Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 4518, del 10-06-2003 (2003/6451)

RESOLUCIÓ de 5 de maig de 2003, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, per la qual s'estima parcialment el recurs administratiu d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra la modificació a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim, aprovada definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló el dia 30 d'octubre de 2002 i, en conseqüència, anul·lar parcialment el dit acord, i denegar l'aprovació definitiva de la delimitació d'una unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4518

Data del DOGV
:   10-06-2003

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2003/6451

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 5 de maig de 2003, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, per la qual s'estima parcialment el recurs administratiu d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra la modificació a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim, aprovada definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló el dia 30 d'octubre de 2002 i, en conseqüència, anul·lar parcialment el dit acord, i denegar l'aprovació definitiva de la delimitació d'una unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch. [2003/6451]
  
Vist el recurs d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra l'apartat a) de l'Acord de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló de data 30 d'octubre de 2002, pel qual s'aprovava la delimitació d'una nova unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch, en el municipi de Benicàssim (Castelló), i de conformitat amb els següents,
  
Antecedents de fet
  
Primer
  
La Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, en sessió de 30 d'octubre de 2002, va aprovar definitivament la modificació puntual del Pla General de Benicàssim relativa a l'obertura de vials i delimitació de diverses unitats d'execució, entre la qual es trobava la delimitació d'una nova unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb Yolanda Casalduch, i es va publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana de 12 de desembre de 2002.
  
Segon
  
El 9 de gener de 2003 la senyora Carmen Félix Roig Martínez va interposar recurs administratiu d'alçada contra l'apartat a) de la dita modificació, en què adduïa la vulneració de la jurisprudència del Tribunal Suprem sobre la força normativa del fàctic, vulneració del principi de proporcionalitat com a límit de la discrecionalitat, infracció del principi de repartiment beneficis i càrregues, vulneració del principi d'igualtat, infracció del principi de proporcionalitat entre el que aporta i allò que s'ha adjudicat, i vulneració de la jurisprudència aplicable al cas, i va sol·licitar l'anul·lació de la modificació de les alineacions dels carrers la Cort i Yolanda Casalduch fixada en el nou Pla General d'Ordenació Urbana de Benicàssim aprovat l'any 1994; la revocació de l'Acord de 30 d'octubre de 2002, de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, que ara s'impugna, i subsidiàriament, l'establiment d'un mecanisme compensatori per a indemnitzar l'equivalent al valor de l'aprofitament urbanístic reduït per la modificació.
  
Tercer
  
Amb data 10 de gener de 2003, es va traslladar el citat recurs a l'Ajuntament de Benicàssim, perquè en el termini de 15 dies, de conformitat amb el que establix l'article 112 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, poguera al·legar tot el que estimara convenient, i es va rebre l'informe de la dita entitat local el 4 de febrer de 2003.
  
Quart
  
Els Servicis Territorials de Castelló el 7 de febrer de 2003, en relació amb l'objecte del present expedient, van proposar la desestimació del recurs.
  
Cinqué
  
L'Àrea Jurídica de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, el 2 de maig de 2003, va informar favorablement l'estimació parcial del present recurs d'alçada.
  
Fonaments de dret
  
Primer
  
El recurs d'alçada deduït és admissible ja que es va interposar dins del termini i en la forma escaient, de conformitat amb el que establixen els articles 107, 114 i 115 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, modificada per la Llei 4/1999, de 13 de gener, i en conseqüència procedix entrar en el fons de les qüestions que en este es plantegen.
  
Segon
  
A través del present recurs es pretén impugnar la delimitació de la nova unitat d'execució efectuada a través de l'apartat a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim aprovada per Acord, de 30 d'octubre de 2002, de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, així com les alineacions establides per a la seua parcel·la en el Pla General de Benicàssim aprovat definitivament el 28 de juny de 1994.
  
Tercer
  
Respecte a les modificacions introduïdes en l'aprovació del Pla General de Benicàssim de l'any 1994, la modificació puntual que ara s'impugna no introduïx cap alteració en l'ordenació detallada establida en el dit pla, i es mantenen les alineacions i la qualificació llavors fixades. Ja que este és l'abast de la modificació que es recorre, l'objecte del recurs ha de limitar-se a dilucidar si s'ajusta o no a dret la decisió de delimitar la nova unitat d'execució, sense que siga ara possible qüestionar la concreta qualificació urbanística (alineacions viàries i qualificació) establides en el Pla General de Benicàssim de l'any 1994.
  
Quart
  
De conformitat amb el que disposa l'article 40 de la Llei 6/1994, Reguladora de l'Activitat Urbanística Valenciana (LRAU), i sense perjuí de les competències autonòmiques d'aprovació definitiva del planejament, correspon a l'administració municipal ?des de la representativitat que li conferix la seua legitimitat democràtica- decidir com ha de quedar ordenat el sòl urbà, i exercitar per a això una potestat administrativa discrecional.
  
Com reiteradament ha establit la jurisprudència, la determinació concreta de la qualificació d'uns terrenys inclosos en el sòl urbà o del traçat d'uns vials s'emmarca clarament dins de la discrecionalitat del planejament urbanístic, i gaudix en tals casos l'administració d'àmplia llibertat per a elegir, entre les alternatives possibles, la forma en què el territori ha de quedar ordenat. La LRAU arreplega clarament esta línia jurisprudencial, així l'article 40 d'esta llei autonòmica, després d'explicitar les comeses autonòmiques que permeten formular objeccions a l'aprovació definitiva del planejament municipal, establix que està vedat a la resolució autonòmica d'aprovació qüestionar la interpretació d'este interés formulada pel municipi des de la seua representativitat.
  
No obstant això, s'ha d'assenyalar igualment que, fins i tot, tractant-se d'una qüestió de discrecionalitat emmarcable dins de l'autonomia municipal, no per això deixen d'actuar determinats límits a què tal potestat discrecional ha d'acomodar-se. En particular, hem de citar ací els límits derivats de l'existència d'uns fins de conformitat amb els quals segons l'article 2.2 de la LRAU, ha d'exercitar-se la potestat de planejament (assegurar un entorn ambiental, rural o urbà, adequat al desenrotllament de la persona, la seua qualitat de vida i el dret a disfrutar d'un habitatge digne, així com dels espais i construccions constitutius del patrimoni cultural col·lectiu), fins que determinaran totes les decisions públiques respecte a la utilització dels terrenys. Igualment, per exigència del principi constitucional d'interdicció de l'arbitrarietat dels poders públics, la decisió discrecional ha d'estar prou motivada en criteris de racionalitat.
  
D'esta manera, hi ha un control de legalitat autonòmic tendent a comprovar tant que la potestat de modificar el planejament s'ha utilitzat de conformitat amb els fins enumerats en la LRAU, com que esta s'ha exercitat sense vulnerar les exigències derivades del principi d'interdicció de l'arbitrarietat dels poders públics establit en l'article 9.3 de la Constitució. Este control s'establix en la previsió de l'article 40.1 in fine de la LRAU, segons la qual «la Generalitat no podrà aprovar definitivament els plans que incórreguen en infracció d'una disposició legal estatal o autonòmica».
  
Correspon a l'administració municipal, a través del corresponent instrument de planejament, delimitar les unitats d'execució que puguen preveure's tant en sòl urbà, com en el sòl urbanitzable. La delimitació de les unitats d'execució ha d'ajustar-se al que disposa l'article 33 de la LRAU, precepte desenrotllat fonamentalment en els articles 114 a 116 del Reglament de Planejament de la Comunitat Valenciana, disposicions legals estes que utilitzen una sèrie de conceptes jurídics indeterminats que presenten un important marge d'apreciació que ha de ser actuat per l'Ajuntament, amb els límits resultants dels principis a què abans s'ha fet referència.
  
En el cas que ens ocupa s'inclou en la unitat d'execució una única parcel·la no edificada enclavada en un sòl urbà que, segons les fotografies incorporades a l'expedient, es troba ja consolidat i urbanitzat. La unitat d'execució no implica la urbanització de dos o més parcel·les, ni exigix produir dos o més solars, ni la seua superfície supera els 40.000 m2. Per tant, únicament es podria pensar que la delimitació s'empara en el que preveu l'article 6.3.C de la LRAU, ja que l'Ajuntament considera oportú executar en la unitat una actuació integrada ?per a assegurar una major qualitat i homogeneïtat en les obres d'urbanització?.
  
L'Ajuntament de Benicàssim justifica la delimitació atenent, d'una banda, a la falta d'iniciativa privada per a dur a terme l'ordenació prevista pel Pla General de l'any 1994, i d'altra banda, l'assegurament de la urbanització del viari previst en el planejament vigent mitjançant el corresponent projecte d'urbanització inclòs en el necessari programa per al desenrotllament d'una actuació integrada. No obstant això, esta justificació municipal no resulta congruent amb la realitat que es deriva de la simple observació de les fotografies incorporades a l'expedient. La delimitació de la unitat d'execució no pot dir-se que tinga cobertura en l'article 6.3.C de la LRAU, ja que ens trobem davant d'una parcel·la en sòl urbà dotada de tots els servicis urbanístics i que no necessita obres d'urbanització de les previstes en el dit precepte legal. Tampoc té justificació que el carrer de la Cort, que en tot el seu traçat té una amplària de 10 metres, en el front de la parcel·la de la recurrent s'eixample a 15,5 metres; i que el carrer Yolanda Casalduch, que en tot el traçat té un ample de 10 metres, en el front de la parcel·la de la recurrent s'eixample a 16,5 metres. No obstant això, i sense prejutjar la correcció jurídica del dit eixamplament, pretendre ara que l'obtenció d'este sòl s'efectue de manera forçosa i gratuïta a través de la delimitació d'una unitat d'execució en què només s'inclou la parcel·la de la recurrent no resulta ni congruent amb la realitat ni de conformitat amb el principi de proporcionalitat i de justa distribució de beneficis i càrregues.
  
En este sentit és necessari recordar la jurisprudència del Tribunal Suprem que ha establit que, no és que el principi de justa distribució de beneficis i càrregues haja d'examinar-se en tot cas i exclusivament amb ocasió dels instruments de gestió urbanística inferiors sinó que tal principi està sempre present en l'exercici de totes les competències urbanístiques i mereix ser tingut en compte sempre, com a criteri rector i cardinal (Sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya de 27 de desembre de 2002, RJCA-390/2002).
  
També és necessari ressaltar que les cessions gratuïtes de terrenys imposades als propietaris en sòl urbà, exigixen que quan s'actue per mitjà d'unitats d'execució, estes tinguen entitat suficient per a permetre la distribució justa entre els propietaris dels beneficis i càrregues derivats del planejament (Sentència del Tribunal Superior de Justícia de Galícia de 20 de juny de 2002, RJCA-839/2002).
  
Quant a la sol·licitud d'indemnització només caldria entrar en el fons de l'assumpte per al cas que el present recurs fóra desestimat.
  
Per tot això, procedix estimar el recurs, en este aspecte, i anul·lar, per tant, per contrària a dret l'apartat de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim aprovada el 30 d'octubre de 2002, en el punt a) relatiu a la delimitació de la unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch.
  
Cinqué
  
El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports és competent per a resoldre el recurs interposat, de conformitat amb el que establix l'article 7 del Reglament Orgànic de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, Decret 210/2001, de 18 de desembre i el Decret 77/1996, de 16 d'abril del Govern Valencià, pel qual s'aprova el Reglament d'Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana.
  
Vists els preceptes legals citats i la resta de general i pertinent aplicació, resolc:
  
Estimar parcialment el recurs administratiu d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra la modificació a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim, aprovada definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló el dia 30 d'octubre de 2002 i, en conseqüència, anul·lar parcialment el dit acord, i denegar l'aprovació definitiva de la delimitació d'una unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch.
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, es podrà interposar recurs contenciós administratiu, davant de la Sala Contenciosa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà de la notificació o publicació d'esta, de conformitat amb el que preveuen els articles 10 i 46 de la Llei Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa, de 13 de juliol de 1998. Tot això sense perjuí que es puga exercitar qualsevol altre recurs que s'estime oportú.
  
València, 5 de maig de 2003. El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports: José Ramón García Antón.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 4518, del 10-06-2003 (2003/6451)

RESOLUCIÓN de 5 de mayo de 2003, del conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, por la que se estima parcialmente el recurso administrativo de alzada interpuesto por doña Carmen Félix Roig Martínez contra la modificación a) de la modificación puntual del Plan General de Benicasim aprobada definitivamente por la Comisión Territorial de Urbanismo de Castellón el día 30 de octubre de 2002 y, en consecuencia, anular parcialmente dicho acuerdo, denegando la aprobación definitiva de la delimitación de una unidad de ejecución en la calle La Corte esquina con la calle Yolanda Casalduch.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   4518

Fecha DOGV
:   10-06-2003

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2003/6451

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Conselleria de Obras Públicas,Urbanismo y Transportes

Tipo de documento
:   Resolución

RESOLUCIÓN de 5 de mayo de 2003, del conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, por la que se estima parcialmente el recurso administrativo de alzada interpuesto por doña Carmen Félix Roig Martínez contra la modificación a) de la modificación puntual del Plan General de Benicasim aprobada definitivamente por la Comisión Territorial de Urbanismo de Castellón el día 30 de octubre de 2002 y, en consecuencia, anular parcialmente dicho acuerdo, denegando la aprobación definitiva de la delimitación de una unidad de ejecución en la calle La Corte esquina con la calle Yolanda Casalduch. [2003/6451]
  
Visto el recurso de alzada interpuesto por Doña Carmen Félix Roig Martínez contra el apartado a) del acuerdo de la Comisión Territorial de Urbanismo de Castellón de fecha 30 de octubre de 2002 por el que se aprobaba la delimitación de una nueva unidad de ejecución en la calle La Corte esquina calle Yolanda Casalduch, en el municipio de Benicasim (Castellón), y de conformidad con los siguientes,
  
Antecedentes de hecho
  
Primero
  
La Comisión Territorial de Urbanismo de Castellón, en sesión de 30 de octubre de 2002, aprobó definitivamente la modificación puntual del Plan General de Benicasim relativa a la apertura de viales y delimitación de varias unidades de ejecución, entre la que se encontraba la delimitación de una nueva unidad de ejecución en la calle Corte esquina Yolanda Casalduch, siendo publicado en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana de fecha 12 de diciembre de 2002.
  
Segundo
  
En fecha 9 de enero de 2003 doña Carmen Félix Roig Martínez interpuso recurso administrativo de alzada contra el apartado a) de dicha modificación, aduciendo vulneración de la jurisprudencia del Tribunal Supremo sobre la fuerza normativa de lo fáctico, vulneración del principio de proporcionalidad como límite de la discrecionalidad, infracción del principio de reparto beneficios y cargas, vulneración del principio de igualdad, infracción del principio de proporcionalidad entre lo aportado y lo adjudicado, y vulneración de la Jurisprudencia aplicable al caso, solicitando la anulación de la modificación de las alineaciones de las calles La Corte y Yolanda Casalduch fijada en el nuevo Plan General de Ordenación Urbana de Benicasim aprobado en el año 1994; la revocación del acuerdo de fecha 30 de octubre de 2002 de la Comisión Territorial de Urbanismo de Castellón que ahora se impugna, y subsidiariamente, el establecimiento de un mecanismo compensatorio para indemnizar el equivalente al valor del aprovechamiento urbanístico reducido por la modificación.
  
Tercero
  
En fecha 10 de enero de 2003, se dio traslado del citado recurso al Ayuntamiento de Benicasim, para que en el plazo de 15 días, conforme a lo establecido en el artículo 112 de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común, pudiera alegar cuanto estimase conveniente, recibiendo informe de dicha Entidad Local en fecha 4 de febrero de 2003.
  
Cuarto
  
Los servicios territoriales de Castellón en fecha 7 de febrero de 2003, en relación con el objeto del presente expediente, propusieron la desestimación del recurso.
  
Quinto
  
El Área Jurídica de la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, en fecha 2 de mayo de 2003, informó favorablemente la estimación parcial del presente recurso de alzada.
  
Fundamentos de derecho
  
Primero
  
El recurso de alzada deducido es admisible puesto que se interpuso en tiempo y forma, conforme a lo establecido en el artículo 107, 114 y 115 de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común, modificada por la Ley 4/1999, de 13 de enero, y en consecuencia procede entrar en el fondo de las cuestiones que en el mismo se plantean.
  
Segundo
  
A través del presente recurso se pretende impugnar la delimitación de la nueva unidad de ejecución efectuada a través del apartado a) de la modificación Puntual del Plan General de Benicasim aprobada por acuerdo, fecha 30 de octubre de 2002 de la Comisión Territorial de Urbanismo de Castellón, así como las alineaciones establecidas para su parcela en el Plan General de Benicasim aprobado definitivamente el 28 de junio de 1994.
  
Tercero
  
Respecto a las modificaciones introducidas en la aprobación del Plan General de Benicasim del año 1994, la modificación puntual que ahora se impugna no introduce alteración alguna en la ordenación pormenorizada establecida en dicho Plan, manteniendo las alineaciones y la calificación entonces fijadas. Puesto que tal es el alcance de la modificación que se recurre, el objeto del recurso debe limitarse a dilucidar si se ajusta o no a Derecho la decisión de delimitar la nueva unidad de ejecución, sin que sea ahora posible el cuestionar la concreta calificación urbanística (alineaciones viarias y calificación) establecidas en el Plan General de Benicasim del año 1994.
  
Cuarto
  
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 40 de la Ley 6/1994, Reguladora de la Actividad Urbanística Valenciana (en adelante LRAU), y sin perjuicio de las competencias autonómicas de aprobación definitiva del planeamiento, corresponde a la administración municipal ?desde la representatividad que le confiere su legitimidad democrática- decidir cómo ha de quedar ordenado el suelo urbano, ejercitando para ello una potestad administrativa discrecional.
  
Como reiteradamente ha establecido la jurisprudencia, la determinación concreta de la calificación de unos terrenos incluidos en el suelo urbano o del trazado de unos viales se enmarca claramente dentro de la discrecionalidad del planeamiento urbanístico, gozando en tales casos la administración de amplia libertad para elegir, entre las alternativas posibles, la forma en la que el territorio ha de quedar ordenado. La LRAU recoge claramente esta línea jurisprudencial, así el artículo 40 de esta Ley autonómica, tras explicitar los cometidos autonómicos que permiten formular objeciones a la aprobación definitiva del planeamiento municipal, establece que le está vedado a la resolución autonómica de aprobación cuestionar la interpretación de tal interés formulada por el Municipio desde su propia representatividad.
  
No obstante lo anterior, debe igualmente señalarse que, aun tratándose de una cuestión de discrecionalidad enmarcable dentro de la autonomía municipal, no por ello dejan de actuar determinados límites a los que tal potestad discrecional debe acomodarse. En particular, cabe aquí citar los límites derivados de la existencia de unos fines conforme a los que según el artículo 2.2 de la LRAU, debe ejercitarse la potestad de planeamiento (asegurar un entorno ambiental, rural o urbano, adecuado al desarrollo de la persona, su calidad de vida y su derecho a disfrutar de una vivienda digna, así como de los espacios y construcciones constitutivos del patrimonio cultural colectivo), fines que determinarán todas las decisiones públicas respecto a la utilización de los terrenos. Igualmente, por exigencia del principio constitucional de interdicción de la arbitrariedad de los poderes públicos, la decisión discrecional debe estar suficientemente motivada en criterios de racionalidad.
  
De este modo, cabe un control de legalidad autonómico tendente a comprobar tanto que la potestad de modificar el planeamiento se ha utilizado de conformidad a los fines enumerados en la LRAU, como que la misma se ha ejercitado sin vulnerar las exigencias derivadas del principio de interdicción de la arbitrariedad de los poderes públicos establecido en el artículo 9.3 de la Constitución. Tal control tiene su cabida en la previsión del artículo 40.1 in fine de la LRAU, según la cual «la Generalitat no podrá aprobar definitivamente los Planes que incurran en infracción de una disposición legal estatal o autonómica».
  
Corresponde a la administración municipal, a través del correspondiente instrumento de planeamiento, el delimitar las unidades de ejecución que puedan preverse tanto en suelo urbano, como en el suelo urbanizable. La delimitación de las unidades de ejecución ha de ajustarse a lo dispuesto en el artículo 33 de la LRAU, precepto desarrollado fundamentalmente en los artículos 114 a 116 del Reglamento de Planeamiento de la Comunidad Valenciana, disposiciones legales éstas que utilizan una serie de conceptos jurídicos indeterminados que presentan un importante margen de apreciación que ha de ser actuado por el Ayuntamiento, con los límites resultantes de los principios a los que antes se ha hecho referencia.
  
En el caso que nos ocupa se incluye en la unidad de ejecución una única parcela no edificada enclavada en un suelo urbano que, según las fotografías incorporadas al expediente, se halla ya consolidado y urbanizado. La unidad de ejecución no implica la urbanización de dos o más parcelas, ni exige producir dos o más solares, ni su superficie supera los 40.000 m2. Por lo tanto, únicamente cabría pensar que la delimitación se ampara en lo previsto en el artículo 6.3.C de la LRAU, al estimar el Ayuntamiento oportuno ejecutar en la unidad un Actuación Integrada ?para asegurar una mayor calidad y homogeneidad en las obras de urbanización?.
  
El Ayuntamiento de Benicasim justifica la delimitación atendiendo, por un lado, a la falta de iniciativa privada para llevar a cabo la ordenación prevista por el Plan General del año 1994, y por otro lado, el aseguramiento de la urbanización del viario previsto en el planeamiento vigente mediante el correspondiente Proyecto de Urbanización incluido en el necesario Programa para el desarrollo de una Actuación Integrada. Sin embargo, esta justificación municipal no resulta congruente con la realidad que se deriva de la simple contemplación de las fotografías incorporadas al expediente. La delimitación de la unidad de ejecución no puede decirse que tenga cobertura en el artículo 6.3.C de la LRAU, pues nos hallamos ante una parcela en suelo urbano dotada de todos los servicios urbanísticos y que no necesita de obras de urbanización de las previstas en dicho precepto legal. Tampoco tiene justificación que la calle de La Corte, que en todo su trazado tiene un ancho de 10 metros, en el frente de la parcela de la recurrente se ensanche a 15,5 metros; y que la calle Yolanda Casalduch, que en todo su trazado tiene un ancho de 10 metros, en el frente de la parcela de la recurrente se ensanche a 16,5 metros. No obstante, y sin prejuzgar la corrección jurídica de dicho ensanchamiento, el pretender ahora que la obtención de este suelo se efectúe de modo forzoso y gratuito a través de la delimitación de una unidad de ejecución en la que sólo se incluye la parcela de la recurrente no resulta ni congruente con la realidad ni conforme con el principio de proporcionalidad y de justa distribución de beneficios y cargas.
  
En este sentido es preciso recordar la jurisprudencia del Tribunal Supremo que ha venido estableciendo que, no es que el principio de justa distribución de beneficios y cargas deba examinarse en todo caso y exclusivamente con ocasión de los instrumentos de gestión urbanística inferiores sino que tal principio está siempre presente en el ejercicio de todas las competencias urbanísticas y merece ser tenido en cuenta siempre, como criterio rector y cardinal. (Sentencia del Tribunal Superior de Justicia de Cataluña de fecha 27 de diciembre de 2002, RJCA-390/2002)
  
También es preciso resaltar que las cesiones gratuitas de terrenos impuestas a los propietarios en suelo urbano, exigen que cuando se actúe por medio de unidades de ejecución, éstas tengan entidad suficiente para permitir la distribución justa entre los propietarios de los beneficios y cargas derivados del planeamiento (Sentencia del Tribunal Superior de Justicia de Galicia de fecha 20 de junio de 2002, RJCA-839/2002)
  
En cuanto a la solicitud de indemnización solo cabría entrar en el fondo del asunto para el caso que el presente recurso fuese desestimado.
  
Por todo ello, procede estimar el recurso, en este aspecto, y anular por tanto por contraria a Derecho el apartado de la modificación puntual del Plan General de Benicasim aprobada el 30 de octubre de 2002, en el punto a) relativo a la delimitación de la unidad de ejecución en la calle La Corte esquina con la calle Yolanda Casalduch.
  
Quinto
  
El conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes es competente para resolver el recurso interpuesto, de conformidad con lo establecido en el artículo 7 del Reglamento Orgánico de la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, Decreto 210/2001, de 18 de diciembre y el Decreto 77/1996, de 16 de abril del Gobierno Valenciano por el que se aprueba el Reglamento de Organos Urbanísticos de la Generalitat Valenciana.
  
Vistos los preceptos legales citados y demás de general y pertinente aplicación, resuelvo:
  
Estimar parcialmente el recurso administrativo de alzada interpuesto por Doña Carmen Félix Roig Martínez contra la modificación a) de la modificación puntual del Plan General de Benicasim aprobada definitivamente por la Comisión Territorial de Urbanismo de Castellón el día 30 de octubre de 2002 y, en consecuencia, anular parcialmente dicho acuerdo, denegando la aprobación definitiva de la delimitación de una unidad de ejecución en la calle La Corte esquina con la calle Yolanda Casalduch.
  
Contra la presente resolución, que pone fin a la vía administrativa, se podrá interponer recurso contencioso administrativo, ante la sala de lo contencioso del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana en el plazo de dos meses, contados desde el día siguiente a la notificación o publicación de la misma, de conformidad con lo previsto en el art. 10 y 46 de la Ley reguladora de la Jurisdicción Contencioso Administrativa, de 13 de julio de 1998. Todo ello, sin perjuicio de que pueda ejercitar cualquier otro recurso que estime oportuno.
  
Valencia, 5 de mayo de 2003.- El conseller: José Ramón García Antón.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML