Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5799, del 04-07-2008 (2008/8170)

Notificació a Carlos Frade Sanz i al Sr. José Antonio García Gracia de la resolució dictada pel director general d'Indústria i Innovació, d'11 de febrer de 2008, en relació amb el recurs d'alçada RECURS/2005/141/IND.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5799

Data del DOGV
:   04-07-2008

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2008/8170

CVE


Data del document
:   28-05-2008

Organisme emissor
:   Conselleria d'Indústria, Comerç i Innovació

Tipus de document
:   Edicte

Notificació a Carlos Frade Sanz i al Sr. José Antonio García Gracia de la resolució dictada pel director general d'Indústria i Innovació, d'11 de febrer de 2008, en relació amb el recurs d'alçada RECURS/2005/141/IND. [2008/8170]  
Atés que s'ha intentat la notificació en l'últim domicili conegut dels interessats mencionats més amunt de manera infructuosa, de conformitat amb el que s'ha disposat en l'article 59.5 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, es publica la resolució del recurs que a continuació es transcriu, de la Direcció General d'Indústria i Innovació, d'11 de febrer de 2008, en relació amb el recurs d'alçada interposat per Carlos Frade Sanz, contra la resolució del director territorial d'Indústria i Seguretat Industrial d'Alacant, per la qual es declarava que l'interessat no era tècnic competent per a subscriure un projecte d'instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges:  
"Vist el recurs d'alçada interposat en data 31 d'agost de 2005, pel Sr. Carlos Frade Sanz (I-221/05), contra la Resolució del director territorial a Alacant de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència de 13 de juliol de 2005, per la qual es declarava que l'interessat no era tècnic competent per a subscriure un projecte d'instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges (exp. TECACP/2005/22).  
Antecedents de fet  
Primer. El dia 14 d'abril de 2005 es presenta documentació relativa a sol·licitud d'autorització d'instal·lació de calefacció en l'edifici Faisán, al c/ Faisán, cantonada amb Padre Damián a Los Montesinos (Alacant). El projecte de l'esmentada instal·lació de calefacció està firmat pel Sr. Carlos Frade Sanz, enginyer tècnic de Mines, especialitat Recursos Energètics, Combustibles i Explosius.  
Segon. Amb data 13 de juliol de 2005 es dicta Resolució del director territorial a Alacant de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència, per la qual es declara que l'interessat no és tècnic competent per a subscriure el dit projecte d'instal·lació de calefacció.   
Tercer. El dia 31 d'agost de 2005 s'interposa recurs administratiu d'alçada contra l'anterior resolució basat en diversos motius, que poden resumir-se en els següents: 1) que de l'expressió "tècnics competents" no pot deduir-se una genèrica falta de competència dels enginyers tècnics de Mines; 2) que d'acord amb el que s'ha disposat en el Reial Decret 1.456/1991 i en les matèries de l'esmentada titulació un enginyer tècnic de Mines, especialitat en Recursos Energètics, Combustibles i Explosius, té la formació adequada i l'especialitat tècnica necessària per a realitzar la instal·lació de calefacció en un bé immoble; 3) falta de motivació i de congruència de la resolució administrativa referenciada.   
Quart. Emés informe pel director territorial de la Conselleria amb competència en matèria d'indústria, es proposa la desestimació del recurs.   
Fonaments de dret  
Primer. L'article 12 de la Llei 21/1992, de 16 de juliol, d'Indústria, establix que els reglaments de seguretat podran condicionar el funcionament de determinades instal·lacions al fet que s'acredite el compliment de les normes reglamentàries en els termes que estes establisquen.  
Per la seua banda, l'article 3 del Decret 59/1999, de 27 d'abril, que establix el procediment per a la posada en funcionament d'indústries i instal·lacions industrials disposa l'obligatorietat de presentar, davant el Servei Territorial d'Indústria i Energia corresponent, la comunicació en la qual es facen constar les dades i característiques de la instal·lació, acompanyada de la documentació tècnica que calga, d'acord amb els reglaments de seguretat que hi resulten d'aplicació. I afegix que en el cas que, d'acord amb la normativa específica aplicable a cada instal·lació siga necessària la presentació de projecte, este es presentarà firmat per tècnic competent i visat pel corresponent col·legi oficial.  
El Reial Decret 1.751/1998, de 31 de juliol, que aprova el Reglament d'Instal·lacions Tèrmiques en els Edificis prescriu en l'article 7 que les instal·lacions subjectes al dit reglament es desenvoluparan com a part del projecte general de l'edifici o en forma d'un o de diversos projectes específics, que compliran en ambdós casos allò especificat en les instruccions tècniques. Els projectes específics seran realitzats per tècnics competents, que quan siguen distints de l'autor del projecte d'edificació han d'actuar coordinadament amb ell i entre ells.  
Segon. Es fa per tant imprescindible determinar si en virtut del que s'ha disposat anteriorment, l'interessat és tècnic competent per a redactar l'esmentat projecte. Efectivament, com assenyala el recurrent, de l'expressió "tècnics competents" no pot deduir-se una genèrica falta de competència dels enginyers tècnics de Mines, ni de cap enginyeria, però al mateix temps la mera formació tècnica en la matèria, com veurem, no pressuposa que es tinga l'esmentada competència ni és suficient per a acreditar-la.  
La Llei 12/1986, d'1 d'abril, que regula les atribucions professionals d'arquitectes tècnics i enginyers tècnics, disposa en l'article 1 que els enginyers tècnics tindran la plenitud de facultats i atribucions en l'exercici de la seua professió dins de l'àmbit de la respectiva especialitat tècnica, per a afegir l'article 2, que de nou dins de la respectiva especialitat els correspon la redacció i firma de projectes de distinta índole, tant amb caràcter principal com accessori, sempre que queden compresos per la seua naturalesa i característiques en la tècnica pròpia de cada titulació. Finalment, l'article 4 de l'esmentada norma establix que quan les activitats professionals incloses en els articles anteriors es referisquen a matèries relatives a més d'una especialitat, s'exigirà la intervenció del titulat en l'especialitat que, per la índole de la qüestió, resulte prevalent respecte de les altres.   
Dels esmentats preceptes es desprén de forma evident que el legislador ha volgut que siguen les especialitats les que determinen els diferents sectors d'activitat dins dels quals exerciran els titulats, de manera plena i en tota la seua extensió, les competències professionals que els són pròpies.   
Per la seua banda, el Reial Decret 1.456/1991, de 30 d'agost, establix el títol universitari oficial d'Enginyer Tècnic en Recursos Energètics, Combustibles i Explosius i les directrius generals pròpies dels plans d'estudis conduents a la seua obtenció, que va ser modificat pel Reial Decret 50/1995, de 20 gener, i en modifica la denominació per la d'Enginyer Tècnic de Mines, especialitat en Recursos Energètics, Combustibles i Explosius. Assenyala la primera norma que els ensenyaments conduents a l'obtenció del dit títol oficial hauran de proporcionar una formació adequada en les bases teòriques i en la tecnologia específica d'esta enginyeria tècnica.   
Quart. Per tant, en primer lloc caldria ajustar-se a les matèries cursades per l'interessat, per a determinar si la seua formació és adequada per a la projecció d'una instal·lació de calefacció. No obstant això, l'esmentada operació no és necessària en este cas ja que, encara que es pressuposara que l'interessat per la seua formació té els dits coneixements tècnics adequats en matèria d'instal·lacions de calefacció, eixa competència tècnica o residual no és suficient per a la seua pretensió sinó que, tal com establix la Llei 12/1986, en els articles anteriorment esmentats, a més a més, la seua actuació ha de desenvolupar-se dins de l'àmbit en què el legislador ha volgut que es desenvolupe l'activitat, és a dir dins de l'especialitat de cada titulació, que en este cas és la mineria.  
Cinqué. En este mateix sentit, la jurisprudència distingix entre competència tècnica o formació adequada derivada dels coneixements adquirits de conformitat amb els respectius plans d'estudi i competència legal, que implica, que l'actuació es desenvolupe dins de l'àmbit o especialitat en què el legislador ha volgut que es desenvolupe l'activitat. Quan es tracta d'obres, com la que és objecte del projecte denegat, que tenen una autonomia pròpia, sense perjudici del reconeixement que els enginyers de Mines, d'acord amb els seus plans d'estudis, posseïsquen capacitat tècnica per a redactar un projecte d'instal·lació de calefacció, les seues funcions, per la seua naturalesa i definició, han de desenvolupar-se en el camp de la mineria, que és l'àmbit en el qual s'exercita l'objecte de la seua professió. En estos casos, en faltar la nota d'accessorietat de la instal·lació, la referència que es fa en les disposicions mencionades a «tècnic competent», ha d'integrar-se amb aquelles normes que regulen el que constituïx el nucli essencial de cada enginyeria, és a dir, han de conjugar-se la competència tècnica i la legal.   
És a dir, que no han d'obviar-se la naturalesa i el destí de les construccions amb vista a delimitar les competències concurrents, i ha de prevaler l'especialitat que estiga d'acord amb la finalitat de l'obra. Per tant, en el present cas, en tractar-se d'un edifici d'habitatges amb autonomia pròpia, en virtut de les normes analitzades anteriorment, i concretament de la Llei 12/1986 i el Reial Decret 1.456/1991 que configuren la regulació de les atribucions dels enginyers tècnics de Mines, així com de la jurisprudència en la matèria, és procedent concloure que l'enginyer tècnic de Mines no és competent per a redactar el projecte d'instal·lació de calefacció en un edifici d'habitatges, sense perjudici que ho siga per a altres projectes en els quals la instal·lació siga accessòria a la seua especialitat.   
Sisé. Quant a la falta de motivació de la resolució impugnada, cal assenyalar que aquella recull de manera suficient tant les raons fàctiques com els fonaments jurídics en els quals es basa, que queden degudament acreditats, per la qual cosa no es pot entendre conculcat cap dret de l'interessat.   
Seté. Finalment, en relació amb la falta de congruència pretesa basada en el fet que la resolució es referix únicament a una competència general dels enginyers de Mines, tampoc pot acceptar-se la dita afirmació ja que, tant en la resolució impugnada, com en el present recurs, s'ha analitzat la competència d'un enginyer tècnic de Mines per a projectar en concret una instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges, sense perjudici de la seua competència per a projectar instal·lacions que s'exerciten en l'àmbit de la seua especialitat, tal com la normativa aplicable al cas exigix.  
Resolució  
En virtut d'això, esta Direcció General d'Indústria i Innovació resol desestimar el recurs d'alçada interposat en data 31 d'agost de 2005, pel Sr. Carlos Frade Sanz (I-221/05), contra la Resolució del director territorial a Alacant de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència de 13 de juliol de 2005, per la qual es declara que un enginyer tècnic de Mines no és tècnic competent per a subscriure un projecte d'instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges (exp. TECACP/2005/22), la qual cosa es confirma en tots els seus punts.  
La present resolució és definitiva en la via administrativa i contra esta podrà interposar-se recurs contenciós administratiu, en el termini de dos mesos comptats des de l'endemà de la notificació davant el jutjat contenciós administratiu competent, d'acord amb els criteris establits en l'article 14 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa.   
València, 11 de febrer de 2008. El director general d'Indústria i Innovació, Bruno Broseta Dupré"  
València, 28 de maig de 2008.- El sotssecretari: Ricardo Bayona Giménez.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5799, del 04-07-2008 (2008/8170)

Notificación a Carlos Frade Sanz y D. José Antonio García Gracia de la resolución dictada por el director general de Industria e Innovación, de 11 de febrero de 2008, en relación con el recurso de alzada RECURS/2005/141/IND.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   5799

Fecha DOGV
:   04-07-2008

Sección del DOGV
:   V. ANUNCIOS - C) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2008/8170

CVE


Fecha del documento
:   28-05-2008

Organismo emisor
:   Conselleria de Industria, Comercio e Innovación

Tipo de documento
:   Edicto

Notificación a Carlos Frade Sanz y D. José Antonio García Gracia de la resolución dictada por el director general de Industria e Innovación, de 11 de febrero de 2008, en relación con el recurso de alzada RECURS/2005/141/IND. [2008/8170]  
Habiéndose intentado la notificación en el último domicilio conocido de los interesados arriba mencionados de manera infructuosa, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 59.5 de la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común, se publica la resolución del recurso que a continuación se transcribe, de la Dirección General de Industria e Innovación, de 11 de febrero de 2008, en relación con el recurso de alzada interpuesto por Carlos Frade Sanz, contra la resolución del director Territorial de Industria y Seguridad Industrial de Alicante, por la que se declaraba que el interesado no era técnico competente para suscribir un proyecto de instalación de calefacción de un edificio de viviendas:  
"Visto el recurso de alzada interpuesto en fecha 31 de agosto de 2005, por D. Carlos Frade Sanz (I-221/05), contra la Resolución del director Territorial en Alicante de la Conselleria de Empresa, Universidad y Ciencia de 13 de julio de 2005, por la que se declaraba que el interesado no era técnico competente para suscribir un proyecto de instalación de calefacción de un edificio de viviendas (exp TECACP/2005/22)   
Antecedente de hecho  
Primero. El día 14 de abril de 2005 se presenta documentación relativa a solicitud de autorización de instalación de calefacción en edificio Faisán, en la calle Faisán, esquina con Padre Damián en Los Montesinos (Alicante). El proyecto de dicha instalación de calefacción está firmado por D. Carlos Frade Sanz, Ingeniero Técnico de Minas, especialidad Recursos Rnergéticos, Combustibles y Explosivos.  
Segundo. Con fecha 13 de julio de 2005 se dicta Resolución del director Territorial en Alicante de la Conselleria de Empresa, Universidad y Ciencia, por la que se declara que el interesado no es técnico competente para suscribir dicho proyecto de instalación de calefacción.   
Tercero. El día 31 de agosto de 2005 se interpone recurso administrativo de alzada contra la anterior resolución basado en varios motivos, que pueden resumirse en los siguientes: 1) que de la expresión "técnicos competentes" no puede deducirse una genérica falta de competencia de los Ingenieros Técnicos de Minas; 2) que de acuerdo con lo dispuesto en el Real Decreto 1456/1991 y las materias de dicha titulación un Ingeniero Técnico de Minas, especialidad en Recursos Energéticos, Combustibles y Explosivos tiene la formación adecuada y la especialidad técnica precisa para realizar la instalación de calefacción en un bien inmueble; 3) falta de motivación y de congruencia de la resolución administrativa referenciada.   
Cuarto. Emitido informe por el director Territorial de la Conselleria con competencia en materia de industria, se propone la desestimación del recurso.   
Fundamentos de derecho  
Primero. El artículo 12 de la Ley 21/1992, de 16 de julio, de Industria establece que los reglamentos de seguridad podrán condicionar el funcionamiento de determinadas instalaciones a que se acredite el cumplimiento de las normas reglamentarias en los términos que las mismas establezcan.  
Por su parte el artículo 3 del Decreto 59/1999, de 27 abril, que establece el Procedimiento para la Puesta en Funcionamiento de Industrias e Instalaciones Industriales dispone, la obligatoriedad de presentar ante el Servicio Territorial de Industria y Energía correspondiente, la comunicación en la que se hagan constar los datos y características de la instalación, acompañada de la documentación técnica que sea necesa-ria, de acuerdo con los reglamentos de seguridad que resulten de apli-cación. Añadiendo que en el caso de que, de acuerdo con la normativa específica aplicable a cada instalación sea necesaria la presentación de proyecto, éste se presentará firmado por técnico competente y visado por el correspondiente colegio oficial.  
El Real Decreto 1751/1998, de 31 de julio, que aprueba el Reglamento de Instalaciones Térmicas en los Edificios prescribe en su artículo 7 que las instalaciones sujetas a dicho reglamento se desarrollarán como parte del proyecto general del edificio o en forma de uno o varios proyectos específicos, que cumplirán en ambos casos, lo especificado en las instrucciones técnicas. Los proyectos específicos se realizarán por técnicos competentes, que cuando sean distintos del autor del proyecto de edificación deben actuar coordinadamente con él y entre ellos.  
Segundo. Se hace por tanto imprescindible determinar si en virtud de lo dispuesto anteriormente, el interesado es técnico competente para redactar dicho proyecto. Efectivamente, como señala el recurrente, de la expresión "técnicos competentes" no puede deducirse una genérica falta de competencia de los Ingenieros Técnicos de Minas, ni de ninguna ingeniería, pero al mismo tiempo la mera formación técnica en la materia, como veremos no presupone que se ostente dicha competencia ni es suficiente para acreditarla.  
La Ley 12/1986, de 1 de abril, que regula las Atribuciones Profesionales de Arquitectos Técnicos e Ingenieros Técnicos dispone en su artículo 1 que los ingenieros técnicos tendrán la plenitud de facultades y atribuciones en el ejercicio de su profesión dentro del ámbito de su respectiva especialidad técnica, para añadir el artículo 2, que de nuevo dentro de su respectiva especialidad les corresponde la redacción y firma de proyectos de distinta índole, tanto con carácter principal como accesoro, siempre que queden comprendidos por su naturaleza y características en la técnica propia de cada titulación. Por último, el artículo 4 de dicha norma establece que cuando las actividades profesionales incluidas en los artículos anteriores se refieran a materias relativas a más de una especialidad se exigirá la intervención del titulado en la especialidad que, por la índole de la cuestión, resulte prevalente respecto de las demás.   
De dichos preceptos se desprende de forma evidente que el legislador ha querido que sean las especialidades las que determinen los diferentes sectores de actividad dentro de los que ejercerán los titulados, de modo pleno y en toda su extensión, las competencias profesionales que les son propias.   
Por su lado, el Real Decreto 1456/1991, de 30 agosto establece el título universitario oficial de Ingeniero Técnico en Recursos Energéticos, Combustibles y Explosivos y las directrices generales propias de los planes de estudios conducentes a su obtención, que fue modificado por el Real Decreto 50/1995, de 20 enero, modificando su denominación por la de Ingeniero Técnico de Minas, especialidad en Recursos Energéticos, Combustibles y Explosivos. Señala la primera norma que las enseñanzas conducentes a la obtención de dicho título oficial deberán proporcionar una formación adecuada en las bases teóricas y en la tecnología específica de esta Ingeniería Técnica.   
Cuarto. Por lo tanto, en primer lugar habría que estar a las materias cursadas por el interesado, para determinar si su formación es adecuada para la proyección de una instalación de calefacción. Sin embargo, dicha operación no es necesaria en este caso por cuanto que, aún presuponiendo que el interesado por su formación ostentara dichos conocimientos técnicos adecuados en materia de instalaciones de calefacción, esa competencia técnica o residual no es suficiente para su pretensión sino que, tal y como establece la Ley 12/1986 en los artículos anteriormente citados, además su actuación debe desarrollarse dentro del ámbito en que el legislador ha querido que se desenvuelva la actividad, esto es dentro de la especialidad de cada titulación, que en este caso es la minería.  
Quinto. En este mismo sentido la jurisprudencia viene distinguiendo entre competencia técnica o formación adecuada derivada de los conocimientos adquiridos conforme a los respectivos planes de estudio, y competencia legal, que implica, que la actuación se desarrolle dentro del ámbito o especialidad en que el legislador ha querido que se desenvuelva la actividad. Cuando se trata de obras, como la que es objeto del proyecto denegado, que tienen una propia autonomía, sin perjuicio de reconocer que los Ingenieros de Minas, de acuerdo con sus planes de estudios, poseen capacidad técnica para redactar un proyecto de instalación de calefacción, sus funciones, por su naturaleza y definición, deben desarrollarse en el campo de la minería, que es el ámbito en el que se ejercita el objeto de su profesión. En estos casos, al faltar la nota de accesoriedad de la instalación, la referencia que se hace en las disposiciones mencionadas a «técnico competente», ha de integrarse con aquellas normas que regulan lo que constituye el núcleo esencial de cada ingeniería, es decir, han de conjugarse la competencia técnica y la legal.   
Es decir, que no debe obviarse la naturaleza y destino de las construcciones en aras a delimitar las competencias concurrentes, debiendo primar la especialidad que sea acorde a la finalidad de la obra. Por tanto, en el presente caso, al tratarse de un edificio de viviendas con autonomía propia, en virtud de las normas analizadas anteriormente, y concretamente de la Ley 12/1986 y el el Real Decreto 1456/1991 que configuran la regulación de las atribuciones de los Ingenieros Técnicos de Minas, así como de la jurisprudencia en la materia, procede concluir que el ingeniero Técnico de Minas, no es competente para redactar el proyecto de instalación de calefacción en un edificio de viviendas, sin perjuicio de que lo sea para otros proyectos en los que la instalación sea accesoria a su especialidad.   
Sexto. En cuanto a la falta de motivación de la resolución impugnada cabe señalar que aquella recoge de manera suficiente tanto las razones fácticas como los fundamentos jurídicos en los que se basa, que quedan debidamente acreditados, por lo que no cabe entender conculcado ningún derecho del interesado.   
Séptimo. Por último, en relación con la falta de congruencia pretendida basada en que la resolución se refiere únicamente a una competencia general de los ingenieros de minas, tampoco puede aceptarse dicha afirmación por cuanto que tanto en la resolución impugnada como en el presente recurso se ha analizado la competencia de un Ingeniero Técnico de Minas para proyectar en concreto una instalación de calefacción de un edificio de viviendas, sin perjuicio su competencia para proyectar instalaciones que se ejerciten en el ámbito de su especialidad, tal y como la normativa aplicable al caso exige.  
Resolución  
En su virtud, esta Dirección General de Industria e Innovación, resuelve desestimar el recurso de alzada interpuesto en fecha 31-08-05, por D. Carlos Frade Sanz (I-221/05), contra la Resolución del director Territorial en Alicante de la Conselleria de Empresa, Universidad y Ciencia de 13 de julio de 2005, por la que se declara que un ingeniero Técnico de Minas no es técnico competente para suscribir un proyecto de instalación de calefacción de un edificio de viviendas (exp TECACP/2005/22), la cual se confirma en todos sus extremos.  
La presente resolución es definitiva en la vía administrativa y contra ella podrá interponerse recurso contencioso-administrativo, en el plazo de dos meses contados desde el día siguiente al de su notificación ante el Juzgado de lo Contencioso-administrativo competente, de acuerdo con los criterios establecidos en el artículo 14 de la Ley 29/1998, de 13 de julio, Reguladora de la Jurisdicción Contencioso-administrativa.  
Valencia, 11 de febrero de 2008. El director general de Industria e Innovación, Bruno Broseta Dupré"  
Valencia, 28 de mayo de 2008.- El subsecretario: Ricardo Bayona Giménez.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML