l'execució de les obres exteriors.  
L'agent urbanitzador es trobava obligat a anticipar a l'Administració l'import del preu just dels béns afectats per l'actuació que havien de ser expropiats. Aquesta obligació té el seu origen en el que es disposa en l'apartat 5 de l'estipulació 5a del Conveni de desplegament i execució del programa; així com en l'Acord plenari de 4 de febrer de 2010 pel qual s'aprova el Projecte de reparcel·lació.  
De conformitat amb la doctrina jurisprudencial dels nostres tribunals, aquesta causa de resolució pot ser al·legada quan, malgrat no haver sigut qualificada com a essencial en el contracte o en els plecs (Sentència del Tribunal Superior de Justícia de Castella i Lleó de 7 d'octubre de 2011, Sentència del Tribunal Suprem de 29 de maig de 2000 i Informe núm. 20/20011, de 12 de setembre, de la Junta Consultiva de Contractació Administrativa d'Aragó), per la seua entitat impedeix aconseguir el fi del contracte. És a dir, l'incompliment ha de ser greu i substancial.  
Tant el Consell d'Estat com els òrgans jurisdiccionals, basant-se en la doctrina de la Sala Civil del Tribunal Suprem sobre l'article 1.124 del Codi Civil, han reduït l'àmbit d'aplicació d'aquesta causa de resolució als supòsits d'infraccions significatives i rellevants, això és, als incompliments contractuals que frustren el fi del contracte.  
  
Com ha assenyalat la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Suprem en la seua Sentència de 21 de juny de 2004 (recurs núm. 458/1999), perquè puga operar la causa de resolució recollida en l'article 111.g) TRLCAP «?ha de tractar-se d'incompliment bàsic, greu, de l'obligació, en el sentit que no es realitza la conducta en què consisteix la prestació, quedant frustrat el fi objectiu del contracte. O, dit en altres termes, també en aquest àmbit de la resolució contractual ha d'observar-se el principi de proporcionalitat que exigeix per a resoldre el fet que l'incompliment afecte l'essència dels pactes, no bastant adduir la no-realització de prestacions accessòries o complementàries, que no impedisquen, per la seua escassa entitat, aconseguir el fi del contracte».  
  
Doncs bé, en el present cas l'Ajuntament va considerar que aquest incompliment havia sigut essencial; si bé és cert que el principi de proporcionalitat i de respecte a l'interés públic que es va tindre en compte per a adjudicar el contracte haurien permés la vigència del contracte i en lloc de resoldre'l es podria haver executat la fiança presentada per incompliment de l'obligació contractualment assumida.  
L'anterior justifica que actualment, mitjançant l'acord transaccional, sense necessitat d'executar l'aval, s'impose a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, no solament que preste la garantia exigida, sinó que refaça el Projecte d'expropiació per ser inservible l'anteriorment presentat, la qual cosa ha portat a efecte en data 29 de juny de 2018, donant-se per satisfeta l'obligació l'incompliment de la qual va provocar la resolució, tal com s'ha reproduït en l'antecedent XIV.  
2. Caducitat de l'expedient d'avaluació ambiental previ a l'ocupació dels terrenys de la zona maritimoterrestre del projecte de recuperació del litoral.  
Aquesta obligació és d'origen contractual, perquè venia imposada en el Conveni de 2005, i l'Ajuntament en el seu acord d'11 de març de 2016 va entendre que el seu incompliment era causa de resolució del contracte.  
Ara bé, la veritat és que l'Acord plenari aprovatori del projecte de reparcel·lació suspén la seua eficàcia per a l'inici de les obres d'urbanització afectades «pel projecte de regeneració de la platja i passeig marítim fins a l'atorgament de la concessió sobre domini públic maritimoterrestre i aprovació pel Ministeri competent». Per tant, les obres d'urbanització havien d'iniciar-se en la resta de l'àmbit afectat, sense que aquesta suspensió impedira la seua execució. Només en cas que hagueren conclòs totes les obres d'urbanització, i la falta d'atenció a aquest compromís impedira la culminació de les obres, podria entendre's que es tracta d'una obligació essencial que impedeix el compliment del contracte.  
Aquest fet justifica que l'Acord transaccional impose com a obligació essencial que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, aporte el nou Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu Document ambiental, assumint el cost dels honoraris de professionals i tècnics, la qual cosa va portar a efecte l'1 de juny de 2018. I a més, l'acord de 14 de febrer de 2019 li imposa que «1) En relació amb l'obligació que esmenta la clàusula tercera apartat a de l'Acord transaccional quedaran de compte i càrrec de l'agent urbanitzador totes les modificacions, correccions o ampliació de Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu document ambiental que foren exigides per l'òrgan de tramitació fins a la seua aprovació definitiva».  
  
3. Falta de presentació per part de l'agent urbanitzador de les garanties per a la construcció de camp de golf.  
Es tracta de nou d'una obligació de caràcter contractual, per estar prevista expressament en l'estipulació quarta del Conveni de desplegament i execució del programa.  
Assenyala Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el seu recurs que l'incompliment d'aquest compromís de cap manera pot donar lloc a la resolució del contracte, ja que resulta «una condició abusiva» i, per tant, al seu judici, contrària a dret.  
La veritat és que quan es va formalitzar el conveni de desplegament i execució del Programa, l'agent urbanitzador res va oposar ni va formular objeccions respecte d'aquest compromís. Segons ha assenyalat de manera reiterada el Tribunal Suprem, per totes, en la seua Sentència de 15 de març de 2007 (RJ 2007/2897), «la signatura, encara que no siga el perfeccionament del contracte, suposa el coneixement i l'acceptació de les condicions, que podien no haver-se acceptat».  
D'aquesta manera, la signatura del contracte s'erigeix en un acte inequívoc del contractista que li impedeix, amb posterioritat i de manera unilateral, modificar el seu contingut. Així ho ha assenyalat el Tribunal Suprem en la seua Sentència de 16 d'abril de 2008, segons la qual:  
- la contractista era conscient del que signava, i de la manera en què ho feia, així com de les circumstàncies que concorrien, de manera que aquest procedir voluntàriament assumit no pot immediatament substituir-se per una actuació encaminada a canviar un acte propi al·legant raons de legalitat que va poder i va deure oposar en el moment previ a la subscripció del contracte.  
Per tant aquest compromís és plenament exigible a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU.  
Ara bé, malgrat que va ser una causa esgrimida en l'acord d'11 de març de 2016, subsumida en el supòsit previst en l'article 111.d) del TRLCAP (falta de prestació pel contractista de la garantia definitiva o les especials o complementàries d'aquella en termini en els casos previstos en la Llei i la no-formalització del contracte en termini) la veritat és que no va ser acollida pel Dictamen del Consell Jurídic Consultiu.  
  
Al contrari del que succeeix amb altres garanties prestades per l'urbanitzador, la destinada a assegurar el compromís de construcció del camp de golf no té com a finalitat assegurar la correcta execució del contracte. L'objecte del contracte és la urbanització del sector, no la construcció del camp de golf, i la falta de prestació d'aquesta garantia no impedeix l'execució de l'obra urbanitzadora.  
Sense perjudici de l'anterior i atés el Conveni de 2005, l'acord transaccional imposa com a condició essencial per a l'estimació del recurs de reposició que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, preste l'esmentada garantia, cosa que s'ha portat a efecte el 13 de març de 2019 i 2 de maig de 2019, segons es relaciona en l'antecedent XIV. c), degudament inscrita en el Registre de la Propietat de Nules.  
L'article 66.3 de la LRAU indica que aquestes garanties es prestaran mitjançant primera hipoteca sobre els terrenys adjudicats a l'urbanitzador o garantia financera prestada amb els requisits exigits per la legislació reguladora de la contractació pública i d'aquesta manera es va recollir en la clàusula tercera apartat c de l'Acord transaccional, que estableix les condicions particulars d'aquesta primera hipoteca per a assegurar la posició jurídica de l'Ajuntament en cas que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, optara per aquesta opció per a garantir la seua obligació.  
La garantia prestada per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, per aquest concepte se sotmet al que es va exigir en l'acord de 14 de febrer de 2019. L'informe de 25 d'abril de 2019 acredita que l'obligació imposada a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en l'Acord transaccional en aquest punt s'ha complit, ja que s'ha aportat una hipoteca unilateral a favor de l'Ajuntament i un informe de taxació de la finca registral on s'acredita que el valor de la finca (valor hipotecari) és de 3.797.458,79 ?, superior per tant a l'import de 3.000.000 d'euros.  
En relació amb aquesta qüestió l'informe de 25 d'abril de 2019 torna a reflectir la posició pejorativa que sostenen els informants sobre la capacitat municipal per a aconseguir acords que permeten solucionar la complexa situació que es planteja en aquest expedient.  
L'admissió d'aquesta garantia no suposa una modificació contractual que afecte els principis abans assenyalats de publicitat i concurrència, precisament perquè ja estava admesa en el Conveni de 2005 i pel fet de no derivar de l'adjudicació del contracte sinó de l'adjudicació de la parcel·la pel projecte de reparcel·lació.  
Quant a les consideracions d'índole formal que s'han realitzat al document d'hipoteca unilateral aportat per la mercantil cal indicar que:  
  
L'acceptació de la hipoteca unilateral per l'Ajuntament de Borriana és un tràmit exigit per l'article 141 de la Llei hipotecària, però que no pot adoptar-se amb anticipació a l'estimació del recurs de reposició, per circumstàncies òbvies. El que és cert i veritat és que l'Acord transaccional va imposar l'obligació de constituir aquesta garantia en determinades condicions i que aquesta obligació s'ha complit i ara l'Ajuntament està en condicions d'acceptar aquesta hipoteca unilateral que ja consta inscrita en el Registre de la Propietat.  
Quant a la limitació temporal a quatre anys d'aquesta hipoteca unilateral, cal indicar que encara que ens sembla raonable ja que és la duració estimada del Projecte d'urbanització, en tot cas, si l'Ajuntament considera que fora necessari un termini superior, es podria requerir la mercantil perquè incloguera un major termini abans de procedir a la seua acceptació.  
En relació amb la valoració de la parcel·la, cal només advertir que s'ha complit el que es va acordar el 14 de febrer de 2019, sense que siga possible ara, per histriònic, referir-se a la comparació amb valors de terrenys d'altres èpoques.  
4. Incompliment del deure de garantir l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i anticipadament a l'execució de les obres.  
El compromís de l'agent urbanitzador de garantir l'import que perceba dels propietaris amb caràcter anticipat de les càrregues d'urbanització troba suport en l'article 66.3 de la LRAU. També en l'estipulació quarta del Conveni de 2005.  
Atesa la literalitat d'aquest precepte, podem entendre que es tracta d'una garantia addicional i independent de la garantia de promoció exigida per l'article 29.8 de la LRAU, comunament denominada com a «garantia de promoció».  
El caràcter complementari i independent d'aquesta garantia troba el seu fonament en la següent previsió: «S'aniran constituint, amb independència de les previstes en l'article 29.8» (66.3.A) de la LRAU).  
  
La funció d'aquesta garantia és assegurar el compliment de l'obligació específica de l'agent urbanitzador de convertir en solar la parcel·la de qui li ha retribuït de manera anticipada en metàl·lic o en terrenys. Però, l'obligació de prestar la garantia pot deixar-se sense efecte «quan l'urbanitzador i el propietari així ho hagueren convingut».  
En el cas que ens ocupa, llevat que existira un pacte amb els propietaris, l'agent urbanitzador es trobava obligat a garantir l'import anticipat pels propietaris en concepte de càrregues d'urbanització.  
Tampoc aquesta obligació podria ser qualificada com a essencial ja que la no-prestació d'aquesta garantia per part de l'agent urbanitzador de cap manera impedeix l'execució de les obres d'urbanització. L'efecte derivat de l'incompliment d'aquesta obligació és l'absència de garantia en l'execució d'aquestes; però, com diem, de facto i per se no impedeix el compliment de la funció matriu del Programa: la «urbanització del sòl urbanitzable» (article 29.1 de la LRAU).  
Per l'anterior, l'Ajuntament a través de l'Acord transaccional imposa a l'agent urbanitzador, com a condició essencial, que aporte en la Tresoreria Municipal aval o quantitat en metàl·lic pel total import pendent de pagament als creditors nets de la quota zero del compte de liquidació provisional, excepte justificació d'acords amb propietaris, o que s'acredite el seu previ pagament. L'anterior s'ha portat a efecte el 3 d'abril de 2019 juntament amb els acords subscrits a l'empara de l'article 66.5 de la LRAU, la qual cosa s'indica en l'antecedent XIV.  
Atés que s'han interposat sengles recursos de reposició a l'acord plenari de 14 de febrer de 2019 i respecte dels quals s'ha d'indicar que l'Acord transaccional aprovat no resol el procediment de recurs sinó que s'insereix en aquest amb caràcter previ i per tant té la consideració d'acte de tràmit.  
L'art. 88 de la Llei 30/1992 ho diu literalment, en assenyalar que els acords que es puguen assolir podran  
- tindre la consideració de finalitzadors dels procediments administratius o inserir-se en aquests amb caràcter previ, vinculant o no, a la resolució que hi pose fi.  
No estem davant un acte de tràmit qualificat i, per tant, atenent al que es disposa en l'article 107.1 in fine de la Llei 30/1992, el que es manifesta en els escrits presentats es té en compte en la resolució definitiva, devent aquests ser inadmesos. Referent a això, cal indicar que el seu contingut reitera els arguments ja exposats en escrits anteriors i que ja han sigut desenvolupats i contestats al llarg d'aquests fonaments jurídics.  
Atés que en data 14 de novembre de 2018, es va celebrar la Junta de creditors, havent sigut aprovat el Conveni mitjançant Sentència 152/2018 del Jutjat Mercantil núm. 1 de Castelló de data 5 de desembre de 2018 que consta en l'expedient. Per tant, no existeix cap impediment per a contractar per la seua situació concursal, com tampoc n'hi ha per aplicació de l'article 20 del TRLCAP, perquè no ha recaigut resolució ferma, ni s'ha instruït el procediment que a aquest efecte exigeixen els articles 18, 19 i 20 del Reglament de contractació, aplicable a aquest expedient.  
Atés que no s'ha dictat interlocutòria de conclusió del concurs de creditors, tal com s'exigeix en l'Acord transaccional, l'acord que resolga el recurs de reposició ha de contindre expressament el següent compromís:  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, amb la finalitat d'establir garanties addicionals en l'execució de l'obra, pignorarà a favor de l'Ajuntament de Borriana pels mitjans que aquest establisca la quantitat de tres milions dos-cents trenta mil quatre-cents setanta-un euros i vint-i-un cèntims d'euro (3.230.471,21 ?), de l'import total de la quota 00 que ascendeix a nou milions cent noranta-quatre mil cinc-cents trenta-tres euros i noranta-un euro (9.194.533,91 ?). Aquest import serà reintegrat a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, quan s'aporte la interlocutòria de conclusió del concurs de creditors o a la recepció definitiva de les obres d'urbanització. Si es dictara interlocutòria d'obertura de la fase liquidació es resoldrà automàticament l'adjudicació del PAI i l'import d'aquesta garantia addicional quedarà a poder de l'Ajuntament de Borriana sense dret de cap reintegrament.  
Atés que atenent al contingut de l'acord transaccional i a fi de precisar algunes de les seues determinacions, l'acord de 14 de febrer de 2019 va considerar pertinent acordar:  
1) En relació amb l'obligació que esmenta la clàusula tercera apartat a de l'Acord transaccional quedaran de compte i càrrec de l'agent urbanitzador totes les modificacions, correccions o ampliació de Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu Document ambiental que foren exigides per l'òrgan de tramitació fins a la seua aprovació definitiva.  
2) En relació amb l'obligació que esmenta la clàusula tercera apartat d últim paràgraf és procedent que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, diposite a l'Ajuntament de Borriana els avals que li van ser entregats en el seu moment pels propietaris com a garantia de la seua retribució en metàl·lic, per al seu reintegrament a aquests, tenint en compte l'afecció legal de les finques al pagament de les càrregues d'urbanització.  
3) En relació amb l'obligació que estableix la clàusula quarta apartat a serà obligatori que l'esmentat import siga ingressat en la Tresoreria Municipal en el termini de 10 dies des de l'aprovació plenària de l'acord transaccional, perquè es procedisca a la licitació d'acord amb el que es preveu en la Llei 9/2017, de contractes del sector públic.  
4) En relació amb l'obligació establida en la clàusula cinquena apartat a serà necessari que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, presente el projecte d'urbanització amb els convenis subscrits amb les companyies subministradores.  
Aquestes quatre obligacions addicionals a les previstes en l'Acord transaccional hauran de ser complides en el termini que, tal com s'estableix en aquest, té Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, per a acreditar el compliment de les obligacions principals a què es refereixen.  
  
Atés que, de conformitat amb el que es disposa en l'article 88 de la Llei 30/1992, l'acord transaccional podrà tindre la consideració de finalitzador del procediment o inserir-se en aquest amb caràcter previ i vinculant a la resolució del recurs interposat contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016.  
Tenint en compte que l'acord transaccional inclou com a causa de resolució automàtica l'incompliment de les condicions essencials establides en l'estipulació tercera, només una vegada acreditat el compliment d'aquestes obligacions es podrà recordar l'estimació del recurs de reposició. El contingut de l'acord transaccional s'inserirà amb caràcter vinculant a la resolució del recurs, prèvia la seua formalització per totes dues parts, la qual cosa s'ha portat a efecte amb data 9 de maig de 2019.  
  
Atés que en l'estipulació sisena 1.c) de l'acord transaccional aprovat per acord plenari de 14 de febrer de 2019 l'Ajuntament de Borriana es comprometia al fet que, transcorregut el termini d'un mes per al compliment de les obligacions essencials previstes en l'estipulació tercera, si queda acreditat que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, les ha complides l'Ajuntament en el Ple ordinari immediat següent acordarà l'estimació del recurs de reposició a l'empara del que es disposa en l'article 88 de la Llei 30/1992. En cas contrari desestimarà el recurs de reposició.  
Atés que en l'estipulació sisena 1.d) de l'acord transaccional aprovat per acord plenari de 14 de febrer de 2019 es va acordar que l'estimació del recurs de reposició portarà aparellades les següents resolucions:  
  
1. Reposar les actuacions del PAI Sant Gregori al moment immediatament anterior en què va ser dictat l'Acord plenari d'11 de març de 2016, deixant sense efecte aquesta resolució.  
2. Rehabilitar la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, com a agent urbanitzador del PAI Sant Gregori.  
3. Deixar sense efecte l'Acord plenari d'11 de març de 2016, i els actes administratius dictats en execució d'aquest, en particular, el procediment executiu tramitat per a l'execució dels avals prestats per Bankia, SA.  
4. Reintegrar a Bankia, SA, l'import recaptat de 9.511.946,55 - que consta en la Tresoreria Municipal, una vegada aquesta mercantil haja reconegut que aquests avals, els documents originals dels quals consten a l'Ajuntament, es troben plenament vigents i són vàlids per al compliment dels compromisos que garanteixen, o que ho seran de forma simultània al reintegrament de l'import recaptat a Bankia, SA. Si no és possible, aquest import es mantindrà com a garantia prestada en metàl·lic per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en la seua condició d'agent urbanitzador fins que fora substituïda per garantia financera que cobrisca els imports a garantir.  
5. Notificació a titulars de béns i drets afectats i publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
6. Facultar l'Alcaldia Presidència de l'Ajuntament de Borriana perquè puga adoptar els actes i realitzar els tràmits necessaris perquè l'acord transaccional puga desplegar plens efectes jurídics.  
Atés que la reactivació de la condició d'agent urbanitzador exigeix la concurrència a l'Ajuntament de les garanties prestades per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, pels imports que consten en l'antecedent IV.  
Es dona en aquest procediment el fet excepcional que suposa que s'hagen confiscat uns avals però no s'haja dictat resolució de cancel·lació o devolució d'aquests (és de suposar pel caràcter cautelar de la confiscació), la qual cosa fa que l'Ajuntament tinga doblement garantits els compromisos assumits per aquest PAI. Bankia, SA, en les seues al·legacions posa aquest fet de manifest i demana que s'aclarisca com es resoldrà.  
I en aquest context, tant l'Ajuntament de Borriana com Bankia, SA, van establir un marc d'actuació que va quedar plasmat en l'acord de 14 de febrer de 2019, de manera que, atés que els avals no han sigut retornats ni cancel·lats (malgrat haver sigut executats), si se li retorna l'import metàl·lic entregat, Bankia, SA, que té els avals vigents en la seua comptabilitat, els reactivarà. O dit d'una altra manera si l'Ajuntament no retorna l'import en metàl·lic els considerarà cancel·lats. D'ací que l'acord plenari exigira un pronunciament exprés de Bankia en aquests termes, perquè, en cas contrari, l'import confiscat es mantindrà com a garantia en metàl·lic en la Tresoreria Municipal i els avals seran cancel·lats.  
En l'informe municipal de 25 d'abril de 2019 se sosté que «hem d'entendre que amb l'execució de les garanties (avals) requerida a Bankia el seu pagament en via de constrenyiment i la seua deguda comptabilització i reflex en el pressupost municipal de 2018 la relació obligacional entre l'avalista i l'Ajuntament va quedar complida i extingida per la qual cosa en cap cas poden recobrar validesa davant aquesta Administració els avals executats com es pretén».  
Recordarem a aquest efecte que els avals estan prestats davant l'Administració «fins a la seua cancel·lació o devolució». Per això, l'art. 56 del Reial decret 1098/2001, de 12 d'octubre, assenyala que l'aval «haurà de ser de duració indefinida, romanent vigent fins que l'òrgan a la disposició del qual es constituïsca resolga expressament declarar l'extinció de l'obligació garantida i la cancel·lació de l'aval».  
Malgrat això, l'informe sosté que «hem d'entendre que amb l'execució de les garanties (avals)- la relació obligacional entre l'avalista i l'Ajuntament va quedar complida i extingida». Però sobretot, tot seguit s'afirma que «l'Ajuntament de Borriana no ha autoritzat la cancel·lació dels avals»-  
El que és ben cert és que els funcionaris que subscriuen l'informe de 25 d'abril desconeixen avui, com ho desconeixien al febrer de 2019, com és la situació jurídica dels avals originals que consten en Tresoreria, i les afirmacions expressades només tenen com a fi mantindre a poder de l'Ajuntament l'import metàl·lic confiscat a Bankia, SA, cosa que, ja advertim, podria ser considerat com una apropiació indeguda en el cas que s'acredite l'existència d'una altra garantia. D'ací que l'acord de 14 de febrer de 2019 exigira que Bankia, SA, aclarira l'estat d'aquests avals en el cas que fora reintegrat l'import confiscat.  
  
Així, amb data 20 de març Bankia, SA, va aportar escrit pretenent complir el requeriment imposat en l'acord sisé de l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, en el qual manifesta el següent:  
  
Que els següents avals prestats per Bankia davant l'Ajuntament de Borriana, per import principal total de 8.647.220,34 ?, en garantia del compliment d'obligacions assumides per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, en relació amb el Projecte de reparcel·lació del sector turístic residencial SUR-T-1 Sant Gregori de Borriana, recobraran la seua validesa i vigència sempre que concórreguen, acumuladament, les següents circumstàncies: (i) la devolució de l'import de 9.511.946,55 - executat i recaptat per aquest Ajuntament; i (ii) l'estimació del recurs de reposició que va ser formulat en el seu moment enfront de l'anul·lació del PAI.  
  
Ara bé, si aquest escrit poguera donar per satisfeta la condició addicional imposada en l'Acord plenari de 14 de febrer de 2019, ja que ara l'Ajuntament té constància expressa i escrita per part de Bankia que les obligacions garantides pels avals els originals dels quals consten a l'Ajuntament, serviran per a la finalitat pretesa amb aquests, la veritat és que pateix de certes garanties jurídiques que inciten a instar l'Ajuntament que aquest pronunciament s'enfortisca mitjançant l'elevació a públic de les manifestacions de Bankia, SA, amb les garanties jurídiques i comptables pertinents.  
Per tant, de conformitat amb el que es va acordar en el Ple de 14 de febrer de 2019, l'estimació del recurs de reposició portarà aparellada la conversió de 8.647.220,34 ?, de la quantitat confiscada a Bankia, SA, a garantia en metàl·lic pels conceptes en què van ser en el seu moment constituïts els avals relacionats en l'antecedent IV.  
L'anterior es fonamenta en el criteri sostingut a través de la interlocutòria núm. 20/2019 de 23 de gener sobre la correcció jurídica del manteniment de la quantitat executada com a garantia en metàl·lic (sense perjudici de la seua posterior substitució per una altra nova garantia d'acord amb el que es preveu en l'Ordre de 7 de gener de 2000, per la qual es desenvolupa el Reial decret 161/1997, de 7 de febrer, pel qual s'aprova el Reglament de la caixa general de dipòsits).  
Atés que el fet de deixar sense efecte l'Acord plenari d'11 de març de 2016, i els actes administratius dictats en execució d'aquest, en particular, el procediment executiu tramitat per a l'execució dels avals prestats per Bankia, SA, provoca el reintegrament dels imports recaptats en aquest procediment de constrenyiment, sense perjudici de la conversió a garantia en metàl·lic referida en el considerant anterior, per la qual cosa l'import restant fins als 9.511.946,55 - que consten en poder de la Tresoreria, això és, 864.726,21 - corresponent al recàrrec en període de constrenyiment, han de ser reintegrats a qui els va sufragar.  
  
Atés que l'òrgan competent per a resoldre el recurs de reposició és el que va dictar l'acte objecte de recurs, això és el Ple de l'Ajuntament.  
  
Per tot el que s'ha exposat, vist l'informe de 25 d'abril de 2019 subscrit per la direcció de la Secció d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Patrimoni, per la direcció de la Secció de Rendes, per la direcció de la Secció Pressupostària i Comptable, pel tresorer municipal i amb la nota de conformitat de la Secretaria General i no obstant aquest; de conformitat amb la proposta formulada per l'assistència tècnica contractada per l'Ajuntament de Borriana, Amparo Baixauli González, en data 8 d'abril de 2019 i addenda de 3 de maig de 2019 i la proposta de l'Alcaldia Presidència de 6 de maig de 2019, i amb el dictamen favorable de la Comissió Informativa d'Urbanisme i Medi Ambient, el Ple de l'Ajuntament acorda:  
Primer. Assumir l'informe jurídic emés per l'assistència tècnica Sra. Amparo Baixauli González de data 8 d'abril de 2019 i la seua addenda de 3 de maig de 2019.  
Segon. Inadmetre els recursos de reposició interposats a l'acord plenari de 14 de febrer de 2019.  
Tercer. Estimar el recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016 i reposar les actuacions del PAI Sant Gregori al moment immediatament anterior en què va ser dictat aquest Acord plenari d'11 de març de 2016, deixant-lo sense efecte.  
Quart. Inserir a aquest acord, amb efecte vinculant, l'Acord transaccional aprovat mitjançant l'acord plenari de 14 de febrer de 2019.  
  
Cinqué. Rehabilitar la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, com a agent urbanitzador del PAI Sant Gregori.  
Sisé. Deixar sense efecte els actes administratius dictats en execució de l'acord plenari d'11 de març de 2016, en particular, el procediment executiu tramitat per a l'execució dels avals prestats per Bankia, SA.  
  
Seté. Convertir en garantia en metàl·lic de l'agent urbanitzador, pels conceptes en què van ser en el seu moment constituïts els avals relacionats en l'antecedent IV, l'import de 8.647.220,34 ?, de la quantitat confiscada a Bankia, SA, que es troba en poder d'aquesta Tresoreria.  
Huité. Reintegrar a Bankia, SA,l'import recaptat de 864.726,21 - que consta en la Tresoreria Municipal corresponent al recàrrec per impagament recaptat en fase de constrenyiment.  
Nové. Facultar l'Alcaldia Presidència de l'Ajuntament de Borriana perquè puga adoptar els actes i realitzar els tràmits necessaris perquè l'acord transaccional puga desplegar plens efectes jurídics.  
  
Desé. Exigir a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, que, amb la finalitat d'establir garanties addicionals en l'execució de l'obra, pignore a favor de l'Ajuntament de Borriana pels mitjans que aquest establisca la quantitat de tres milions dos-cents trenta mil quatre-cents setanta-un euros i vint-i-un cèntims d'euro (3.230.471,21 ?), de l'import total de la quota 00 que ascendeix a nou milions cent noranta-quatre mil cinc-cents trenta-tres euros i noranta-un euro (9.194.533,91 ?). Aquest import serà reintegrat a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, quan s'aporte la interlocutòria de conclusió del concurs de creditors o a la recepció definitiva de les obres d'urbanització. Si es dictara interlocutòria d'obertura de la fase liquidació es resoldrà automàticament l'adjudicació del PAI i l'import d'aquesta garantia addicional quedarà a poder de l'Ajuntament de Borriana sense dret de cap reintegrament.  
  
Onzé. Acceptar la hipoteca unilateral formalitzada per Urbaniz  
ación Golf Sant Gregori, SAU, sobre la finca registral 60029, segons es relaciona en l'antecedent XXIV. c), inscrita en el Registre de la Propietat de Nules, número 1, inscripció 8a.  
Dotzé. Notificar aquest acord a titulars de béns i drets afectats i publicació en diaris oficials.  
Contra el present acte que resol un recurs de reposició només és possible interposar recurs contenciós administratiu davant els jutjats contenciosos administratius de Castelló, en el termini de 2 mesos des de la seua notificació.»  
  
Borriana, 7 de juny de 2019.- L'alcaldessa: María José Safont Melchor.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8584, del 04-07-2019 (2019/6047)

Información pública de la estimación del recurso de reposición en relación con la reposición de actuaciones del PAI Sant Gregori.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   8584

Fecha DOGV
:   04-07-2019

Sección del DOGV
:   V. ANUNCIOS - A) ORDENACIÓN DEL TERRITORIO Y URBANISMO

Número del documento
:   2019/6047

CVE


Fecha del documento
:   07-06-2019

Organismo emisor
:   Ayuntamiento de Burriana

Tipo de documento
:   Anuncio

Descriptores 

:   * [Burriana](javascript:void(0))
    * [administración local](javascript:void(0))
    * [plan de urbanismo](javascript:void(0))

Información pública de la estimación del recurso de reposición en relación con la reposición de actuaciones del PAI Sant Gregori. [2019/6047]  
El Pleno del Ayuntamiento, en sesión ordinaria realizada el 9 de mayo de 2019, ha adoptado el siguiente acuerdo:  
  
«3. Asumir, en su caso, el informe jurídico emitido por la asistencia técnica Amparo Baixauli González, de fecha 8 de abril de 2019, y su addenda de 3 de mayo de 2019, y estimar al recurso de reposición interpuesto por urbanizadora Golf Sant Gregori, SAU, frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016, y reponer las actuaciones del PAI Sant Gregori al momento inmediatamente anterior al que fue dictado dicho acuerdo, dejándolo sin efecto (G-10504/2015).  
Visto el expediente de resolución del recurso de reposición interpuesto por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016 mediante terminación convencional, junto con la documentación aportada y los siguientes  
Antecedentes  
I. Mediante Acuerdo plenario de 17 de enero de 2.005 se aprobó definitivamente el Programa de actuación integrada para el desarrollo del sector SUR-T-1 Sant Gregori de suelo urbanizable turístico-residencial del Plan general de Burriana, adjudicando definitivamente su ejecución a la mercantil Gestión y Construcción de Obras Públicas, SA, Boletín Oficial de la Provincia de Castellón núm. 84, de 14 de julio de 2005.  
II. En cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 32.c) de la Ley 6/1994, de 15 de noviembre, reguladora de la actividad urbanística (LRAU), en fecha 29 de junio de 2005, se firma el convenio de despliegue y ejecución del programa; el cual incorpora un texto refundido de la proposición jurídico-económica «modificada conforme al acuerdo plenario de 17 de enero de 2005».  
III. Mediante Acuerdo plenario de fecha 6 de octubre de 2005 se acuerda aceptar la cesión de la condición de agente urbanizador a favor de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori SAU.  
IV. En fecha 27 de octubre de 2005 la citada mercantil presentó ante el Ayuntamiento copia de las cartas de pago acreditativas del depósito en la Tesorería municipal de los siguientes avales por los conceptos que se indican:  
- Aval en concepto de garantía de promoción por importe de 7.248.647,10 euros.  
- Aval por importe de 900.000 euros para asegurar el compromiso de construcción de un puente y una pasarela peatonal sobre el Río Seco.  
- Aval en garantía de la rehabilitación y acondicionamiento de la Ermita Sant Gregori por importe de 180.000 euros.  
- Aval por importe de 120.000 euros para garantizar la redacción de proyectos técnicos de construcción de infraestructuras.  
V. En fecha 17 de mayo de 2006, mediante Decreto de la Alcaldía se acordó la aprobación del proyecto de urbanización de la unidad de ejecución, que fue publicada en el DOGV de fecha 23 de noviembre de 2006 y en el BOP de fecha 28 de noviembre de 2006. Notificada dicha aprobación a los propietarios afectados, en virtud de lo dispuesto en el artículo 166 de la Ley 16/2005, urbanística valenciana (en adelante, la LUV) se les da traslado para que en el plazo de dos meses se manifiesten acerca de la modalidad de retribución escogida.  
En fecha 4 de febrero de 2010 se adoptó acuerdo plenario por el que se aprueba el proyecto de reparcelación del sector Golf Sant Gregori conforme a la opción de pago manifestada por los propietarios. Así mismo, se acreditó haber constituido garantía de retribución por el pago en terrenos, obrando en la Tesorería municipal los siguientes avales bancarios de la Caja de Ahorros de Valencia, Castellón y Alicante, Bancaja, depositados por Urbanización Golf Sant Gregori, SA:  
- Núm. operación de Tesorería 200900020755, de 20 de agosto de 2009, por importe de 73.573,24 - para garantizar el pago de cuotas de urbanización correspondientes a las parcelas adjudicadas núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J y 51.B del Proyecto de reparcelación del sector SUR-T-1, por haber optado por la modalidad de pago en terrenos.  
- Núm. operación de Tesorería 200900020756, de 20 de agosto de 2009, importe de 75.000,00 - para garantizar el pago de cuotas de urbanización correspondientes a las parcelas adjudicadas núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J y 51.B del Proyecto de reparcelación del sector SUR-T-1, por haber optado por la modalidad de pago en terrenos.  
- Núm. operación de Tesorería 200900020757, de 20 de agosto de 2009, por importe de 50.000,00 - para garantizar el pago de cuotas de urbanización correspondientes a las parcelas adjudicadas núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J y 51.B del Proyecto de reparcelación del sector SUR-T-1, por haber optado por la modalidad de pago en terrenos.  
VI. Previa tramitación administrativa, con oposición del agente urbanizador y previo dictamen del Consejo Jurídico Consultivo, por el Pleno del Ayuntamiento de Burriana, en sesión celebrada el 11 de marzo de 2016 se acordaron, entre otros, los siguientes acuerdos  
- Resolver el convenio de despliegue y ejecución del Programa de actuación integrada de desarrollo del sector SUR-T-1 Sant Gregori de suelo urbanizable turístico-residencial del Plan general de Burriana rescindiendo la adjudicación de la condición de agente urbanizador del mismo a la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA, toda vez que queda acreditado en el expediente el incumplimiento culpable de sus obligaciones contractuales, concurriendo las causas de resolución previstas en los apartados d), e) y g) del artículo 111 del texto refundido de la Ley de contratos de las administraciones públicas.  
- Incautar cautelarmente la garantía de promoción y las garantías de las mejoras que se detallan, depositadas por Urbanización Golf Sant Gregori, SA, con motivo de la aceptación de la cesión de la adjudicación del Programa de actuación integrada para el desarrollo del sector SUR-T-1 y al objeto de indemnizar a esta administración y a los propietarios de los daños y perjuicios causados por el incumplimiento culpable de sus obligaciones como urbanizador.  
- Incautar las garantías de retribución depositadas por Urbanización Golf Sant Gregori, SA, para garantizar la urbanización de las parcelas adjudicadas núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J y 51.B del Proyecto de reparcelación del sector SUR-T-1, cuyos propietarios optaron por la modalidad de pago en terrenos.  
- Incoar expediente contradictorio, complementario del presente, para liquidar el contrato y determinar y reclamar, en su caso, los daños y perjuicios que la resolución anticipada del convenio ha supuesto al Ayuntamiento de Burriana y a los titulares de bienes y derechos afectados por la actuación.  
- Acordar la cancelación de la programación y la sujeción del ámbito a las previsiones del artículo 10 de la Ley 6/1994, de 15 de noviembre, reguladora de la actividad urbanística.  
- Incoar expediente para determinar la nueva programación del sector SUR-T Sant Gregori así como la vigencia y eficacia del Plan Parcial aprobado definitivamente por Acuerdo plenario de 17 de enero de 2005. En dicho expediente se resolverá asimismo sobre la selección de un nuevo urbanizador que asuma las obligaciones del antiguo, afectando los bienes y recursos resultantes de la liquidación de la programación cancelada a ejecutar la que la sustituya o, en otro caso, y salvo perjuicio para el interés público o tercero sin culpa, se dispondrá la devolución de la contribución a las cargas de urbanización, efectivamente satisfechas y no aplicadas a su destino, a los propietarios de terrenos en los que no se vaya a acometer una nueva programación, previa modificación por el mismo procedimiento seguido para su adopción de los correspondientes actos administrativos dictados para la ejecución del Programa cancelado; o la compensación que sea pertinente a los propietarios que hayan contribuido a las cargas de urbanización con cargo a la ejecución de las garantías prestadas por el antiguo urbanizador, cuando esta proceda.  
Este acuerdo fue publicado en el DOGV de fecha 19 de mayo de 2016.  
VII. El citado acuerdo plenario apreció que procedía la resolución, en aplicación de los apartados d), e) y g) del artículo 111 del texto refundido de la Ley de contratos de las administraciones públicas, aprobado mediante Real decreto legislativo 2/2000, de 16 de junio (TRLCAP), por los siguientes motivos:  
- Paralización del procedimiento de aprobación del proyecto de expropiación por incumplimiento por parte del agente urbanizador del deber de anticipar el justiprecio de los bienes afectados por la actuación que debían ser expropiados para la ejecución de las obras exteriores.  
- Caducidad del expediente de evaluación ambiental previo a la ocupación de los terrenos de la Zona Marítimo-Terrestre del proyecto de recuperación del litoral.  
- Falta de presentación de las garantías para la construcción de campo de golf.  
- Incumplimiento del deber de garantizar el importe de los pagos realizados por los propietarios en metálico y por anticipado a la ejecución de las obras.  
- El Consejo Jurídico Consultivo había dictaminado (Dictamen 2016/0069) acerca de la concurrencia de dos causas de resolución: la paralización del proyecto de expropiación forzosa para construir los enlaces exteriores y la paralización del proyecto de recuperación del frente litoral y paseo marítimo del sector. Dicho dictamen, respecto de las garantías prestadas, se muestra conforme con su incautación cautelar y propone la incoación de expediente contradictorio de liquidación del contrato y determinación de las indemnizaciones a satisfacer.  
VIII. Frente al referido acuerdo, se interpuso recurso de reposición por la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en fecha 14 de abril de 2016, que se encuentra pendiente de resolución en el Ayuntamiento de Burriana, por lo que el acuerdo no es firme. Las causas en las que funda dicho recurso son las siguientes:  
\* Falta de instrucción del procedimiento de recusación instado por la recurrente frente a la alcaldesa y varios concejales que intervenían en el Pleno.  
\* Indefensión por la falta de audiencia al urbanizador del informe jurídico que sustentó la fundamentación del acuerdo plenario.  
\* La paralización del procedimiento de expropiación forzosa no se produjo como consecuencia del incumplimiento del agente urbanizador, pues el retraso en la tramitación se debió a la tramitación interna del procedimiento que se demoró más de cuatro años por discrepancias en cuanto al justiprecio, exigiéndole posteriormente al urbanizador el pago de los mismos sin haber sido aprobado el expediente expropiatorio. No se puede imputar responsabilidad al agente urbanizador de la falta de aprobación del proyecto de expropiación y que en consecuencia no se pueda disponer de los terrenos.  
\* La caducidad del expediente de evaluación ambiental del proyecto de regeneración del frente litoral solo es imputable al Ayuntamiento, que es a quien corresponde el seguimiento por ser el concesionario. El Ayuntamiento ha permanecido inactivo frente a los requerimientos del ministerio, pese a que sus técnicos municipales sostenían que el proyecto presentado por el agente urbanizador era correcto. Luego la no disponibilidad de los terrenos era imputable al Ayuntamiento de Burriana.  
\* La obligación de prestar la garantía de ejecución del campo de golf se impuso por el Ayuntamiento en el convenio. Esta fianza no era exigible legalmente para la ejecución del PAI. Las obras de urbanización del campo de golf ya estaban garantizadas por la afección de la finca y la garantía de promoción. Existe duplicidad de garantías y la cláusula es abusiva. Por otro lado, el acuerdo de aprobación de la reparcelación suspendió la ejecución de las obras en el ámbito de la zona de reserva del galápago europeo y en la zona de regeneración de la playa, por lo que al no disponer de los terrenos, y por tanto estando suspendida la obligación principal, tampoco es exigible la obligación accesoria.  
\* La obligación de prestar garantía por los importes recibidos de los propietarios en pago de sus cuotas de urbanización entiende que no le son exigibles por no estar incluidas en el convenio que dicha obligación excede de la legalmente exigible.  
\* Falta de tramitación municipal de la solicitud de suspensión del PAI instada por el urbanizador, que obtuvo como respuesta el requerimiento para la prestación de la garantía de ejecución del campo de golf.  
  
\* Vicio de desviación de poder.  
\* El acuerdo carece de los requisitos para resolver el contrato pues la resolución contractual debe utilizarse en sentido restrictivo.  
\* Enriquecimiento injusto del Ayuntamiento pues el agente urbanizador ha sufragado más de 7 millones de euros, en proyectos y otras actuaciones, que quedaran en beneficio de la administración.  
\*Incumplimiento por el Ayuntamiento del pago de su Cuota 0.  
IX. Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, fue declarada en concurso voluntario de acreedores mediante Auto del Juzgado de lo Mercantil núm. 1 de Castellón de fecha 3 de febrero de 2015, en el concurso voluntario abreviado 11/2015-V.  
X. En fecha 25 de enero de 2018 el administrador concursal de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, comunicó al Ayuntamiento de Burriana que la sociedad Burriana Assets Investments, SL, había adquirido de distintas entidades bancarias créditos que representan más del 75 % de los créditos clasificados como privilegiados en el procedimiento concursal; así como que dicha circunstancia va a permitir a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, la presentación y aprobación de una propuesta de convenio con sus acreedores que posibilitará superar la situación concursal y, como consecuencia de ello, el despliegue y ejecución del PAI Sant Gregori.  
La anterior comunicación fue reiterada en fecha 23 de febrero de 2018 aportando las escrituras públicas otorgadas ante Notario de adquisición de los créditos hipotecarios (privilegiados) que ostentaban las entidades Banco de Sabadell, Banco de Bilbao Argentaria y Banco de Santander frente a la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el procedimiento concursal; interesando la suspensión del plazo para resolver el recurso de reposición interpuesto por esa mercantil contra el Acuerdo Plenario de 11 de marzo de 2016 (que resuelve el PAI Sant Gregori).  
XI. En fecha 28 de febrero de 2018 la mercantil Burriana Assets Investments, SL comunica al Ayuntamiento de Burriana que ha adquirido el 76,54 por cien de los créditos hipotecarios clasificados como privilegiados y el 52,19 por cien de la deuda ordinaria del concurso de acreedores de la Urbanización Golf Sant Gregori SAU.  
XII. El 5 de abril de 2018 se dictó providencia de apremio por la Tesorería municipal por el impago en periodo voluntario de la incautación de los avales prestados por Bankia, SA, relacionados en los antecedentes IV y V, en garantía de promoción, obras complementarias y retribuciones recibidas en especie. Por este concepto le fue recaudado un importe de 9.511.946,55 - que está depositado en la Tesorería. También obran en esta Tesorería los documentos de dichos avales prestados por Bankia, SA, relacionados en los antecedentes IV y V.  
XIII. En fecha 13 de abril de 2018 la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, a la vista del cambio de circunstancias que se ha producido en su situación concursal, solicita del Ayuntamiento de Burriana que acuerde (i) el inicio de un periodo de conversaciones que permita la terminación convencional del recurso de reposición interpuesto contra el Acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016 y, como consecuencia de ello, la reactivación del PAI Sant Gregori; y (ii) la suspensión del plazo para resolver el recurso de reposición interpuesto contra aquel acuerdo plenario.  
A los efectos de demostrar la viabilidad jurídica y económica de las anteriores pretensiones, adjunto a la anterior solicitud se acompañaron, entre otros, los siguientes documentos:  
- Copia del escrito presentado en fecha 28 de febrero de 2018 por el acreedor mayoritario de los créditos del concurso, la mercantil Burriana Assets Investments, SL; a través del cual expresó su apoyo al PAI Sant Gregori e interesó que se articulasen los medios necesarios que permitan viabilizar la reactivación de esa actuación.  
- Informe de los administradores concursales de Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, emitido exclusivamente a los efectos de la solicitud de terminación convencional formulada por esa mercantil en fecha 13 de abril de 2018.  
- Escrito de apoyo incondicional de la Asociación de Propietarios a Favor del PAI Sant Gregori Golf, que suponen un 30,1 por cien de los propietarios del sector.  
- Dictamen jurídico emitido por J & A Garrigues, SLP que justifica la viabilidad de aplicar el procedimiento de terminación convencional previsto en el artículo 86 de la Ley 39/2015, de 1 de octubre, del procedimiento administrativo común de las administraciones públicas (LPAC) para resolver el recurso de reposición interpuesto contra el Acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016.  
XIV. El 12 de septiembre de 2017 se emitió informe jurídico suscrito por la asistencia externa del Ayuntamiento, acerca de lo solicitado por Urbanizacion Golf Sant Gregori, SAU, en su escrito de 27 de julio de 2017, en el que se concluye que:  
. Se considera viable jurídicamente que por el Ayuntamiento de Burriana se inicien conversaciones para alcanzar un convenio transaccional en orden a resolver el recurso de reposición interpuesto por la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA, frente al acuerdo de 11 de marzo de 2016.  
. El contenido del convenio transaccional deberá cumplir las condiciones impuestas en el artículo 86 de la Ley 39/2015.  
. El Ayuntamiento de Burriana puede suspender el procedimiento de resolución del recurso de reposición durante el tiempo que se prolonguen las negociaciones.  
XV. El 29 de septiembre de 2017 se emite informe suscrito por la jefa de la Sección II y la Secretaria General del Ayuntamiento de Burriana, desfavorable a lo solicitado por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en su escrito de 27 de julio de 2017, y en el que después de exponer los argumentos que sostienen su postura, se concluye proponiendo «que el Ayuntamiento reafirme su legitimación para hacer uso de la prerrogativa de resolución que el ordenamiento jurídico le atribuye para la defensa del interés público inherente a la actividad pública y a los contratos públicos, por incumplimiento global del contrato debido a la acumulación de incumplimientos en que ha incurrido la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA, desestimando el recurso de reposición interpuesto el 14 de abril de 2016 (RE 5353) y ejecutando el acuerdo de 11 de marzo de 2016 en los términos en que fue adoptado por el Ayuntamiento Pleno».  
XVI. Asumiendo el informe jurídico externo, el Pleno del Ayuntamiento de Burriana, en la sesión extraordinaria celebrada el 19 de abril de 2018, acordó iniciar conversaciones con Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, al objeto de intentar la terminación convencional del procedimiento de resolución del recurso de reposición interpuesto por esta frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016, dentro del marco del artículo 88 de la Ley 30/1992, y suspender el procedimiento de resolución del recurso de reposición durante el tiempo que se prolonguen las negociaciones hasta la resolución del mismo.  
XVII. En cumplimiento de dicho acuerdo se mantuvieron conversaciones entre representantes del Ayuntamiento de Burriana y de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, que culminaron consensuando entre ambas un posible Acuerdo Transaccional en el que se establece el marco obligacional al que debe someterse esta mercantil para que el Ayuntamiento de Burriana acuerde la resolución del recurso de reposición.  
XVIII. Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, cumplió los compromisos que el Ayuntamiento de Burriana le impuso para someter a trámite de audiencia la propuesta de Acuerdo transaccional, y a tal efecto procedió a entregar por Registro de entrada del Ayuntamiento, en fecha 1 de junio de 2018, los siguientes documentos:  
a) Proyecto de recuperación del frente litoral y paseo marítimo de la Urbanización Golf Sant Gregori, asumiendo el coste de los honorarios de profesionales y técnicos.  
b) Compromiso firme suscrito por Burriana Asset Investment de favorecer la constitución de primera hipoteca sobre la finca adjudicada a Urbanizadora Golf Sant Gregori, SA, para la ejecución del campo de golf, comprometiéndose a aceptar una novación del rango de la hipoteca que esta compañía actualmente ostenta sobre dicha finca, de tal suerte que permita la constitución a favor del Ayuntamiento de esa primera hipoteca unilateral, cuando se apruebe definitivamente el acuerdo transaccional; y  
c) Contabilidad detallada (cobros y pagos) de las cantidades recibidas de los propietarios del sector como consecuencia de la cuota cero y cualquiera otros ingresos recibidos de aquellos, a los efectos de poder acreditar las cantidades que, en su caso, deberían ser objeto de garantía ante el Ayuntamiento.  
XIX. El 17 de abril de 2018 se emite informe desfavorable de la jefa de la Sección II. Urbanismo y la Secretaria General, en el que se reiteran los argumentos ya expuestos en su informe anterior por los que consideran inviable la terminación convencional del recurso de reposición.  
XX. El borrador de acuerdo transaccional fue sometido a información pública y audiencia a titulares de bienes y derechos afectados por el PAI sector Sant Gregori, mediante acuerdo plenario de 7 de junio de 2018, efectuándose las notificaciones personales y publicación en BOE núm. 250 de 16 de octubre de 2018 y DOGV núm. 8437 de 12 de diciembre de 2018.  
Durante el periodo de información pública y audiencia se presentaron 30 alegaciones que fueron objeto de informe de la asesoría jurídica externa en fecha 27 de enero de 2019.  
XXI. En fecha 25 de enero de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, notifica al Ayuntamiento de Burriana que en fecha 14 de noviembre de 2018, se celebró la Junta de acreedores, habiendo sido aprobado el Convenio mediante Sentencia 152/2018 del Juzgado de fecha 5 de diciembre de 2018 que se aporta al expediente.  
El 30 de enero de 2019, Burriana Assets Investments, SL, aporta la escritura pública otorgada ante notario, de adquisición del crédito hipotecario (privilegiado y ordinario) que ostentaba la entidad BFA Tenedora de Acciones, SA (Bankia), frente a la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori SAU, en el procedimiento concursal. En la misma fecha, esta mercantil aporta compromiso de constituir primera hipoteca sobre la finca registral 60.029 en garantía de construcción del campo de golf. Burriana Assets Investments, SL, ostenta actualmente la titularidad de 100,00 enteros de la hipoteca que grava la finca, por lo que en base a este compromiso aceptará en documento público una novación del rango que actualmente ostenta sobre dicha finca registral.  
XXII. El 27 de enero de 2019 se emite informe por la asistencia jurídica externa a las alegaciones presentadas durante el periodo de información pública y audiencia del borrador de acuerdo transaccional, proponiendo su estimación y desestimación. El 31 de enero de 2019 se emite informe propuesta por la asistencia jurídica externa con adenda de 11 de febrero de 2019.  
XXIII. Mediante acuerdo plenario extraordinario celebrado el 14 de febrero de 2019 se acordó lo siguiente:  
Primero. Asumir el informe jurídico emitido por la asistencia técnica Amparo Baixauli González de fecha 31 de enero de 2019 y 11 de febrero de 2019.  
Segundo. Estimar y desestimar las alegaciones presentadas durante el periodo de información pública y audiencia de conformidad con el informe de alegaciones de la asistencia técnica Amparo Baixauli González de fecha 27 de enero de 2019.  
Tercero. Aprobar el acuerdo transaccional a suscribir entre el Ayuntamiento de Burriana y la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. para resolver el recurso de reposición interpuesto frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016.  
Cuarto. Aprobar las condiciones adicionales relacionadas en el considerando octavo.  
Quinto. La aprobación del acuerdo transaccional se somete a la condición resolutoria de cumplimiento por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, de las obligaciones esenciales previstas en la estipulación tercera del acuerdo transaccional, lo que deberá acreditar dentro del plazo de un mes desde la notificación de este acuerdo. Sólo una vez acreditado el cumplimiento de dichas obligaciones se podrá suscribir el acuerdo transaccional y acordar la estimación del recurso de reposición. El contenido del acuerdo transaccional se insertará con carácter vinculante a la resolución del recurso, previa su formalización por ambas partes.  
Sexto. Notificar a Bankia, SA, el presente acuerdo advirtiendo de que, con anterioridad a la estimación del recurso de reposición, deberá acreditar ante el Ayuntamiento de Burriana que los avales, cuyos documentos originales obran en el Ayuntamiento, se encuentran plenamente vigentes y son válidos para el cumplimiento de los compromisos que garantizan, o que lo serán de forma simultánea al reintegro del importe recaudado a Bankia, SA, en cuyo caso, el acuerdo de estimación del recurso de reposición acordará también el reintegro a esta del importe recaudado de 9.511.946,55 ?. En su defecto, dicho importe se mantendrá como garantía prestada en metálico por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. en su condición de agente urbanizador hasta en tanto fuere sustituida por garantía financiera que cubra los importes a garantizar.  
Septimo. Se faculta a la Alcaldía Presidencia para verificar el cumplimiento de todas las obligaciones esenciales y para la suscripción del acuerdo transaccional una vez satisfechas.  
XXIV. Las condiciones impuestas por el Ayuntamiento de Burriana para la estimación del recurso de reposición vienen recogidas en el contenido del Acuerdo transaccional y en el acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019, y son las siguientes:  
Compromisos esenciales recogidos en la estipulación tercera del acuerdo transaccional cuyo cumplimiento consituye la condición resolutoria del acuerdo de 19 de febrero de 2019  
Obligaciones relativas al proyecto de recuperación del litoral.  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori SAU, presentó por registro de entrada del Ayuntamiento de Burriana, con fecha 1 de junio de 2018, el nuevo proyecto de recuperación del frente litoral y paseo marítimo de la Urbanización Golf Sant Gregori y su documento ambiental, asumiendo el coste de los honorarios de profesionales y técnicos.  
El Ayuntamiento ha iniciado su tramitación mediante la asunción del mismo y su remisión a la Dirección General de Calidad y Evaluación Ambiental y Medio Natural del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente, a cuyo efecto adoptará los acuerdos oportunos al efecto.  
 Obligaciones relativas al expediente expropiatorio a tramitar para la realización del proyecto de enlaces exteriores Golf Sant Gregori en Burriana.  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. presentó en el Ayuntamiento de Burriana el proyecto de expropiación completo el día 29 de junio de 2018, con cuantificación económica concreta de las hojas de aprecio de los derechos y bienes afectados, y con el contenido previsto en el art. 106 LOTUP, resolviendo las discrepancias puestas de manifiesto por el Ayuntamiento de Burriana en su Decreto de fecha 9 de junio de 2011, y con una nueva valoración de las fincas afectadas conforme a los criterios hoy vigentes derivados de lo dispuesto en el texto refundido de la Ley de suelo y rehabilitación urbana aprobado por Real decreto legislativo 7/2015 de 30 de octubre.  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, ha depositado en fecha 29 de marzo de 2019, ante la tesorería municipal, aval de Caixabank por importe de 521.033,62 ?, correspondiente al importe total de las valoraciones establecidas en las hojas de aprecio del nuevo proyecto de expropiación. A resultas del informe de Tesorería Intervención de 2 de abril de 2019 se han expedido nuevo aval corregido que se aporta en fecha 3 de abril de 2019.  
 Obligaciones relativas al compromiso de construcción del campo de golf.  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori SAU, ha presentado por registro de entrada del Ayuntamiento de Burriana con fecha 13 de marzo de 2019 los siguientes documentos:  
\* Copia simple de la escritura de la hipoteca unilateral otorgada el día 12 de marzo de 2019 ante la notaria de Castellón Inmaculada Nieto Aldea a favor del Ayuntamiento de Burriana, con posposición del rango de hipoteca de Burriana Assets Investments, SL, en garantía de la construcción del campo de golf.  
\* Justificante de presentación a inscripción en el Registro de la Propiedad de la citada escritura de hipoteca unilateral.  
\* Copia completa de la tasación de la finca registral número 60.029 del Registro de la Propiedad de Nules, por valor de 3.797.458,79 euros emitida por la tasadora General de Valoraciones, SA, la cual figura inscrita en el Registro de Sociedades de Tasación a cargo del Banco de España con el número 4.363.  
En fecha 2 de mayo de 2019 se aporta:  
\* Copia simple de la escritura de la hipoteca unilateral otorgada el día 12 de marzo de 2019 ante la notaria de Castellón Inmaculada Nieto Aldea a favor del Ayuntamiento de Burriana, con la inscripción de la hipoteca unilateral en el Registro de la Propiedad de Nules Uno.  
\* Copia simple de la escritura de complemento y aclaración otorgada el día 8 de abril de 2019 ante la notaria de Castellón Inmaculada Nieto Aldea.  
 Compromisos relativos a la obligación de garantizar el importe de los pagos realizados por los propietarios en metálico y por anticipado a la ejecución de las obras.  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori SAU, presentó por registro de entrada del Ayuntamiento de Burriana, con fecha 1 de junio de 2018, la contabilidad detallada (cobros y pagos) de las cantidades recibidas de los propietarios del sector, acompañando como anexo núm. I, la relación de las cantidades correspondientes a los saldos deudores de la cuota 0 de la cuenta de liquidación provisional que, en consecuencia, adeuda el urbanizador. Igualmente figuran los saldos deudores de la cuenta de liquidación provisional que adeuda el urbanizador.  
En fecha 5 de marzo de 2019, Urbanización Golf Sant Gregori SAU, aporta los acuerdos suscritos, al amparo del artículo 66.5 de la LRAU, con los acreedores netos de las siguientes parcelas: 65, 102, 133, 155, 3 y 157, por un importe total de 906.307,64 ?.  
Urbanización Golf Sant Gregori, SA, ha depositado en fecha 29 de marzo de 2019 ante la tesorería municipal 20 avales de Caixabank por importe de 1.857.980,27 ?, correspondiente al total importe pendiente de pago a los acreedores netos de la cuota 0 de la Cuenta de Liquidación Provisional, deducido aquel que se ha justificado mediante los acuerdos con propietarios referidos en el párrafo anterior. A resultas del informe de Tesoreria/intervención de 2 de abril de 2019 se han expedido nuevos avales corregidos que se aportan en fecha 3 de abril de 2019.  
Hay que advertir que la cantidad avalada es superior a la que resulta de la relación del anexo I a que la mercantil estaba obligada a garantizar.  
Condiciones impuestas en el Considerando octavo del acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019:  
El 6 de marzo de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, acreditó el ingreso en Tesorería del importe de 40.000 - para asistencia técnica y jurídica del seguimiento del acuerdo transaccional a que se comprometió en la estipulación cuarta del acuerdo transaccional.  
El 12 de marzo de 2019 Urbanizacion Golf Sant Gregori, SAU, hace entrega de los avales que le fueron entregados en su día por los propietarios como garantía de su retribución en metálico, tal y como le fue exigido en el acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016 y de 14 de febrero de 2019.  
XXV. Con fecha 20 de marzo de 2019 Bankia, SA, aporta escrito mediante el que se pretende dar cumplimiento al requerimiento impuesto en el acuerdo Sexto del acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019, y en el que se manifiesta lo siguiente:  
Que los siguientes avales prestados por Bankia ante el Ayuntamiento de Burriana, por importe principal total de 8.647.220,34 ?, en garantía del cumplimiento de obligaciones asumidas por Urbanización Golf San Gregori, SA, en relación con el proyecto de reparcelación del sector turístico residencial SUR-T-1 Sant Gregori de Burriana, recobrarán su validez y vigencia siempre que concurran, acumuladamente, las siguientes circunstancias: (i) la devolución del importe de 9.511.946,55 - ejecutado y recaudado por este Ayuntamiento; y(ii) la estimación del recurso de reposición que fue formulado en su momento frente a la anulación del PAI.  
1) Aval por importe de 7.248.647,10 -  
Fecha de emisión 27.10.2005 No registro especial de avales: 959.9060069318 ejecutado por importe de 7.973.511,81 -  
2) Aval por importe de 180.000 -  
Fecha de emisión 27.10.2005 No registro especial de avales: 959.9060069318 ejecutado por importe de 198.000 -  
3) Aval por importe de 900.000 -  
Fecha de emisión 27.10.2005 No registro especial de avales: 959.9060069318 ejecutado por importe de 990.000 -  
4) Aval por importe de 120.000 -  
Fecha de emisión 26.10.2005 No registro especial de avales: 959.9060069318 ejecutado por importe de 132.000 -  
5) Aval por importe de 50.000 -  
Fecha de emisión 10.08.2009 No registro especial de avales: 959.9060128225 ejecutado por importe de 55.000 -  
6) Aval por importe de 75.000 -  
Fecha de emisión 10.08.2009 No registro especial de avales: 959.9060128225 ejecutado por importe de 82.500 -  
7) Aval por importe de 73.573,24 -  
Fecha de emisión 10.08.2009 No registro especial de avales: -959. 9060128225  
Ejecutado por importe de 80.930,56 -  
XXVI. Frente al acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019, en fecha 20 de marzo de 2019 se han presentado los siguientes recursos de reposición:  
R.E. 3739 de Araceli María Monsonis Boix y dos más.  
R.E. 3740 de Inversiones Patrimoniales V. Monsonís, SLU.  
R.E. 3723 de Mónica Ríos Tejedo.  
R.E. 3737 de Ramiro Flor Frances y dos más.  
R.E. 3751 de Teresa Rovira Zaragozá.  
Todos ellos tienen idéntico contenido, reiterando lo ya alegado en todos sus escritos anteriores acerca de la inviable terminación convencional de un recurso de reposición por vía del artículo 88 Ley 30/1992, vulneración del ordenamiento jurídico y contenido imposible, lo que ya ha sido contestado en informes anteriores y sin perjuicio de lo que se desarrolla posteriormente. Además, los alegantes intentan ahora desacreditar a la asistencia jurídica externa y su contratación, simplemente porque no comparten lo que esta letrada, los tribunales de justicia, el CGPJ y otros muchos juristas sostienen acerca de la resolución convencional de conflictos entre la administración y los particulares.  
XXVII. Con fecha 25 de abril de 2019 se ha emitido informe conjunto suscrito por la Jefatura de la Sección de Ordenación del Territorio, Urbanismo y Patrimonio, la jefatura de la Sección Rentas, la jefatura de la Sección Presupuestaria y Contable y el Tesorero Municipal, con el Visto Bueno de la Secretaria General del Ayuntamiento de Burriana.  
En dicho informe se cuestiona la legalidad del informe propuesta de resolución emitido por la asistencia jurídica externa en fecha 8 de abril de 2019 por el que se propone estimar el recurso de reposición interpuesto por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. frente al acuerdo de 11 de marzo de 2016, en base a los siguientes motivos:  
 El artículo 107.2 LRJPAC no da cobertura jurídica a la resolución del recurso de reposición interpuesto por Urbanización Golf Sant Gregori, SA, a través de un acuerdo convencional.  
 La previsión del artículo 77.1 de la Ley de la jurisdicción contencioso-administrativa o del artículo 19.2 de la Ley de enjuiciamiento civil, no es de aplicación en sede de recurso administrativo.  
 La estimación por parte del Ayuntamiento del recurso de reposición interpuesto por Urbanización Golf Sant Gregori, SA, contra el acuerdo de 11 de marzo de 2016 por el cumplimiento de las obligaciones que se consideran esenciales en el acuerdo transaccional supone la aceptación por esta administración de las causas de nulidad o anulabilidad que motivaron su interposición, y tendrá los efectos que señalan la doctrina jurídica y jurisprudencial, que no consideran la estimación del recurso de reposición como un allanamiento a las pretensiones del recurrente.  
 Son improcedentes por cuanto menoscaban los intereses municipales las afirmaciones que la propuesta de acuerdo efectúa en su fundamento de derecho quinto, poniendo en entredicho la actuación municipal en cada una de las causas de resolución atribuidas a Urbanización Golf Sant Gregori, SA, y que motivaron el acuerdo de 11 de marzo de 2016, con aseveraciones como que «la inactividad municipal también ha tenido incidencia en la caducidad del expediente», cuestionando expresamente la actuación municipal a la hora de exigir el cumplimiento de las obligaciones, por la falta de adopción de medidas coercitivas frente a la mercantil urbanizadora o porque no se ejecutaran los avales prestados para la redacción de proyectos y para la promoción.  
 La estimación del recurso vulnera los principios rectores de la contratación administrativa, que postulan que los contratos se ajustarán a los principios de publicidad y concurrencia y, en todo caso, a los de igualdad y no discriminación (Art. 11 del TRLCAP - vigente en la fecha de formalización del convenio urbanístico?, y contemplados en los artículos 1 y 132 de la actual Ley 9/2017, de 8 de noviembre).  
 Resulta evidente del escrito presentado por Bankia, SA, que la propia avalista reconoce que actualmente los avales ejecutados carecen de validez y vigencia. En el supuesto de que por decisión judicial o administrativa procediese la anulación del acto administrativo que determinó la ejecución de la garantía, la cantidad ingresada por tal concepto pasaría a constituirse en garantía en metálico, pero en ningún caso debería reintegrarse al avalista (actuación esta que podría generar un perjuicio a los intereses municipales).  
 La propuesta de acuerdo no resuelve los recursos de reposición planteados, con incumplimiento de lo establecido en el artículo 119 de la Ley 39/2015, que dispone que la resolución del recurso estimará en todo o en parte o desestimará las pretensiones formuladas en el mismo o declarará su inadmisión.  
 En relación con el cumplimiento de las obligaciones esenciales impuestas en el acuerdo de 14 de febrero de 2019 se indica lo siguiente:  
1. Proyecto de recuperación del litoral. Se ha presentado el proyecto que se ha tramitado, pero no se ha entregado la documentación subsanatoria que ha requerido Costas.  
2. Expediente expropiatorio de enlaces exteriores. Ha sido entregado.  
3. Compromiso de construcción del campo de golf. Considera inaceptable la hipoteca unilateral como garantía. No consta su inscripción registral. No están conformes ni con el plazo ni con el procedimiento de ejecución.  
4. Garantía del importe de los pagos realizados por los propietarios en metálico y por anticipado a la ejecución de las obras. Ha sido prestada.  
XXVIII. Con fecha 26 de abril de 2019 se ha emitido Nota de reparo suspensivo a la propuesta de acuerdo de resolución del recurso de reposición interpuesto por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU,frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016, al considerar que en la propuesta de acuerdo fiscalizada se dan las circunstancias a las que se refiere el artículo 12.3.c del Real decreto 424/2017, es decir, cuando se hayan omitido requisitos o trámites que pudieran dar lugar a la nulidad del acto, o cuando la continuación de la gestión administrativa pudiera causar quebrantos económicos a la Tesorería de la entidad local o a un tercero.  
El reparo se fundamenta en el informe municipal de fecha 25 de abril de 2019 suscrito por la jefatura de la sección de ordenación del territorio, urbanismo y patrimonio, la jefatura de la sección de rentas, la jefatura de la sección presupuestaria y contable, y el tesorero municipal, con el conforme de la Secretaria General del Ayuntamiento de Burriana, en el que se cuestiona la legalidad del acuerdo.  
XXIX. Con fecha 3 de mayo de 2019 se ha requerido a Bankia, SA, que eleve a escritura pública las manifestaciones vertidas en el documento presentado en fecha 20 de marzo de 2019.  
A la vista de los antecedentes expuestos, la documentación obrante en el expediente y el informe jurídico emitido por la asistencia jurídica externa el 8 de abril de 2019, y su addenda de 3 de mayo de 2019, que fundamentan el presente acuerdo.  
Considerando que al presente procedimiento le resulta de aplicación la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, del régimen de las administraciones públicas y del procedimiento administrativo común (Ley 30/1992) por así venir establecido en la disposición transitoria segunda de la Ley 39/2015, de 1 de octubre, del procedimiento administrativo común de las administraciones públicas (Ley 39/2015), habida cuenta de que el recurso de reposición se interpuso el 14 de abril de 2016.  
Considerando que la mercantil Urbanizacion Golf Sant Gregori, SAU, el 14 de abril de 2016 interpuso recurso de reposición frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016. La desestimación presunta del mismo se produjo al mes de su presentación, según se contempla en el artículo 117.2 de la Ley 30/1992. Dicha desestimación tiene los solos efectos de permitir a los interesados la interposición del recurso contencioso administrativo, tal y como se indica en el artículo 43.2 de la misma ley, y no exime a la administración de la obligación que le impone el artículo 42, de resolver mediante resolución expresa. Así se reconoce además en el apartado 3.b del propio artículo 43 donde se advierte que «en los casos de desestimación por silencio administrativo, la resolución expresa posterior al vencimiento del plazo se adoptará por la administración sin vinculación alguna al sentido del silencio».  
Considerando que el Ayuntamiento de Burriana y Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, pretenden la terminación convencional del procedimiento de resolución del recurso de reposición interpuesto frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016, regulada en el artículo 88 de la Ley 30/1992, que al efecto dispone:  
1. Las administraciones públicas podrán celebrar acuerdos, pactos, convenios o contratos con personas tanto de derecho público como privado, siempre que no sean contrarios al ordenamiento jurídico ni versen sobre materias no susceptibles de transacción y tengan por objeto satisfacer el interés público que tienen encomendado, con el alcance, efectos y régimen jurídico específico que, en su caso, prevea la disposición que lo regule, pudiendo tales actos tener la consideración de finalizadores de los procedimientos administrativos o insertarse en los mismos con carácter previo, vinculante o no, a la resolución que les ponga fin.  
2. Los citados instrumentos deberán establecer como contenido mínimo la identificación de las partes intervinientes, el ámbito personal, funcional y territorial, y el plazo de vigencia, debiendo publicarse o no según su naturaleza y las personas a las que estuvieran destinados.  
3. Requerirán en todo caso la aprobación expresa del Consejo de Ministros, los acuerdos que versen sobre materias de la competencia directa de dicho órgano.  
4. Los acuerdos que se suscriban no supondrán alteración de las competencias atribuidas a los órganos administrativos ni de las responsabilidades que correspondan a las autoridades y funcionarios relativas al funcionamiento de los servicios públicos.  
Esta regulación permanece inalterada en el artículo 86 de la vigente Ley 39/2015, a salvo un inciso en su apartado 3, referido a la autorización del órgano de las Comunidades autónomas, y la introducción de un apartado 5, relativo a la terminación convencional en los procedimientos de responsabilidad patrimonial.  
Considerando que la resolución de un recurso de reposición, no solo se enmarca dentro un procedimiento administrativo que le otorga la cobertura jurídica al acuerdo de resolución, sino que es perfectamente admisible su resolución a través de un acuerdo convencional. Y ello por lo siguiente:  
1. En el artículo 107 de la misma Ley 30/1992, incluido en el capítulo II. Recursos administrativos, Sección primera, Principios generales de los recursos, ya se admite que la resolución de los recursos administrativos se tramita como un procedimiento administrativo y que como tal se podrá sustituir por otros, entre los que se encuentran la mediación, el arbitraje y la conciliación, si bien para que se tramite ante otros órganos debe estar regulado mediante ley.  
Precisamente en aplicación de este precepto, en la Comunidad Valenciana se ha aprobado recientemente la Ley 24/2018, de 5 de diciembre, de la Generalitat, de mediación, cuya exposición de motivos se pronuncia en el siguiente sentido:  
El derecho de acceso a la justicia es un derecho fundamental e indispensable para la garantía y protección de los demás derechos, ya sea a través de procesos jurisdiccionales, de todos aquellos procedimientos orientados a tratar o prevenir conflictos o de la labor de órganos no jurisdiccionales, como, entre otros, las instituciones nacionales de derechos humanos, los organismos de igualdad y los defensores del pueblo. Existen muchos conflictos que no llegan a los tribunales y se resuelven por otras vías. Así, por ejemplo, todas las que se pueden encontrar dentro de los denominados métodos alternativos de solución de conflictos (MASC), resolución alternativa de litigios (RAL) o métodos alternativos de resolución de conflictos (MARC o ADR, por su acrónimo en inglés), que incluyen vías alternativas como la mediación, la negociación, la conciliación, el derecho colaborativo y el arbitraje. Estos métodos contribuyen al fomento de la cultura de la paz, del diálogo, de la participación, de la convivencia, de la justicia reparadora, de la escucha y del reconocimiento del otro, así como la regeneración de los lazos sociales. Además, la promoción de este tipo de mecanismos alternativos o complementarios repercute en la reducción del alto nivel de litigiosidad y sobrecarga de asuntos judiciales, contribuyendo así a mejorar la efectividad de la administración de justicia.  
Incluso, en su disposición adicional segunda se pronuncia con la siguiente declaración de voluntad: La Generalitat impulsará las medidas necesarias para incorporar procesos de mediación en los procedimientos administrativos de su competencia como forma de terminación convencional y como instrumento sustitutivo del recurso de alzada, de acuerdo con lo previsto en la legislación estatal sobre procedimiento administrativo común.  
El recurso de reposición tiene carácter potestativo pero disfruta de la misma naturaleza que el recurso de alzada, más si cabe cuando no resulta posible la interposición de este último por inexistencia de superior jerárquico, como sucede con los acuerdos plenarios municipales. De forma que la única opción para alcanzar un acuerdo posterior a la resolución del expediente pasa por la interposición de este recurso de reposición.  
2. El artículo 112 de la Ley 30/1992, incluido también en el capítulo II. Recursos administrativos, Sección primera, Principios generales, se establece lo siguiente:  
1. Cuando hayan de tenerse en cuenta nuevos hechos o documentos no recogidos en el expediente originario, se pondrán de manifiesto a los interesados para que, en un plazo no inferior a diez días ni superior a quince, formulen las alegaciones y presenten los documentos y justificantes que estimen procedentes.  
No se tendrán en cuenta en la resolución de los recursos, hechos, documentos o alegaciones del recurrente, cuando habiendo podido aportarlos en el trámite de alegaciones no lo haya hecho.  
2. Si hubiera otros interesados se les dará, en todo caso, traslado del recurso para que en el plazo antes citado, aleguen cuanto estimen procedente.  
3. El recurso, los informes y las propuestas no tienen el carácter de documentos nuevos a los efectos de este artículo. Tampoco lo tendrán los que los interesados hayan aportado al expediente antes de recaer la resolución impugnada.  
Igualmente, el artículo 113.3 de la Ley 30/1992, indica expresamente que:  
El órgano que resuelva el recurso decidirá cuantas cuestiones, tanto de forma como de fondo, plantee el procedimiento, hayan sido o no alegadas por los interesados. En este último caso se les oirá previamente. No obstante, la resolución será congruente con las peticiones formuladas por el recurrente, sin que en ningún caso pueda agravarse su situación inicial.  
Por tanto, en el seno del procedimiento de resolución del recurso se pueden suscitar todas las cuestiones que se estimen pertinentes para su correcta resolución, ello en aras a la satisfacción del interés público, que en todo caso debe inspirar la actuación administrativa.  
El hecho de que la resolución del expediente de resolución de un recurso de reposición pueda adoptarse sin la intervención de trámite alguno no supone que dicho acto administrativo no se deba someter a un procedimiento administrativo, cuyas disposiciones generales están reguladas en el Título IV. Y son generales por que se aplican a todos los procedimientos, incluido el que ahora se cuestiona.  
3. Además, el artículo 88 de la Ley 30/1992 se incardina en el título VI de dicha norma, en el que se regulan las disposiciones generales sobre los procedimientos administrativos. En dicho Título se contemplan también, por ejemplo, la prueba, la audiencia e información pública, el desistimiento, la renuncia, etc. trámites que incuestionablemente son aplicables al procedimiento de resolución de recursos cuando son pertinentes. Los propios informes municipales admiten que sí caben el desistimiento y la renuncia. Se da la circunstancia de que el procedimiento para la resolución de este recurso de reposición sí exige la práctica de ciertos trámites antes de su resolución definitiva, para lo cual se han aplicado, como no puede ser de otra manera, estas disposiciones generales.  
4. El artículo 4 del TRLCAP, la legislación de contratación pública aplicable a este expediente, también admite que la administración concierte todo tipo de pactos que no sean contrarios al ordenamiento jurídico y al interés general:  
La Administración podrá concertar los contratos, pactos y condiciones que tenga por conveniente, siempre que no sean contrarios al interés público, al ordenamiento jurídico o a los principios de buena administración y deberá cumplirlos a tenor de los mismos, sin perjuicio de las prerrogativas establecidas por la legislación básica en favor de aquella.  
La propia disposición adicional cuarta de dicho TRLCP dispone que:  
Se celebrarán con sujeción a lo dispuesto en esta Ley los contratos que se formalicen al amparo de lo establecido en el artículo 88 de la Ley de régimen jurídico de las administraciones públicas y del procedimiento administrativo común, cuando tengan por objeto materias reguladas en la presente ley.  
5. Como ha señalado la doctrina más consolidada en esta materia (Carballo Martínez, G.)  
«ab initio, cualquier materia, competencia o actividad que ejerza la Administración a través de un procedimiento administrativo, podrá realizarse a través de esta técnica jurídica, y ello porque los límites que la administración pública tendría para acordar una resolución consensuada, serían idénticos a los que el ordenamiento jurídico impone a todos los poderes públicos en general, a través del artículo 9.3 de la C.E., y, en particular, el que establece el derecho administrativo de conformidad con lo dispuesto en los artículos 53 y 63.1 de la LPC, así como del art. 70.2 LJ».  
Jesús M. Chamorro, magistrado especialista en contencioso (la Ley 684/2001) ya dijo:  
«La terminación convencional del procedimiento administrativo vio la luz de su realidad en la vida jurídica de la mano de la Ley 30/1992 del PAC y RJAP, cuyo art. 88 le dio carta de naturaleza, precepto que precisamente se enmarca dentro del capítulo de la ley que trata de la terminación del procedimiento administrativo. En este precepto se prevé que las administraciones públicas a través de acuerdos, pactos, convenios o contratos, podrán dar por finalizado el procedimiento administrativo en el que se apliquen, o insertarse en los mismos con carácter previo en orden a plasmarse posteriormente en una resolución administrativa, que vinculada o no a ese previo pacto, ponga fin al procedimiento. El límite a esa posibilidad de acuerdo estará en que el pacto tenga un contenido que no sea contrario a derecho ni verse sobre materias no susceptibles de transacción. Además, en todo caso, ha de perseguir la satisfacción del interés general».  
Pero además, existe una más que consolidada práctica jurisprudencial de nuestros tribunales que admite la transacción en fase de recurso administrativo y por ello señalamos algunos precedentes:  
Tribunal Superior de Justicia de Les Illes Balears, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sentencia 780/2012 de 12 Nov. 2012, Rec. 47/2012. Ponente: Ortuño Rodríguez, Alicia Esther. (La Ley 186907/2012).  
Un Ayuntamiento inicia un procedimiento de lesividad para anular una licencia de obra, pero durante la tramitación se alcanza un «acuerdo transaccional» y se archiva el procedimiento de lesividad, facultando al alcalde para que modifique la licencia otorgada para que se ajuste a la legalidad. El Juzgado de Instancia anuló la aprobación del acuerdo transaccional por entender que «la terminación de un expediente de declaración de lesividad de una licencia de obras por haber alcanzado un acuerdo con la entidad promotora es una actuación cuestionable, que incluso podría calificarse como efectuada en fraude de ley». Sin embargo, el TSJ entiende que la terminación del expediente de lesividad en atención al acuerdo transaccional es conforme a derecho, señalando que:  
«Esta ilegalidad era reconocida no solo por el Ayuntamiento, sino también por los promotores de la construcción. Pero el artículo 103 LPAC no obliga, sino que permite a la Administración autora de un acto administrativo anulable y que produzca efectos favorables en el administrado, declarar su lesividad para  posteriormente recurrirlo ante el orden jurisdiccional contencioso-administrativo. Partiendo de los derechos generados en los particulares por un acto administrativo favorable, pero contrario al ordenamiento jurídico, aunque no viciado de nulidad radical, esta Sala considera que, descansando sobre la Administración la facultad de iniciar el procedimiento de lesividad, también ostenta la posibilidad de acordar su terminación sin efectuar la declaración administrativa de anulabilidad. Por ello, iniciado el expediente de lesividad de una licencia manifiestamente ilegal, no es que mediante convenio se efectuase transacción alguna sobre la ilegalidad, sino que partiendo de un acuerdo suscrito con los afectados, el procedimiento finalizó, siendo conforme con el artículo 88 LPAC. No existe norma alguna que imponga que, una vez iniciado, el procedimiento de lesividad debiese concluir mediante su declaración de anulabilidadpor el Pleno del Consistorio y su posterior impugnación ante el orden jurisdiccional contencioso-administrativo, pudiendo finalizarse en cualquier momento.  
Tribunal Superior de Justicia de Navarra, Sala de lo Contencioso-administrativo, Sentencia 1100/2004 de 2 Nov. 2004, Rec. 6/2004. Ponente: Pueyo Calleja, Francisco Javier. La Ley 227908/2004.  
Un ayuntamiento y una mercantil firman un acuerdo transaccional en relación con unas deudas tributarias en apremio, y, en atención a dicho acuerdo, el Ayuntamiento estima un recurso de reposición y anula las providencias de apremio. El TSJ de Navarra concluye que es posible este acuerdo transaccional (aunque lo anule por incumplir requisitos sustantivos) señalando que,  
«Tercero. Respecto a la posibilidad y validez del acuerdo transaccional debe señalarse:  
1. Debe en primer lugar señalarse el marco normativo de los acuerdos transaccionales en el ámbito del Derecho Administrativo y más en concreto en el Derecho Tributario aplicable al caso que nos ocupa:  
El artículo 88 LRJPAC establece: «Terminación convencional 1. Las administraciones públicas podrán celebrar acuerdos, pactos, convenios o contratos con personas tanto de derecho público como privado, siempre que no sean contrarios al ordenamiento jurídico ni versen sobre materias no susceptibles de transacción y tengan por objeto satisfacer el interés público que tienen encomendado, con el alcance, efectos y régimen jurídico específico que en cada caso prevea la disposición que lo regule, pudiendo tales actos tener la consideración de finalizadores de los procedimientos administrativos o insertarse en los mismos con carácter previo, vinculante o no, a la resolución que les ponga fin. 2. Los citados instrumentos deberán establecer como contenido mínimo la identificación de las partes intervinientes, el ámbito personal, funcional y territorial, y el plazo de vigencia, debiendo publicarse o no según su naturaleza y las personas a las que estuvieran destinados. 3. Requerirán en todo caso la aprobación expresa del Consejo de Ministros, los acuerdos que versen sobre materias de la competencia directa de dicho órgano. 4. Los acuerdos que se suscriban no supondrán alteración de las competencias atribuidas a los órganos administrativos ni de las responsabilidades que correspondan a las autoridades y funcionarios relativas al funcionamiento de los servicios públicos.»  
El artículo 39 de la Ley general presupuestaria establece: «1. No se podrá transigir judicial ni extrajudicialmente sobre los derechos de la Hacienda Pública, ni someter a arbitraje las contiendas que se susciten respecto de los mismos, sino mediante decreto acordado en Consejo de Ministros, previa audiencia del de Estado en pleno.»  
Establece el artículo 15.2 párrafo primero de la Ley foral 8/1988 reguladora de la Hacienda Pública de Navarra: «2. No se podrá transigir judicial ni extrajudicialmente sobre los derechos económicos de la Hacienda Pública de Navarra, ni someter a arbitraje las contiendas que sobre los mismos se susciten, sino mediante acuerdo del Gobierno de Navarra, a propuesta del Consejero de Economía y Hacienda.».  
Establece el artículo 23.1.a) del RDLeg 781/1986 Texto refundido de las disposiciones legales en materia de régimen local: «1. Además de las señaladas en el artículo 22 L 7/1985 de 2 abril, corresponden al Pleno, una vez constituido conforme a lo dispuesto en la legislación electoral, las siguientes atribuciones: a) La adquisición de bienes y derechos del municipio y la transacción sobre los mismos, salvo que las competencias estén atribuidas expresamente por la ley a otros órganos.».  
Establece la Ley Foral 6/1990 (?)  
2. La Sala estima que con tal marco normativo no cabe sino admitir la posibilidad de que la Administración llegue a Acuerdos transaccionales en el ámbito administrativo y en particular en el tributario que nos ocupa. El hecho de que no haya una normativa que regule específicamente la transacción en los procedimientos de ejecución de deudas tributarias por vía de apremio no empece a estimar que la normativa citada ut supra no cubra de manera suficiente (no solo con normativa de carácter general sino incluso también con normativa sectorial en el ámbito tributario navarro) la posibilidad cierta de acuerdos transaccionales en el ámbito tributario navarro (art. 88 LRJPAC en conexión con la Ley Foral 6/1990, la Ley Foral 8/1988 reguladora de la Hacienda Pública de Navarra, la Ley Foral 2/1995 reguladora de las haciendas locales de Navarra y en el marco normativo antes citado ...).  
3. Ahora bien tal posibilidad cierta y directa de llegar a acuerdos transaccionales está sujeta a una serie de requisitos que deben concurrir inexcusable y acumulativamente y que se derivan de la normativa reguladora de la transacción en el ámbito administrativo así como de los principios jurídicos propios de todo acuerdo transaccional. Así deben concurrir los siguientes:  
Requisitos ínsitos o presupuestos del acuerdo transaccional:  
 La existencia de una relación jurídica incierta o dudosa (incertidumbre razonable).  
 La intención de las partes de eliminar tal incertidumbre sustituyendo la relación jurídica afectada por ella por una relación totalmente cierta y definida en todos sus aspectos sustanciales de manera clara.  
 La instrumentación de esa eliminación de la incertidumbre mediante recíprocas concesiones.  
Requisitos materiales o de contenido:  
 Que los acuerdos, convenios o pactos transaccionales no sean contrarios al ordenamiento jurídico, ni lesivos del interés público - lo que conlleva, particularmente, la apreciación de la proporcionalidad de las concesiones recíprocas establecidas- o de terceros.  
 Que no versen sobre materias no susceptibles de transacción.  
 Que tengan por objeto satisfacer el interés público que tengan encomendado.  
 Que contengan los acuerdos como mínimo la identificación de las partes intervinientes así como, cuando así lo exigiera la naturaleza del acuerdo, el ámbito personal, funcional y territorial, y el plazo de vigencia, debiendo publicarse o no según la naturaleza y las personas a las que estuvieran destinados.  
Requisitos procedimentales que se contraen, esencialmente, a la concreción del acuerdo transaccional a través del procedimiento pertinente con especial relevancia a la aprobación por el órgano competente para ello.(?)».  
6. En el propio seno del procedimiento contencioso administrativo, la Ley 29/1998 de la jurisdicción contencioso-administrativa permite la terminación convencional del procedimiento en su artículo 77.1, como así lo prevé también el artículo 19.2 de la LEC. Va de suyo que esta terminación convencional no se refiere a la aceptación por la administración demandada de una causa de nulidad o anulabilidad, pues en ese caso estaríamos ante un allanamiento.  
El acuerdo transaccional es admisible en sede judicial y en materia de contratación, como así ha quedado resuelto en multitud de Autos que aprueban estos acuerdos, como TSJCL Valladolid de 21 de septiembre de 2007:  
Pues bien, como quiera que el acuerdo viene referido a una materia ?contratación administrativa, se trata de ejecución de obras adjudicadas al actor- donde el principio de libertad de pacto está expresamente regulado ?artículo 4 del texto refundido- y dado que en el supuesto de autos los pactos alcanzados no se presentan como contrarios al ordenamiento jurídico ni lesivos del interés público ni de terceros, procede aprobar dicho convenio y declarar terminado el procedimiento.   
Recientemente, el TSJXG ha dictado Auto de 19 de febrero de 2018 que resulta muy relevante porque aprueba la homologación judicial de los acuerdos de mediación alcanzados por las partes en el pleito derivado de la licencia de rehabilitación concedida al antiguo edificio de Fenosa. Recuerda la Sala que la ejecución in natura de la sentencia obligaría a la reposición de la antigua sede de Fenosa al momento anterior al otorgamiento de la licencia anulada, para poder así recuperar la edificación destinada a oficinas conforme a los permisos de 1962 y 1964. Para ello sería necesario demoler las obras de rehabilitación ejecutadas hasta alcanzar la estructura anterior que aún permanece y, sobre ella, reconstruir nuevamente el antiguo inmueble hasta alcanzar una réplica del mismo cuya legalidad conforme al Plan general de ordenación municipal actual no estaría acreditada sin necesitar ulteriores legalizaciones, incluso modificaciones del PGOM, «cuando no la propia demolición de lo nuevamente construido». Por tanto, se estaba ante una restauración de la legalidad que imponía la demolición. Aclaran los miembros de la Sala que con la homologación del acuerdo alcanzado por las partes se consigue un equilibrio entre la indemnización moral que corresponde a la demandante, la evitación del excesivo coste para los recursos públicos y los intereses de los vecinos del inmueble. Afirman los magistrados que «no estamos, de este modo, ante un acuerdo entre partes en el cual, mediante un intercambio económico, se aparenta una ejecución que no es tal y se traslada al erario público las responsabilidades de la sentencia». La Sala indica que «es importante destacarlo, porque tal planteamiento no pasaría de ser vulgar y reduccionista, dejando al margen el instituto principal de la mediación». Para la mayoría del pleno, los acuerdos dan respuesta a la satisfacción de los intereses de las partes sin incurrir en infracción apreciable del ordenamiento jurídico, ya que ninguna norma se opone a los compromisos alcanzados y su finalidad se orienta a establecer un concreto cauce jurídico para conseguir el restablecimiento de la legalidad urbanística en la medida en que se había visto afectada.  
Luego negar la viabilidad jurídica del acuerdo transaccional en sede administrativa, a la vista de su tratamiento en sede judicial, nos abocaría a imponer irracionalmente el ejercicio de una acción judicial para poder dirimir un conflicto con la administración pública mediante convenio. Tal postura se contradice con los principios de la actuación administrativa de eficacia, eficiencia, racionalidad, responsabilidad, simplicidad y servicio efectivo, todos ellos exigidos en el artículo 3 de la Ley 40/2015 del Régimen Jurídico de las administraciones públicas. Pero además vulnera el derecho a la tutela judicial efectiva al imponer el ejercicio de una acción judicial para dilatar la resolución del conflicto.  
7. Abunda en el anterior argumentario la Recomendación 9 (2001) del Comité de Ministros del Consejo Europeo que ya entonces abogaba por la aplicación de los métodos alternativos de resolución de conflictos entre las autoridades administrativas y las personas privadas. A estos efectos, la Guía para una mejor implementación de la recomendación anterior [(European Commission for the Efficiency of Justice (CEPEJ)], recuerda a los Estados miembros que deben impulsar este tipo de vías de solución de conflictos en las Administraciones Públicas, recomendando que en determinados supuestos particularmente complejos resulte necesario de forma previa a la vía judicial acudir a procesos como la mediación o la conciliación (Recomendación 15).  
En este sentido, debemos recordar que el CGPJ suscribió el 23 de febrero de 2017 el Convenio Marco con el Colegio de Abogados de Valencia, para la Mediación en el ámbito de los conflictos con la administración pública. Y el propio CGPJ ha formalizado Protocolo de actuación en el que indica: Desde otra perspectiva, el control jurisdiccional de las administraciones públicas que se atribuye en exclusiva al poder judicial conforme a lo dispuesto en los artículos 106 y 117 de la Constitución, no excluye que los conflictos que surjan entre los ciudadanos puedan ser resueltos por vías diferentes de la jurisdiccional, pudiendo complementarse tal vía con el establecimiento de técnicas compositivas intrajudiciales o extraprocesales no específicamente incardinadas en la función de «juzgar y hacer ejecutar lo juzgado» que contribuyan a la protección jurídica de los derechos de los ciudadanos.  
En consecuencia, la práctica de la mediación para la resolución de conflictos entre la administración y los particulares, no solo no es despreciable sino que está siendo fomentada por el máximo órgano de gobierno del poder judicial del Estado.  
De lo anterior nos cumple afirmar que la terminación convencional del artículo 88 de la Ley 30/1992 sí resulta aplicable al procedimiento de resolución del recurso de reposición y se inserta precisamente en dicho procedimiento para otorgar mayores garantías a los ciudadanos afectados y la mayor protección del interés público, supeditando la estimación del recurso al cumplimiento de las condiciones que el Ayuntamiento Pleno ha considerado que resultaban las más acordes para satisfacer el interés general.  
Considerando que como ya se especificó expresamente en el acuerdo de 14 de abril de 2017, el acuerdo transaccional entre el Ayuntamiento de Burriana y Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. está limitado por las condiciones impuestas en el propio artículo 88 de la Ley 30/1992.  
El contenido del acuerdo transaccional cumple con las citadas limitaciones:  
1. No ser contrarias al ordenamiento jurídico  
Al presente procedimiento le resulta de aplicación la Ley 30/1992 por así venir establecido en la disposición transitoria segunda de la Ley 39/2015, habida cuenta de que el recurso de reposición se interpuso el 14 de abril de 2016, y en su artículo 88 se prevé la terminación convencional, por lo que como ya se ha expuesto resulta, en principio, legalmente admisible adoptar un acuerdo transaccional para la resolución del recurso.  
El propio contenido del acuerdo transaccional no debe infringir el ordenamiento jurídico por lo que debemos analizar la normativa que le resulta de aplicación.  
El recurso de reposición se interpuso frente al acuerdo plenario que resolvía la condición de agente urbanizador de la mercantil Urbanizacion Golf Sant Gregori SAU, en el seno del Programa de actuación integrada del sector Golf Sant Gregori (PAI). En virtud del artículo 29.13 de la Ley 6/1994, Reguladora de la actividad urbanística (LRAU), de aplicación a dicho procedimiento, «Las relaciones derivadas de la adjudicación del Programa se regirán por las normas rectoras de la contratación administrativa en lo que estas no contradigan lo dispuesto por esta Ley ni sean incompatibles con los principios de la misma en los términos que reglamentariamente sean desarrollados».  
Dado que la LRAU nada contemplaba acerca de las causas de resolución, la norma de contratación temporalmente aplicable a este PAI, en virtud de la fecha de adjudicación del contrato, según lo dispuesto en la disposición transitoria primera de la Ley 30/2007, de 30 octubre, de contratos del sector público, es el texto refundido de la Ley de contratos de las administraciones públicas, aprobado por Real decreto legislativo 2/2000, de 16 de junio (TRLCAP). Asi como el Real decreto 1098/2001 de 12 de octubre por el que se aprueba el Reglamento General de Contratación de las Administraciones Públicas.  
El artículo 112 del TRLCAP se refiere a que el derecho de la administración para ejercitar la resolución del contrato es potestativo, a salvo en el supuesto de que la contratista se halle en situación de liquidación de concurso de acreedores, en cuyo caso la resolución debe adoptarse forzosamente.  
«1. La resolución del contrato se acordará por el órgano de contratación, de oficio o a instancia del contratista, en su caso, mediante procedimiento en la forma que reglamentariamente se determine.  
2. La declaración de insolvencia en cualquier procedimiento y, en caso de concurso, la apertura de la fase de liquidación originarán siempre la resolución del contrato.  
En los restantes casos de resolución de contrato el derecho para ejercitarla será potestativo para aquella parte a la que no le sea imputable la circunstancia que diere lugar a la misma, sin perjuicio de lo establecido en el apartado 7 y de que en los supuestos de modificaciones en más del 20 por 100 previstos en los artículos 149, párrafo e) ; 192, párrafo c), y 214, párrafo c), la Administración también pueda instar la resolución.»  
Este carácter potestativo se refleja también en la Estipulación VI del convenio de programación suscrito en 2005, en idénticos términos, y así lo reconocen los informes municipales. Es más, admitiendo dicha condición, estos informes acaban solicitando al Ayuntamiento que «reafirme su legitimación para hacer uso de la prerrogativa de resolución». Por tanto, resolver el PAI no era, ni es, una imposición legal, sino una opción o prerrogativa.  
El Consejo de Estado en su Memoria del año 2008 afirmó que «la prerrogativa administrativa de acordar la resolución del contrato no es exactamente una potestad exorbitante (lo que llevaría a una aproximación a la figura de la intervención administrativa), sino el medio natural diseñado por la Ley para hacer efectiva la finalidad del contrato mediante la preservación de su elemento final (el interés público)».  
El interés público subyacente restringe o condiciona la facultad más libre de que dispondrían las administraciones públicas en estos contratos. En este sentido, el Tribunal Supremo en su Sentencia de 12 de junio de 1990 (RJ 1990/4816) señala que los contratos administrativos «posee(n) notas que no tiene el civil» dada «la finalidad de servicio a la comunidad que adorna a esta clase de contratos». Es la garantía de ese interés general la que excluye que cualquier infracción determine necesariamente la extinción del contrato. Como consecuencia de ello, son numerosos los pronunciamientos del Tribunal Supremo que exigen la máxima prudencia a la hora de hacer uso de la potestad de resolver los contratos. Ya en su Sentencia de 26 de marzo de 1987 el Alto Tribunal señalaba que existen razones suficientes para que las resoluciones contractuales «solo se adopten cuando están plenamente justificadas puesto que la prudencia aconseja, salvo en casos extremos, no romper la atmósfera de concordia y colaboración que debe reinar en las relaciones contractuales administrativas, teniendo siempre presente la proporcionalidad entre el plazo pactado para la ejecución de la obra y el de la prórroga o prórrogas interesadas por los contratistas». Añade esta misma sentencia que «lo peor para todos, es una resolución del contrato y una vuelta a empezar en la selección de un nuevo contratista».  
En términos similares se ha pronunciado el Consejo de Estado en sus Dictámenes núm. 1377/2012 y núm. 55563/1991, cuando afirma que «La posición de privilegio de la Administración en la contratación pública exige una especial diligencia en el uso de sus prerrogativas».  
La resolución del contrato debe ser la última medida a adoptar por parte de la administración. Así lo han señalado nuestros tribunales al señalar que incluso cuando el contratista se encuentre claramente incurso en una de las causas de resolución, puede resultar más conveniente el mantenimiento de la relación contractual en lugar de proceder a una liquidación del contrato resuelto y a sustituir al contratista por otro distinto [entre otras, Sentencias de 14 de enero de 1991 (RJ 1991/538) y de 2 de abril de 1992, (RJ 1992/2994)].  
Pues bien, siendo que la resolución del contrato, por las causas en que se fundamentó en el acuerdo de 11 de marzo de 2016, es una prerrogativa no legalmente exigible, también el Ayuntamiento de Burriana puede lícitamente optar ahora por el mantenimiento del contrato, acometiendo para ello un acuerdo transaccional que imponga compromisos y obligaciones al contratista que garanticen el cumplimiento del mismo.  
No debe verse en este cambio una infracción del ordenamiento jurídico. Con la debida motivación, como es el caso, el Ayuntamiento puede modificar su criterio anterior dado que las decisiones municipales se tienen que adoptar desde la perspectiva de atender siempre al interés público que el Ayuntamiento tiene que tutelar. Y qué duda cabe que la apreciación de ese interés público puede variar en su apreciación a la vista de las circunstancias concurrentes, aunque no varía en cuanto a su sentido, que no es otro que el desarrollo de la actuación urbanística proyectada como incluso el Ayuntamiento se encargó de precisar en la citada Resolución de 11 de marzo de 2016.  
Y las nuevas circunstancias que motivan el cambio de criterio frente a la solución propuesta en el acuerdo de 11 de marzo de 2016 son aquellas que garantizan ante la administración local que el programa de actuación integrada llegará a buen fin y que brevemente, se resumen en: (1) la adquisición por parte de un inversor del 76,54 % de la deuda ordinaria del concurso de acreedores, (2) que ese inversor que se haya comprometido expresamente con la viabilidad del programa, (3) que se haya aprobado el convenio de acreedores y (4) sobre todo y lo que es más importante que la Asociación de Propietarios a favor del PAI Sant Gregori en la que se integran un 30,1 por ciento de la propiedad haya manifestado su apoyo a la reactivación, con lo que queda acreditado el apoyo social con que cuenta la reactivación del proyecto.  
La salvaguarda del interés público en el texto del acuerdo transaccional es clara si se considera, no solo lo relativo a las garantías de viabilidad económica para el desarrollo de la actuación ofrecidas por Urbanizacion Golf Sant Gregori SAU, sino también las contraprestaciones y mejoras ofrecidas e impuestas por el Ayuntamiento que permitirán materializar una actuación emblemática para el municipio de Burriana.  
A este respecto los informes jurídicos municipales niegan dicha posibilidad partiendo del axioma de que el Acuerdo recurrido es conforme a Derecho porque las causas que dieron lugar al mismo concurrían y no se han desvirtuado en el recurso de reposición interpuesto por el agente urbanizador.  
No se niega el hecho de que las causas se hubieren producido, pero como ya se ha argumentado, estas no obligan a la administración a resolver el contrato. Es más, la regulación de la resolución de los contratos públicos pivota sobre el principio de conservación de los mismos, como mal menor, puesto que siempre prevalece el interés público que sustentó la contratación pública. De ahí que el procedimiento de resolución contractual sea riguroso y garantista para el contratista cuando la administración pretende su resolución.  
Es importante destacar precisamente este régimen garantista pues es el que nos da la clave para interpretar que se puede revocar el Acuerdo de 11 de marzo de 2016 sin infracción del ordenamiento jurídico.  
En el presente caso, el Ayuntamiento optó por la resolución contractual en aplicación del artículo 111, apartados d), e) y g). Ante la oposición del agente urbanizador se recabó el preceptivo informe del Consejo Jurídico Consultivo. Así lo exige el artículo 109.1.d) del Reglamento de contratación, solo cuando concurre dicha oposición y en defensa de los legítimos derechos del contratista a mantener la vigencia del contrato. Nótese que si el agente urbanizador estuviere conforme con la resolución del PAI, sean cuales fueren las causas de resolución que hubiere esgrimido el acuerdo, este habría quedado resuelto sin control del órgano consultivo.  
El hecho de que el Consejo Jurídico Consultivo, en su Dictamen 2016/0069, haya informado favorablemente a la resolución del contrato no vincula al Ayuntamiento de Burriana para forzosamente adoptar el acuerdo de resolución. Que este órgano consultivo haya informado acerca de la existencia de dos causas de resolución cuando se adoptó no impide en modo alguno que la administración considere ahora más pertinente el mantenimiento del contrato y acuerde su revocación. El informe municipal hace mención a los límites de la resolución por mutuo acuerdo de ambas partes contratantes, para justificar igualmente la imposibilidad de acuerdo transaccional. Pero lo cierto es que en este caso no estamos ante una resolución por mutuo acuerdo y, es más, dichas limitaciones se imponen precisamente en aras a defender la vigencia del contrato por el interés público que lo sustenta, que siempre prevalece, aunque ambas partes contratantes tengan intención de resolverlo.  
Tampoco es admisible que solo se pueda estimar el recurso de reposición por motivos de nulidad o anulabilidad del acuerdo. A tal efecto nos permitimos recordar que el artículo 105 de la Ley 30/1992 permite que las administraciones públicas revoquen sus actos administrativos desfavorables:  
1. Las administraciones públicas podrán revocar en cualquier momento sus actos de gravamen o desfavorables, siempre que tal revocación no constituya dispensa o exención no permitida por las leyes, o sea contraria al principio de igualdad, al interés público o al ordenamiento jurídico.  
Abunda el citado precepto en la necesidad de que no se vulnere el ordenamiento jurídico, no constituya dispensa no permitida por las leyes y que no sea contraria al interés público. Por consiguiente, a través de la resolución del recurso, el Ayuntamiento de Burriana podría incluso revocar el acuerdo desfavorable para el agente urbanizador, aunque el mismo no estuviere viciado de nulidad.  
Y sostenemos este argumento habida cuenta de que como ya se ha dicho no hay precepto en la legislación de contratación pública que impida el mantenimiento del contrato, por lo que dicha actuación no constituye una excepción o dispensa extraordinaria al contratista y, por el contrario, se somete al interés público de mantener el contrato y la gestión y desarrollo del sector Golf Sant Gregori. Luego resolver el recurso de reposición reactivando la posición del contratista no infringe la normativa de contratación pública.  
Pese a todo lo anterior el informe de 25 de abril de 2019 considera que estamos ante una materia no susceptible de transacción y denuncia la vulneración de los principios rectores de la contratación pública. Ante dicha afirmación conviene destacar lo siguiente:  
La apelación a los principios de publicidad y concurrencia y en todo caso a los de igualdad y no discriminación que se formula en el informe no deja de ser, como imaginamos, un grave error técnico en el que incurren los funcionarios firmantes del informe de 25 de abril de 2019. Y ello porque dichos principios son aplicables a la fase de adjudicación de los contratos, y hasta donde esta parte tiene conocimiento, todo el procedimiento de licitación y adjudicación del contrato se realizó correctamente en aplicación de estos principios. Luego, apelar ahora a ellos, cuando estamos en fase de resolución del contrato, resulta cuanto menos anacrónico. La condición de agente urbanizador (el contrato) se reactiva por estimación del recurso, o se resuelve por su desestimación, pero en modo alguno se adjudica. Nuevamente los informes municipales tienden a generar polémica donde no la hay. Lo mismo cabe decir de la referencia que se hace en dicho informe a la Sentencia del Tribunal de Justicia de Luxemburgo de 7 de septiembre de 2016, único argumento jurídico en que se apoya el informe.  
Vaya por delante que nuevamente en este punto se confunden por los firmantes los conceptos de (i) resolución contractual con (ii) modificación contractual. Pues bien, partiendo de esta diferenciación, que es de sobra conocida por cualquier profesional del derecho de contratos, como lo son los funcionarios suscribientes, es posible entender cómo el Tribunal de Luxemburgo en la Sentencia que se cita, cuando le plantean la cuestión de«?si el artículo 2 de la Directiva 2004/18 debe interpretarse en el sentido de que, con posterioridad a la adjudicación de un contrato público, no es posible introducir en él una modificación sustancial sin abrir un nuevo procedimiento de adjudicación del contrato, ni siquiera en el supuesto de que esa modificación constituya, objetivamente, una solución de compromiso que implique renuncias recíprocas de ambas partes y pretenda poner fin a un conflicto de resultado incierto, nacido de las dificultades que la ejecución del contrato plantea» la respuesta que ofrece es (de forma coherente con toda la doctrina sobre las restrictivas causas de modificación de los contratos) «que el principio de igualdad de trato y la obligación de transparencia que de él se deriva impiden que, con posterioridad a la adjudicación de un contrato público, el poder adjudicador y el adjudicatario introduzcan en las estipulaciones de ese contrato modificaciones tales que esas estipulaciones presentarían características sustancialmente diferentes de las del contrato inicial».  
Evidentemente que ello es así y por lo tanto de forma pactada entre las partes no se puede hurtar la necesidad de una nueva licitación cuando el contenido de las prestaciones es sustancialmente distinto al inicialmente adjudicado.  
Pero en el presente caso, no se dan modificaciones sustanciales al contrato inicial, dado que no hay ampliación de las prestaciones que generen mayores ingresos para el contratista, ni hay modificación de los criterios que rigieron la licitación (si es que puede considerarse que existieron ya que la adjudicación del programa en 2005 no venía precedida de ningún pliego de cláusulas administrativas).  
El contenido prestacional del contrato (Convenio de 2005) entre el Ayuntamiento y el agente urbanizador permanece invariable, como es notorio y evidente. El Ayuntamiento en el acuerdo transaccional, que forma parte del convenio, lo que ha pretendido es que se garantice la ejecución del programa con obligaciones adicionales más gravosas para el contratista, que en modo alguno suponen una ventaja competitiva, sino que son cargas adicionales impuestas como consecuencia del inicial incumplimiento, que no alteran el contenido prestacional del programa.  
En este sentido es falso que el acuerdo transaccional establezca una dispensa de penalidades con el reintegro de los avales como se afirma en el informe de 25 de abril de 2019. Vuelve a apreciarse aquí la interpretación sesgada del contenido del acuerdo transaccional. Lo que no es posible es establecer a la vez las consecuencias del incumplimiento contractual y las exigencias del cumplimiento de un contrato. O se opta por lo uno o por lo otro. Y en este sentido, en relación con los avales, el acuerdo transaccional lo que plantea, desde la lógica del cumplimiento contractual, es, en su caso, la recuperación de la vigencia de los depositados en su día (no amplia ningún plazo), las garantías han permanecido, de una forma u otra, en el Ayuntamiento de Burriana, por el importe exigido. No hay ningún cambio de obligaciones, a salvo las derivadas de la reactivación del programa con la estimación del recurso.  
En cuanto a la constitución de garantías, el nuevo plazo para aportar la garantía de ejecución del campo de golf, al que se alude, no es tal, puesto que el Acuerdo Transaccional se refiere a cómo se ha de cumplir una causa de resolución contractual (causa que no fue estimada por el Consejo Jurídico Consultivo). Es lógico por tanto que se establezca como consecuencia de la reanudación del PAI un plazo para formalizar esta garantía que forzosamente se exige en el Convenio de 2005, dando así la posibilidad de la continuación.  
En cuanto al plazo de ejecución de las obras de urbanización, es cierto que se ha superado pero cabe recordar que la superación de los mismos no es causa forzosa de resolución del programa.  
Respecto de la situación concursal de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, a fecha de hoy ya ha sido dictado sentencia de aprobación del convenio de la Junta de acreedores, por lo que no habiendo entrado en liquidación, tampoco se ve impedida de mantener su relación contractual.  
El artículo 20 del TRLCAP prevé en su apartado b, la declaración en concurso de acreedores como causa de prohibición para contratar. En el presente caso Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, fue declarada en concurso de acreedores con posterioridad a la aprobación del Programa de actuación integrada y de la adjudicación de la condición de agente urbanizador. Por tanto, nos encontramos ante la aparición sobrevenida, tras la adjudicación de la condición de agente urbanizador, de una de las causas de prohibición para contratar.  
Así lo ha puesto de manifiesto la Junta Consultiva de Contratación de Cataluña en su informe 14/2012, de 30 de noviembre, en el que afirma lo siguiente:  
«La siguiente cuestion que debe tratarse es si esta causa de prohibicion de contratar sobrevenida afecta a un contrato ya formalizado. Para resolver la cuestion planteada se tiene que partir del hecho de que las prohibiciones de contratar se configuran legalmente, en caso de que concurran, como un impedimento para poder contratar. En consecuencia, el requisito de no incurrir en ninguna causa de prohibicion de contratar debe cumplirse, en todo caso, en el momento de presentacion de las proposiciones y debe mantenerse hasta el momento de adjudicacion y de formalizacion del contrato.  
En terminos practicos, si el organo de contratacion adjudica un contrato a una empresa en la cual concurre una causa de prohibicion de contratar, esta adjudicacion es nula de plena Derecho, por aplicacion del articulo 32.b del TRLCSP, de manera que el contrato se puede declarar nulo durante toda su vigencia, es decir, hasta su extincion, independientemente del momento en que se aprecie la concurrencia de la causa de prohibicion. Por lo tanto, respecto del supuesto objeto de consulta, la causa de prohibicion de contratar afecta tanto a los contratos perfeccionados que se hayan adjudicado dandose esta circunstancia, como tambien los que se pretendan licitar mientras se mantenga la prohibicion de contratar.  
Un supuesto diferente es aquel en que el requisito de incurrir en causa de incompatibilidad se produce con posterioridad a la formalizacion del contrato. Sobre esta ultima cuestion se ha pronunciado esta Junta Consultiva de Contratacion Administrativa en el Informe 13/2010, de 26 de noviembre. En este informe se manifesto que la normativa sobre contratacion publica vigente en aquel momento, que era la Ley 30/2007, de 30 de octubre, de contratos del sector publico (de ahora adelante, LCSP), no contenia ninguna prevision en relacion con la circunstancia que un contrato validamente adjudicado resultara posteriormente afectado por una causa que, en caso de haber concurrido antes de su adjudicacion, habria impedido la adjudicacion o que, si se hubiera adjudicado, seria nulo».  
Pero es más, el artículo 112.2 del TRLCAP, que regula la «aplicación de las causas de resolución», establece que únicamente cuando se produzca la apertura de la fase de liquidación en los supuestos de declaración de concurso, será preceptiva y obligatoria la resolución del contrato, añadiendo en su apartado 7 que «En caso de declaración de concurso y mientras no se haya producido la apertura de la fase de liquidación, la Administración potestativamente continuará el contrato si el contratista prestare las garantías suficientes a juicio de aquella para su ejecución».  
Por tanto, no habiendo entrado en fase de liquidación, por haber sido aprobado el convenio, se puede mantener el adjudicado a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, siempre que esta preste las garantías suficientes para la ejecución del PAI, lo que se contempla en el Acuerdo Transaccional y se acuerda en esta resolución.  
Tampoco el argumento de que el PAI está caducado puede admitirse para entender que se está vulnerando el ordenamiento jurídico, pues aunque hubieren transcurrido los plazos para su terminación, lo cierto es que no se ha declarado la caducidad del mismo que es requisito imprescindible para que sea aplicada.  
Por último, el contenido del acuerdo transaccional impone al contratista, Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, una serie de obligaciones que garantizan al Ayuntamiento de Burriana que va a satisfacer el buen fin del contrato. Al efecto se introducen unas obligaciones de carácter esencial (Estipulación tercera), sin cuyo cumplimiento previo no puede estimarse el recurso de reposición y que como ya ha quedado expuesto, han sido satisfechas dentro del plazo de un mes para el que había sido habilitado. Las restantes obligaciones tienen que ver con el desarrollo del Programa. Ninguna de sus determinaciones vulnera el ordenamiento jurídico.  
2. No versar sobre materias no susceptibles de transacción  
Ya hemos referido que la resolución del contrato por las causas en las que se fundó era meramente potestativa. Por tanto, el mantenimiento del contrato es una materia susceptible de transacción, habida cuenta de que la administración puede o no acordar su resolución. El hecho de que inicialmente el Ayuntamiento de Burriana entendiera que debía resolverse el contrato no impide, de conformidad con el propio régimen de revocación de actos, que posteriormente se convenie con el contratista una serie de medidas que otorguen mayores garantías de cumplimiento, así como beneficios a la comunidad, y por tanto opte por su mantenimiento en aras del interés general de conservarlo.  
A tal efecto nos remitimos nuevamente a cómo se está interpretando esta cuestión a nivel general, las nuevas tendencias auspiciadas por el Consejo General del Poder Judicial en orden a la aplicación de la mediación como forma consensuada de resolución de conflictos, la aprobación del protocolo entre el Consejo General del Poder Judicial y la Corte de Arbitraje de la Cámara de Comercio de Valencia para implantar una experiencia piloto de mediación en el ámbito de lo contencioso administrativo y las experiencias de muchos Ayuntamientos de la Comunidad Valenciana (Alicante, por ejemplo) resolviendo cuestiones de forma pactada. Todo ello son las nuevas tendencias del derecho administrativo y la evolución de esta disciplina jurídica hacia postulados que se alejan de las relaciones de poder entre la Administración y los ciudadanos y qué ha tenido acogida entre los representantes políticos municipales de Burriana.  
3. Tendrán por objeto satisfacer el interés público  
Este aspecto resulta cardinal, pues el interés público debe inspirar la actuación del Ayuntamiento de Burriana. Siendo este un concepto universal, descansa y funda, toda decisión de los poderes públicos, que siempre y en todo caso, como dispone el artículo 103 de la C.E., sirve con objetividad el interés general.  
El interés general de que se mantenga la programación del sector se puso de relieve en el propio Acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016, de resolución de la condición de agente urbanizador, en cuyo resuelvo séptimo se acordó lo siguiente:  
Incoar expediente para determinar la nueva programación del sector SUR-T Sant Gregori así como la vigencia y eficacia del plan parcial aprobado definitivamente por Acuerdo Plenario de 17 de enero de 2005.  
Por tanto, fue voluntad municipal mantener la clasificación del sector de suelo urbanizable y por consiguiente el modelo territorial del Plan general que contempla el desarrollo urbanístico de los terrenos. Del mismo modo concurre un interés público municipal en la obtención por parte del Ayuntamiento de Burriana de las plusvalías generadas por la actuación urbanística mediante la cesión gratuita del aprovechamiento urbanístico que corresponda, más los suelos dotacionales y equipamientos previstos en la actuación.  
A lo anterior se une el interés público en mantener la vigencia de los contratos públicos, que sustentó su adjudicación, y que doctrina y jurisprudencia tienen reiteradamente reconocido como implícito en toda contratación pública. Así lo ha expresado, por ejemplo, el Consejo Jurídico Consultivo de Castilla-La Mancha al señalar que la resolución «no se produce de manera automática, sino solo cuando lo exija el interés público implícito en cada relación contractual fundándose así en el servicio objetivo a los intereses generales que el artículo 103 de la Constitución proclama de la actuación administrativa» (dictámenes núm. 180/2011, de 7 de septiembre; y núm. 142/2015, de 13 de mayo). El carácter no automático de la facultad de resolver el contrato tiene como fundamento el interés público subyacente en los contratos administrativos.  
Se sostiene por los alegantes y los informes municipales que el interés público se sustenta en la desestimación del recurso y la resolución del PAI en los términos en que fue acordada el 11 de marzo de 2016. Frente a dicha afirmación debe oponerse la propia voluntad municipal manifestada a través del Pleno en sus acuerdos plenarios. Pero es más, no parece congruente con el interés público de mantener la programación del sector, y por tanto su desarrollo urbanístico, que ahora el Ayuntamiento renunciare a la posibilidad de reactivar dicha programación, a la vista de las nuevas condiciones admitidas por el urbanizador y que, sin lugar a dudas, favorecen el desarrollo inmediato del mismo.  
No satisface dicho interés público, iniciar ahora una nueva programación para la adjudicación de un nuevo agente urbanizador, pues lo cierto es que el propio acuerdo de 11 de marzo de 2016 contemplaba otra serie de actuaciones administrativas previas (expediente de liquidación, por ej.) que no han sido aún acometidas y que necesariamente deben tramitarse antes de esa nueva programación, retrasando la satisfacción del interés público. Con el agravante de que una nueva programación forzosamente debe someterse a la legislación actual lo que deriva en una prolongada tramitación que no garantiza siquiera que se satisfaga el manifiesto interés público en gestionar el sector Sant Gregori. Tampoco a través de la gestión directa se obtendría en un plazo razonable (no olvidemos que el PATIVEL tiene claros plazos de programación y ejecución) pues el Ayuntamiento de Burriana carece de recursos financieros para acometer tamaña actuación.  
Concluimos por tanto que: el acuerdo transaccional no vulnera el ordenamiento jurídico y es viable; la resolución del contrato en las causas en que se fundamentó es potestativa; y el interés público existente en el desarrollo de la actuación urbanística sustenta la terminación convencional del conflicto con el agente urbanizador.  
Considerando que junto a las consideraciones anteriores, cabe señalar la conveniencia de alcanzar una solución convencional a la resolución del recurso de reposición, teniendo en cuenta las causas de resolución aplicadas y los argumentos siguientes:  
1. Paralización del procedimiento de aprobación del proyecto de expropiación por incumplimiento por parte del Agente Urbanizador del deber de anticipar el justiprecio de los bienes afectados por la actuación que debían ser expropiados para la ejecución de las obras exteriores.  
El agente urbanizador se encontraba obligado a anticipar a la Administración el importe del justiprecio de los bienes afectados por la actuación que debían ser expropiados. Dicha obligación tiene su origen en lo dispuesto en el apartado 5 de la Estipulación 5ª del convenio de despliegue y ejecución del programa; así como en el Acuerdo Plenario de 4 de febrero de 2010 por el que se aprueba el proyecto de reparcelación.  
De conformidad con la doctrina jurisprudencial de nuestros tribunales, esa causa de resolución puede ser alegada cuando, pese a no haber sido calificada como esencial en el contrato o en los pliegos, (Sentencia del Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León de 7 de octubre de 2011, Sentencia del Tribunal Supremo de 29 de mayo de 2000 e Informe núm. 20/20011, de 12 de septiembre, de la Junta Consultiva de Contratación Administrativa de Aragón) por su entidad impide alcanzar el fin del contrato. Es decir, el incumplimiento ha de ser grave y sustancial.  
Tanto el Consejo de Estado como los órganos jurisdiccionales, basándose en la doctrina de la Sala de lo Civil del Tribunal Supremo sobre el artículo 1.124 del Código Civil, han reducido el ámbito de aplicación de dicha causa de resolución a los supuestos de infracciones significativas y relevantes, esto es, a los incumplimientos contractuales que frustren el fin del contrato.  
Como ha señalado la Sala de lo Contencioso-Administrativo del Tribunal Supremo en su Sentencia de 21 de junio de 2004 (recurso núm. 458/1999), para que pueda operar la causa de resolución recogida en el artículo 111.g) TRLCAP «- ha de tratarse de incumplimiento básico, grave, de la obligación, en el sentido de que no se realiza la conducta en que consiste la prestación, quedando frustrado el fin objetivo del contrato. O, dicho en otros términos, también en este ámbito de la resolución contractual ha de observarse el principio de proporcionalidad que exige para resolver el que el incumplimiento afecte a la esencia de lo pactado, no bastando aducir la no realización de prestaciones accesorias o complementarias, que no impidan, por su escasa entidad, alcanzar el fin del contrato».  
Pues bien, en el presente caso el Ayuntamiento consideró que este incumplimiento había sido esencial; si bien es cierto que el principio de proporcionalidad y de respeto al interés público que se tuvo en cuenta para adjudicar el contrato, habrían permitido la vigencia del contrato y en lugar de resolverlo se pudo haber ejecutado la fianza presentada por incumplimiento de la obligación contractualmente asumida.  
Lo anterior justifica que actualmente, mediante el Acuerdo transaccional, sin necesidad de ejecutar el aval, se imponga a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, no solo que preste la garantía exigida, sino que rehaga el proyecto de expropiación por ser inservible el anteriormente presentado, lo que ha llevado a efecto en fecha 29 de junio de 2018, dándose por satisfecha la obligación cuyo incumplimiento provocó la resolución, tal y como se ha reproducido en el antecedente XIV.  
2. Caducidad del expediente de evaluación ambiental previo a la ocupación de los terrenos de la zona marítimo-terrestre del proyecto de recuperación del litoral.  
Esta obligación es de origen contractual, pues venía impuesta en el Convenio de 2005, y el Ayuntamiento en su acuerdo de 11 de marzo de 2016 entendió que su incumplimiento era causa de resolución del contrato.  
Ahora bien, lo cierto es que el acuerdo plenario aprobatorio del proyecto de reparcelación suspende su eficacia para el inicio de las obras de urbanización afectadas «por el proyecto de regeneración de la playa y paseo marítimo hasta el otorgamiento de la concesión sobre dominio público marítimo terrestre y aprobación por el ministerio competente». Luego, las obras de urbanización debían iniciarse en el resto del ámbito afectado, sin que esta suspensión impidiera su ejecución. Sólo en el caso de que hubieren concluido todas las obras de urbanización, y la falta de atención a este compromiso impidiera la culminación de las obras, podría entenderse que se trata de una obligación esencial que impide el cumplimiento del contrato.  
Este hecho justifica que el Acuerdo transaccional imponga como obligación esencial que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, aporte el nuevo proyecto de recuperación del frente litoral y paseo marítimo de la Urbanización Golf Sant Gregori y su Documento Ambiental, asumiendo el coste de los honorarios de profesionales y técnicos, lo que llevó a efecto el 1 de junio de 2018. Y además, el acuerdo de 14 de febrero de 2019 le impone que 1) En relación a la obligación que menciona la cláusula tercera apartado a del acuerdo transaccional quedarán de cuenta y cargo del agente urbanizador cuantas modificaciones, correcciones o ampliación de proyecto de recuperación del frente litoral y paseo marítimo de la Urbanización Golf Sant Gregori y su documento ambiental fuere exigida por el órgano de tramitación hasta su aprobación definitiva.  
3. Falta de presentación por parte del agente urbanizador de las garantías para la construcción de campo de golf.  
Se trata de nuevo de una obligación de carácter contractual, por estar prevista expresamente en la estipulación cuarta del convenio de despliegue y ejecución del programa.  
Señala Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. en su recurso que el incumplimiento de ese compromiso en modo alguno puede dar lugar a la resolución del contrato por cuanto resulta «una condición abusiva» y, por tanto, a su juicio, contraria a Derecho.  
Lo cierto es que cuando se formalizó el convenio de despliegue y ejecución del programa, el agente urbanizador nada opuso ni formuló reparos respecto de dicho compromiso. Según ha señalado de manera reiterada el Tribunal Supremo, por todas, en su Sentencia de 15 de marzo de 2007 (RJ 2007/2897), «la firma, aunque no sea el perfeccionamiento del contrato, supone el conocimiento y la aceptación de las condiciones, que podían no haberse aceptado».  
De este modo, la firma del contrato se erige en un acto inequívoco del contratista que le impide, con posterioridad y de manera unilateral modificar su contenido. Así lo ha señalado el Tribunal Supremo en su Sentencia de 16 de abril de 2008, según la cual:  
«- la contratista era consciente de lo que firmaba, y del modo en que lo hacía, así como de las circunstancias que concurrían, de modo que ese proceder voluntariamente asumido no puede de inmediato sustituirse por una actuación encaminada a cambiar un acto propio alegando razones de legalidad que pudo y debió oponer en el momento previo a la suscripción del contrato».  
Por consiguiente dicho compromiso es plenamente exigible a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU.  
Ahora bien, pese a que fue una causa esgrimida en el acuerdo de 11 de marzo de 2016, subsumida en el supuesto previsto en el artículo 111.d) del TRLCAP, (falta de prestación por el contratista de la garantía definitiva o las especiales o complementarias de aquella en plazo en los casos previstos en la Ley y la no formalización del contrato en plazo) lo cierto es que no fue acogida por el dictamen del Consejo Juridico Consultivo.  
Al contrario de lo que sucede con otras garantías prestadas por el urbanizador, la destinada a asegurar el compromiso de construcción del Campo de Golf no tiene como finalidad asegurar la correcta ejecución del contrato. El objeto del contrato es la urbanización del sector, no la construcción del campo de golf, y la falta de prestación de esta garantía no impide la ejecución de la obra urbanizadora.  
Sin perjuicio de lo anterior y atendiendo al Convenio de 2005, el acuerdo transaccional impone como condición esencial para la estimación del recurso de reposición que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. preste la citada garantía. lo que se ha llevado a efecto el 13 de marzo de 2019 y 2 de mayo de 2019, según se relaciona en el antecedente XIV. c), debidamente inscrita en el Registro de la Propiedad de Nules.  
El artículo 66.3 de la LRAU indica que dichas garantías se prestarán mediante primera hipoteca sobre los terrenos adjudicados al urbanizador o garantía financiera prestada con los requisitos exigidos por la legislación reguladora de la contratación pública y de este modo se recogió en la cláusula tercera apartado c) del acuerdo transaccional, que establece las condiciones particulares de esta primera hipoteca para asegurar la posición jurídica del Ayuntamiento en el caso de que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, optase por esa opción para garantizar su obligación.  
  
La garantía prestada por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, por este concepto se somete a lo exigido en el acuerdo de 14 de febrero de 2019. El informe de 25 de abril de 2019 acredita que la obligación impuesta a Urbanización Golf Sant Gregori SAU, en el acuerdo transaccional en este punto se ha cumplido puesto que se ha aportado una hipoteca unilateral a favor del Ayuntamiento y un informe de tasación de la finca registral donde se acredita que el valor de la finca (valor hipotecario) es de 3.797.458,79 - superior por tanto al importe de 3.000.000 de euros.  
En relación a esta cuestión el informe de 25 de abril de 2019 vuelve a reflejar la posición peyorativa que sostienen los informantes sobre la capacidad municipal para alcanzar acuerdos que permitan solventar la compleja situación que se plantea en este expediente.  
La admisión de esta garantía no supone una modificación contractual que afecte a los principios antes señalados de publicidad y concurrencia, precisamente porque ya estaba admitida en el Convenio de 2005 y por el hecho de no derivar de la adjudicación del contrato sino de la adjudicación de la parcela por el proyecto de reparcelación.  
En cuanto a las consideraciones de índole formal que se han realizado al documento de hipoteca unilateral aportado por la mercantil cabe indicar que:  
La aceptación de la hipoteca unilateral por el Ayuntamiento de Burriana es un trámite exigido por el artículo 141 de la Ley Hipotecaria, pero que no puede adoptarse con anticipación a la estimación del recurso de reposición, por circunstancias obvias. Lo cierto y verdad es que el Acuerdo Transaccional impuso la obligación de constituir esa garantía en determinadas condiciones y que esa obligación se ha cumplido y ahora el Ayuntamiento está en condiciones de aceptar esta hipoteca unilateral que ya consta inscrita en el Registro de la Propiedad.  
En cuanto a la limitación temporal a cuatro años de esa hipoteca unilateral indicar que aunque nos parece razonable puesto que es la duración estimada del proyecto de urbanización, en todo caso, si el Ayuntamiento considera que fuera necesario un plazo superior, se podría requerir la mercantil para que incluyera un mayor plazo antes de proceder a su aceptación.  
En relación con la valoración de la parcela, solo advertir que se ha cumplido con lo acordado el 14 de febrero de 2019, sin que quepa ahora, por histriónico, referirse a la comparación con valores de terrenos de otras épocas.  
4. Incumplimiento del deber de garantizar el importe de los pagos realizados por los propietarios en metálico y por anticipado a la ejecución de las obras.  
El compromiso del agente urbanizador de garantizar el importe que perciba de los propietarios con carácter anticipado de las cargas de urbanización encuentra soporte en el artículo 66.3 de la LRAU. También en la estipulación cuarta del convenio de 2005.  
Atendiendo a la literalidad de dicho precepto, podemos entender que se trata de una garantía adicional e independiente de la garantía de promoción exigida por el artículo 29.8 de la LRAU, comúnmente denominada como «garantía de promoción».  
El carácter complementario e independiente de esta garantía encuentra su fundamento en la siguiente previsión: «Se irán constituyendo, con independencia de las previstas en el artículo 29.8» (66.3.A) de la LRAU).  
La función de dicha garantía es asegurar el cumplimiento de la obligación específica del agente urbanizador de convertir en solar la parcela de quien le ha retribuido de manera anticipada en metálico o en terrenos. Pero, la obligación de prestar la garantía puede dejarse sin efecto «cuando el Urbanizador y el propietario así lo hubieran convenido».  
En el caso que nos ocupa, salvo que existiera un pacto con los propietarios, el Agente Urbanizador se encontraba obligado a garantizar el importe anticipado por los propietarios en concepto de cargas de urbanización.  
Tampoco esa obligación podría ser calificada como esencial por cuanto que, la no prestación de esa garantía por parte del agente urbanizador en modo alguno impide la ejecución de las obras de urbanización. El efecto derivado del incumplimiento de esa obligación es la ausencia de garantía en la ejecución de las mismas; pero, como decimos, de facto y per se no impide el cumplimiento de la función matriz del programa: la «urbanización del suelo urbanizable» (art. 29.1 de la LRAU).  
Por lo anterior, el Ayuntamiento a través del acuerdo transaccional impone al agente urbanizador, como condición esencial, que aporte en la Tesorería municipal aval o cantidad en metálico por el total importe pendiente de pago a los acreedores netos de la cuota cero de la cuenta de liquidación provisional, salvo justificación de acuerdos con propietarios, o que se acredite su previo pago. Lo anterior se ha llevado a efecto el 3 de abril de 2019 junto con los acuerdos suscritos al amparo del artículo 66.5 de la LRAU, lo que se relaciona en el antecedente XIV.  
Considerando que se han interpuesto sendos recursos de reposición al acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019 y respecto de los cuales se ha de indicar que el acuerdo transaccional aprobado no resuelve el procedimiento de recurso sino que se inserta en el mismo con carácter previo y por lo tanto tiene la consideración de acto de trámite.  
El art. 88 de la Ley 30/1992 lo dice literalmente, al señalar que los acuerdos que se puedan alcanzar podrán  
«- tener la consideración de finalizadores de los procedimientos administrativos o insertarse en los mismos con carácter previo, vinculante o no, a la resolución que les ponga fin»  
No estamos ante un acto de trámite cualificado y por tanto, atendiendo a lo dispuesto en el artículo 107.1 in fine de la Ley 30/1992, lo manifestado en los escritos presentados se tiene en cuenta en la resolución definitiva, debiendo estos ser inadmitidos. A este respecto indicar que su contenido reitera los argumentos ya expuestos en escritos anteriores y que ya han sido desarrollados y contestados a lo largo de estos fundamentos jurídicos.  
Considerando que en fecha 14 de noviembre de 2018, se celebró la Junta de acreedores, habiendo sido aprobado el Convenio mediante Sentencia 152/2018 del Juzgado de lo Mercantil núm. 1 de Castellón de fecha 5 de diciembre de 2018 que consta en el expediente. Por consiguiente no existe impedimento alguno para contratar por su situación concursal, como tampoco la hay por aplicación del artículo 20 del TRLCAP, pues no ha recaído resolución firme, ni se ha instruido el procedimiento que al efecto exigen los artículos 18, 19 y 20 del Reglamento de contratación, aplicable a este expediente.  
Dado que no se ha dictado Auto de conclusión del concurso de acreedores, tal y como se exige en el Acuerdo transaccional, el acuerdo que resuelva el recurso de reposición debe contener expresamente el siguiente compromiso:  
«Urbanización Golf Sant Gregori SAU, con el fin de establecer garantías adicionales en la ejecución de la obra, pignorará a favor del Ayuntamiento de Burriana por los medios que este establezca la cantidad de tres millones doscientos treinta mil cuatrocientos setenta y un euros y veintiún céntimos de euro (3.230.471,21 ?), del importe total de La cuota 00 que asciende a nueve millones ciento noventa y cuatro mil quinientos treinta y tres euros y noventa y un euro (9.194.533,91 ?). Dicho importe será reintegrado a Urbanización Golf Sant Gregori SAU., cuando se aporte el Auto de conclusión del concurso de acreedores o a la recepción definitiva de las obras de urbanización. Si se dictare auto de apertura de la fase liquidación se resolverá automáticamente la adjudicación del PAI y el importe de esta garantía adicional quedará en poder del Ayuntamiento de Burriana sin derecho de reintegro alguno.»  
Considerando que atendiendo al contenido del acuerdo transaccional y con objeto de precisar algunas de sus determinaciones, el acuerdo de 14 de febrero de 2019 consideró pertinente acordar:  
1) En relación a la obligación que menciona la cláusula tercera apartado a del acuerdo transaccional quedarán de cuenta y cargo del agente urbanizador cuantas modificaciones, correcciones o ampliación de proyecto de recuperación del frente litoral y paseo marítimo de la Urbanización Golf Sant Gregori y su documento ambiental fuere exigida por el órgano de tramitación hasta su aprobación definitiva.  
2) En relación a la obligación que menciona la cláusula tercera apartado d último párrafo procede que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, deposite en el Ayuntamiento de Burriana los avales que le fueron entregados en su día por los propietarios como garantía de su retribución en metálico, para su reintegro a estos, habida cuenta de la afección legal de las fincas al pago de las cargas de urbanización.  
3) En relación a la obligación que establece la cláusula cuarta apartado a será obligatorio que el citado importe sea ingresado en la tesorería municipal en el plazo de 10 días desde la aprobación plenaria del acuerdo transaccional, para que se proceda a la licitación conforme a lo previsto en la Ley 9/2017 de contratos del sector público.  
4) En relación a la obligación establecida en la cláusula quinta apartado a será necesario que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, presente el proyecto de urbanización con los convenios suscritos con las compañías suministradoras.  
Estas cuatro obligaciones adicionales a las previstas en el acuerdo transaccional deberán ser cumplidas en el plazo que, conforme se establece en el mismo, tiene Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, para acreditar el cumplimiento de las obligaciones principales a que se refieren.  
Considerando que de conformidad con lo dispuesto en el artículo 88 de la Ley 30/1992, el acuerdo transaccional podrá tener la consideración de finalizador del procedimiento o insertarse en el mismo con carácter previo y vinculante a la resolución del recurso interpuesto contra el Acuerdo Plenario de 11 de marzo de 2016.  
Habida cuenta de que el acuerdo transaccional incluye como causa de resolución automática el incumplimiento de las condiciones esenciales establecidas en la estipulación tercera, solo una vez acreditado el cumplimiento de dichas obligaciones se podrá acordar la estimación del recurso de reposición. El contenido del acuerdo transaccional se insertará con carácter vinculante a la resolución del recurso, previa su formalización por ambas partes, lo que se ha llevado a efecto con fecha 9 de mayo de 2019.  
Considerando que en la estipulación sexta 1.c) del acuerdo transaccional aprobado por acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019 el Ayuntamiento de Burriana se comprometía a que transcurrido el plazo de un mes para el cumplimiento de las obligaciones esenciales previstas en la Estipulación Tercera, si quedare acreditado que Urbanización Golf Sant Gregori SAU, las hubiere cumplido el Ayuntamiento en el Pleno ordinario inmediato siguiente acordará la estimación del recurso de reposición al amparo de lo dispuesto en el artículo 88 de la Ley 30/1992. En caso contrario desestimará el recurso de reposición.  
Considerando que en la estipulación sexta 1.d) del acuerdo transaccional aprobado por acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019 se acordó que la estimación del recurso de reposición llevará aparejadas las siguientes resoluciones:  
1. Reponer las actuaciones del PAI Sant Gregori al momento inmediatamente anterior en que fue dictado el Acuerdo Plenario de 11 de marzo de 2016, dejando sin efecto esta resolución.  
2. Rehabilitar a la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori SAU, como agente urbanizador del PAI Sant Gregori.  
3. Dejar sin efecto el Acuerdo Plenario de 11 de marzo de 2016, y los actos administrativos dictados en ejecución del mismo, en particular, el procedimiento ejecutivo tramitado para la ejecución de los avales prestados por Bankia, SA.  
4. Reintegrar a Bankia, SA, el importe recaudado de 9.511.946,55 - que obra en la Tesorería municipal, una vez esta mercantil haya reconocido que estos avales, cuyos documentos originales obran en el Ayuntamiento, se encuentran plenamente vigentes y son válidos para el cumplimiento de los compromisos que garantizan, o que lo serán de forma simultánea al reintegro del importe recaudado a Bankia, SA. En su defecto, dicho importe se mantendrá como garantía prestada en metálico por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en su condición de agente urbanizador hasta en tanto fuere sustituida por garantía financiera que cubra los importes a garantizar.   
5. Notificación a titulares de bienes y derechos afectados y publicación en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
6. Facultar a la Alcaldía-Presidencia del Ayuntamiento de Burriana para que pueda adoptar los actos y realizar los trámites necesarios para que el acuerdo transaccional pueda desplegar plenos efectos jurídicos.  
Considerando que la reactivación de la condición de agente urbanizador exige la concurrencia en el Ayuntamiento de las garantías prestadas por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. por los importes que constan en el Antecedente IV.  
Se da en este procedimiento el hecho excepcional que supone que se hayan incautado unos avales pero no se haya dictado resolución de cancelación o devolución de los mismos (es de suponer por el carácter cautelar de la incautación), lo que hace que el Ayuntamiento tenga doblemente garantizados los compromisos asumidos por este PAI. Bankia, SA, en sus alegaciones es pone este hecho de manifiesto y pide que se aclare cómo se va a resolver.  
Y en este contexto, tanto el Ayuntamiento de Burriana como Bankia, SA, establecieron un marco de actuación que quedó plasmado en el acuerdo de 14 de febrero de 2019, de forma que, dado que los avales no han sido devueltos ni cancelados (a pesar de haber sido ejecutados), si se le devuelve el importe metálico entregado, Bankia, SA, que tiene los avales vigentes en su contabilidad, los reactivará. O dicho de otro modo si el Ayuntamiento no devuelve el importe en metálico los considerará cancelados. De ahí que el acuerdo plenario exigiera un pronunciamiento expreso de Bankia en estos términos, pues en caso contrario, el importe incautado se mantendrá como garantía en metálico en la Tesorería municipal y los avales serán cancelados.  
En el informe municipal de 25 de abril de 2019 se sostiene que «hemos de entender que con la ejecución de las garantías (avales) requerida a Bankia su pago en vía de apremio y su debida contabilización y reflejo en el presupuesto municipal de 2018 la relación obligacional entre el avalista y el Ayuntamiento quedó cumplida y extinguida por lo que en ningún caso pueden recobrar validez ante esta Administración los avales ejecutados como se pretende».  
Recordaremos a estos efectos que los avales están prestados ante la Administración «hasta su cancelación o devolución». Por eso, el art. 56 del Real decreto 1098/2001, de 12 de octubre señala que el aval «- deberá ser de duración indefinida, permaneciendo vigente hasta que el órgano a cuya disposición se constituya resuelva expresamente declarar la extinción de la obligación garantizada y la cancelación del aval».  
Pese a ello, el informe sostiene que «- hemos de entender que con la ejecución de las garantías (avales)- la relación obligacional entre el avalista y el Ayuntamiento quedó cumplida y extinguida». Pero sobre todo, acto seguido se afirma que «el Ayuntamiento de Burriana no ha autorizado la cancelación de los avales?».  
Lo bien cierto es que los funcionarios suscribientes del informe de 25 de abril desconocen hoy, como lo desconocían en febrero de 2019, cual es la situación jurídica de los avales originales que obran en Tesorería, y las afirmaciones vertidas solo tienen como fin mantener en poder del Ayuntamiento el importe metálico incautado a Bankia, SA, lo que, ya advertimos, podría ser considerado como una apropiación indebida en el caso de que se acredite la existencia de otra garantía. De ahí que el acuerdo de 14 de febrero de 2019 exigiera que Bankia, SA, aclarase el estado de dichos avales en el caso de que fuera reintegrado el importe incautado.  
Así, con fecha con fecha 20 de marzo Bankia, SA, aportó escrito pretendiendo dar cumplimiento al requerimiento impuesto en el acuerdo Sexto del acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019, en el que manifiesta lo siguiente:  
Que los siguientes avales prestados por Bankia ante el Ayuntamiento de Burriana, por importe principal total de 8.647.220,34 ?, en garantía del cumplimiento de obligaciones asumidas por Urbanización Golf San Gregori, SA, en relación con el proyecto de reparcelación del sector turístico residencial SUR-T-1 Sant Gregori de Burriana, recobrarán su validez y vigencia siempre que concurran, acumuladamente, las siguientes circunstancias: (i) la devolución del importe de 9.511.946,55 - ejecutado y recaudado por este Ayuntamiento; y (ii) la estimación del recurso de reposición que fue formulado en su momento frente a la anulación del PAI.  
Ahora bien, si dicho escrito pudiera dar por satisfecha la condición adicional impuesta en el Acuerdo Plenario de 14 de febrero de 2019, puesto que ahora el Ayuntamiento tiene constancia expresa y escrita por parte de Bankia de que las obligaciones garantizadas por los avales cuyos originales obran en el Ayuntamiento, servirán para la finalidad pretendida con los mismos, lo cierto es que adolece de ciertas garantías jurídicas que incitan a instar al Ayuntamiento a que dicho pronunciamiento se fortalezca mediante la elevación a público de las manifestaciones de Bankia, SA, con las garantías jurídicas y contables pertinentes.  
Por tanto, de conformidad con lo acordado en el Pleno de 14 de febrero de 2019, la estimación del recurso de reposición llevará a aparejada la conversión de 8.647.220,34 ?, de la cantidad incautada a Bankia, SA, a garantía en metálico por los conceptos en que fueron en su día constituidos los avales relacionados en el antecedente IV.  
Lo anterior se fundamente en el criterio sostenido a través del Auto núm. 20/2019 de 23 de enero acerca de la corrección jurídica del mantenimiento de la cantidad ejecutada como garantía en metálico (sin perjuicio de su posterior sustitución por otra nueva garantía conforme a lo previsto en la Orden de 7 de enero de 2000 por la que desarrolla el Real decreto 161/1997, de 7 de febrero, por el que se aprueba el Reglamento de la Caja General de Depósitos).  
Considerando que el hecho de dejar sin efecto el Acuerdo Plenario de 11 de marzo de 2016, y los actos administrativos dictados en ejecución del mismo, en particular, el procedimiento ejecutivo tramitado para la ejecución de los avales prestados por Bankia, SA, provoca el reintegro de los importes recaudados en dicho procedimiento de apremio, sin perjuicio de la conversión a garantía en metálico referida en el considerando anterior, por lo que el importe restante hasta los 9.511.946,55 - que obran en poder de la Tesorería, esto es, 864.726,21 - correspondiente al recargo en periodo de apremio, deben ser reintegrados a quien los sufragó.  
Considerando que el órgano competente para resolver el recurso de reposición es el que dictó el acto recurrido, esto es el Ayuntamiento Pleno.  
Por todo lo expuesto, visto el informe de 25 de abril de 2019 suscrito por la jefatura de la sección de ordenación del territorio, urbanismo y patrimonio, por la jefatura de la sección de rentas, por la jefatura de la sección presupuestaria y contable, por el Tesorero municipal y con la nota de conformidad de la Secretaría General y no obstante el mismo; de conformidad con la propuesta formulada por la asistencia técnica contratada por el Ayuntamiento de Burriana, Amparo Baixauli González, en fecha 8 de abril de 2019 y Addenda de 3 de mayo de 2019 y la propuesta de la Alcaldía Presidencia de 6 de mayo de 2019, y con el dictamen favorable de la Comisión Informativa de Urbanismo y Medio Ambiente, el Ayuntamiento Pleno acuerda:  
Primero. Asumir el informe jurídico emitido por la asistencia técnica Amparo Baixauli González de fecha 8 de abril de 2019 y su addenda de 3 de mayo de 2019.  
Segundo. Inadmitir los recursos de reposición interpuestos al acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019.  
Tercero. Estimar el recurso de reposición interpuesto por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. frente al acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016 y reponer las actuaciones del PAI Sant Gregori al momento inmediatamente anterior en que fue dictado dicho Acuerdo Plenario de 11 de marzo de 2016, dejándolo sin efecto.  
Cuarto. Insertar a este acuerdo, con efecto vinculante, el acuerdo transaccional aprobado mediante el acuerdo plenario de 14 de febrero de 2019.  
Quinto. Rehabilitar a la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori SAU, como agente urbanizador del PAI Sant Gregori.   
Sexto. Dejar sin efecto los actos administrativos dictados en ejecución del acuerdo plenario de 11 de marzo de 2016, en particular, el procedimiento ejecutivo tramitado para la ejecución de los avales prestados por Bankia, SA.  
Séptimo. Convertir en garantía en metálico del agente urbanizador, por los conceptos en que fueron en su día constituidos los avales relacionados en el antecedente IV, el importe de 8.647.220,34 ?, de la cantidad incautada a Bankia. SA, que obra en poder de esta Tesorería.  
Octavo. Reintegrar a Bankia, SA, el importe recaudado de 864.726.21 - que obra en la Tesorería municipal correspondiente al recargo por impago recaudado en fase de apremio.  
Noveno. Facultar a la Alcaldía Presidencia del Ayuntamiento de Burriana para que pueda adoptar los actos y realizar los trámites necesarios para que el acuerdo transaccional pueda desplegar plenos efectos jurídicos.  
Décimo. Exigir a Urbanización Golf Sant Gregori SAU, que, con el fin de establecer garantías adicionales en la ejecución de la obra, pignore a favor del Ayuntamiento de Burriana por los medios que este establezca la cantidad de tres millones doscientos treinta mil cuatrocientos setenta y un euros y veintiún céntimos de euro (3.230.471,21 ?), del importe total de la cuota 00 que asciende a nueve millones ciento noventa y cuatro mil quinientos treinta y tres euros y noventa y un euro (9.194.533,91 ?). Dicho importe será reintegrado a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, cuando se aporte el auto de conclusión del concurso de acreedores o a la recepción definitiva de las obras de urbanización. Si se dictare auto de apertura de la fase liquidación se resolverá automáticamente la adjudicación del PAI y el importe de esta garantía adicional quedará en poder del Ayuntamiento de Burriana sin derecho de reintegro alguno.  
Undécimo. Aceptar la hipoteca unilateral formalizada por Urbanización Golf Sant Gregori, SAU. sobre la finca registral 60029, según se relaciona en el antecedente XXIV. c), inscrita en el Registro de la Propiedad de Nules, numero uno, inscripción 8.ª.  
Duodécimo. Notificar este acuerdo a titulares de bienes y derechos afectados y publicación en diarios oficiales.  
Contra el presente acto que resuelve un recurso de reposición solo es posible interponer recurso contencioso-administrativo ante los juzgados de lo contencioso-administrativo de Castellón, en el plazo de 2 meses desde su notificación.»  
  
Burriana, 7 de junio de 2019.- La alcaldesa: María José Safont Melchor.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML