Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 8419, del 08-11-2018 (2018/9804)

Notificació de la sentència dictada en el procediment ordinari número 179/2017.
-------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8419

Data del DOGV
:   08-11-2018

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2018/9804

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 3 de Xàtiva

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el procediment ordinari número 179/2017.  
 [2018/9804]  
María Carmen Buguera Pons, lletrada de l'Administració de justícia i del Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 3 de Xàtiva, faig constar que, en aquest procediment ordinari número 179/2017, seguit a instàncies de Bankia, SA, contra Abdessadek Belhadri, s'ha dictat la sentència que, literalment, diu així:  
  
«Sentencia número 59/2018  
Jutge que la dicta: María José Rausell Seguí.  
Lloc: Xàtiva, València.  
Data: 7 de maig de 2018.  
  
María José Rausell Seguí, jutgessa del Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 3 de Xàtiva, he vist aquestes actuacions de judici ordinari, registrades amb el número 374/2016, en virtut de la demanda interposada per Bankia, SA, representada procuradora Elena Medina Cuadros i assistida del lletrat Enrique García Romeu Palomares, contra Abdessadek Belhari, declarat en situació de rebel·lia processal. Ha sigut objecte del plet l'obtenció d'una sentència declarativa.  
  
  
Antecedents de fet  
Primer. Elena Medina Cuadros, en nom i representació de Bankia, SA, va presentar una demanda de judici ordinari en la qual demanava que es dictara sentència:  
a) Que declarara vençuda anticipadament l'obligació de devolució de la suma prestada en l'escriptura de 30 d'abril de 2003.  
b) Es declare la pèrdua d'utilitzar el termini pactat en el referit préstec.  
c) Es declare el dret de Bankia, SA, de reclamar el total del capital pendent d'amortització i els interessos.  
En fonament de la seua pretensió, va al·legar que els demandats van subscriure un préstec amb l'actora de 39.000 euros. El contracte va ser de 360 mesos fins al 30 d'abril de 2033 amb un interés nominal del 5 %. La demandada no va pagar 41 quotes, per això se sol·licita que es perda el benefici del termini i acordar l'exigibilitat anticipada.  
Segon. Admesa a tràmit la demanda mitjançant un decret, es va acordar substanciar-la pels tràmits del judici ordinari. Es va citar la demandada i aquesta no va contestar. Es va declarar la situació de rebel·lia processal. Van ser citats a l'audiència prèvia. L'actora es va ratificar en la demanda i es va declarar la situació de rebel·lia processal. Es va rebre el judici a prova i es va sol·licitar la documental. Va quedar vist per a dictar sentència.  
Tercer. En la tramitació d'aquest judici s'han observat totes les prescripcions legals.  
  
Fonaments de dret  
Primer. Exercita la part actora en el present procediment com a acció principal de declaració del venciment anticipat de l'obligació de devolució del préstec que se'ls va concedir als demandats en data 30 d'abril de 2003. Contra aquestes pretensions, la part demandada es troba en situació de rebel·lia processal.  
Segon. En aquesta matèria la STS 18/2/17 estableix pel que fa al venciment anticipat: la Sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea de 26 de gener de 2017 (assumpte C-421/14) va establir, en la qual cosa ara interessa els criteris següents: «4. L'examen de l'eventual caràcter abusiu d'una clàusula d'un contracte celebrat entre un professional i un consumidor implica determinar si aquesta causa en detriment del consumidor un desequilibri important entre els drets i obligacions de les parts del contracte, tenint en compte les normes nacionals aplicables quan no hi haja acord entre les parts, els mitjans de què disposa el consumidor en virtut de la normativa nacional per a fer que cesse l'ús d'eixe tipus de clàusules, la naturalesa dels béns o serveis objecte del contracte en qüestió, i totes les circumstàncies que concórreguen en la seua celebració». 6. Pel que fa a l'apreciació de l'eventual caràcter abusiu d'una clàusula de venciment anticipat, és responsabilitat del tribunal nacional examinar, en particular, si la facultat que es concedeix al professional de declarar el venciment anticipat de la totalitat del préstec està supeditada a l'incompliment per part del consumidor d'una obligació que revista caràcter essencial en el marc de la relació contractual de què es tracte, si eixa facultat està prevista per als casos en què tal incompliment té caràcter suficientment greu en relació amb la duració i la quantia del préstec, si la dita facultat constitueix una excepció respecte a les normes generals aplicables en la matèria en absència d'estipulacions contractuals específiques i, si el dret nacional preveu mitjans adequats i eficaços que permeten al consumidor subjecte a l'aplicació d'eixa clàusula posar remei als efectes del venciment anticipat del préstec.  
  
  
«Podrà reclamar-se la totalitat d'allò que s'ha degut per capital i per interessos si s'haguera convingut el venciment total en cas de falta de pagament de, almenys, tres terminis mensuals sense complir el deutor la seua obligació de pagament o un nombre de quotes tal que supose que el deutor ha incomplit la seua obligació per un termini, almenys, equivalent a tres mesos, i aquest conveni constara en l'escriptura de constitució i en l'assentament respectiu». Jurisprudència. 7. Aquesta regulació, que en el cas del Codi Civil és més que centenària, suposa que, en la societat espanyola, siga àmpliament conegut que l'impagament parcial d'un préstec hipotecari pot donar lloc a la resolució del contracte, igual que succeeix també, per exemple, amb l'arrendament de l'habitatge i l'impagament de la renda. 4. Amb caràcter general, el Tribunal Suprem havia reconegut la validesa de les clàusules que permetien el venciment anticipat del contracte de préstec per incompliment del deutor, sempre que estiguera clarament determinat en el contracte en quins supòsits es podria donar lloc al venciment assenyalat, sense que això poguera quedar a l'arbitri del prestador (sentències 506/2008, de 4 de juny -ECLI:ES:TS:2008:2599-; o 792/2009, de 16 de desembre -ECLI:ES:TS:2009:8466). En les sentències 705/2015, de 23 de desembre -ECLI:ES:TS:2015:5618-, i 79/2016, de 18 de febrer - ECLI:ES:TS:2016:626-, a l'enjudiciar la validesa de clàusules de venciment anticipat incloses en contractes de préstec amb garantia hipotecària concertats amb consumidors, el Tribunal Suprem va declarar que, perquè aquest tipus d'estipulacions contractuals pogueren ser vàlides, haurien de modular la gravetat de l'incompliment en funció de la duració i la quantia del préstec, i permetre al consumidor evitar la seua aplicació per mitjà d'una conducta diligent de reparació. No obstant això, va matisar que podia continuar l'execució hipotecària si la facultat de venciment s'havia exercitat de mode no abusiu, pels avantatges que el procés especial reportava al consumidor.  
Tercer. Pel que fa al cas concret, examinada l'escriptura objecte d'aquest procés i la petició de declaració de venciment anticipat sol·licitada per l'actora, entenc que de l'escriptura no es desprén cap clàusula que establisca aquesta facultat, només troben entre les existents les financeres: el capital prestat, l'amortització, els interessos ordinaris, l'interés variable, les comissions constitució de la hipoteca.  
No hi ha cap clàusula que especifique l'existència de la facultat que vol que es declare com el dret d'exercici per a exigir el préstec, cosa que té sense necessitat de declaració per la via executiva de conformitat amb el que disposa la Llei d'enjudiciament civil. La doctrina examinada però manté en el cas d'exigir el deutor/creditor eixa declaració almenys ha d'existir i llavors examinar si s'ha passat els terminis per a entendre-la vençuda anticipada, així davant de la inexistència de la clàusula cal acudir al Codi Civil en l'article 1129.  
Perdrà el deutor tot dret a utilitzar el termini:  
1. Quan, després de contreta l'obligació, resulte insolvent, llevat que garantisca el deute.  
2. Quan no atorgue al creditor les garanties a què estiguera compromés.  
3. Quan per actes propis haguera disminuït aquelles garanties després d'establides i quan per cas fortuït desaparegueren, a menys que siguen immediatament substituïdes per unes altres de novament i igualment segures.  
  
Així, en el cas que ens ocupa, de la documental s'acredita la situació d'insolvència del deutor després de realitzar el préstec i amb això perd el dret d'utilitzar el termini de venciment el qual seria en 30 d'abril de 2033, que en principi es va establir en l'escriptura, atés que s'acredita la insolvència, així com que hi ha incompliments almenys més de tres de les seues obligacions, entenc que l'entitat pot sol·licitar la declaració sol·licitada en virtut de l'article 1129 del Codi Civil.  
Respecte del dret a reclamar les quantitats, entenc que és nascut de la facultat mateixa del venciment anticipat.  
Quart. En relació amb les costes i segons l'article 394.1 de la Llei d'enjudiciament civil, de la Llei 1/2000, de 7 de gener, vist el contingut dels preceptes legals citats i la resta de general i pertinent aplicació,  
  
  
Dispose  
Estime la demanda interposada per Bankia, SA, contra Abdessadek Belhari i procedeix:  
- Declarar vençuda anticipada l'obligació de devolució de la suma prestada en l'escriptura de data 30 d'abril de 2003, amb número de protocol 1066 i, en conseqüència, declarar el dret de Bankia, SA, a reclamar anticipadament la totalitat del capital que reste de tornar-se per part del demandat a Bankia, SA, de l'entregat en la data en concepte de préstec, més els interessos que corresponguen.  
Les costes les pagarà la demandada. Incloeu aquesta resolució en el llibre de sentències i deixeu-ne un testimoniatge en les actuacions i notifiqueu-la a les parts amb l'advertiment que aquesta és ferma i que no es pot interposar cap recurs d'apel·lació.  
Així ho pronuncie, mane i firme.»  
  
I atés que el demandat, Abdessadek Belhadri, es troba en parador ignorat, expedisc aquest edicte a fi que li valga de notificació de forma deguda.  
  
Xàtiva, 11 de setembre de 2018.- La lletrada de l'Administració de justícia: María Carmen Buguera Pons.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 8419, del 08-11-2018 (2018/9804)

Notificación de la sentencia dictada en el procedimiento ordinario número 179/2017.
-----------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   8419

Fecha DOGV
:   08-11-2018

Sección del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓN DE JUSTICIA

Número del documento
:   2018/9804

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Juzgado de Primera Instancia Número 3 de Xàtiva

Tipo de documento
:   Edicto

Notificación de la sentencia dictada en el procedimiento ordinario número 179/2017.  
 [2018/9804]  
María Carmen Buguera Pons, letrada de la Administración de justicia y del Juzgado de Primera Instancia e Instrucción número 3 de Xàtiva, hago constar que, en el presente procedimiento ordinario número 179/2017, seguido a instancia de Bankia, SA, frente a Abdessadek Belhadri, se ha dictado sentencia cuyo tenor literal es el siguiente:  
  
«Sentencia número 59/2018  
Juez que la dicta: María José Rausell Seguí.  
Lugar: Xàtiva, València.  
Fecha: 7 de mayo de 2018.  
  
Vistos por María José Rausell Seguí, jueza del Juzgado de Primera Instancia e Instrucción número 3 de Xàtiva, los presentes autos de juicio ordinario, registrados con el número 374/2016, en virtud de la demanda interpuesta por Bankia, SA, representada por la procuradora Elena Medina Cuadros y asistida del letrado Enrique García Romeu Palomares, contra Abdessadek Belhari, declarado en situación de rebeldía procesal. Ha sido objeto del pleito la obtención de una sentencia declarativa.  
  
Antecedentes de hecho  
Primero. Por Elena Medina Cuadros, en nombre y representación de Bankia, SA, se presentó demanda de juicio ordinario en la que interesaba se dictase sentencia:  
a) Que declarase vencida anticipadamente la obligación de devolución de la suma prestada en la escritura de 30 de abril de 2003.  
b) Se declare la pérdida de utilizar el plazo pactado en el referido préstamo.  
c) Se declare el derecho de Bankia, SA, de reclamar el total del capital pendiente de amortización e intereses.  
En fundamento de su pretensión alegó que los demandados suscribieron un préstamo con la actora de 39.000 euros. El contrato fue de 360 meses hasta el 30 de abril de 2033 con un interés nominal del 5 %. La demandada dejó de abonar 41 cuotas por ello se solicita que se pierda el beneficio del plazo y acordar la exigibilidad anticipada.  
Segundo. Admitida a trámite la demanda mediante decreto, se acordó sustanciar la misma por los trámites del juicio ordinario. Se emplazó a la demandada y esta no contestó. Se declaró la situación de rebeldía procesal. Fueron citados a la audiencia previa. La actora se ratificó en la demanda y se declaró la situación de rebeldía procesal. Se recibió el juicio a prueba se solicitó la documental. Quedó visto para dictar sentencia.  
Tercero. En la tramitación de este juicio se han observado todas las prescripciones legales.  
  
Fundamentos de derecho  
Primero. Ejercita la parte actora en el presente procedimiento como acción principal de declaración del vencimiento anticipado de la obligación de devolución del préstamo que se les concedió a los demandados en fecha 30 de abril de 2003. Frente a tales pretensiones la parte demandada se encuentra en situación de rebeldía procesal.  
Segundo. En esta materia la STS 18/2/17 establece en lo que respecta al vencimiento anticipado: la Sentencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea de 26 de enero de 2017 (asunto C-421/14) estableció, en lo que ahora interesa los siguientes criterios: «4. El examen del eventual carácter abusivo de una cláusula de un contrato celebrado entre un profesional y un consumidor implica determinar si esta causa en detrimento del consumidor un desequilibrio importante entre los derechos y obligaciones de las partes del contrato, teniendo en cuenta las normas nacionales aplicables cuando no exista acuerdo entre las partes, los medios de que dispone el consumidor en virtud de la normativa nacional para hacer que cese el uso de ese tipo de cláusulas, la naturaleza de los bienes o servicios objeto del contrato en cuestión, y todas las circunstancias que concurran en su celebración». 6. Por lo que se refiere a la apreciación del eventual carácter abusivo de una cláusula de vencimiento anticipado, incumbe al tribunal nacional examinar, en particular, si la facultad que se concede al profesional de declarar el vencimiento anticipado de la totalidad del préstamo está supeditada al incumplimiento por parte del consumidor de una obligación que revista carácter esencial en el marco de la relación contractual de que se trate, si esa facultad está prevista para los casos en los que tal incumplimiento tiene carácter suficientemente grave en relación con la duración y la cuantía del préstamo, si dicha facultad constituye una excepción con respecto a las normas generales aplicables en la materia en ausencia de estipulaciones contractuales específicas y si el derecho nacional prevé medios adecuados y eficaces que permitan al consumidor sujeto a la aplicación de esa cláusula poner remedio a los efectos del vencimiento anticipado del préstamo.  
«Podrá reclamarse la totalidad de lo adeudado por capital y por intereses si se hubiese convenido el vencimiento total en caso de falta de pago de, al menos, tres plazos mensuales sin cumplir el deudor su obligación de pago o un número de cuotas tal que suponga que el deudor ha incumplido su obligación por un plazo, al menos, equivalente a tres meses, y este convenio constase en la escritura de constitución y en el asiento respectivo?. Jurisprudencia. 7. Esta regulación, que en el caso del Código Civil es más que centenaria, supone que en la sociedad española sea sobradamente conocido que el impago parcial de un préstamo hipotecario puede dar lugar a la resolución del contrato, al igual que sucede también, por ejemplo, con el arrendamiento de vivienda y el impago de la renta. 4. Con carácter general, el Tribunal Supremo había reconocido la validez de las cláusulas que permitían el vencimiento anticipado del contrato de préstamo por incumplimiento del deudor, siempre que estuviera claramente determinado en el contrato en qué supuestos se podría dar lugar a dicho vencimiento, sin que ello pudiera quedar al arbitrio del prestamista (sentencias 506/2008, de 4 de junio -ECLI:ES:TS:2008:2599-; o 792/2009, de 16 de diciembre -ECLI:ES:TS:2009:8466). En las sentencias 705/2015, de 23 de diciembre -ECLI:ES:TS:2015:5618-, y 79/2016, de 18 de febrero - ECLI:ES:TS:2016:626-, al enjuiciar la validez de cláusulas de vencimiento anticipado incluidas en contratos de préstamo con garantía hipotecaria concertados con consumidores, el Tribunal Supremo declaró que para que este tipo de estipulaciones contractuales pudieran ser válidas deberían modular la gravedad del incumplimiento en función de la duración y cuantía del préstamo, y permitir al consumidor evitar su aplicación mediante una conducta diligente de reparación. No obstante, matizó que podía continuar la ejecución hipotecaria si la facultad de vencimiento se había ejercitado de modo no abusivo, por las ventajas que el proceso especial reportaba al consumidor.  
Tercero. Por lo que respecta al caso concreto examinada la escritura objeto de este proceso y la petición de declaración de vencimiento anticipado solicitado por la actora, entiendo que de la escritura no se desprende cláusula que establezca esta facultad, solo encuentran entre las existentes las financieras: el capital prestado, amortización, intereses ordinarios, interés variable, comisiones constitución de la hipoteca.  
No existe una cláusula que especifique la existencia de la facultad que quiere que se declare como el derecho de ejercicio para exigir el préstamo, cosa que tiene sin necesidad de declaración por la vía ejecutiva conforme lo dispuesto en la Ley de enjuiciamiento civil. Mas de la doctrina examinada mantiene en el caso de exigir el deudor/ acreedor esa declaración debe al menos de existir y entonces examinar si se ha pasado los plazos para entenderla vencida anticipada, así ante la inexistencia de la cláusula hay que acudir al Código Civil en su artículo 1129.  
Perderá el deudor todo derecho a utilizar el plazo:  
1. Cuando, después de contraída la obligación, resulte insolvente, salvo que garantice la deuda.  
2. Cuando no otorgue al acreedor las garantías a que estuviese comprometido.  
3. Cuando por actos propios hubiese disminuido aquellas garantías después de establecidas, y cuando por caso fortuito desaparecieran, a menos que sean inmediatamente sustituidas por otras nuevas e igualmente seguras.  
  
Así, en el caso que nos ocupa, de la documental se acredita la situación de insolvencia del deudor tras realizar el préstamo y con ello pierde el derecho de utilizar el plazo de vencimiento el cual sería en 30 de abril de 2033, que en principio se estableció en la escritura, dado que se acredita la insolvencia, así como que existen incumplimientos al menos más de tres de sus obligaciones, entiendo que la entidad puede solicitar la declaración solicitada en virtud del artículo 1129 del Código Civil.  
Respecto del derecho a reclamar las cantidades, entiendo que es nacido de la propia facultad del vencimiento anticipado.  
Cuarto. En relación con las costas y según el artículo 394.1 de la Ley de enjuiciamiento civil, de la Ley 1/2000, de 7 de enero, visto el contenido de los preceptos legales citados y demás de general y pertinente aplicación,  
  
Fallo  
Estimo la demanda interpuesta por Bankia, SA, contra Abdessadek Belhari y procede:  
- Declarar vencida anticipada la obligación de devolución de la suma prestada en la escritura de fecha 30 de abril de 2003, con número de protocolo 1066 y en consecuencia declarar el derecho de Bankia, SA, a reclamar anticipadamente la totalidad del capital que reste de devolverse por parte del demandado a Bankia, SA, del entregado en la fecha en concepto de préstamo, mas los intereses que correspondan.  
Las costas las abonará la demandada. Inclúyase la presente resolución en el libro de sentencias, dejando testimonio en las actuaciones y notifíquese a las partes poniendo en su conocimiento que la misma es firme y que no cabe interponer recurso de apelación.  
Así, lo pronuncio, mando y firmo.»  
  
Y encontrándose dicho demandado, Abdessadek Belhadri, en paradero desconocido, se expide el presente a fin que sirva de notificación en forma al mismo.  
  
Xátiva, 11 de septiembre de 2018.- La letrada de la Administración de justicia: María Carmen Buguera Pons.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML