Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 2171, del 24-12-1993 (1993/830128)

DECRET 243/1993, de 7 de desembre, del Govern Valencià, pel qual s'aprova el Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/1993/12/07/243/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   2171

Data del DOGV
:   24-12-1993

Secció del DOGV
:   DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1993/830128

CVE


Data del document
:   07-12-1993

Organisme emissor
:   Conselleria d'Administració Pública

Tipus de document
:   Decret

Anàlisi jurídica

Decret 243/1993, de 7 de desembre, del Govern Valencià, pel qual s'aprova el Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana.  
El dia 2 de maig de 1992 entrà en vigor la Norma Bàsica de Protecció Civil, aprovada pel Reial Decret 407/1992, de 24 d'abril (Butlletí Oficial de l'Estat d'1 de maig de 1992).  
L'aprovació de la norma bàsica esmentada, prevista en l'article 8 de la Llei 2/1985, de 21 de gener, sobre Protecció Civil, ha suposat un fet d'especial relleu, ja que, d'una banda, l'esmentada norma defineix els àmbits en que s'han d'exercir les responsabilitats i les competències de les diferents administracions públiques en matèria de protecció civil i, d'altra, conté les directrius essencials per a l'elaboració dels plans territorials (entre els quals es troba el de la comunitat autònoma) i dels plans especials,, per sectors d'activitat, tipus d'emergència o activitats concretes.  
En aquest àmbit, el Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana materialitza el marc orgànico-funcional i els mecanismes que permeten la mobilització dels recursos humans i materials necessaris per a la protecció de persones i béns en el cas de risc col·lectiu greu, catàstrofe o calamitat pública, i també l'esquema de coordinació entre les distintes administracions públiques que han d'intervenir.  
Així mateix, el Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana, a partir de la seua configuració com a pla director, fixa el marc organitzatiu general en relació amb el corresponent àmbit territorial, de manera que permet integrar els plans territorials d'àmbit inferior, en definir els elements essencials i permanents del procés de planificació i establir les directrius per a la planificació local.  
Per tot això, havent estat informat per la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana amb data 23 de juny de 1993, a proposta del Conseller d'Administració Pública i amb la deliberació prèvia del Govern Valencià, en la reunió del dia 7 de desembre de 1993  
DECRETE  
Article únic  
1. S'aprova el Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana, que s'incorpora com a annex d'aquest decret.  
2. El Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana té el caràcter de pla director, de conformitat amb la previsió continguda en el punt 3.2 del Reial Decret 407/1992, de 24 d'abril, pel qual s'aprova la Norma Bàsica de Protecció Civil.  
DISPOSICIO ADDICIONAL  
El Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana s'haurà de trametre perquè siga homologat a la Comissió Nacional de Protecció Civil, de conformitat amb el que estableix l'article 10 de la Llei 2/85 de 21 de gener, de Protecció Civil.  
DISPOSICIONS FINALS  
Primera  
Es faculta el Conseller d'Administració Pública per a realitzar totes les actuacions i dictar totes les disposicions que siguen necessàries per al desplegament i l'aplicació d'aquest decret.  
Segona  
El Pla Territorial d'Emergència de la Comunitat Valenciana entrarà en vigor després que la Comissió Nacional de Protecció Civil l'homologue, segons el que estableix la Llei 2/1985, de 21 de gener, sobre Protecció Civil.  
València, 7 de desembre de 1993  
El President de la Generalitat Valenciana,  
JOAN LERMA I BLASCO  
El Conseller d'Administració Pública,  
LUIS BERENGUER FUSTER  
PLA TERRITORIAL D'EMERGENCIA DE LA COMUNITAT VALENCIANA  
SUMARI  
1. INTRODUCCIO: LA COMUNITAT VALENCIANA AFECTADA PER RISCOS NATURALS i ANTROPICS  
2. AMBIT DE COMPETENCIES  
2.1. AMBIT LEGAL  
2.2. RECURSOS QUE INTERVENEN  
2.3. ACTUACIO DE LA PROTECCIO CIVIL  
3. LES COMISSIONS DE PROTECCIO CIVIL  
3.1. LA COMISSIO NACIONAL DE PROTECCIO CIVIL  
3.2. LA COMISSIO DE PROTECCIO CIVIL DE LA COMU TAT VALENCIANA  
4. ELS PLANS D'EMERGENCIA ENFRONT DELS RISCOS CATASTROFICS  
4.1. CLASSIFICACIO  
4.2. LA PLANIFICACIO A LA COMUNITAT VALENCIANA  
4.2.1. Planificació provisional fins a l'aprovació de la Norma Bàsica  
4.2.2. Prioritats de planificació després de l'aprovació de la Norma Bàsica  
4.3. EL PLA TERRITORIAL DE LA COMUNITAT VALENCIANA  
4.4. EL PLA TERRITORIAL COM A PLA DIRECTOR  
4.5. ORGANIGRAMA DE PLANIFICACIO  
5. EL PLA TERRITORIAL D'EMERGENCIA DE LA COMUNITAT VALENCIANA  
5.1. DEFINICIO  
5.2. OBJECTIU I AMBIT  
5.3. PRESENTACIO  
5.4. PLANS SECTORIALS: ELABORACIO I AMBIT  
6. ESTRUCTURA I ORGANITZACIÓ DEL PLA TERRITORIAL  
6.1. ESTRUCTURA  
6.2. ORGANITZACIÓ JERARQUICA  
6.2.1. Ambit de competències  
6.2.2. Direcció del pla  
6.2.3. Centres de coordinació operativa integrada (CECOPI)  
6.2.4. Centres de coordinacio dels plans sectorials  
6.2.5. Centre de Coordinació Municipal (CECOPAL)  
6.2.6. Lloc de Comandament Avançat (LCA) - grups d'acció (GA)  
6.3. ORGANITZACIO FUNCIONAL  
6.3.1. Classificació d'emergències  
6.3.2. Funcionalitat dels centres de coordinació d'emergències, CCE-CECOPI  
6.3.3. Sistemes d'avisos a la població  
6.3.4. Centre de transmissions i Pla de Transmissions  
6.3.5. Sistemes informàtics  
7. OPERATIVITAT  
7.1. NOTIFICACIO  
7.2. ACTIVACIO  
7.3. ESQUEMES D'ACTIVACIO  
7.4. PROCEDIMENTS D'ACTUACIO  
8. RESCAT I SALVAMENT  
8.1. OBJECTIUS  
8.2. COORDINACIO I DIRECCIO  
9. REPOSICIO DE SERVEIS BASICS O ESSENCIALS I RETORN A LA NORMALITAT  
9.1. REPOSICIO DE SERVEIS BASICS O ESSENCIALS  
9.2. RETORN A LA NORMALITAT  
10. MESURES DE PROTECCIO  
10.1 MESURES DE PROTECCIO PER A LA POBLACIO  
10.1.1. Avisos a la població  
10.1.2. Mesures de protecció  
10.2. MESURES DE PROTECCIO PER ALS GRUPS D'ACCIO  
10.3. MESURES DE PROTECCIO DEL MEDI AMBIENT  
11. IMPLANTACIO I MANTENIMENT DE L'OPERATIVITAT DEL PLA TERRITORIAL  
11.1. IMPLANTACIO  
11.1.1. Verificació de la infrastructura del pla  
11.1.2. Formació del personal dels serveis integrants  
11.1.3. Informació ala població  
11.2. MANTENIMENT DE L'OPERATIVITAT  
11.2.1. Actualització - revisió  
11.2.2. Formació permanent  
ADDENDES:  
ADDENDA I. CATALEG DE RISCOS   
ADDENDA II. PLANS TERRITORIALS MUNICIPALS: CONTINGUT MINIM  
ADDENDA III. DIRECTRIUS PER A L'ELABORACIO DELS PLANS SECTORIALS:  
- Estructura (contingut mínim)  
- Missions fonamentals  
1. INTRODUCCIO: LA COMUNITAT VALENCIANA AFECTADA PER RISCOS NATURALS I ANTROPICS  
En el territori valencià es donen unes condicions físiques i humanes típiques de la conca mediterrània que afavoreixen la problemàtica dels riscos.  
L'estructura orogràfica composta per sistemes muntanyencs relativament elevats molt a prop de la mar i la conjunció d'aquests amb la plana litoral, de vegades per sota el nivell de la mar, determinen unes condicions molt especials. A tot això s'han d'afegir les variables meteorològiques, marcades per uns règims pluviomètrics concentrats en determinades estacions i d'intensitats horàries molt elevades.  
El poblament i les activitats humanes han determinat una ocupació del territori sense tenir en compte, en la majoria dels casos, aquesta adversitat de l'espai, cosa que agreuja uns problemes que hi ha quasi per se.  
La conjunció de les variables naturals i humanes ha comportat un augment del risc existent, cada vegada més patent conforme avança l'home en l'ocupació de l'espai, risc que s'ha disparat al llarg del segle XX, sobretot en les últimes dècades.  
El desenvolupament econòmic, tècnic i científic ha determinat una major i més indiscriminada ocupació del territori, introduint canvis fonamentals en els espais, les causes i les tipologies del risc.  
A pesar que les millors zones sòcio-econòmiques coincideixen amb les zones de risc més alt, tant pel que fa als riscos naturals com als provocats per l'home, no se n'ha tingut una consciència clara, tot al contrari, els anys de creixement econòmic, la confiança en la tecnologia i una certa-bondat climatològica, ens han dut a una pèrdua accelerada del concepte del risc en la memòria col·lectiva i, per tant, a no plantejar seriosament les mesures de previsió i prevenció enfront d'aquests problemes.  
Des d'un punt de vista històric s'ha passat d'un concepte de risc quasi exclusivament natural a l'antròpic. Però, què entenem per aquests conceptes i com ens afecten?  
Entenem per riscos naturals aquells que no són directament provocats per la presència o l'activitat de l'home, com ara els sismes o les inundacions; per contra, els antròpics són accidents o sinistres, fortuïts o provocats, derivats de les accions humanes, tant si es produeixen per l'activitat econòmica com per la de l'oci, com poden ser els incendis forestals o els accidents en el transport. En aquest últim grup, els riscos antròpics, cabria diferenciar els que tenen l'origen en el desenvolupament tècnic com ara el risc químic o el nuclear, que formen un grup molt específic que es pot denominar «riscos tecnològics».  
La llarga franja de terreny que és la Comunitat Valenciana, emmarcada entre l'altiplà i la Mediterrània, pateix des del riu Sènia fins al Segura tot tipus de riscos amb una distribució descompensada. De la mateixa manera estan descompensades la població i les activitats, que s'acumulen preferentment en la franja litoral. Per a mostrar algunes dades respecte d'això, direm que sobre els 23.300 km2 que ocupa el territori de la Com unitat Valenciana viuen més de 3,7 milions d'habitants, dels quals el 81% es localitzen en les comarques costaneres, que no arriben a representar el 40% del sól total. Aquesta concentració de població s'accentua més si tenim en compte el sistema urbà, que en conté el 90%; sols hi ha d'alguns nuclis d'importància en l'interior en el cas de la província d'Alacant.  
Si entrem de ple en el tema dels riscos, en són molts els exemples, però únicament nomenarem alguns casos i les dades més significatives.  
Quant als riscos naturals, el primer que ve a la memòria és el de les inundacions, tan recent i tan viu. No sols preocupen els problemes en les grans planures d'inundació, com el Xúquer i el Segura, on les pluges com les d'octubre de 1982 (superiors a 500 mm a la zona del Caroig) van fer que aquest riu portés cabals màxims de 12.000 m3/s, o els més de 1.000 m3/s transportats pel Segura a Oriola per l'abril de 1946, afectant, un gran nombre de persones i béns, també rius i barrancs o rambles de menor entitat, dels quals de vegades ningú del lloc no recorda que portaren aigua (alguns denominats significativament 'sec'), han creat problemes en els últims anys. Casos com el riu Sec de Castelló en les pluges d'octubre de 1962, quan també es va desbordar el pantà de Benadressa (Maria Cristina), la Rambla de la Viuda (amb cabals màxims de 1.500 m3/s), o més recentment els problemes de Gandia al novembre de 1987, amb pluges de 700 mm en 24 hores. No podem oblidar els espais costaners deprimits (les marjals), tan poblats aquests últims anys, com passa a Orpesa i Benicàssim, Castelló de la Plana, Cullera i Tavernes de la Valldigna, i també a Xàbia, cada vegada amb problemes més greus.  
D'altra banda, cal fer memòria del problema sísmic. La nostra proximitat a la zona de contacte entre la placa eurasiàtica i l'africana ens determina com a zona de risc. Tenim exemples no molt llunyans com el succeït el 21 de març de 1829 al Baix Segura, que va arribar a un gran de 10,5, i va demolir poblacions com Almoradí o Torrevieja, amb una mortalitat del 50% de la població. Hem de pensar en les construccions que s'han fet d'ençà i imaginar-nos el que podria passar avui a Santa Pola o a Benidorm, tant pel volum edificat com per l'alçària dels blocs d'habitatges i la gran densitat de població.  
Podríem parlar d'altres riscos naturals com ara els forts vents o el lliscament de vessants, que a pesar de ser menys significatius, també s'han de tenir en compte.  
Quant als riscos antròpics, també els patim amb bastant freqüència. Tots els anys els incendis forestals ens deixen perplexos. El 48% del territori de la Comunitat Valenciana es considera superfície forestal, i entre 1970 i 1985 se'n cremà el 35% (quasi 400.000 ha). Els anys més difícils d'aquest període són 1978 i 1979 amb 75.000 i 78.000 ha cremades, respectivament. La superfície cremada ha disminuït des d'aleshores, amb excepció de l'any 1985 que s'arribà a les 40.00ó ha, i s'ha rebaixat també, la quantitat de superfície cremada per incendi, encara que no el nombre d'aquests, gràcies a una major dotació, eficàcia i rapidesa de les forces d'intervenció.  
També veiem passar camions i trens amb mercaderies perilloses que creuen el territori de nord a sud i d'est a oest, ja que estem situats dins de la «Y» del transport que formen els principals itineraris d'aquestes mercaderies a l'Estat espanyol. Evidentment, no es tracta d'un capritx, sinó de respondre a un intercanvi de productes entre les zones industrials i d'aquestes cap als centres de consum, els vèrtex dels quals els firmen Andalusia occidental, Catalunya i el Pafs Base.  
Vies de comunicació com la A-7, la N-340 o la N-III, són eixos vertebrals a la Comunitat Valenciana que canalitzen els intercanvis entre les grans zones industrials de la península i els centres urbans de Castelló i València. En aquests dos municipis es concentren també les activitats de la indústria petroleoquímica i química en general, respectivament, que suposen un risc important.,  
Finalment, hem d'esmentar, encara que de forma breu, el risc nuclear representat bàsicament per la central situada a Cofrentes, que implica directament (en una àrea de 30 km) uns 15 municipis. No per ser el més estudiat ha deixat de ser el més viu en la memòria de la gent i el que més sensibilització social comporta en l'actualitat, potser per l'espectacularitat i la ressonància dels possibles accidents.  
El catàleg dels principals riscos que afecten la Comunitat Valenciana s'ha fet basant-se en una classificació segons l'origen, la classe, el tipus i el subtipus, i s'inclou en l'addenda I d'aquest pla.  
2. AMBIT DE COMPETENCIES  
2.1. AMBIT LEGAL  
La Constitució, l'Estatut d'Autonomia i la Llei de Bases del Règim Local constitueixen, dins de l'àmbit legal de competències, els principals textos de referència de les diferents administracions en les actuacions correctores davant dels riscos catastròfics.  
Complementàriament, la Llei 2/1985, de 21 de gener, d'àmbit estatal, estableix a Espanya les competències de la protecció civil, identificada doctrinalment com a protecció física de les persones i dels béns en situació de greu risc, catàstrofe o calamitat pública.  
En la Llei 211985, de 21 de gener, i en el Reial Decret 1378/1915, d'1 d'agost, sobre mesures provisionals en els casos de risc greu, catàstrofe o calamitat pública, s'estableix la responsabilitat de totes i cadascuna de les administracions en l'organització de la protecció civil, en les competències, serveis i àmbit territorial que els corresponga, aplicant davant dels riscos, les mesures correctores de previsió, prevenció, planificació i actuació.  
El Tribunal Constitucional es va pronunciar sobre la distribució de competències en matèria de protecció civil en la sentència de 19 de juliol de 1990, en la qual reconeix la concurrència de competències entre les comunitats autònomes i l'Estat i marca uns límits en les competències de les comunitats autònomes derivats d'un possible «interès nacional o supraautonòmic».  
Després de la sentència del Tribunal Constitucional i d'acord amb el que estableix l'article 8 de la Llei 2/1985, de 21 de gener, fou aprovada la Norma Bàsica de Protecció Civil (Reial Decret 407/1992, de 24 d'abril), que conté les directrius essencials per a l'elaboració dels plans territorials i especials i defineix les competències de les diferents administracions quant a l'elaboració, aprovació i homologació. També s'hi defineixen les emergències en les quals està present l'interès nacional i la competència en la seua declaració.  
2.2. RECURSOS QUE INTERVENEN  
L'acord amb la Constitució i la Llei 2/1985, de 21 de gener, sobre protecció civil, els valors en joc en situacions d'emergència exigeixen la contribució dels recursos humans i materials de totes les administracions públiques, organitzacions, empreses i, fins i tot, de particulars.  
2.3. ACTUACIO DE LA PROTECCIO CIVIL  
La Norma Bàsica estableix que la protecció civil, pel que fa a servei públic, ha de realitzar una sèrie de funcions fonamentals:  
- Previsió: anàlisi dels supòsits de risc, les causes, la probabilitat que ocórreguen, zones afectades i danys previsibles.  
- Prevenció: estudi i implantació de les mesures correctores davant dels riscos, que tendesquen a eliminar-los o disminuir-los, o les seues conseqüències.  
- Planificació: elaboració de normes de mobilització i actuació coordinada dels serveis públics o privats de la col·lectivitat i de l'entorn, per tal de garantir la màxima eficàcia i promptitud en el control de la situació, reparació de danys i restabliment de la normalitat de la vida ciutadana. Implantació de la infrastructura informàtica i de comunicacions que ho possibiliten. Realització de simulacres.  
- Intervenció: diferents actuacions encaminades a protegir i socórrer la vida de les persones i els seus béns.  
- Rehabilitació: restabliment dels serveis públics indispensables per a tornar a la normalitat.  
3. LES COMISSIONS DE PROTECCIO CIVIL  
Amb la finalitat d'aconseguir una adequada coordinació entre els òrgans de les diferents administracions en matèria de protecció civil, per garantir una eficaç actuació dels poders públics enfront de situacions d'emergència, la Llei sobre Protecció Civil preveu la creació d'una Comissió Nacional de Protecció Civil i una comissió de protecció civil en cadascuna de les comunitats autònomes.  
3.1. LA COMISSIO NACIONAL DE PROTECCIO CIVIL  
D'acord amb el Reial Decret 888/1986, de 21 de març, modificat pel Reial Decret 648/1989, de 9 de juny, es creà la Comissió Nacional de Protecció Civil. En la Comissió Nacional estan integrats, a més dels distints representants de l'administració central de l'Estat, un representant de cadascuna de les comunitats autònomes.  
3.2. LA COMISSIO DE PROTECCIO CIVIL DE LA COMUNITAT VALENCIANA  
Basant-se en el Decret 84/1986, de 8 de juliol, del Govern Valencià, modificat pel Decret 19/1988, de 8 de febrer, es creà la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana.  
La Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana es va constituir formalment el 12 de desembre de 1987.  
4. ELS PLANS D'EMERGENCIA DAVANT ELS RISCOS CATASTROFICS  
4.1 CLASSIFICACIO  
La Llei sobre Protecció Civil estableix que les actuacions en cas de catàstrofe o calamitat pública han de plantejar-se com conjunt d'activitats dutes a terme amb una ordenada i prèvia planificació.  
La llei divideix els plans en dos grans grups:  
- Plans territorials  
- Plans especials.  
Els plans territorials, segons l'àmbit, poden ser:  
- Municipals  
- Supramunicipals  
- Insulars  
- Provincials  
- De comunitat autònoma.  
Els plans especials s'elaboraran d'acord amb les prioritats que resulten de l'inventari de riscos en cada territori, per sectors d'activitat, tipus d'emergència o activitats concretes.  
La Norma Bàsica de Protecció Civil entén per pla de protecció civil la previsió de l'àmbit orgànic i funcional i dels mecanismes que permeten la mobilització dels recursos humans i materials necessaris per a la protecció de persones i béns.  
L'esmentada norma estableix el contingut mínim dels plans i els criteris generals de planificació per a aconseguir la coordinació necessària de les diferents administracions públiques. També defineix les competències d'elaboració, aprovació i homologació dels plans (capítol III, art. 8).  
Quant als plans territorials, la norma estableix les directrius per a l'elaboració i el contingut mínim necessari per a l'homologació (capítol II, art. 4).  
Enumera en l'article 6 una sèrie de riscos que han de ser objecte de l'elaboració de plans especials:  
- Emergències nuclears  
- Situacions bèl·liques  
- Inundacions  
- Sismes  
- Químics  
- Transport de mercaderies perilloses  
- Incendis forestals  
- Volcànics.  
En l'article 7 defineix que els plans especials hauran d'elaborarse d'acord amb els següents tipus:  
- Plans bàsics, de competència exclusivament estatal la planificació del quals s'exigeix sempre per interès nacional. Són els riscos derivats de situacions bèl·liques i emergències nuclears.  
- Plans especials per a la resta de riscos, que s'elaboraran d'acord amb les directrius bàsiques corresponents, proposades pel Ministre de l'Interior i aprovades pel Govern. Podran ser estatals o supraautonòmics i de comunitat autònoma.  
En la disposició final segona s'assenyala que el Govern, a proposta del Ministre de l'Interior, després de l'informe de la Comissió Nacional de Protecció Civil, podrà determinar quins altres riscos potencials poden ser objecte de regulació mitjançant els plans especials (a més dels ja esmentats en l'article 6).  
4.2 LA PLANIFICACIO A LA COMUNITAT VALENCIANA  
La publicació l'1 de maig de 1992 de la Norma Bàsica de Protecció Civil obliga a fer una distinció entre la planificació elaborada a la Comunitat Valenciana fins aqueix moment i la que legalment ha d'elaborar-se en un futur pròxim.  
4.2.1. Planificació provisional fins a l'aprovació de la Norma Bàsica  
En relació amb la planificació, la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana, en la reunió constitutiva de 1987, acordà les següents accions provisionals fins a l'aprovació de la Norma Bàsica:  
- L'elaboració del Pla Territorial de la Comunitat Valenciana que garantirà l'actuació coordinada de l'administració de l'Estat, autonòmica i de les diputacions provincials en situacions d'emergència.  
- L'elaboració de plans municipals enfront de riscos forestals i d'inundacions.  
El Pla Territorial va ser aprovat provisionalment per la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana el juny de 1990, amb la denominació de Pla General i des d'aquest moment entrà en vigor per afrontar situacions d'emergència en l'àmbit territorial de la Comunitat Valenciana.  
En la línia de treball dels plans municipals, s'ha col·laborat amb els municipis en la redacció de plans bàsics municipals enfront dels riscos d'incendis forestals i inundacions. A hores d'ara, s'han elaborat la totalitat de plans per als municipis amb risc forestal i els d'alt risc d'inundació.  
D'acord amb la legislació vigent, també s'han elaborat els plans d'emergència exterior provisionals de les 17 indústries de la Comunitat Valenciana afectades pel Reial Decret 886/1988, de 15 de juliol. Aquests plans han estat revisats després d'aparèixer la Directriu Bàsica per a la seua elaboració al gener de 1991.  
Cal fer esment que l'administració central de l'Estat elaborà el 1987 plans d'àmbit provincial per a les tres províncies de la Comunitat Valenciana enfront dels riscos d'inundacions, sismes i transport de mercaderies perilloses, els quals hauran de ser reelaborats d'acord amb la distribució de competències que estableixen la Norma Bàsica i les directrius bàsiques de planificació corresponents. També s'ha elaborat el Pla d'emergència Nuclear de la Província de València (PENVA), per afrontar els accidents de la central nuclear de Cofrentes. L'esmentat pla s'aprovà per acord del Consell de Ministres en la reunió de 28 de desembre de 1990.  
4.2.2 Prioritats de planificació després de l'aprovació de la Norma Bàsica  
Després de l'aprovació de la Norma Bàsica, la planificació s'establirà d'acord amb les prioritats determinades per la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana i les que possibilite el contingut de l'esmentada Norma.  
La lògica aconsella emprendre l'elaboració del Pla Territorial de la Comunitat Valenciana i el foment dels plans territorials dels municipis. L'esmentada elaboració pot iniciar-se immediatament perquè no precisa l'existència de la directriu de planificació i la Norma Bàsica en defineix el contingut.  
A mesura que el Govern de la Nació aprove les directrius bàsiques, s'emprendrà l'elaboració del pla especial corresponent si el risc és significatiu en el territori de la Comunitat Valenciana.  
4.3. EL PLA TERRITORIAL DE LA COMUNITAT VALENCIANA  
El Pla Territorial que s'articula en aquest document és l'adaptació del Pla General provisional que hi ha a la Comunitat Valenciana per requeriment de la Nonna Bàsica de Protecció Civil.  
Les principals accions que s'han de realitzar per al control de l'emergència s'han afegit homogèniament a plans sectorials que s'inclouen en aquest pla.  
S'hi integraran els plans especials enfront dels riscos principals del territori a mesura que seran elaborats, després de l'aprovació de la corresponent directriu bàsica.  
També s'hi integraran aquells procediments d'actuació enfront dels riscos significatius de la Comunitat Valenciana que no necessiten per a la seua elaboració la corresponent directriu bàsica.  
4.4. EL PLA TERRITORIAL COM A PLA DIRECTOR  
El Pla Territorial constitueix l'eix fonamental per a la integració dels plans de protecció civil de diferent àmbit en un Conjunt plenament operatiu i susceptible d'una ràpida aplicació. S'hi estableixen els criteris generals de planificació per a aconseguir la coordinació necessària de les diferents administracions públiques i permetre la funció directiva de la comunitat autònoma i, si cal, la de l'administració central de l'Estat.  
La Norma Bàsica de Protecció Civil estableix en l'article 3.2 que el pla territorial de comunitat autònoma podrà tenir el caràcter de pla director i establir el març d'organització general, en relació amb el corresponent àmbit territorial.  
Aquest caràcter és assumit a la Comunitat Valenciana per aquest Pla Territorial d'emergència, que és el pla director de tots els plans territorials d'àmbit inferior.  
Els plans especials de comunitat i els procediments d'actuació que s'integren en el pla territorial seran també plans directors dels plans d'actuació municipal que s'elaboren per a riscos específics.  
A l'addenda II d'aquest pla territorial s'estableix el contingut mínim dels plans territorials dels municipis de la Comunitat Valenciana; està previst facilitar als ajuntaments un model de pla, que actualment està en elaboració.  
Aquests plans seran aprovats pel ple de l'ajuntament i homologats per la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana.  
Cada pla especial o procediment d'actuació allistarà els municipis de la Comunitat Valenciana sotmesos a aquest risc i el contingut mínim dels plans d'actuació municipal corresponents.  
Aquests plans d'actuació municipal quedaran integrats en el Pla Territorial municipal.  
Quan s'aplique un pla d'àmbit inferior i la naturalesa del risc, l'abast de l'emergència o els serveis i recursos que s'han de mobilitzar excedesquen les competències d'una determinada administració, la direcció i la coordinació de les actuacions podrà passar a l'autoritat que exercesca aquestes funcions en aquest pla territorial. '  
4.5. ORGANIGRAMA DE PLANIFICACIO  
En el quadre adjunt s'exposa l'estructura de la planificació de la protecció civil a la Comunitat Valenciana per a riscos l'aplicació dels quals no siga sempre exigida per l'interès nacional.  
Veure imatge  
(\*) El Pla Territorial serà Pla Director dels Plans Territorials Municipals. Inclourà com a addenda el contingut mínim dels esmentats plans. Hi estaran integrats els plans especials de Comunitat i els procediments d'actuació.  
(\*\*) Seran plans directors dels « Plans d'actuació municipals «davant l'esmentat risc, i n'establiran el contingut mínim.  
(\*\*\*) Seran «Procediments d'actuació» aquells plans específics davant un risc en què no hi haja Directriu Bàsica per a l'elaboració i homologació. Els elaborarà la Comunitat Autònoma i entraran en vigor després de l'informe previ favorable de la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana.  
També tindran caràcter de pla director dels plans d'actuació municipals davant l'esmentat risc, i n'establiran el contingut mínim.  
(\*\*\*\*) Aquests « Plans d'actuació « estaran integrats en el Pla Territorial Municipal.  
5. EL PLA TERRITORIAL D'EMERGENCIA DE LA COMUNITAT VALENCIANA  
5.1. DEFINICIO  
El Pla Territorial d'Emergència (PTE) de la Comunitat Valenciana és un document de caràcter tècnic format pel conjunt de normes i procediments d'actuació que constitueixen el dispositiu de resposta de les administracions públiques davant de qualsevol situació d'emergència col·lectiva que es produesca en el territori de la Comunitat Autònoma Valenciana.  
5.2. OBJECTIU I AMBIT  
L'objectiu fonamental del PTE és obtenir la màxima protecció per a les persones, el medi ambient i els béns que puguen resultar afectats en qualsevol situació d'emergència.  
Per a aconseguir el compliment d'aquest objectiu fonamental, el PTE haurà d'assegurar:  
- L'establiment de sistemes que garantesquen una intervenció ràpida i eficaç dels serveis amb missions en emergència.  
- L'atenció i assistència als damnificats  
- El restabliment dels serveis públics essencials i la tomada a la normalitat de la vida ciutadana  
- Una completa i continua informació dels esdeveniments, tant- a la població com als mitjans de comunicació social.  
Quant a la prevenció dels diferents riscos, no hi ha cap dubte que la confecció dels mapes que afecten la Comunitat Valenciana, elaborats en els plans especials, i també els mapes de risc amb el nivell de precisió aconseguit en els plans municipals permetrà, utilitzant les dades obtingudes, influir en l'ordenació del territori mitjançant les normes subsidiàries i els plans d'ordenació municipals i en aquelles actuacions la competència de les quals posseesquen altres administracions.  
Així se satisfà el precepte establert en l'article 14 de la Llei sobre Protecció Civil en relació amb la prevenció de riscos.  
L'àmbit d'actuació del PTE és el territori de la Comunitat Autònoma Valenciana.  
El PTE s'activarà per afrontar totes aquelles emergències d'àmbit autonòmic que ho aconsellen, quan s'hagen superat els recursos dels municipis afectats.  
També s'activarà en totes les situacions d'emergència per a les quals no hi haja una planificació específica.  
En el cas que els recursos mobilitzables en els plans especials i en els procediments d'actuació queden desbordats per la gravetat de les conseqüències, el PTE arbitrarà els mecanismes que permeten la mobilització de ' recursos complementaris de forma coordinada i en funció del nivell d'actuació necessari.  
5.3. PRESENTACIO  
La Llei 2/1985, de 21 de gener, estableix en l'article 9. el contingut mínim al qual s'han d'adaptar els plans territorials i especials que cal elaborar, que tot seguit es transcriu textualment:  
a) El catàleg de recursos mobilitzables en casos d'emergència i l'inventari de riscos potencials que haurà d'incloure en qualsevol cas el contingut del Catàleg nacional a què fa referència l'article 5 en el respectiu àmbit territorial.  
b) Les directrius de funcionament dels distints serveis que hagen de dedicar-se a la protecció civil.  
c) Els criteris sobre la mobilització i coordinació de recursos, tant del sector públic com del sector privat.  
d) l'estructura operativa dels serveis que hagen d'intervenir en cada emergència, amb expressió del comandament únic de les operacions, tot això sense perjudici de les decisions que les autoritats competents adopten en cada circumstància.  
La Norma Bàsica de Protecció Civil estableix en l'article 4 les directrius per a l'elaboració dels plans territorials, per tal que siguen homologables i puguen integrar-se, si cal, en altres plans d'àmbit superior, des plegant tots els aspectes que els esmentats plans han de contenir.  
El Pla Territorial d'emergència que ací es presenta s'adapta al contingut mínim establert en la norma.  
Seguint el que estableix la Norma Bàsica, es despleguen els aspectes següents: àmbit legal i de competències; estructura i organització; operativitat; mesures de protecció; implantació, i manteniment de l'operativitat del pla.  
La resposta individualitzada a les necessitats que sorgeixen en una situació de catàstrofe i que afecten la normalitat de la vida ciutadana, es desenvolupa detalladament en els plans sectorials, que s'integren en aquest pla.  
Aquest pla territorial no conté literalment dos dels aspectes que la Norma Bàsica estableix que han d'estar-hi continguts: el director i d'emergència i el catàleg general de mitjans i recursos.  
S'ha considerat que aquests aspectes cal desenvolupar-los com a arxius informatitzats perquè els centres provincials de coordinació en puguen disposar. En els punts 6.3.4 i 6.3.5 d'aquest document se'n detalla l'estructura i la funcionalitat.  
5.4. ELS PLANS SECTORIALS. ELABORACIO I AMBIT  
Basant-se en l'estructuració de l'operativitat concreta del Pla Territorial en plans sectorials, el Ple de la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana acordà quines administracions a la Comunitat Valenciana serien les responsables de l'elaboració i perfeccionament d'aquests.  
- Pla de Proveïment: diputacions provincials  
- Pla d'Alberg i Assistència: Institut Valencià de Serveis Socials, de la Conselleria de Treball i Afers Socials  
- Pla de Carreteres: Direcció General d'Obres Públiques, de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports. Direccions Provincials de Trànsit. Ministeri d'Obres Públiques, Transports i Medi Ambient. Diputacions provincials  
- Pla Sanitari: Conselleria de Sanitat i Consum  
- Pla de Seguretat: Direcció General d'Interior, de la Conselleria d'Administració Pública. Delegació del Govern a la Comunitat Valenciana  
- Pla de Transport: Direcció General de Transports, de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
Els plans sectorials Sanitari, d'Allotjament i Assistència i de Transport, que seran desenvolupats per departaments de la Generalitat Valenciana, son d'àmbit autonòmic. La direcció dels plans és única per a la Comunitat Autònoma.  
De la mateixa manera, els plans sectorials de seguretat i Carreteres, encara que desenvolupats conjuntament per les administracions competents, són d'àmbit autonòmic. La direcció dels dos plans és única per a la comunitat autònoma.  
El Pla Sectorial de Proveïment, que serà desenvolupat per les respectives diputacions depenent de la localització geogràfica de l'emergència, és, per causes òbvies, d'àmbit provincial. La direcció del pla és també provincial.  
Els plans sectorials vigiran després de l'informe favorable previ de la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana.  
6. ESTRUCTURA I ORGANITZACIO DEL PLA TERRITORIAL  
6.1. ESTRUCTURA  
Aquest pla territorial s'estructura basant-se en l'existència de tres centres de coordinació d'emergències (un per cada província) dels quals el Centre de Coordinació de la província de València exercirà de Centre de Coordinació Operativa (CECOP) provincial, i autonòmic, és a dir, coordinador dels CECOP de les províncies d'Alacant i Castelló.  
La presència constant i permanent d'operadors i tècnics en els esmentats centres i l'equipament d'aquests, s'utilitzarà per a l'activació i la coordinació de les actuacions previstes en aquest pla.  
D'Acord amb el que estableix la Norma Bàsica, aquests centres es constituiran en centres de coordinació interadministrativa (CECOPI), per a les situacions en què així ho establesca aquest pla.  
6.2. ORGANITZACIO JERARQUICA  
Amb l'organització jeràrquica es pretén l'establiment d'una estructura de comandament o línies d'autoritat que asseguren el compliment dels objectius del PTE.  
6.2.1. Ambit de competències  
Segons el que estableix la Norma Bàsica, les comunitats autònomes elaboraran i aprovaran el corresponent pla territorial, que haurà de ser homologat per la Comissió Nacional de Protecció Civil. La direcció i la coordinació d'aquests l'exercirà la corresponent comunitat autònoma, excepte quan es declare l'interès nacional.  
Són emergències en què està present l'interès nacional:  
a) Aquelles que requeresquen per a la protecció de persones i béns l'aplicació de la Llei Orgànica 4/198 1, d'1 de juny, reguladora dels estats d'alarma, excepció i setge.  
b) Aquelles en què calga preveure la coordinació d'administracions diverses perquè afecten diverses comunitats autònomes i exigesquen una aportació de recursos a nivell supraautonòmic.  
c) Les que per les dimensions efectives o previsibles requeresquen una direcció nacional de les administracions públiques afectades.  
Així mateix, la norma estableix que en els riscos derivats de situacions bèl·liques i emergències nuclears, la seua aplicació és exigida sempre per l'interès nacional. La planificació i la direcció de les actuacions són de competència estatal.  
Quant a la declaració d'interès nacional, la norma estableix en l'article 9 que:  
- Quan es produesca una situació d'emergència d'interès nacional, la declaració d'aquest l'efectuarà el Ministeri d'Interior per pròpia iniciativa o a instància de les comunitats autònomes o dels delegats del Govern en aquestes.  
- Aquesta declaració implicarà que les autoritats corresponents disposen l'aplicació dels plans territorials (de comunitat autònoma, provincials, supramunicipals, insulars i municipals) o especials, segons els casos. La direcció i la coordinació de les actuacions correspon a l'Estat.  
La transferència en la direcció de l'emergència en el cas de declaració d'interès nacional, comportarà, el traspàs de mitjans, efectius i òrgans d'assessorament al nou director, que haurà de ser informat de les accions que es desenvolupen.  
La norma també estableix que el Govern, a proposta del Ministeri de l'Interior i a iniciativa del president de la comunitat autònoma o de l'òrgan corresponent de l'entitat local afectada, podrà delegar per a totes les seues funcions o per part d'aquestes en els casos en què la naturalesa de l'emergència ho aconselle, segons estableix l'article 15.2 de la Llei 2/1985, de 21 de gener.  
S'entén que els riscos no previstos en la Norma Bàsica de Protecció Civil com a objecte de plans especials són riscos que pel possible abast i magnitud es considera molt improbable que comporten la possibilitat de la declaració d'interès nacional.  
Tal com s'especifica en el punt 4.5 (quadre adjunt), davant dels riscos en què la Norma Bàsica no preveja la confecció d'una directriu bàsica de planificació que afecten la comunitat autònoma, aquesta elaborarà procediments d'actuació. En aquests procediments no es podrà preveure la transferència de responsabilitats per un possible interès nacional, encara que si aquesta situació es produirà, s'hauria d'atendre el que disposa aquest pla territorial.  
6.2.2. Direcció del pla  
La direcció. del Pla Territorial d'emergència correspon al Conseller d'Administració Pública. En cas d'absència per malaltia o delegació, el Director General d'Interior n'assumirà la direcció.  
Aquesta direcció i coordinació s'exercirà dins d'un comitè de direcció constituït per un representant de l'administració de l'Estat i un de l'administració autonòmica.  
En les emergències que es consideren d'interès nacional, la direcció del Pla Territorial correspondrà al representant del Ministeri de l'Interior en els termes indicats en el punt 6.2.1.  
En determinades circumstàncies, quan estiga activat el Pla Territorial d'emergència, el seu director podrà delegar l'alcalde d'un municipi afectat per a la direcció de les actuacions en l'àmbit d'aquest municipi.  
Corresponen al Director del Pla Territorial d'emergència les decisions següents:  
- Declaració de la situació d'emergència  
- Activació del PTE  
- Constitució del CECOPI  
- Direcció i coordinació últimes del Pla  
- Coordinació de la informació  
- Declaració de l'acabament de la situació d'emergència.  
Sense perjudici de tot el que s'ha indicat abans pel que fa a la direcció del PTE, cadascun dels plans sectorials hi integrats tindrà un director que serà el responsable de l'eficàcia en l'aplicació d'aquest en cas d'emergència i, per tant, del perfeccionament, l'actualització i la difusió d'aquest entre els serveis afectats.  
6.2.3. Centres de coordinació operativa integrada (CECOPI)  
La resposta en la consecució de l'objectiu que es pretén amb aquest pla territorial i en l'àmbit territorial d'aquest, es basa en l'existència d'un centre de coordinació operativa (CECOP) en cadascuna de les tres províncies, el qual, si cal, es constituirà en centre de coordinació operativa integrada (CECOPI). S'hi integraran els comandaments de l'Administració autonòmica i central, tant per a la direcció i coordinació de l'emergència com per a la transferència de responsabilitats en els casos en què es declare l'interès nacional.  
Veure imatge  
(\*) CECOP: El Centre de Coordinació Operativa estarà ubicat en un dels Centres Provincials de Coordinació d'emergències de la Generalitat Valenciana (CCES)  
(\*\*) CECOPAL: Centre de Coordinació Municipal/s  
(\*\*\*) LCA: Lloc de Comandament Avançat  
Els CECOP i, des del moment en què es constituesquen, els CECOPI centralitzaran tota la informació sobre l'evolució de l'emergència i les actuacions adoptades per al control, establiran prioritats i transmetran als centres de coordinació sectorials les ordres oportunes.  
Els ajuntaments i altres organismes hauran de transmetre als CECOP de la Generalitat Valenciana la informació de què disposen sobre l'evolució de l'emergència, i també les peticions d'ajudes, evitant derivar les esmentades informacions o peticions a altres organismes o als mateixos centres sectorials.  
Els centres de coordinació operativa (CECOP) estaran ubicats als centres de coordinació d'emergència de la Generalitat Valenciana (CCE) a l'Eliana (València), Alacant i Nules (Castelló), aquests dos darrers ubicats als centres de coordinació dels consorcis provincials d'extinció d'incendis. En aquests es constituirà el CECOPI corresponent, i se n'utilitzarà la infrastructura per dirigir les emergències que es puguen produir en la província corresponent. Efectuarà la coordinació interprovincial el Centre de Coordinació de València (CCE -CECOPI autonòmic)  
L'administració civil de l'Estat disposa de centres de coordinació operativa provincials ubicats als governs civils (CECOP).  
En previsió que cap problema tècnic inhabilite un dels CCE esmentats, el CECOPI alternatiu es constituirà en el CECOP corresponent de l'Administració de l'Estat, abans esmentada.  
En el CECOPI es constituirà el comitè de direcció integrat per:  
- El director del Pla  
- El representant de l'administració de l'Estat.  
Les funcions bàsiques del comitè de direcció seran:  
- Declarar l'activació del Pla.  
- Decidir en cada moment, amb el consell del comitè assessor, les actuacions més convenients per afrontar l'emergència i l'aplicació de les mesures de protecció a la població, al medi ambient, als béns i al personal adscrit al Pla.  
- Determinar i coordinar la informació a la població, durant l'emergència, pels mitjans propis del Pla i els de la comunicació social. S'hi inclou tant la informació destinada a adoptar mesures de protecció, com la informació general sobre el succés.  
- Declarar l'acabament de l'emergència.  
- Assegurar el manteniment de l'operativitat del Pla.  
- Informar de l'emergència ocorreguda a la Direcció General de Protecció Civil.  
Per a assistir al comitè de direcció, en els distints aspectes relacionats amb l'emergència, es podrà establir un comitè assessor, ubicat al CCE i compost bàsicament pels directors dels plans sectorials o persones delegades per aquests i per altres persones que considere necessàries el director del Pla.  
En l'esmentat comitè es podran integrar representats dels municipis afectats, i també els tècnics de les distintes administracions o altres persones que el comitè de direcció considere oportunes.  
Es constituirà el gabinet d'informació que dependrà directament del comitè de direcció i estarà ubicat en el CCE.  
Estarà compost pel personal dels gabinets de premsa de la Delegació del Govern o els governs civils i la Generalitat Valenciana de les respectives províncies. Al seu càrrec està el Cap del Gabinet de Premsa de la Generalitat Valenciana a les províncies de València, Alacant i Castelló.  
El gabinet d'informació consta de tres equips: el gabinet de premsa, la redacció pròpia i la sala de premsa.  
- Gabinet de premsa: coordina les tasques informatives, executant les ordres emanades del comitè de direcció i transmetent les notes de premsa a la redacció pròpia.  
- Redacció pròpia: s'encarrega d'elaborar les notes de premsa i executar les ordres transmeses pel gabinet de premsa.  
- Sala de premsa: s'encarrega d'atendre els representants dels mitjans de comunicació.  
Les funcions del gabinet d'informació són les següents:  
- Difondre les ordres, consignes i recomanacions dictades pel comitè de direcció del Pla, mitjançant els mitjans de comunicació social previstos en el Pla.  
- Centralitzar, coordinar i preparar la informació general sobre l'emergència, d'acord amb el comitè de direcció del Pla i facilitar-la als mitjans de comunicació social.  
- Informar sobre l'emergència les persones o els organismes que ho sol·liciten.  
- Obtenir, centralitzar i facilitar tota la informació relativa als possibles afectats, facilitant els contactes familiars i la localització de persones. -  
- Preparar la intervenció de les autoritats en qualsevol moment de l'emergència per informar l'opinió pública:  
\* President de la Generalitat Valenciana  
\* Delegat del Govern a la Comunitat Autònoma  
\* Governadors civils  
\* Consellers  
\* Presidents de les diputacions provincials  
\* Alcaldes dels municipis afectats.  
A fi d'aconseguir una unitat d'informació, es considerarà únicament com a informació fidedigna i contrastada aquella facilitada directament pel gabinet d'informació del CECOPI o pels gabinets de premsa d'altres organismes, sempre i quan la, font de procedència siga l'esmentada.  
6.2.4. Centres de coordinació dels plans sectorials  
En el PTE s'integren sis plans sectorials; cadascun d'aquests posseeix en l'estructura orgànica un centre de coordinació sectorial.  
Els centres de coordinació sectorial se situen en un segon gran després dels CCE-CECOPI; tenen caràcter fonamentalment tècnic i són els encarregats de la mobilització dels recursos propis o concertats, i també de recaptar del CECOPI la possible mobilització d'aquells recursos extrems a la Comunitat Valenciana que es consideren necessaris.  
En l'addenda III es detallen l'estructura (el contingut mínim) i les missions fonamentals que ha de desenvolupar cadascun dels plans.  
Tot seguit s'indica la ubicació de cadascun dels centres de coordinació sectorial que poden activar-se. Les funcions es detallen en el pla sectorial corresponent:  
\* Centre de Coordinació Autonòmic del Pla Sanitari Conselleria de Sanitat i Consum.  
\* Centre de Coordinació Autonòmic del Pla d'Allotjament i Assistència: Institut Valencià de Serveis Socials de la Conselleria de Treball i Afers Socials.  
\* Centre de Coordinació Autonòmic del Pla de Seguretat: s'ha de definir en el pla sectorial.  
\* Centre Conjunt de Coordinació del Pla de Carreteres: Direcció General d'Obres Públiques de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
\* Centre de Coordinació del Pla de Transport: Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.  
\* Els centres provincials de coordinació del Pla de Proveïment seran tres i estaran ubicats a les seus dels consorcis provincials per al Servei de Prevenció, Extinció d'Incendis i Salvament (SPEIS) o als centres de coordinació d'emergència de la Generalitat Valenciana.  
Amb els plans sectorials es pretén cobrir totes les possibilitats d'intervenció enfront de qualsevol situació d'emergència. Es evident que segons el tipus d'emergència les necessitats que es produeixen poden ser molt diverses; per això és important assenyalar que el Pla Territorial ha de basar la funcionalitat en un elevat grau de flexibilitat, i es podran activar un o diversos plans sectorials sense necessitat de posar en marxa tol el Pla Territorial i, en alguns casos, sense que s'arribe a la constitució del CECOPI.  
Es obvi que tal com estan estructurats els plans sectorials, aquests disposen d'una estructura jeràrquica i funcional pròpia que els permet organitzar-se de forma autònoma, encara que la interrelació amb el CCE-CECOPI sempre ha de ser molt estreta.  
6.2.5. Centre de coordinació municipal (CECOPAL)  
Es el centre des del qual es dirigeix el Pla Territorial municipal, mobilitzant els recursos municipals d'acord amb el seu contingut o a requeriment del director del Pla Territorial d'emergència.  
Els municipis que estiguen afectats per una emergència, podran posar en marxa el seu Pla Territorial municipal. Les actuacions municipals, en contacte amb el CCE provincial, les dirigirà l'alcalde del municipi des del, CECOPAL.  
Les principals missions seran:  
- Coordinar els recursos i serveis del municipi i sol·licitar la intervenció d'altres que el CCE puga necessitar.  
- Donar suport a l'actuació dels grups d'acció en el terreny.  
- Coordinar el sistema d'avisos a la població i altres mesures de protecció d'acord amb les directrius emanades del director del Pla Territorial d'emergència.  
- Proporcionar informació de retorn al CCE.  
6.2.6. Lloc de comandament avançat (LCA). Grups d'acció (GA)  
El LCA és el centre de comandament pròxim al lloc de l'emergència, on s'integra un representant tècnic de les entitats els recursos de les quals hi intervenen, des del qual es dirigeixen i coordinen les actuacions dels grups d'acció, d'acord amb les ordres emanades del Director del Pla Territorial d'emergència.  
Segons la naturalesa de l'emergència i la seua gravetat, el Director del Pla Territorial d'emergència determinarà la necessitat de constitució d'un o diversos llocs de comandament avançats.  
En els plans especials de comunitat i en els procediments d'actuació enfront dels diferents riscos, s'establirà la conveniència o la necessitat de la constitució de l'esmentat lloc, i també el representant dels diferents serveis que actuen, el qual n'assumirà la direcció i les funcions que s'han d'exercir. En les emergències que no disposen de pla especial, el director del PTE designarà el cap del LCA.  
Es considera grup d'acció el conjunt de serveis i persones que intervenen des dels primers moments en el lloc de l'emergència.  
La constitució i la composició dels diferents grups d'acció es determinarà pel tipus d'emergència i les necessitats que aquesta genere.  
No es poden establir a priori en aquest pla tots els possibles grups d'acció que segons les diferents situacions d'emergència que puguen constituir-se. En els plans especials i els procediments d'actuació sí que hauran de definir-se els grups d'acció que. hagen d'intervenir, i també la composició i les funcions.  
Cada grup d'acció en el- terreny tindrà un coordinador que s'integrarà en el lloc de comandament avançat a les ordres del director del lloc.  
Al seu torn, cada grup d'acció tindrà un cap de grup integrat en el CECOPI dins el comitè assessor. En la majoria dels casos l'esmentada direcció correspondrà al director d'un pla sectorial.  
6.3. ORGANITZACIÓ FUNCIONAL  
6.3. 1. Classificació d'emergències  
En una situació d'emergència hi ha unes fases que determinen diferents actuacions. Les esmentades fases són:  
- Pre-emergència: aquesta fase s'identifica amb una situació que, per evolució desfavorable, pot donar lloc a una situació d'emergència (en alguns casos, la immediatesa del succés no permet prendre mesures preventives i la fase de pre-emergència es confon amb la d'emergència).  
- Emergència: es correspon amb l'evolució desfavorable d'aquells riscos que havien motivat la fase de pre-emergència, o bé amb el mateix inici de la catàstrofe quan els esdeveniments es desencadenen amb gran rapidesa i gravetat.  
- Acabament de l'emergència: esdevé quan les conseqüències derivades de la situació d'emergència deixen de constituir un perill per a les persones i els seus béns.  
En aquest Pla no s'estableixen a priori diferents nivells de pre-emergència basats en una quantificació creixent de la gravetat.  
Enfront de cada risc concret es podran determinar diferents nivells de pre-emergència, d'acord amb:  
- Prediccions meteorològiques, hidrològiques, pluviomètriques ...  
- Sistemes de vigilància  
- Evolució temporal  
- Altres.  
La diferent gravetat o el nivell d'emergència s'estableix d'acord amb un criteri de territorialitat dels danys que ha ocasionat, i, especialment, al nivell dels recursos necessaris per al seu control:  
1. Les emergències nivell 1 es corresponen amb una situació d'accident sense danys, o que ha produït danys limitats, per al control de la qual són suficients els recursos locals o certs recursos d'àmbit superior en primera intervenció (bombers, guàrdia civil, recursos sanitaris, brigades forestals, etc.).  
2. Les emergències nivell II es corresponen amb una situació o accident que afecta un o més municipis i el control del qual obliga, atesa ia superació dels recursos abans descrits, a activar un o més plans sectorials, depenent de la naturalesa de l'accident.  
3. Les emergències nivell III es corresponen amb una situació o accident similar al plantejat en l'emergència nivell II, però el control del qual exigeix la constitució del CECOPI de la província afectada i, si cal, de manera complementària, els de la resta de províncies.  
6.3.2. Funcionalitat dels CCE - CECOPI  
- Funcionament intern  
D'acord amb uns protocols informatitzats, el funcionament dels CCE - CECOPI s'organitza mitjançant cinc accions fonamentals:  
1. Recepció per telèfon o per ràdio de tota la informació i les peticions provinents de les zones afectades  
2. Planificació de les actuacions i presa de decisions  
3. Enllaç per telèfon o per ràdio amb els LCA i el centres de coordinació dels respectius plans sectorials per a la mobilització dels recursos humans i materials  
4. Seguiment i control de totes les missions relacionades amb la catàstrofe dutes a ten-ne sota la direcció del director del Pla  
5. Tractament i classificació de la informació.  
- Estructural funcional  
S'integraran en els CCE, sota el manament del director del PTE,:  
a) El centre de transmissions, dotat de tots els mitjans humans i tècnics que asseguren les accions 1 i 3 del funcionament intern.  
b) El comitè de direcció - comitè assessor, que assegurarà les accions 2 i 4 del funcionament intern.  
c) El gabinet d'informació, que assegurarà l'acció 5 del funcionament intern.  
6.3.3. Sistemes d'avisos a la població  
Els avisos i la informació a la població han d'entendre's dins de l'àmbit d'una política informativa orientada a:  
1) Realitzar campanyes d'informació preventiva sobre els riscos a què la població està exposada i també sobre aquest Pla. (Aquests aspectes es despleguen en l'apartat d'«Implantació», punt 11.1.3).  
2) En cas d'emergència, facilitar-ne informació amb missatges d'alerta i recomanacions per a la població.  
Quan de manera preventiva o en el transcurs de situacions catastròfiques calga difondre missatges d'alerta, aquests seran elaborats pel gabinet d'informació.  
Els missatges d'alerta tenen la finalitat d'alertar i informar la població sobre l'actuació més convenient en cada cas i sobre l'aplicació de les mesures de protecció detallades en el punt 10.1 d'aquest Pla.  
En un primer nivell, si el tipus d'emergència ho requereix, s'utilitzaran sistemes de megafonia local amb el quals es podrà informar la població de les mesures de protecció d'aplicació imminent.  
Els esmentats sistemes de megafonia hauran d'estar previstos en el Pla Terri torial Municipal i caldrà que les forces d'ordre públic del municipi (policia local, guàrdia civil o policia nacional) en disposen. La coordinació de la difusió dels missatges correspondrà al CECOPAL. -  
En un segon nivell, el gabinet d'informació facilitarà els missatges que caldrà difondre a la població pels mitjans de comunicació social (ràdio, televisió), concretament RNE-1, Canal 9 Ràdio, TVE-1 i Canal 9 TV.  
Aquestes emissores i les seues freqüències es difondran a la població mitjançant les campanyes de divulgació previstes en la fase d'implantació (punt 11).  
6.3.4. Centre de transmissions i Pla de Transmissions  
El centre de transmissions es trobarà en el CCE i pròxim al comitè de direcció. Estarà encarregat de centralitzar i garantir, durant l'activació del Pla, la comunicació permanent amb:  
- La resta de centres de coordinació d'emergències provincials de la Generalitat Valenciana  
- Cadascun dels organismes responsables dels plans sectorials  
- Els grups d'acció en el terreny i, si cal, el LCA  
- Els CECOP de la Delegació de Govern o dels Governs civils  
- Les diputacions provincials  
- Els ajuntaments i les policies locals  
- Els mitjans de comunicació social.  
Els centres provincials de coordinació d'emergències de la Generalitat Valenciana (CCE provincials) disposen d'un Pla de Transmissions en què figuren els mitjans de comunicació que hi ha, amb tots els organismes i serveis que es poden alertar o mobilitzar en situacions d'emergència en l'àmbit de la Comunitat Valenciana. En aquest Pla s'inclouen els organismes esmentats anteriorment.  
El Pla de Transmissions utilitza com a eina de treball una aplicació informàtica en què cada organisme o servei figura amb un número de codi (4 xifres) amb indicació dels mitjans de comunicació disponibles (telèfon, fax, ràdio), amb totes les dades necessàries per al funcionament (números, bandes, freqüències, tons) i on s'especifica el mitjà de comunicació prioritari.  
La notificació de qualsevol emergència s'adreçarà al CCE provincial per telèfon (085 per a les tres províncies).  
Des d'aquest centre es realitzaran les notificacions als diferents organismes d'acord amb el Pla.  
A partir d'aquest moment, tots els organismes afectats estaran enllaçats amb el CCE provincial pels mitjans de comunicació esmentats.  
En les transmissions per ràdio es tindran en compte les següents normes i precaucions:  
1. Si la urgència ho permet, abans de la transmissió es llegirà tot el missatge escrit fins comprendre completament contingut, a fi d'eliminar retards durant la comunicació.  
2. Les comunicacions seran concises i amb el to d'una conversa normal. S'utilitzarà la fraseologia recomanada en el Manual de transmisiones de Protección Civil.  
3. Es Pronunciaran les paraules clarament i diferenciades unes d'altres i es mantindrà una velocitat constant d'enunciat, sense sobrepassar mai les 100 paraules per minut.  
4. Es mantindrà un volum constant en la comunicació i es guardarà una distància fixa del micròfon, que ha de ser l'adequada.  
5. No es transmetrà mentre s'estiga rebent un missatge. Quan es transmeten missatges llargs, s'interromprà, momentàniament, de tant en tant, la transmissió durant les pauses de locució), per comprovar que el canal està lliure abans de continuar la transmissió.  
6. Per lletrejar paraules, s'utilitzarà l'alfabet fonètic de l'OACI (Organització d'Aviació Civil Internacional).  
7. Per transmetre expressions numèriques, es llegiran cadascuna de les xifres. Si cal, s'utilitzarà la paraula decimal per separar la part entera de la decimal (substitueix fonèticament la coma o el punt decimal). Les centenes i els milers exactes podent transmetre's com a tals.  
8. Cada estació, fixa o mòbil, del Pla de Transmissions s'identifica amb el corresponent indicatiu, que es definirà en aquest pla, d'acord amb el Manual de Transmisiones de Protección Civil.  
9. A fi d'evitar confusions en l'afirmació i la negació, se substituirà el «sí» i el «nom, per «afirmatiu» o «negatiu», respectivament.  
10. Quan s'haja comès una errada en la transmissió, s'enunciarà la paraula «correcció» seguida de la versió correcta de l'últim grup o frase transmès.  
11. Per a indicar la bondat de la recepció s'utilitzarà una escala de ilegibilitat, de l'1 al 5, per ordre creixent.  
\* Il·legible  
\* Llegible de tant en tant Llegible amb dificultat Llegible  
\* Perfectament Il·legible  
Perquè el Pla de Transmissions es mantinga operatiu, una vegada per trimestre es comprovaran les comunicacions per tots els mitjans amb els diferents organismes inclosos en aquest Pla.  
Les proves. s'enregistraran en una cinta magnetofònica que es conservarà durant tres mesos. Es notificaran al director del Pla les anomalies detectades, a fi que es corregesquen.  
6.3.5. Sistemes informàtics  
En situacions d'emergència els sistemes informàtics són el suport per gestionar tota la informació sobre els recursos disponibles, i també sobre els mitjans de comunicació per a la mobilització d'aquests.  
En els centres de coordinació d'emergències es disposa d'una aplicació informàtica de gestió d'emergències, amb el desenvolupament operatiu següent:  
- Entrada d'incidències.  
- Selecció de protocol d'actuació segons el tipus d'emergència.  
- El protocol d'actuació facilita la seqüència de mobilització de recursos humans i materials.  
- Els recursos estan codificats segons la codificació establerta en el catàleg nacional de mitjans i recursos de protecció civil.  
- La localització de recursos s'efectua basant-se en el codi esmentat en el punt anterior i a la codificació territorial (codi INE).  
Aquest sistema es referma en un subsistema que conté totes les dades del Plà de Transmissions.  
A fi que el sistema així dissenyat siga plenament eficaç, es requerirà la col·laboració de tots els organismes o entitats implicats, de manera que aquests hauran d'actualitzar periòdicament les dades d'interès en el Pla. Amb aquest efecte, s'ha dissenyat una base de dades que es distribuirà en un suport magnètic als diferents organismes perquè l'emplenen.  
Les entitats o els organismes a què es remeta aquesta base de dades hauran d'informar qui ho sol·licite.  
7. OPERATIVITAT  
Es el conjunt de procediments, planificats prèviament, que permeten la posada en marxa del Pla, tant globalment com sectorialment, depenent de l'àmbit a la gravetat de l'emergència.  
Es descriuen de forma general les actuacions que s'han d'executar tant en situació normal, com en les diferents fases que es presenten en una situació d'emergència (definides en el punt 6.3.1).  
En situació de normalitat no hi ha senyals o indicis que poden fer pensar en el desencadenament de situacions extraordinàries (preemergència) ni ha tingut lloc cap situació de catàstrofe (emergència).  
En situació de normalitat, el PTE no està activat i tota l'estructura del Pla es troba en estat latent, encara que alguns serveis que executen missions dins dels respectius plans sectorials atenguen les emergències no col·lectives que hi ha de manera quotidiana, en relació amb el Pla Territorial les activitats queden reduïdes a les d'actualització, perfeccionament i simulacres, a fi de mantenir-ne la vigència i l'eficàcia (punt 11).  
7.1. NOTIFICACIO  
Es l'acció de comunicar i transmetre la noticia de la previsió, o l'esdeveniment d'una emergència.,  
La notificació podrà arribar al centre provincial de coordinació d'emergències per vies molt diferents i des d'allí se sol·licitarà tota la informació que puga ser facilitada sobre la situació.  
Després de la notificació de pre-emergència o la verificació i valoració del nivell de l'emergència, des de la CEE se seguiran els protocols de notificació corresponents, segons els esquemes d'activació previstos en el punt 7.3.  
També, tots els organismes implicats en els plans sectorials disposaran dels corresponents protocols de notificació interns per a les preemergències i els diferents nivells d'emergència.  
7.2. ACTIVACIO  
Es l'acció de posar en marxa, per part de l'autoritat competent, aquest Pla Territorial d'Emergència.  
El Pla es podrà activar globalment o sectorialment, depenent de l'àmbit, el tipus i la gravetat de l'emergència.   
L'activació dels plans municipals i, superats els recursos d'aquests, del Pla Territorial, serà de la següent forma:  
- Després que hi haja una catàstrofe que efecte un o més municipis, es posaran en marxa els mecanismes establerts en els plans territorials municipals corresponents.  
- Quan s'haja produït l'activació d'un Pla Territorial municipal, tant en la fase de pre-emergència com en la d'emergència, el director d'aquest verificarà que aquest fet és conegut pel centre provincial de coordinació d'emergències (CCE provincial) facilitant informació a aquest centre de manera periòdica, en relació amb l'evolució de la situació, confirmació de previsions i, si s'escau, d'alteracions substancials que afecten la gravetat de l'emergència o el control d'aquesta.  
- Superats els recursos municipals, se sol·licitarà suport dels municipis als CCE provincials, des dels quals s'alertaran els responsables dels plans sectorials corresponents.  
- Quan la gravetat de la catàstrofe ho aconselle, el director del Pla Territorial activarà el centre de coordinació operativa integrada de la província corresponent, des del qual es dirigiran totes les actuacions.  
- En cas necessari, el director del pla podrà activar qualsevol dels CECOPI de les províncies no afectades a fl de fer arribar altres recursos de la Comunitat Valenciana a la zona afectada.  
- Cadascun dels plans sectorials serà activat pelseu director, a instàncies del director del Pla Territorial.  
Cal distingir diversos supòsits en l'activació del Pla Territorial:  
1. Activació en fase de pre-emergència  
Les catàstrofes que usualment tenen fase de pre-emergència són les que solen tenir una previsió meteorològica, és a dir, es tracta de catàstrofes naturals (inundacions, vents forts, sequeres, étc.).  
Cada un dels plans especials davant dels diferents riscos catastròfics integrats en el PTE haurà de definir i quantificar els nivells de pre-emergència que s'hi establesquen.  
En determinants riscos es poden produir accidents que no obliguen a l'activació del PET perquè quan puga ser controlat pels serveis usuals. Això no obstant, la possible evolució desfavorable d'aquest pot aconsellar la transmissió de l'alerta preventiva a recursos de segona intervenció, amb el fi que en cas necessari es mobilitze i arribe al lloc del sinistre amb més rapidesa.  
Les alertes meteorològiques seran transmeses des dels CCE provincials als coordinadors generals dels plans sectorials i als municipis.  
Cadascun dels plans sectorials estableix quines persones s'han d'avisar en pre-emergència.  
En fase de pre-emergència podrà constituir-se preventivament el comitè de direcció a proposta d'un dels seus membres, amb l'assistència del gabinet d'informació i dels membres del comitè assessor que es consideren.  
Els CCE provincials elaboraran diferents protocols d'activació del Pla, tant en fase de pre-emergència com d'emergència, per als supòsits d'accidents més probables a la Comunitat Valenciana que no justifiquen l'elaboració d'un pla especial o d'un procediment d'actuació, o fins que aquests siguen elaborats i posats en marxa.  
2. Activació en fase d'emergència  
D'acord amb el que ja s'ha esmentat, l'emergència es classifica en tres nivells de gravetat creixent.  
Cadascun dels plans especials davant dels diferents riscos catastròfics integrats en el PTE haurà de definir i quantificar els nivells d'emergència que s'hi establesquen.  
Cadascun dels plans sectorials estableix quines persones hauran de ser avisades en cada nivell d'emergència.  
Es evident que una situació d'emergència de qualsevol nivell pot comportar una alerta preventiva als recursos de nivell superior.  
En les emergències nivell II es constituiran els centres de coordinació d'aquells plans sectorials els recursos dels quals siguen necessaris -en funció de l'accident. Aquesta activació serà ordenada pel director del pla sectorial a instàncies del director del PTE.  
En l'activació dels plans sectorials cal pensar en els supòsits següents:  
\* Emergència coneguda pels CCE provincials:  
S'alertaran els coordinadors generals dels plans sectorials, els quals alertaran els directors dels respectius plans i els coordinadors de les províncies afectades.  
\* Emergència coneguda pels responsables d'algun dels plans sectorials:  
Alerta als coordinadors (provincial o general), els quals alertaran el CCE provincial i el director del pla sectorial.  
L'alerta des del CCE provincial seguirà els mecanismes ja indicats i alertarà els coordinadors generals de la resta dels plans sectorials.  
En les emergències nivell III es constituiran els CECOPI provincials a instància del director del PTE.  
3. Desactivació per acabament de l'emergència  
Quan els factors desencadenants de la situació d'emergència desapareguen o quan les conseqüències derivades d'aquesta deixen de constituir un perill per a les persones, el medi ambient i els béns, i s'hagen normalitzat els serveis essencials (punt 9.1), el director del los PTE declararà la fi de l'emergència.  
Aquesta fi consistirà en una retirada gradual i escalonada dels efectius dels diferents plans activats.  
7.3. ESQUEMES D'ACTIVACIO  
Veure imatge  
En fase de pre-emergència podrà constituir-se preventivament el Comitè de Direcció, a proposta d'un dels seus membres, amb l'assistència del Gabinet d'Informació y dels membres del Comitè Assessor que es considere convenient.  
Veure imatge  
7.4. PROCEDIMENTS D'ACTUACIO  
En els plans sectorials es detallen les funcions i les actuacions concretes de cada organisme implicat.  
Així mateix, en els plans especials i en els procediments d'actuació davant de riscos, es detallen la composició, les funcions i les actuacions dels diversos grups d'acció que intervenen.  
En aquest apartat únicament s'exposaran les actuacions generals que han de desenvolupar els centres provincials de coordinació d'emergències no previstes en els plans especials i els procediments d'actuació existents.  
Partint de protocols informatitzats, se seguiran les següents actuacions:  
- Recepció i confirmació telefònica o mitjançant la ràdio de la notificació de l'emergència. Valoració de la pre-emergència o del nivell d'emergència.  
- Notificació dels organismes previstos en els esquemes d'activació (punt 7.3).  
Segons el nivell d'emergència, s'efectuarà simplement una notificació, o bé l'activació i la constitució dels centres de coordinació corresponents (centres sectorials, centres de coordinació municipals).  
- Recepció mitjançant el telèfon o la ràdio de tot el flux d'informació i de les peticions provinents de les zones afectades. Tractament i classificació de la informació.  
- Enllaç constant mitjançant el telèfon o la ràdio amb els centres de coordinació dels respectius plans sectorials per a la mobilització dels recursos humans i materials.  
- Enllaç constant mitjançant el telèfon o la ràdio amb els grups d'acció en el terreny i en cas d'haver-n'hi, amb els LCA; les comunicacions s'efectuaria per mitjà del director d'aquest. Suport i coordinació de l'actuació dels grups d'acció.  
- Mobilització dels recursos complementaris, a instàncies dels grups d'acció en el terreny, dels responsables dels plans sectorials, o dels municipis afectats.  
- Sol·licitud d'informació de retorn sobre la recepció o l'arribada dels recursos enviats.  
- Sol·licitud d'informació sobre la situació real en cada moment.  
- Planificació de les actuacions i presa de decisions.  
- Seguiment i control de totes les actuacions i recopilació de dades per a la posterior anàlisi i l'elaboració d'estadístiques.  
- Transmissió de la notícia de la fi de l'emergència als responsables dels grups d'acció, i desactivació dels centres de coordinació que s'hagen constituït.  
La direcció de les actuacions en pre-emergència i en qualsevol nivell d'emergència, fins a la constitució del comitè de direcció, serà assumida pel tècnic de guàrdia del CCE provincial corresponent, llevat que el director del PTE considere que ha de ser assumida pel tècnic de guàrdia del CCE autonòmic.  
8. RESCAT I SALVAMENT  
8.1. OBJECTIUS  
Una de les circumstàncies derivades de situacions d'emergència és el perill potencial sobre a integritat física i la seguretat de les persones, i és el salvament l'objectiu prioritari de les actuacions que s'han d'emprendre en un primer moment.  
Es considera que la temàtica del rescat i salvament haurà de ser objecte de l'elaboració d'un procediment d'actuació concret pel fet que requereix una resposta operativa organitzada.  
No obstant això, com que es tracta de mesures i actuacions prioritàries en situacions greus que representen una amenaça per a la vida, aquest Pla Territorial emprèn l'organització i el mare en què s'hauran de desenvolupar les intervencions en la matèria.  
Els objectius que es volen aconseguir són:  
--Establir els mecanismes de resposta coordinada dels grups de salvament.  
- Determinar unes condicions mínimes quant als mitjans i recursos de salvament amb caràcter permanent, que cobresquen l'àmbit de la Comunitat Valenciana.  
Per tal d'aconseguir un elevat gran d'eficàcia en les actuacions de rescat i salvament, s'allisten a continuació de forma no exhaustiva les situacions per a les quals s'haurà de disposar de protocols d'actuació específics en els centres provincials de coordinació d'emergències:  
- Recerca de persones desaparegudes  
- Greus accidents en el transport terrestre  
- Greus accidents en el transport aeri  
- Greus accidents en el transport marítim  
- Emergències en àrees muntanyenques  
- Emergències espeleològiques  
- Emergències subaquàtiques  
- Emergències en grans concentracions humanes  
- Localització i rescat de persones sepultades  
- Emergències meteorològiques d'àmbit reduït (vents forts, pedra, tempestes ... )  
Per tal d'assegurar el compliment dels objectius previstos s'hauran de firmar convenis i acords de col·laboració amb organismes públics i entitats privades a fi de millorar els serveis de salvament.  
En aquest sentit s'han de citar els següents convenis de col·laboració ja subscrits:  
\* Conveni de col·laboració per al salvament de vides humanes a la mar i la lluita contra la contaminació marina, subscrit entre el Ministeri d'Obres Públiques i Transports i la Generalitat Valenciana. Aprovat pel Govern Valencià el 27 de març de 199 1.  
\* Conveni de col·laboració per a la creació de grups d'especialistes en detecció i salvament de persones sepultades, subscrit entre la Direcció General de Protecció Civil del Ministeri de l'Interior, les diputacions de València i Alacant, i l'Ajuntament de València, entre altres. Firmat a Madrid el 26 de novembre de 1991.  
També s'han de citar els següents acords de col·laboració ja subscrits:  
\* Acord de col·laboració per a actuacions en situacions d'emergència espeleològica o que requeresquen la utilització de tècniques d'espeleosocors, subscrit entre la Conselleria d'Administració Pública i la Federació Territorial Valenciana d'Espeleologia, firmat a València el 28 de juliol de 1992.  
\* Acord de col·laboració per a actuacions en situacions d'emergència que requeresquen la utilització de mitjans i tècniques de submarinisme, subscrit per la Conselleria d'Administració Pública i la Federació d'Activitats Subaquàtiques de la Comunitat Valenciana.  
8.2. COORDINACIO I DIRECCIO  
La coordinació i la direcció en matèria de rescat i salvament correspondrà als centres provincials de coordinació d'emergències, i n'assumirà les funcions el tècnic que estiga al càrrec de cada centre.  
Des d'aquests es dirigiran les actuacions dels recursos per a salvament i rescat dependents de les següents entitats:  
- Diputacions provincials (consorcis provincials per al SPEIS)  
- Ajuntaments de les províncies corresponents  
- Altres organismes públics  
- Agrupacions i federacions esportives i empreses privades amb les quals s'hagen firmat convenis de col·laboració.  
En el cas que es requeresca la intervenció de mitjans de salvament de diferent província on s'haja produït l'emergència, la petició s'haurà de fer des del centre provincial de coordinació d'emergències al Centre de Coordinació d'Emergències autonòmic (l'Eliana, València), que funcionarà com a òrgan superior de coordinació autonòmica en la matèria.  
La col·laboració autonòmica amb el Centre Nacional de Coordinació de Salvament i Lluita contra la Contaminació (MOPTMA), que dirigirà les accions de recerca i salvament de persones en perill a la mar tindrà com a únic centre coordinador dels mitjans que han d'intervenir el Centre de Coordinació d'Emergències autonòmic.  
El Grup de Rescat i Salvament en el terreny estarà compost per equips especialitzats procedents d'entitats públiques i privades dirigits per un coordinador de salvaments.  
Els equips que integraran aquest grup seran:  
- Els serveis d'extinció d'incendis i salvament municipals i dels consorcis provincials.  
- Els equips especials dels cossos de seguretat de l'Estat i de l'exercit. Aquests equips seran mobilitzats pel delegat del Govern o Governador civil de la província afectada a petició del CCE autonòmic.  
- Personal d'agrupacions i federacions esportives amb les quals s'hagen establert acords de col·laboració.  
- Creu Roja Espanyola.  
- Equips de rescat i salvament de les agrupacions de voluntaris locals de protecció civil. Aquests equips seran mobilitzats per l'alcalde corresponent a petició del CCE provincial.  
- Empreses privades amb les quals s'hagen establert acords de col·laboració.  
El coordinador de salvaments serà la persona encarregada de dirigir i coordinar les actuacions dels grups de rescat i salvament en el lloc de l'emergència.  
El comandament de la primera eixida de bombers que arribe a la zona sinistrada es constituirà en coordinador de salvaments fins que siga rellevat per un comandament superior del parc de bombers al qual estiga adscrit el municipi on s'haja produït l'emergència.  
En un primer moment, tots els mitjans disponibles en les proximitats de l'àrea sinistrada col·laboraran amb el grup de rescat i salvament en les seues missions, sota la direcció del coordinador de salvaments. 1  
El coordinador de salvaments estarà en constant comunicació amb el CCE provincial, per a la sol·licitud de mitjans i recursos que calguen i per assumir les directrius que des d'aquest s'establesquen.  
9. REPOSICIO DE SERVEIS BASICS O ESSENCIALS I RETORN A LA NORMALITAT  
9.1. REPOSICIO DE SERVEIS BASICS O ESSENCIALS  
En situacions d'emergència sol produir-se, en la majoria dels casos, el tall en el funcionament o subministrament de serveis bàsics o essencials.  
S'entendrà per serveis bàsics o essencials aquells la mancança dels quals afecta notablement la qualitat de vida dels ciutadans i la represa dels serveis i activitats industrials, i que poden provocar en ocasions problemes de seguretat.  
Principalment, s'inclouen en aquest tipus de serveis els que tot seguit s'indiquen:  
- El subministrament d'aigua potable  
- El subministrament elèctric  
- El servei telefònic  
- El subministrament de gas.  
En situacions d'emergència es plantegen problemes en el restabliment i la normalització dels serveis bàsics en els municipis afectats, agreujats pel progressiu esgotament dels recursos municipals i la freqüent inexistència al terme municipal de materials i maquinària especial per a aquestes funcions.  
En una situació d'emergència correspondrà al tècnic del centre provincial de coordinació d'emergències coordinar els treballs i les actuacions que tendesquen a la reposició dels serveis que són bàsics o essencials per a la població.  
Actuacions:  
- D'acord amb els protocols existents, els centres provincials de coordinació establiran els contactes corresponents amb les persones encarregades, en cadascun dels serveis, d'efectuar els treballs de represa del subministrament.  
- D'acord amb les disponibilitats operatives i tècniques de les respectives companyies subministradores, el CECOPI establirà les prioritats per a la represa dels subministraments.  
- Es mantindran informats els municipis, mitjançant l'alcalde o la persona que delegue per a aquest fi, de les actuacions que desenrotllen les distintes companyies subministradores a fi de proporcionar la màxima informació possible a la població afectada per l'emergència. Alhora, se sol·licitarà als municipis afectats la informació de l'estat dels subministraments dels diversos serveis, a fl de servir de feedback d'informació als responsables de la seua represa.  
- El CCE provincial transmetrà al comitè assessor les peticions de recursos humans i materials dels serveis operatius dependents de les diverses administracions (especialment del Pla de Proveïment en l'apartat de maquinària i rehabilitació i del Pla de Transport), que puguen necessitar les companyies subministradores.  
- En cas necessari es coordinaran i arbitraran les solucions per a proveir de serveis alternatius, amb l'activació del pla sectorial de proveïment i d'altres que siguen necessaris.  
Serveis alternatius  
S'enumeren en aquest apartat les solucions alternatives provisionals que es proposen a la mancança dels serveis bàsics afectats.  
1. Subministrament d'aigua potable  
El subministrament alternatiu d'aigua potable es realitzarà segons el que preveu el pla sectorial de proveïment en l'apartat d'avituallament, mitjançant el repartiment d'aigua embotellada o tonells d'aigua.  
2. Subministrament elèctric  
El subministrament elèctric alternatiu es realitzarà mitjançant grups electrògens que seran mobilitzats segons el que preveu el pla sectorial de proveïment en l'apartat de maquinària i rehabilitació. Es pararà especial esment a la dotació de subministrament alternatiu als hospitals, centres assistencials i llocs d'acollida (albergs).  
3. Servei telefónic  
El servei telefònic serà suplert, si hi manca, per la comunicació per ràdio. Les freqüències que s'han d'utilitzar seran les de la xarxa de comunicacions de protecció civil de la Generalitat Valenciana, i també les de les xarxes de ràdio d'altres administracions.  
En cas necessari, se sol·licitarà al CECOP de la Delegació del Govern o Govern Civil la col·laboració del col·lectiu de radioaficionats per a la instal·lació, en els municipis que ho necessiten, d'equips de ràdio treballant en les freqüències de la xarxa REMER. L'activació de l'esmentada xarxa s'efectuarà des del CECOP de l'Administració de l'Estat i l'operador estarà, en tot moment, sota la supervisió i les ordres de l'alcalde del municipi, seguint els protocols establerts en l'operació d'emergència de l'esmentada xarxa.  
4. Subministrament de gas  
Se subministrarà el gas embotellat mitjançant l'acció coordinada i conjunta amb les empreses subministradores. La necessitat de vehicles especials de transport per a aquest subministrament es realitzarà d'acord amb el que preveu el pla sectorial de transport.,  
9.2. TORNADA A LA NORMALITAT  
Després d'una situació d'emergència, la fase de tornada a la normalitat comprèn la reconstrucció d'infrastructures, la reparació de danys, la neteja de les zones afectades (desenrunament, soterrament d'animals ... ) i la reposició de serveis no essencials, i també la tramitació d'indemnitzacions per danys a persones o béns i el pagament als serveis mobilitzats.  
- Despeses d'emergència per mobilitzacions  
La Generalitat Valenciana incorporarà als seus pressupostos un crèdit ampliable a fi d'afrontar les despeses, els danys i els perjudicis ocasionats per la prestació personal o de béns, de persones físiques i jurídiques, en emergències en què les haja requerides, j a que la Generalitat Valenciana té la direcció de l'emergència, d'acord amb la legislació vigent.  
- Indemnitzacions per danys  
El crèdit esmentat podrà utilitzar-se per al pagament d'indemnitzacions pels danys patits per particulars, entitats o organismes públics, quan així ho decidesca el Govern Valencià.  
El departament competent de la Generalitat Valenciana amb l'ajuda dels municipis, si escau, durà a terme la valoració dels danys.  
- Notificació a la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana  
En la fase de retorn a la normalitat, els diferents organismes competents duran a ten-ne les tasques i els treballs de restabliment de serveis i infrastructures própies.  
Els diversos organismes competents en la normalització de la vida ciutadana emetran un informe on s'especifiquen les tasques i els treballs duts a terme durant l'emergència, i també les previsions sobre les tasques de rehabilitació dels serveis o sobre el pagament d'ajudes i indemnitzacions.  
L'esmentat informe es trametrà al director del Pla Territorial d'emergència, el qual n'assabentarà a la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana.  
- Declaració de fet o zona catastròfics  
La declaració de fet o zona catastròfica i la sol·licitud pels òrgans competents, es farà d'acord amb el que estableix el Reial Decret 692/198 1, de 27 de març.  
10. MESURES DE PROTECCIO  
Es consideren mesures de protecció els procediments, les actuacions i els mitjans previstos a fi d'evitar o minvar les conseqüències d'una emergència, immediates i diferides, per a la població, el personal dels grups d'acció, el medi ambient i els mitjans materials.  
10.1. MESURES DE PROTECCIO PER A LA POBLACIO  
Les mesures de protecció per a la població es concreten en la preparació prèvia d'aquesta, mitjançant la informació sobre mesures d'autoprotecció, o bé, l'avís o la posada en marxa en cas que, preventivament, es decidesca l'adopció d'alguna mesura de protecció.  
10.1.1. Avisos a la població  
Els avisos a la població s'efectuaran pels mitjans que s'indiquen en el punt 6.3.3 i tindran com a finalitat alertar la població i informar-la sobre l'actuació més convenient en cada cas.  
10.1.2. Mesures de protecció  
Les mesures de protecció a la població comprenen:  
- Mesures d'autoprotecció personal  
Són aquelles mesures senzilles que poden ser dutes a terme per la població, d'acord amb el que s'indica en els plans especials i els procediments d'actuació enfront de riscos concrets.  
Es divulgaran en la fase d'implantació dels esmentats plans i procediments d'actuació, i també en la implantació d'aquest Pla Territorial.   
- Confinament  
Aquesta mesura consisteix en el refugi de la població en els seus domicilis o en altres edificis, recintes o habitacles pròxims en el moment que s'anuncie l'adopció de la mesura.  
Ha de completar-se amb les anomenades mesures d'autoprotecció personal.  
- Allunyament  
Consisteix en el trasllat de la població des de posicions de risc cap a llocs segurs, generalment poc distants, utilitzant els propis mitjans.  
- Evacuació  
Consisteix en el trasllat de la població que es troba en la zona de major risc cap a les zones allunyades d'aquesta. Es tracta d'una mesura definitiva, que es justifica únicament si el perill a què està exposada la població és gran.  
Davant una situació de perill imminent, l'ordre perquè s'efectue una evacuació podrà ser donada per l'alcalde del municipi o pel director del PTE.  
Si no hi ha perill imminent, l'alcalde del municipi proposarà l'evacuació al CCE provincial. En aquest cas la decisió de donar l'ordre d'evacuació correspon al director del PTE.  
En tots els casos, l'alcalde coordinarà i dirigirà l'evacuació en el seu municipi.  
10.2. MESURES DE PROTECCIO PER ALS GRUPS D'ACCIO  
Aquestes mesures es detallaran en els plans especials i procediments d'actuació que, enfront dels diferents riscos que afecten la Comunitat Valenciana, s'elaboren.  
El LCA o els grups d'acció en el terreny podran sol·licitar assessorament sobre les mesures de protecció que s'han d'adoptar als centres provincials de coordinació d'emergències, els quals disposaran d'informació sobre les mesures de protecció davant dels diferents riscos.  
10.3. MESURES DE PROTECCIO AL MEDI AMBIENT  
Les potencials alteracions del medi ambient i les mesures de protecció que s'han d'adoptar, es definiran en els plans especials i procediments d'actuació davant els diferents riscos que s'elaboren.  
El CCE - CECOPI sol·licitarà assessorament o mobilitzarà el personal tècnic de la Conselleria de Medi Ambient, perquè efectue la previsió de possibles danys i l'adopció de les mesures pertinents.  
11. IMPLANTACIO I MANTENIMENT DE L'OPERATIVITAT DEL PLA TERRITORIAL  
Després d'aprovat i homologat el Pla Territorial d'Emergència, la Generalitat Valenciana promourà les actuacions necessàries per a la implantació i el manteniment de l'operativitat. L'esmentat compromís s'estén als òrgans responsables implicats. Cada pla sectorial haurà de dur a terme la seua implantació.  
En concret, en els tres mesos següents a l'homologació del document s'establirà una planificació anual d'activitats que han de desenvolupar-se, tant pel que fa a la dotació d'infrastructures, divulgació i simulacres com a l'actualització i la revisió periòdica d'aquest.  
S'elaboraran informes sobre emergències ocorregudes a la Comunitat Valenciana í, posteriorment, la Permanent de la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana els revisarà i analitzarà, a fi d'incloure possibles millores al Pla.  
11.1. IMPLANTACIO  
11.1.1. Verificació de la infrastructura del Pla  
Prèviament a la posada en marxa del Pla Territorial, la Generalitat Valenciana verificarà l'existència i la idoneïtat de funcionalitat de les infrastructures bàsiques per al seu funcionament, i en especial:  
- Xarxa de transmissions: sistemes de comunicació entre serveis.  
- Sistemes informàtics.  
- Dotació de mitjans necessaris per al CECOPI i per al gabinet d'informació.  
- Sistemes d'avisos a la població (dotació a les forces de l'ordre i, en especial, a les policies locals).  
Els sistemes d'avisos a la població es comprovaran a mesura que s'elaboren els plans municipals.  
11.1.2. Formació del personal dels serveis implicats  
En els tres mesos següents a l'homologació del Pla Territorial es desenvoluparan les fases d'implantació d'aquest entre el personal afectat:  
- Personal del CECOPI (comitè de direcció, comitè assessor, gabinet d'informació) i personal dels centres de coordinació d'emergències.  
- Personal afectat en els plans sectorials  
- Altres organismes, entitats o persones a què es puga sol·licitar la col·laboració en una emergència.  
La implantació del Pla entre l'esmentat personal afectat seguirà les següents fases:  
1r. Tramesa de còpia d'aquest al personal del CECOPI i dels centres provincials de coordinació d'emergències i reunions informatives a fi d'aclarir possibles dubtes.  
2n. Difusió del Pla al personal afectat en els plans sectorials, per part dels seus directors.  
3r. Els responsables dels plans sectorials elaboraran els protocols interns de funcionament per a la situació de pre-emergència i els diferents nivells d'emergència.  
4t. Cursos de formació i ensinistrament per als diferents serveis afectats. L'organització dels esmentats cursos estarà a càrrec dels directors dels plans sectorials en coordinació amb la Direcció General d'Interior.  
Els cursos de formació per als serveis de bombers i policies locals es coordinaran mitjançant l'Institut Valencià de Seguretat Pública.  
5é. Realització d'exercicis i simulacres (parcials i globals).  
11.1.3. Informació a la població.  
Dins de la fase d'implantació del Pla Territorial, haurà de seguirse una política informativa amb vista a la divulgació a la població, a fi de facilitar que la població conega les mesures de protecció previstes en el punt 10.1.2.  
L'esmentada política informativa estarà orientada a informar:  
1) Sobre els riscos:  
Serà una informació de tipus preventiu en la línia d'aconseguir una conscienciació popular.  
S'informarà dels mitjans que s'utilitzaran per a transmetre la informació en cas que s'esdevinga l'emergència.  
S'orientarà amb campanyes periòdiques adreçades a diferents grups de població; també podran iniciar-se amb campanyes de conscienciació en els centres escolars.  
2) Sobre l'emergència, quan s'haja produït:  
Aquesta informació es facilitarà quan s'haja produït l'emergència i calga actuar de forma immediata. Es transmetrà informació a la població i als mitjans de comunicació social, mitjançant el gabinet d'informació adscrit al comitè de direcció i per mitjà dels sistemes previstos en el punt 6.3.3.  
La població ha de rebre una informació clara sobre el que convé fer i cal evitar en tot moment les informacions contradictòries que puguen provocar reaccions negatives.  
S'informarà sobre:  
\* Situació real de l'emergència en cada moment.  
\* Mesures de protecció.  
\* Previsions sobre l'evolució de l'emergència.  
\* En cas d'evacuació: com es faria, lloc de reunió, recomanacions.  
En decidir-se per l'emissió d'un missatge d'alerta es tindrà en compte:  
a) A qui va adreçat.  
b) Sobre quin perill.  
c) De quina manera es difon.  
d) Quan es cancel·la.  
Perquè els missatges d'alerta resulten més efectius, caldrà que siguen:  
- Assequibles i concrets.  
- Coherents.  
- Urgents.  
- Fiables.  
- Reiterats.  
Es crearà un fons de documentació i consulta per a facilitar l'emissió de missatges d'alerta, al qual poden recórrer els periodistes del gabinet d'informació en casos de catàstrofe. La recopilació documental se centrarà inicialment en aquells riscos considerats com a prioritaris per la Comissió de Protecció Civil de la Comunitat Valenciana (inundacions, incendis forestals, sismes, nevades, risc químic i transport de mercaderies perilloses), per a estendre's gradualment a uns altres temes d'interès des del punt de vista de la protecció civil.  
Els organismes responsables dels plans sectorials prepararan missatges tipus d'acord amb els riscos concrets que s'intenten aturar amb la intervenció.  
Es desenvoluparan programes adreçats als mitjans de comunicació per informar dels objectius del Pla Territorial d'Emergència. Es tractarà amb els esmentats programes d'evitar els excessos alarmistes i d'establir el possible paper dels mitjans de comunicació davant les catàstrofes.  
Els plans especials i els procediments d'actuació enfront dels riscos específics a la Comunitat Valenciana, contindran un annex de recomanacions i consells a la població enfront dels esmentats riscos. També contindran el desenvolupament de campanyes preventives d'informació en la fase d'implantació.  
11.2 MANTENIMENT DE L'OPERATIVITAT  
11.2.1. Actualització i revisió.  
La Direcció General d' Interior efectuarà l'actualització i la revisió periòdica del Pla Territorial, tasques fonamentals per al manteniment de la vigència i operativitat. S'entendrà per actualització i revisió la incorporació al Pla de qualsevol modificació de persones, mitjans i recursos que hi comprèn.  
L'esmentat compromís s'estén també als organismes responsables dels plans sectorials i, especialment, pel que fa a la revisió periòdica del director i, a fi de mantenir sempre actualitzat el pla de transmissions i la revisió del catàleg de recursos mobilitzables.  
El Pla Territorial serà revisat anualment mitjançant la realització, com a mínim, d'un exercici o simulacre de cada pla sectorial i un exercici o simulacre global del pla. També haurà de ser revisat sempre que s'hi produesquen variacions importants.  
Aquells aspectes que després de la realització dels simulacres no siguen eficaços seran modificats, i s'incorporaran les esmentades variants al text del pla. També s'hi incorporaran els ensenyaments apresos de l'actuació enfront de les emergències.  
11.2.2. Formació permanent  
La formació del personal afectat, establerta en la fase d'implantació, ha de ser una tasca continuada ja que es tracta d'un document viu subjecte a constants revisions i actualitzacions. La responsabilitat de l'esmentada formació recau, com assenyala el punt 11.1.2, en els directors dels plans sectorials, amb la col·laboració de la Direcció General d'Interior.  
La posada en marxa de simulacres periòdics formarà part de l'esmentada tasca de formació permanent.  
Addenda I  
Catàleg de riscos  
DEFINICIO DE CONCEPTES UTILITZATS EN LA CATALOGACIO  
- Risc: situació amb presència d'una sèrie de factors que permeten intuir, amb certa probabilitat, que hi ha una emergència.  
- Emergència: situació causada per l'actualització d'un risc.  
- Perill: equival a una situació greu de risc, és a dir, a una situació de risc amb una probabilitat alta d'actualització.  
- Risc greu o catastròfic: referit a la gravetat de les conseqüències que pot provocar l'emergència.  
- Index de gravetat del risc: concepte teòric que permet determinar prioritats tècniques en l'actuació davant un conjunt de situacions de risc. Matemàticament es pot assignar un índex disposant de taules de probabilitat i gravetat, mitjançant la següent fórmula:  
I.G.R.= < PROBABILITAT x GRAVETAT  
- Factors de risc i de conseqüències: factors que en confluir en l'espai i el temps amb suficient intensitat, provocarien l'emergència i les conseqüències d'aquesta.  
- Identificació dels riscos: per enunciar un risc han d'utilitzar-se com a mínim la tipologia i la localització territorial. De vegades, un risc té diferents canses que han d'incloure's per a la identificació.  
CATÀLEG DELS PRINCIPALS RISCOS A LA COMUNITAT VALENCIANA  
-NATURALS  
\* CLIMATICS I METEREOLOGICS  
. Nevades  
. Gelades  
. Inundacions:  
- Crescudes i avingudes (en rius i en barrancs rambles)  
- Pluges in situ  
- Trencament de preses  
- Desembassaments  
. Sequera  
. Vents  
\* MOVIMENTS SISMICS I DEL TERRENY  
. Sismes  
. Enfonsaments  
. Ensulsiades  
. Corriments  
\* BIOLOGICS  
. Epidèmies  
. Plagues  
- ANTROPICS  
\* INCENDIS  
. Forestals  
. Urbans  
. Industrials  
\* Químics  
. Explosions  
. Fugues tòxiques  
. Incendis  
\* RADIOLOGICS  
. Nuclears  
. Instal·lacions radioactives: parallamps radioactius  
. Transports radioactius   
\* TRANSPORT DE MERCADERIES PERILLOSES  
. Aeri  
. Marítim  
. Terrestre: soterrani (metro, túnels ferroviaris)  
\* AMBIENTALS (SALUT PUBLICA)  
. Contaminació biològica: slgues  
. Contaminació química  
. Infeccions tòxiques alimentàries  
\* MANCANCES DE SERVEIS BASICS  
. Energia  
. Aigua  
. Aliments de primera necessitat  
\* OBRES PUBLIQUES  
. Esfondraments  
\* AGLOMERACIONS URBANES   
. Espectacles, festes: espectacles pirotècnics   
. Actes culturals i religiosos. Manifestacions  
\* ACTIVITATS ESPORTIVES   
. Muntanyisme  
. Espeleologia  
. Submarinisme  
\* ZONES DE BANY  
\* TERRORISME  
\* DOMESTICS  
. Gas butà  
. Gas ciutat  
. Electricitat  
Addenda II  
Plans territorials municipals: contingut mínim  
La Direcció General d'Interior elabora a hores d'ara diversos models de plans territorials municipals que, contenint el mínim requerit establert en la Norma Bàsica de Protecció Civil per als esmentats plans, puguen adequar-se al diferent volum i als serveis disponibles dels municipis de la Comunitat Valenciana.  
Els esmentats models contindran els requisits mínims legals i aquells altres que facen possible l'homologació i integració en els plans d'altres municipis de la Comunitat Valenciana.  
S'adjunta, a títol orientatiu, un sumari tipus de l'esmentat pla.  
SUMARI DEL PLA TERRITORIAL MUNICIPAL  
1. INTRODUCCIO  
1.1. JUSTIFICACIO LEGAL  
1.2. JUSTIFICACIO TECNICA  
2. CARACTERÍSTIQUES MUNICIPALS  
2.1. SITUACIO GEOGRAFICA, LIMITS I SUPERFICIE  
2.2. POBLACIO  
2.3. CLIMATOLOGIA, OROGRAFIA, HIDROLOGIA, ETC.  
2.4. INFRASTRUCTURA I VIES DE COMUNICACIO  
2.5. ACTIVITATS ECONÒMIQUES I SOCIO-LABORALS  
2.6. SERVEIS BASICS  
3. ESTRUCTURA I ORGANITZACIO  
3.1. ESQUEMA ORGANITZATIU  
3.2. CECOPAL  
3.3. DIRECTOR DEL PLA  
3.4. COMITE ASSESSOR  
3.5. GABINET D'INFORMACIO  
3.6. CENTRE DE COMUNICACIONS  
3.7. CECOP PROVINCIAL  
3.8. LCA (LLOC DE COMANDAMENT AVANÇAT)  
3.9. GRUPS D'ACCIO  
3.9.1. Grup de seguretat  
3.9.2. Grup de socors i salvament  
3.9.3. Grup sanitari i d'acció social  
3.9.4. Grup de suport  
3.10. VOLUNTARIS  
4. OPERATIVITAT DEL PLA  
4.1. NOTIFICACIO  
4.2. ACTIVACIO DEL PLA  
4.2.1. Pre-emergència  
4.2.2. Emergència  
4.2.3. Fi de l'emergència  
4.3. ESQUEMES D'ACTIVACIO   
4.4. PROCEDIMENTS D'ACTUACIO  
4.5. REPOSICIO DE SERVEIS BASICS I RETORN A LA NORMALITAT  
4.6. EVACUACIO  
4.7. INFORMACIO A LA POBLACIO  
5. IMPLANTACIÓ  
5.1. FORMACIO  
5.2. INFORMACIO  
5.3. SIMULACRES  
5.4. ACTUALITZACIO  
5.5 REVISIO  
6. CATALEG DE MITJANS I RECURSOS  
7. DIRECTORI  
ANNEX: CARTOGRAFIA  
PLANOL 1: SITUACIO DE LA COMARCA 1 DEL MUNICIPI A LA COMUNITAT VALENCIANA  
PLANOL 2: VIES DE COMUNICACIO GENERALS  
PLANOL 3: MEDI FISIC  
PLANOL 4: INFRASTRUCTURES  
PLANOL 5: SERVEIS I EQUIPAMENTS AL TERME MUNICIPAL  
PLANOL 6: SERVEIS I EQUIPAMENTS EN EL NUCLI URBA  
PLANOL 7. LOCALITZACIO DEL CECOPAL  
PLANOL 8: INFORMACIO DE NUCLIS AILLATS DE POBLACIO  
PLANOL 9: DISTRIBUCIO CADASTRAL DE POLIGONS  
PLANOL 10: QUALIFICACIO DEL NUCLI SEGONS LES NORMES SUBSIDIARIES  
Addenda III  
Directrius per a l'elaboració dels plans sectorials  
4 ESTRUCTURA DELS PLANS SECTORIALS  
S'estableix a continuació el sumari (contingut mínim) a què han d'adaptar-se els sis plans sectorials que s'integren en el Pla Territorial d'Emergència.  
1. OBJECTIUS DEL PLA  
1.1. OBJECTE  
1.2. OBJECTIUS GENERALS  
1.3. OBJECTIUS ESPECIFICS  
2. ORGANISME COORDINADOR 1 ORGANISMES AFECTATS  
3. ORGANITZACIO JERARQUICA  
3.1. DIRECTOR DEL PLA  
3.2. DIRECCIO TECNICA  
3.3. COORDINADOR GENERAL DEL PLA  
3.4. COORDINADORS PROVINCIALS DEL PLA  
3.5. ESTRUCTURA JERARQUICA (organigrama jeràrquic)  
4. ORGANITZACIO FUNCIONAL  
4.1. CENTRES DE COORDINACIO  
4.1.1. Ubicació  
4.1.2. Composició  
4 2. FUNCIONAMENT INTERN  
4.2.1. Funcions dels responsables del pla  
4.2.2. Funcions dels centres de coordinació  
4.2.3. Connexió amb el CCE-CECOPI  
4.2.4. Grup d'acció en el terreny (LCA)  
4.3. ACTIVACIO  
4.3.1. En fase de pre-emergència:  
- Des del CCE - Des dels serveis propis  
4.3.2. En fase d'emergència:  
- Des del CCE - Des dels serveis propis  
5. OPERATIVITAT  
5.1. PRE-EMERGENCIA  
5.2. EMERGENCIA  
5.2.1. Emergència nivell I  
5.2.2. Emergència nivell II  
5.2.3. Emergència nivell III  
5.3. FI DE L'EMERGENCIA  
6. IMPLANTACIO I MANTENIMENT DE L'OPERATIVITAT DEL PLA SECTORIAL  
6.1. IMPLANTACIO  
6.1.1. Verificació de la infrastructura del pla  
6.1.2. Formació del personal dels serveis afectats  
6.1.3. Informació a la població  
6.2. MANTENIMENT DE L'OPERATIVITAT  
6.2.1. Actualització i revisió  
6.2.2. Formació permanent  
MISSIONS FONAMENTALS  
L'objecte de tots els plans sectorials és garantir la direcció, l'activació i l'actuació coordinada de tots els recursos públics i privats en la matèria, a les tres províncies de la Comunitat Valenciana, a fi d'assegurar-ne l'actuació eficaç en situacions d'emergència.  
S'indiquen a continuació les missions fonamentals que ha de desenvolupar cadascun dels plans sectorials (les funcions concretes es detallen en la redacció de cada pla).  
A més de les missions que es detallen, els plans sectorials establiran:  
\* La informació que la població hauria de conèixer en la matèria amb caràcter general i que serà convenient incloure en les campanyes de difusió del Pla Territorial.  
\* Els mecanismes i el tipus d'informació que s'ha de transmetre a la població en la matèria, en situació d'emergència, siga mitjançant el CCE-CECOPI o des del centre de coordinació sectorial.  
\* La conveniència de firmar convenis o acords de col·laboració amb entitats públiques o privades, empreses, federacions, etc., els recursos de les quals siguen susceptibles de mobilització en cas d'emergència com a suport al pla sectorial corresponent.  
\* El procediment de valoració de danys i rehabilitació de serveis en la matèria.  
1. PLA DE PROVEIMENT  
- Gestió i subministrament de recursos de proveiment (avituallament i proveiment en general)  
- Disposició d'un estoc mínim d'avituallament  
- Gestió i subministrament de maquinària per a rehabilitació i reposició de serveis  
2. PLA D'ALLOTJAMENT I ASSISTENCIA  
- Allotjament d'evacuats  
- Distribució de queviures als centres d'allotjament  
- Distribució de queviures a la població en col·laboració amb els serveis municipals  
- Registre i seguiment dels afectats  
3. PLA DE CARRETERES  
- Anàlisi i valoració de la informació rebuda sobre l'estat de la xarxa viària  
- Facilitar informació sobre l'estat de les carreteres perque es difonga a la població  
- Establiment de rutes alternatives per als itineraris inhabilitats  
- Manteniment de les xarxes vials expedites i en condicions d'ús  
4. PLA SANITARI  
- Assistència mèdica in situ  
- Transport sanitari d'urgència  
- Assistència mèdica en centres hospitalaris  
- Cobertura de les necessitats farmacèutiques  
- Prevenció i resolució de problemes epidemiologies derivats d'una emergència  
- Implantació en els centres hospitalaris d'un pla d'emergència davant de catàstrofe exterior  
5. PLA DE SEGURETAT  
- Garantir el control i la seguretat ciutadana  
- Control d'accessos a la zona sinistrada i acordonament de les zones operatives  
- Regulació del trànsit  
- Protecció de béns  
- Suport en l'organització de l'evacuació i en la difusió d'avisos a la població  
6. PLA DE TRANSPORT  
Cobertura de les necessitats en matèria de transport:  
\* Evacuació de persones  
\* Transport de recursos



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 2171, del 24-12-1993 (1993/830128)

DECRETO 243/1993, de 7 de diciembre, del Gobierno Valenciano, por el que se aprueba el Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estado**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/d/1993/12/07/243/dof/spa/html**

### Datos del documento

Número DOGV
:   2171

Fecha DOGV
:   24-12-1993

Sección del DOGV
:   DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   1993/830128

CVE


Fecha del documento
:   07-12-1993

Organismo emisor
:   Conselleria de Administración Pública

Tipo de documento
:   Decreto

Análisis jurídico

Decreto 243/1993, de 7 de diciembre, del Gobierno Valenciano, por el que se aprueba el Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana.  
El día 2 de mayo de 1992 entró en vigor la Norma Básica de Protección Civil, aprobada por el Real Decreto 407/1992, de 24 de abril (Boletín Oficial del Estado de 1 de mayo de 1992).  
La aprobación de la indicada Norma Básica, prevista en el artículo 8 de la Ley 2/1985, de 21 de enero, sobre Protección Civil, ha supuesto un hecho de especial relieve pues, por una parte, la citada Norma define los ámbitos en que han de ejercerse las responsabilidades y competencias de las diferentes administraciones públicas en materia de Protección Civil, y por otra, contiene las directrices esenciales para la elaboración de los planes territoriales (entre los que se halla el de la comunidad autónoma) y de los planes especiales, por sectores de actividad, tipos de emergencia o actividades concretas.  
En este marco, el Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana materializa el marco orgánico- funcional y los mecanismos que permiten la movilización de los recursos humanos y materiales necesarios para la protección de personas y bienes en caso de grave riesgo colectivo, catástrofe o calamidad pública, así como el esquema de coordinación entre las distintas administraciones públicas llamadas a intervenir.  
Asimismo, el Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana, a partir de su configuración como Plan Director, fija el marco organizativo general en relación con su correspondiente ámbito territorial, de manera que permite la integración de los planes territoriales de ámbito inferior, al definir los elementos esenciales y permanentes del proceso de planificación y establecer directrices para la planificación local.  
Por todo ello, habiendo sido informado por la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana con fecha 23 de junio de 1993, a propuesta del Conseller de Administración Pública y previa deliberación del Gobierno Valenciano, en la reunión del día 7 de diciembre de 1993  
DISPONGO  
Artículo único  
1. Se aprueba el Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana, que se incorpora como anexo del presente decreto.  
2. El Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana tiene el carácter de Plan Director, de conformidad con la previsión contenida en el punto 3.2 del Real Decreto 407/1992, de 24 de abril, por el que se aprobó la Norma Básica de Protección Civil.  
DISPOSICION ADICIONAL  
El Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana se remitirá, para su homologación, a la Comisión Nacional de Protección Civil, de conformidad con lo establecido en el artículo 10 de la Ley 2/1985, de 21 de enero, sobre Protección Civil.  
DISPOSICIONES FINALES  
Primera  
Se faculta al Conseller de Administración Pública para realizar cuantas actuaciones y dictar todas las disposiciones que sean necesarias para el desarrollo y aplicación de este decreto.  
Segunda  
El Plan Territorial de Emergencia de la Comunidad Valenciana entrará en vigor tras su homologación por la Comisión Nacional de Protección Civil, según lo establecido en la Ley 2/1985, de 21 de enero, sobre Protección Civil.  
Valencia, 7 de diciembre de 1993  
El President de la Generalitat Valenciana,  
JOAN LERMA I BLASCO  
El Conseller d'Administració Pública,  
LUIS BERENGUER FUSTER  
PLAN TERRITORIAL DE EMERGENCIA DE LA COMUNIDAD VALENCIANA  
SUMARIO  
1 INTRODUCCION: LA COMUNIDAD VALENCIANA AFECTADA POR RIESGOS NATURALES Y ANTROPICOS  
2. MARCO COMPETENCIAL  
2.1. MARCO LEGAL  
2.2. RECURSOS INTERVINIENTES  
2.3. ACTUACION DE LA PROTECCION CIVIL  
3. LAS COMISIONES DE PROTECCION CIVIL  
3.1. LA COMISION NACIONAL DE PROTECCION CIVIL  
3.2. LA COMISION DE PROTECCION CIVIL DE LA COMUNIDAD VALENCIANA  
4. LOS PLANES DE EMERGENCIA FRENTE A RIESGOS CATASTROFICOS  
4.1. CLASIFICACION  
4.2. LA PLANIFICACION EN LA COMUNIDAD VALENCIA-  
4.2.1. Planificación provisional hasta la aprobación de la Norma Básica  
4.2.2. Prioridades de planificación tras la aprobación de la Norma Básica  
4.3. EL PLAN TERRITORIAL DE LA COMUNIDAD VALENCIANA  
4.4. EL PLAN TERRITORIAL COMO PLAN DIRECTOR  
4.5. ORGANIGRAMA DE PLANIFICACION  
5. EL PLAN TERRITORIAL DE EMERGENCIA DE LA COMUNIDAD VALENCIANA  
5.1. DEFINICION  
5.2. OBJETIVO Y AMBITO  
5.3. PRESENTACION  
5.4. PLANES SECTORIALES: ELABORACION Y AMBITO  
6. ESTRUCTURA Y ORGANIZACION DEL PLAN TERRITORIAL  
6.1. ESTRUCTURA  
6.2. ORGANIZACION JERARQUICA  
6.2.1. Marco competencial  
6.2.2. Dirección del Plan  
6.2.3. Centros de Coordinación Operativa Integrada (CECOPI) 6.2.4. Centros de Coordinación de los Planes Sectoriales 6.2.5. Centro de Coordinación Municipal (CECOPAL)  
6.2.6. Puesto de Mando Avanzado (PMA) - Grupos de Acción (GA)  
6.3. ORGANIZACION FUNCIONAL  
6.3.1. Clasificación de emergencias  
6.3.2. Funcionalidad de los CCES - CECOPIS  
6.3.3. Sistemas de avisos a la población  
6.3.4. Centro de Transmisiones y Plan de Transmisiones 6.3.5. Sistemas informáticos  
7. OPERATIVIDAD  
7.1. NOTIFICACION  
7.2. ACTIVACION  
7.3. ESQUEMAS DE ACTIVACION  
7.4. PROCEDIMIENTOS DE ACTUACION  
8. RESCATE Y SALVAMENTO  
8.1. OBJETIVOS  
8.2. COORDINACION Y DIRECCION  
9. REPOSICION DE SERVICIOS BASICOS o ESENCIALES Y VUELTA A LA NORMALIDAD  
9.1. REPOSICION DE SERVICIOS BASICOS o ESENCIALES  
9.2. VUELTA A LA NORMALIDAD  
10. MEDIDAS DE PROTECCION  
10.1. MEDIDAS DE PROTECCION PARA LA POBLACION  
10.1.1. Avisos a la población  
10.1.2. Medidas de protección  
10.2. MEDIDAS DE PROTECCION PARA LA GRUPOS DE ACCION  
10.3. MEDIDAS DE PROTECCION AL MEDIO AMBIENTE  
11. IMPLANTACION Y MANTENIMIENTO DE LA OPERATIVIDAD DEL PLAN TERRITORIAL  
11.1. IMPLANTACION  
11.1.1. Verificación de la infraestructura del Plan  
11.1.2. Formación del personal de los servicios implicados 11.1.3. Información a la población  
11.2. MANTENIMIENTO DE LA OPERATIVIDAD  
11.2.1. Actualización - revisión  
11.2.2. Formación permanente  
ADDENDAS:  
ADDENDA I. CATALOGO DE RIESGOS.  
ADDENDA II. PLANES TERRITORIALES MUNICIPALES: CONTENIDO MINIMO.  
ADDENDA III. DIRECTRICES PARA LA ELABORACION DE LOS PLANES SECTORIALES:  
- Estructura (contenido mínimo)  
- Misiones fundamentales  
1. INTRODUCCION: LA COMUNIDAD VALENCIANA AFECTADA POR RIESGOS NATURALES Y ANTROPICOS  
En el territorio valenciano se dan unas condiciones físicas y humanas típicas de la cuenca mediterránea que favorecen la problemática de los riesgos.  
La estructura orográfica, compuesta por sistemas montañosos relativamente elevados muy cerca del mar y su conjunción con las llanuras litorales, muchas veces en niveles por debajo del mar, determinan unas condiciones muy especiales. A estos condicionantes cabe añadir las variables meteorológicas, marcadas por unos regímenes pluviométricos concentrados estacionalmente y de intensidades horarias muy elevadas.  
El poblamiento y las actividades humanas han determinado una ocupación del territorio sin contar, en la mayoría de los casos, con esa adversidad del espacio, agravando unos problemas existentes casi per se.  
La conjunción de las variables naturales y humanas ha conducido a un aumento del riesgo existente, que se ha ido haciendo más patente conforme avanzaba el hombre en la ocupación del espacio y que se ha disparado a lo largo del siglo XX, sobre todo en las ultimas décadas.  
El desarrollo económico, técnico y científico ha determinado una mayor y más indiscriminada ocupación del territorio, introduciendo cambios fundamentales en los espacios, las causas y las tipologías del riesgo.  
A pesar de que las mejores zonas socioeconómicas coinciden con las zonas de riesgo más alto, tanto por lo relativo a los riesgos naturales como a los provocados por el hombre, no se ha tenido una conciencia clara de éstos, sino que, por el contrario, los años de crecimiento económico, la confianza en la tecnología y una cierta bondad climatológica nos han llevado a una pérdida acelerada del concepto del riesgo en la memoria colectiva y, por tanto, a no plantear seriamente las medidas de previsión y prevención frente a estos problemas.  
Desde un punto de vista histórico se ha pasado de un concepto de riesgo casi exclusivamente natural al antrópico. Pero ¿qué se entiende por estos conceptos y cómo nos afectan?  
Se pueden entender los riesgos naturales como aquellos que no son directamente provocados por la presencia o la actividad del hombre, como los seísmos o las inundaciones; mientras que, por el contrario, los antrópicos son accidentes o siniestros, fortuitos o provocados, derivados de las acciones humanas, tanto si se producen por la actividad económica como por la del ocio, como pueden ser los incendios forestales o los accidentes en el transporte. En este último grupo cabría diferenciar los que tienen su origen en el desarrollo técnico, como son el riesgo químico o el nuclear, los cuales forman un grupo muy específico que se puede denominar «riesgos tecnológicos».  
La larga franja de terreno que es la Comunidad Valenciana, enmarcada entre la meseta y el Mediterráneo, padece desde el río Sènia hasta el Segura todo tipo de riesgos, cuya distribución está descompensada, de la misma forma que lo están la población y las actividades, que se acumulan preferentemente en la franja litoral. Para mostrar algunos datos al respecto, cabe indicar que sobre los 23.300 km2 del territorio de la Comunidad Valenciana viven más de 3'7 millones de habitantes, pero el 81 % de los mismos se localizan en las comarcas cosieras que no llegan a representar el 40% del suelo total de la Comunidad Valenciana. Esta concentración de población se acentúa más si contemplamos el sistema urbano, que contiene el 90% de la misma, existiendo tan sólo algunos núcleos de importancia en el interior, en el caso de la provincia de Alicante.  
Entrando de lleno en el tema de los riesgos, muchos son los ejemplos, pero únicamente se nombrarán algunos casos y los datos más significativos.  
Respecto a los riesgos naturales, el primero que viene a la memoria es el de las inundaciones, tan reciente y tan vivo. No sólo son preocupantes los problemas en los grandes llanos de inundación, como el del Xúquer y el del Segura, donde lluvias como las de octubre de 1982 (superiores a 500 mm. en la zona de Caroig) hicieron que este río vehiculara caudales máximos de 12.000 m3/seg., o los más de 1.000 m3/seg. transportados por el Segura en Oriola en abril de 1946, afectando a un gran número de personas y bienes. También ríos y barrancos o ramblas de menor entidad, de los cuales a veces nadie del lugar recuerda que llevaran agua (algunos denominados significativamente «sec»), han creado problemas en los últimos años. Casos como el Riu Sec de Castelló en las lluvias de octubre de 1962 cuando también se desbordó el Pantano de la Benadressa (María Cristina), en la Rambla de la Viuda (con caudales máximos de 1.500 m3/seg), o más recientemente los problemas que ocurrieron en Gandía en noviembre de 1987 con lluvias de 700 mm. en 24 horas. No se pueden olvidar los espacios costeros deprimidos (»les marjals»), tan poblados estos últimos años, como sucede en. Oropesa del Mar y Benicasim, lo mismo que en Castellón de la Plana, en Cullera y en Tavernes de la Valldigna, o también en Jávea con no pocos problemas y cada vez más graves.  
Por otra piarte, se debe hacer memoria para recordar el problema sísmico. Nuestra proximidad a la zona de contacto entre la placa euroasiática y la africana nos determina como zona de riesgo. Tenemos ejemplos no muy lejanos como el sucedido el 21 de marzo de 1829 en el Baix Segura y que alcanzó un grado de 10,5, dejando totalmente derruidas poblaciones como Almoradí o Torrevieja, con una mortalidad del 50% de la población. Es necesario pensar en lo que se ha construido desde entonces hasta ahora e imaginarse lo que podría pasar hoy en Santa Pola o Benidorm, tanto por el volumen edificado como por la altura de los bloques de viviendas y la gran densidad de población.  
Se podría hablar de otros riesgos naturales tales como los fuertes vientos o el deslizamiento de laderas, que a pesar de ser menos significativos, no son menos dignos de tener en cuenta.  
En cuanto a los riesgos antrópicos también se sufren con bastante frecuencia. Todos los años los incendios forestales nos dejan perplejos. El 48% del territorio de la Comunidad Valenciana se considera superficie forestal, de la cual se quemó el 35% (casi 400.000 ha), entre 1970 y 1985, siendo los años más difíciles 1978 y 1979 con 75.000 y 78.000 Ha. quemadas, respectivamente. La superficie quemada ha ido disminuyendo desde entonces, con la excepción del año 1985 en el que se alcanzaron las 40.000 ha, rebajándose también la media de superficie quemada por incendio, aunque no el número de los mismos. Todo ello debido a una mayor dotación, eficacia y rapidez de las fuerzas de intervención.  
También vemos pasar, sin más, camiones y trenes con materias peligrosas que cruzan el territorio de norte a sur y de este a oeste, ya que estamos enclavados dentro de la «Y» del transporte que forman los principales itinerarios de las mercancías peligrosas en el Estado español. Evidentemente no se trata de un capricho, sino que responde a un intercambio de productos entre las zonas industriales y desde éstas hacia los centros de consumo, cuyos vértices los forman Andalucía Occidental, Cataluña y el País Vasco.  
Vías de comunicación como la A-7, la N-340 o la N-III son ejes vertebrales en la Comunidad Valenciana que canalizan los intercambios entre las grandes zonas industriales de la península y los centros urbanos de Castellón y Valencia. En estos dos últimos municipios se concentran también las actividades de la industria petroquímica y química en general, respectivamente, que suponen un riesgo importante.  
Para finalizar, no se puede dejar de nombrar, aunque de forma breve, el riesgo nuclear representado básicamente por la Central ubicada en Cofrentes y que implica directamente (en un área de 30 km) a unos quince municipios. No por ser el más estudiado ha dejado de ser el más vivo en la memoria de la gente y el que más sensibilización social comporta en la actualidad, tal vez por la espectacularidad y resonancia de sus posibles accidentes.  
El catálogo de los principales riesgos que afectan a la Comunidad Valenciana se ha efectuado en base a una clasificación según origen, clase, tipo y subtipo y se halla contenido en la addenda I del presente plan.  
2. MARCO COMPETENCIAL  
2.1. MARCO LEGAL  
La Constitución, el Estatuto de Autonomía y la Ley de Bases del Régimen Local constituyen, dentro del marco legal competencial, los principales textos de referencia de las diferentes Administraciones en las actuaciones correctoras frente a los riesgos catastróficos.  
Complementariamente, la Ley 2/1985, de 21 de enero, de ámbito estatal, establece en España el marco competencial de la Protección Civil, identificada doctrinalmente como protección física de las personas y de los bienes en situación de grave riesgo, catástrofe o calamidad pública.  
En la Ley 2/1985, de 21 de enero, y en el Real Decreto 1378/1985, de 1 de agosto, sobre medidas provisionales para la actuación en situaciones de emergencia en los casos de grave riesgo, catástrofe o calamidad pública, se establece la responsabilidad de todas y cada una de las administraciones en la organización de la protección civil, en las competencias, servicios y ámbito territorial que les corresponda, aplicando frente a los riesgos las medidas correctoras de previsión, prevención, planificación y actuación.  
El Tribunal Constitucional se pronunció sobre la distribución de competencias en materia de protección civil, en su Sentencia de 19 de julio de 1990, reconociendo la concurrencia de competencias entre las comunidades autónomas y el Estado y marcando unos límites en las competencias de las comunidades autónomas derivados de un posible «interés nacional o supraautonómico».  
Tras la sentencia del Tribunal Constitucional, y de acuerdo con lo establecido en el artículo 8 de la Ley 2/1985, de 21. de enero, fue aprobada la Norma Básica de Protección Civil (Real Decreto 407/1992, de 24 de abril), que contiene las directrices esenciales para la elaboración de los Planes Territoriales y Especiales y define las competencias de las diferentes administraciones en cuanto a su elaboración, aprobación y homologación. Asimismo, en ella se definen las emergencias en las que está presente el interés nacional y la competencia en su declaración.  
2.2. RECURSOS INTERVINIENTES  
De acuerdo con la Constitución y la Ley 2/1985, de 21 de enero, sobre Protección Civil, los valores en juego en situaciones de emergencia exigen la contribución de los recursos humanos y materiales de todas las administraciones públicas, organizaciones, empresas e incluso particulares.  
2.3. ACTUACION DE LA PROTECCION CIVIL  
La Norma Básica establece que la Protección Civil, en cuanto a servicio público, debe realizar una serie de funciones fundamentales:  
- Previsión: análisis de los supuestos de riesgo, sus causas, la probabilidad de que sucedan, zonas afectadas y daños previsibles.  
- Prevención: estudio e implantación de las medidas correctoras frente a los riesgos que tiendan a eliminar o disminuir los mismos o sus consecuencias.  
- Planificación: elaboración de normas de movilización y actuación coordinada de los servicios públicos o privados de la colectividad y de su entorno, con el fin de garantizar la máxima eficacia y prontitud en el control de la situación, reparación de daños y restablecimiento de la normalidad de la vida ciudadana. Implantación de la infraestructura informática y de comunicaciones que lo posibiliten. Realización de simulacros.  
- Intervención: diferentes actuaciones encaminadas a proteger y socorrer la vida de las personas y sus bienes.  
- Rehabilitación: restablecimiento de servicios públicos indispensables para la vuelta a la normalidad.  
3. LAS COMISIONES DE PROTECCION CIVIL  
Con la finalidad de conseguir una adecuada coordinación entre los órganos de las diferentes administraciones en materia de Protección Civil, para garantizar una eficaz actuación de los poderes públicos frente a situaciones de emergencia, la Ley sobre Protección Civil prevé la creación de una Comisión Nacional de Protección Civil y una Comisión de Protección Civil en cada una de las comunidades autónomas.  
3.1. LA COMISION NACIONAL DE PROTECCION CIVIL  
En base al Real Decreto 888/1986, de 21 de marzo, modificado por el Real Decreto 648/1989, de 9 de junio, se creó la Comisión Nacional de Protección Civil. En la Comisión Nacional están integrados, además de distintos representantes de la administración central del Estado, un representante de cada una de las comunidades autónomas.  
3.2. LA COMISION DE PROTECCION CIVIL DE LA COMUNIDAD VALENCIANA  
En base al Decreto 84/1986, de 8 de julio, del Gobierno Valenciano, modificado por el Decreto 19/1988, de 8 de febrero, se creó la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana.  
La Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana se constituyó formalmente el 12 de diciembre de 1987.  
4. LOS PLANES DE EMERGENCIA FRENTE A RIESGOS CATASTROFICOS  
4.1. CLASIFICACION  
Tal como establece la Ley sobre Protección Civil, las actuaciones en caso de catástrofe o calamidad pública deben plantearse como un conjunto de actividades llevadas a cabo de acuerdo con una ordenada y previa planificación.  
La ley divide los planes en dos grandes grupos:  
- Planes Territoriales .  
- Planes Especiales.  
Los Planes Territoriales, según su ámbito, pueden ser:  
- Municipales.  
- Supramunicipales.  
- Insulares.  
- Provinciales.  
- De comunidad autónoma.  
Los planes especiales se elaborarán de acuerdo con las prioridades que resulten del inventario de riesgos en cada territorio, por sectores de actividad, tipos de emergencia o actividades concretas.  
La Norma Básica de Protección Civil entiende por Plan de Protección Civil la previsión del marco orgánico - funcional y de los mecanismos que permiten la movilización de los recursos humanos y materiales necesarios para la protección de personas y bienes.  
La citada norma establece el contenido mínimo de los planes y los criterios generales de planificación para conseguir la coordinación necesaria de las diferentes administraciones públicas. Asimismo, define las competencias de elaboración, aprobación y homologación de los planes (capítulo III, artículo 8).  
En cuanto a los planes territoriales, la norma establece las directrices para su elaboración y el contenido mínimo necesario para su homologación (capítulo II artículo 4).  
Enumera en su artículo 6 una serie de riesgos que deben ser objeto de la elaboración de planes especiales:  
- Emergencias nucleares.  
- Situaciones bélicas.  
- Inundaciones.  
- Seísmos.  
- Químicos.  
- Transporte de mercancías peligrosas.  
- Incendios forestales.  
- Volcánicos.  
En su artículo 7 define que los planes especiales habrán de elaborarse con arreglo a. los siguientes tipos:  
- Planes básicos, de competencia exclusivamente estatal y cuya planificación viene exigida siempre por el interés nacional. Son los riesgos derivados de situaciones bélicas y emergencias nucleares.  
- Planes especiales para los demás riesgos, que se elaborarán conforme a las directrices básicas correspondientes, propuestas por el Ministro del Interior y aprobadas por el Gobierno. Podrán ser estatales o supraautonómicos y de comunidad autónoma.  
En la disposición final segunda se señala que el Gobierno, a propuesta del Ministro del Interior, previo informe de la Comisión Nacional de Protección Civil, podrá determinar los otros riesgos potenciales que pueden ser objeto de regulación a través de los planes especiales (además de los ya relacionados en el artículo 6).  
4.2. LA PLANIFICACION EN LA COMUNIDAD VALENCIANA  
La publicación el 1 de mayo de 1992 de la Norma Básica de Protección Civil obliga a hacer una distinción entre la planificación elaborada en la Comunidad Valenciana hasta ese momento y la que legalmente debe elaborarse en un futuro próximo.  
4.2.1. Planificación provisional hasta la aprobación de la Norma Básica  
En relación con la planificación, la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana, en su reunión constitutiva de 1987, acordó las siguientes acciones provisionales hasta la aprobación de la Norma Básica:  
- La elaboración del Plan Territorial de la Comunidad Valenciana que garantizara la actuación coordinada de la administración del Estado, autonómica y de las diputaciones provinciales en situaciones de emergencia.  
- La elaboración de planes municipales frente a los riesgos forestal y de inundaciones.  
El plan territorial fue aprobado provisionalmente por la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana en junio de 1990, con la denominación de Plan General, y desde esa fecha entró en vigor para hacer frente a situaciones de emergencia en el ámbito territorial de la Comunidad Valenciana.  
En la línea de trabajo de los Planes Municipales, se ha colaborado con los municipios en la redacción de planes básicos municipales frente a los riesgos de incendios forestales e inundaciones, habiéndose elaborado la totalidad para los municipios con riesgo forestal en la Comunidad Valenciana y los de riesgo alto de inundaciones.  
Asimismo y de acuerdo con la legislación vigente, se han elaborado los Planes de Emergencia Exterior Provisionales de las diecisiete industrias de la Comunidad Valenciana afectadas por el Real Decreto 886/1988, de 15 de julio, habiéndose procedido a su revisión una vez aparecida la Directriz Básica para su elaboración, en enero de 1991.  
Debe mencionarse que la administración central del Estado elaboró en 1987 planes de ámbito provincial para las tres provincias de la Comunidad Valenciana, frente a los riesgos de inundaciones, seísmos y transporte de mercancías peligrosas, los cuales deberán ser reelaborados de acuerdo con la distribución competencial que establece la Norma Básica y la que establezcan las Directrices Básicas de Planificación correspondientes. Así mismo ha elaborado el Plan de Emergencia Nuclear de la Provincia de Valencia (PENVA), frente a accidentes en la Central Nuclear de Cofrentes. Dicho Plan se aprobó por acuerdo del Consejo de Ministros en la reunión del día 28 de diciembre de 1990.  
4.2.2. Prioridades de planificación tras la aprobación de la Norma Básica  
Tras la aprobación de la norma básica, la planificación se establecerá de acuerdo con las prioridades determinadas por la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana y las que posibilita el contenido de la propia Norma.  
La lógica aconseja acometer la elaboración del Plan Territorial de la Comunidad Valenciana y el fomento de los planes territoriales de los municipios. Dicha elaboración puede acometerse de inmediato al no precisar de la existencia de directriz de planificación y venir definido su contenido en la Norma Básica.  
A medida que el Gobierno de la nación apruebe las directrices básicas, se acometerá la elaboración del Plan Especial correspondiente, si el riesgo es significativo en el territorio de la Comunidad Valenciana.  
4.3. EL PLAN TERRITORIAL DE LA COMUNIDAD VALENCIANA  
El Plan Territorial que se articula en el presente documento es la adaptación del Plan General provisional existente en la Comunidad Valenciana a los requerimientos de la Norma Básica de Protección Civil.  
Las principales acciones a realizar para el control de la emergencia se han agregado homogéneamente en planes sectoriales que se integran en el presente plan.  
En él se integrarán los Planes Especiales frente a los riesgos principales del territorio a medida que sean elaborados, tras la aprobación de la correspondiente Directriz Básica.  
Asimismo se integrarán en el mismo aquellos procedimientos de actuación frente a riesgos significativos en la Comunidad Valenciana que no precisen para su elaboración de la correspondiente directriz básica.  
4.4. EL PLAN TERRITORIAL COMO PLAN DIRECTOR  
El Plan Territorial constituye el eje fundamental para la integración de los planes de protección civil de distinto ámbito en un conjunto plenamente operativo y susceptible de una rápida aplicación. En él se establecen los criterios generales de planificación para conseguir la coordinación necesaria de las diferentes administraciones públicas y permitir la función directiva de la comunidad autónoma y, en su caso, la de la administración central del Estado.  
La Norma Básica de Protección Civil establece en su artículo 3.2. que el Plan Territorial de comunidad autónoma podrá tener el carácter de Plan Director, estableciendo el marco organizativo general, en relación con su correspondiente ámbito territorial.  
Dicho carácter es asumido en la Comunidad Valenciana por el presente Plan Territorial de Emergencia, siendo Plan Director de todos los Planes Territoriales de ámbito inferior.  
Los planes especiales de comunidad, así como los Procedimientos de Actuación que se integren en el Plan Territorial, serán asimismo Planes Directores de los Planes de Actuación Municipal que se elaboren frente a los riesgos específicos.  
En la addenda II del presente Plan Territorial se establece. el contenido mínimo de los Planes Territoriales de los municipios de la Comunidad Valenciana, estando previsto facilitar a los mismos un modelo de Plan, actualmente en elaboración.  
Dichos planes serán aprobados por el pleno del Ayuntamiento y homologados por la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana.  
Cada Plan Especial o Procedimiento de Actuación relacionará los municipios de la Comunidad Valenciana sometidos a dicho riesgo, así como el contenido mínimo de los Planes de Actuación Municipal correspondientes.  
Dichos Planes de Actuación Municipal quedarán asimismo integrados en el Plan Territorial Municipal.  
Cuando se aplique un plan de ámbito inferior y la naturaleza del riesgo, el alcance de la emergencia o los servicios y recursos a movilizar excedan las competencias de una determinada administración, la dirección y coordinación de las actuaciones podrá pasar a la autoridad que ejerza tales funciones en el presente Plan Territorial.  
4.5. ORGANIGRAMA DE PLANIFICACION  
En el cuadro adjunto se expone la estructura de la planificación de Protección Civil en la Comunidad Valenciana, para riesgos cuya aplicación no venga siempre exigida por el interés nacional.  
Ver imagen  
(\*) El Plan Territorial será Plan Director de los Planes Territoriales Municipales. Contendrá como addenda el contenido mínimo de los citados planes. Quedarán integrados en el mismo los Planes Especiales de Comunidad y los procedimientos de actuación.  
(\*\*) Serán Planes Directores de los Planes de Actuación Municipales frente a dicho riesgo, estableciendo su contenido mínimo.  
(\*\*\*) Serán Procedimientos de Actuación aquellos Planes específicos frente a un ríes en los que no exista Directriz Básica para su elaboración y homologación. Serán elaborados por la Comunidad Autónoma y entrarán en vigor previo informe favorable de la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana.  
Asimismo, tendrán el carácter de Plan Director de los Planes de Actuación Municipales frente a dicho riesgo, estableciendo su contenido mínimo.  
(\*\*\*\*) Estos Planes de Actuación quedarán integrados en el Plan Territorial Municipal.  
5. EL PLAN TERRITORIAL DE EMERGENCIA DE LA COMUNIDAD VALENCIANA  
5.1. DEFINICION  
El Plan Territorial de Emergencia (PTE) de la Comunidad Valenciana es un documento de carácter técnico formado por el conjunto de normas y procedimientos de actuación, que constituyen el dispositivo de respuesta de las Administraciones Públicas frente a cualquier situación de emergencia colectiva que se produzca en el territorio de la Comunidad Autónoma Valenciana.  
5.2. OBJETIVO Y AMBITO  
El objetivo fundamental del PTE es obtener la máxima protección para las personas, el medio ambiente y los bienes que resulten o pueden resultar afectados en cualquier situación de emergencia.  
Para conseguir el cumplimiento de este objetivo fundamental, el PTE deberá asegurar:  
- El establecimiento de sistemas que garanticen una intervención rápida y eficaz de los servicios con misiones en emergencia.  
- La atención y asistencia a los damnificados.  
- El restablecimiento de los servicios públicos esenciales y la vuelta a la normalidad de la vida ciudadana.  
- Una completa y continua información de los acontecimientos, tanto a la población como a los medios de comunicación social.  
En cuanto a la prevención de riesgos, es indudable que la confección de los mapas de los diferentes riesgos que afectan a la Comunidad Valenciana elaborados en los Planes Especiales, así como los mapas de riesgo con el nivel de precisión conseguido en los planes municipales permitirá, utilizando los datos obtenidos, influir en la ordenación del territorio a través de las normas subsidiarias y planes de ordenación municipales y aquellas actuaciones cuya competencia sobre el tema ostenten otras administraciones.  
Así se satisface el precepto establecido en el art. 14 de la Ley sobre Protección Civil en relación con la «prevención de riesgos».  
El ámbito de actuación del PTE es el territorio de la Comunidad Autónoma Valenciana.  
El PTE se activará para hacer frente a todas aquellas emergencias de ámbito autonómico que lo aconsejen, cuando se hayan superado los recursos de los municipios afectados.  
Asimismo se activará en todas aquellas situaciones de emergencia para las cuales no exista una planificación específica.  
En el caso de que los recursos movilizables en los Planes Especiales y en los Procedimientos de Actuación queden desbordados por la gravedad de las consecuencias, el PTE arbitrará los mecanismos que permitan la movilización de recursos complementarios de forma coordinada y en función del nivel de actuación necesario.  
5.3. PRESENTACION  
La Ley 2/1985, de 21 de enero, establece en su artículo 9 el contenido mínimo al que deben ajustarse los Planes Territoriales y Especiales a elaborar, y que a continuación se transcribe textualmente:  
a) El catálogo de recursos movilizables en casos de emergencia y el inventario de riesgos potenciales, que deberá incluir, en todo caso, el contenido del Catálogo Nacional a que se refiere el artículo quinto en el respectivo ámbito territorial.  
b) Las directrices de funcionamiento de los distintos servicios que deban dedicarse a la protección civil.  
c) Los criterios sobre la movilización y coordinación de recursos, tanto del sector público como del sector privado.  
d) La estructura operativa de los servicios que hayan de intervenir en cada emergencia, con expresión del mando único de las operaciones, todo ello sin perjuicio de las decisiones que deban adoptarse en cada circunstancia por las autoridades competentes.  
La Norma Básica de Protección Civil establece en su artículo 4 las directrices para la elaboración de los Planes Territoriales, con el fin de que sean homologables y puedan integrarse en caso necesario en otros planes de ámbito superior, desarrollando todos los aspectos que dichos Planes deben contener.  
El Plan Territorial de Emergencia que aquí se presenta se ajusta al contenido mínimo establecido en la norma.  
Siguiendo lo establecido en la Norma Básica, se desarrollan los siguientes aspectos: marco legal y competencial, estructura y organización, operatividad, medidas de protección, implantación y mantenimiento de la operatividad del plan.  
La respuesta individualizada a las necesidades que surgen en una situación de catástrofe y que afectan a la normalidad de la vida ciudadana se desarrolla pormenorizadamente a través de planes sectoriales que se integran en el presente plan.  
El presente Plan Territorial no contiene literalmente dos de los aspectos que la Norma Básica establece que deben estar contenidos en el mismo: el Directorio de Emergencia y el Catálogo general de medios y recursos.  
Dichos aspectos se ha considerado que deben desarrollarse como archivos informatizados, para su disposición por los Centros Provinciales de Coordinación. En los puntos 6.3.4 y 6.3.5 del presente documento se detalla su estructura y funcionalidad.  
5.4. LOS PLANES SECTORIALES: ELABORACION Y AMBITO  
En base a la estructuración de la operatividad concreta del Plan Territorial en Planes Sectoriales, el Pleno de la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana acordó las administraciones que en la Comunidad, Valenciana serían responsables de su elaboración y perfeccionamiento:  
- Plan de Abastecimiento: Diputaciones Provinciales.  
- Plan de Albergue y Asistencia: Instituto Valenciano de Servicios Sociales, de la Conselleria de Trabajo y Asuntos Sociales.  
- Plan de Carreteras: Dirección General de Obras Públicas, de la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes. Jefaturas Provinciales de Tráfico. Ministerio de Obras Públicas, Transportes y Medio Ambiente. Diputaciones Provinciales.  
- Plan Sanitario: Conselleria de Sanidad y Consumo.  
- Plan de Seguridad: Dirección General de Interior, de la Conselleria de Administración Pública. Delegación del Gobierno en la Comunidad Valenciana.  
- Plan de Transporte: Dirección General de Transportes, de la Conselleria de Obras Publicas, Urbanismo y Transportes.  
Los Planes Sectoriales Sanitario, de Albergue y Asistencia y de Transporte, que serán desarrollados por departamentos de la Generalitat Valenciana, son de ámbito autonómico, siendo única la dirección del plan para la Comunidad Autónoma.  
Del mismo modo, los Planes Sectoriales de Seguridad y Carreteras, aunque desarrollados conjuntamente por las Administraciones competentes, son de ámbito autonómico, siendo única la dirección de ambos planes para la comunidad autónoma.  
El Plan Sectorial de Abastecimiento, que será desarrollado por las respectivas diputaciones dependiendo de la localización geográfica de la emergencia, es, por causas obvias, de ámbito provincial, siendo su dirección asimismo provincial.  
Los Planes Sectoriales entrarán en vigor previo informe favorable de la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana.  
6. ESTRUCTURA Y ORGANIZACION DEL PLAN TERRITORIAL  
6.1. ESTRUCTURA  
El presente Plan Territorial se estructura en base a la existencia de tres Centros de Coordinación de Emergencias (uno por cada provincia), de los cuales el Centro de Coordinación de la provincia de Valencia ejercerá de Centro de Coordinación Operativa (CECOP) provincial y autonómico, es decir, coordinador de los CECOPS de las provincias de Alicante y Castellón.  
La presencia constante y permanente de operadores y técnicos en los citados Centros y el equipamiento de los. mismos se utilizará para la activación y coordinación de las actuaciones previstas en el presente Plan.  
De acuerdo con lo que establece la Norma Básica, dichos Centros se constituirán en centros de coordinación interadministraciones (CECOPIS), para las situaciones en. que así lo establezca el presente plan.  
6.2. ORGANIZACION JERARQUICA  
Con la organización jerárquica se pretende el establecimiento de una estructura de mando o líneas de autoridad que aseguren el cumplimiento de los objetivos del PTE.  
6.2.1. Marco competencial  
Según lo, establecido en la Norma Básica, las comunidades autónomas elaborarán y aprobarán su correspondiente Plan Territorial, siendo homologado por la Comisión Nacional de Protección Civil. La dirección y coordinación de los mismos será ejercida por la correspondiente comunidad autónoma, salvo cuando sea declarado el interés nacional.  
Son emergencias en las que está presente el interés nacional:.  
a) Las que requieran para la protección de personas y bienes la aplicación de la Ley Orgánica 4/1981, de 1 de junio, reguladora de los estados de alarma, excepción y sitio.  
b) Aquellas en las que sea necesario prever la coordinación de administraciones diversas porque afecten a varias comunidades autónomas y exijan una aportación de recursos a nivel supraautonómico.  
c) Las que por sus dimensiones efectivas o previsibles requieran una dirección nacional de las administraciones públicas implicadas.  
Así mismo, establece la norma que, en los riesgos derivados de situaciones bélicas y emergencias nucleares, su aplicación viene exigida siempre por el interés nacional, siendo de competencia estatal la planificación y dirección de las actuaciones.  
En cuanto a la declaración de interés nacional, la nonna establece en su artículo 9 lo siguiente:  
- Cuando se produzca una situación de emergencia de interés nacional, la declaración del mismo será efectuada por el Ministro del Interior, por propia iniciativa o a instancia de las comunidades autónomas o de los Delegados del Gobierno en las mismas.  
- Esta declaración implicará que las autoridades correspondientes dispongan la aplicación de sus Planes Territoriales (de comunidad autónoma, provinciales, supramunicipales, insulares y municipales) o Especiales, según los casos, correspondiendo al Estado la dirección y coordinación de las actuaciones.  
La transferencia en la dirección de la emergencia, en el caso de declaración de interés nacional, comportará el traspaso de medios, efectivos y órganos de asesoramiento al nuevo director, que deberá ser informado de las acciones que se desarrollen.  
Asimismo, establece la Norma que el Gobierno, a propuesta del Ministro del Interior y a iniciativa, en su caso, del Presidente de la comunidad autónoma o del órgano correspondiente de la entidad local afectada, podrá delegar todas o parte de sus funciones en aquellos casos en que la naturaleza de la emergencia lo hiciera aconsejable, según establece el artículo 15.2 de la Ley 2/1985, de 21 de enero.  
Se entiende que los riesgos no contemplados en la Norma Básica de Protección Civil como objeto de Planes Especiales son riesgos que, por su posible alcance y magnitud, se considera muy improbable que conlleven la posibilidad de la declaración de interés nacional.  
Tal como se específica en el punto 4.5. (cuadro adjunto), frente a los riesgos en que la Norma Básica no prevea la confección de una Directriz Básica de planificación y que afecten a la comunidad autónoma, ésta elaborará procedimientos de actuación. En dichos procedimientos no se preverá la transferencia de responsabilidades por un posible interés nacional, aunque, si esta situación se produjera, se estará a lo dispuesto en el presente Plan Territorial.  
6.2.2. Dirección del Plan  
La dirección del Plan Territorial de Emergencia corresponde al Conseller de Administración Pública. En caso de ausencia por enfermedad o delegación, el Director General de Interior asumirá la dirección del mismo.  
Dicha dirección y coordinación será ejercida dentro de un Comité de Dirección constituido por un representante de la administración del Estado y uno de la administración autonómica.  
En las emergencias que se consideren de interés nacional, la dirección del Plan Territorial corresponderá al representante del Ministerio del Interior, en los términos ya señalados en el punto 6.2.1.  
En determinadas circunstancias y hallándose activado el Plan Territorial de Emergencia, su director podrá delegar la dirección de las actuaciones en el alcalde de un municipio afectado, y en el ámbito del mismo.  
Corresponden al Director del Plan Territorial de Emergencia las siguientes decisiones:  
- Declaración de la situación de emergencia.  
- Activación del PTE.  
- Constitución del CECOPI.  
- Dirección y coordinación últimas del Plan.  
- Coordinación de la información.  
- Declaración del fin de la situación de emergencia.  
Sin perjuicio de lo señalado anteriormente en cuanto a la dirección del PTE, cada uno de los Planes Sectoriales en él integrados poseerá un director que será el responsable de la eficacia en la aplicación del mismo en caso de emergencia y, por tanto, de su perfeccionamiento, actualización y difusión entre los servicios implicados.  
6.2.3. Centros de Coordinación Operativa Integrada (CECOPI)  
La respuesta en la consecución del objetivo que se pretende con el presente Plan Territorial, y en el ámbito territorial del mismo, se basa en la existencia de un Centro de Coordinación Operativa (CECOP) en cada una de las tres provincias, el cual en caso necesario se constituirá en Centro de Coordinación Operativa Integrada (CECOPI). En él se integrarán los mandos de la administración autonómica y central, tanto para la dirección y coordinación de la emergencia, como para la transferencia de responsabilidades en los casos en que se declare el interés nacional.  
Ver imagen  
(\*) CECOP: el Centro de Coordinación Operativa estará ubicado en uno de los Centros Provinciales de Coordinación de Emergencias de la Generalitat Valenciana (CCES)  
(\*\*)CECOPAL: Centro de Coordinación Municipal/es  
(\*\*\*)PMA: Puesto de Mando Avanzado  
Los CECOPS y, desde el momento de su constitución, los CECOPIS centralizarán toda la información sobre la evolución de la emergencia y las actuaciones adoptadas para su control, estableciendo prioridades y transmitiendo a los Centros de Coordinación Sectoriales las órdenes oportunas.  
Los ayuntamientos y otros organismos deberán transmitir a los CECOPS de la Generalitat Valenciana la información de que dispongan sobre la evolución de la emergencia, así como las peticiones de ayudas, evitando derivar dichas informaciones o peticiones a otros organismos o a los propios centros sectoriales.  
Los Centros de Coordinación Operativa (CECOP) estarán ubicados en los Centros de Coordinación de Emergencias de la Generalitat Valenciana (en adelante CCES) en l'Eliana (Valencia), Alicante y Nules (Castellón), estos dos últimos ubicados en los Centros de Coordinación de los Consorcios Provinciales de Extinción de Incendios. En ellos se constituirá el CECOPI correspondiente, utilizando la infraestructura de los mismos para dirigir las emergencias que se puedan producir en la provincia respectiva, efectuando la coordinación interprovincial el Centro de Coordinación de Valencia (CCE- CECOPI Autonómico).  
La administración civil del Estado dispone de Centros de Coordinación Operativa provinciales ubicados en los Gobiernos Civiles (CECOPS).  
En previsión de que algún problema técnico inhabilite uno de los CCES citados, el CECOPI alternativo se constituirá en el CECOP correspondiente de la administración del Estado, citado anteriormente.  
En el CECOPI se constituirá el Comité de Dirección integrado  
- El Director del Plan.  
- El representante de la administración del Estado.  
Las funciones básicas del Comité de Dirección serán:  
- Declarar la activación del Plan.  
- Decidir en cada momento, y con el consejo del Comité Asesor, las actuaciones más convenientes para hacer frente a la emergencia y a la aplicación de las medidas de protección a la población, al medio ambiente, a los bienes y al personal adscrito al Plan.  
- Determinar y coordinar la información a la población, durante la emergencia, a través de los medios propios del Plan y de los de comunicación social. Se incluye aquí tanto la información destinada a adoptar medidas de protección, como la información general sobre el suceso.  
- Declarar el final de la emergencia.  
- Asegurar el mantenimiento de la operatividad del Plan.  
- Informar de la emergencia ocurrida a la Dirección General de Protección Civil.  
Para asistir al comité de dirección en los distintos aspectos relacionados con la emergencia, se podrá establecer un comité asesor, ubicado en el CCE y compuesto básicamente por los directores de los planes sectoriales o personas delegadas por éstos y otras que se consideren por el director del Plan.  
En dicho comité se podrán integrar representantes de los municipios afectados, así como técnicos de las distintas administraciones u otras personas que el Comité de Dirección considere oportuno.  
Dependiendo directamente del comité de dirección y ubicado en el CCE, se constituirá el gabinete de información.  
Estará compuesto por personal de los gabinetes de prensa de la Delegación del Gobierno/gobiernos civiles y Generalitat Valenciana de las respectivas provincias, estando a su cargo el Jefe del Gabinete de Prensa de la Generalitat Valenciana en las provincias de Valencia, Alicante y Castellón.  
El gabinete de información constará de tres equipos: gabinete de prensa, redacción propia y sala de prensa.  
- Gabinete de prensa: coordinará las labores informativas, ejecutando las órdenes emanadas del comité de dirección y transmitiendo las notas de prensa a la redacción propia.  
- Redacción propia: se encargará de elaborar las notas de prensa y ejecutar las órdenes transmitidas por el gabinete de prensa.  
- Sala de prensa: se encargará de atender a los representantes de los medios de comunicación.  
Las funciones del gabinete de información serán las siguientes:  
- Difundir las órdenes, consignas y recomendaciones dictadas por el comité de dirección del plan, a través de los medios de comunicación social previstos en el Plan.  
- Centralizar, coordinar y preparar la información general sobre la emergencia, de acuerdo con el comité de dirección del plan, y facilitarla a los medios de comunicación social.  
Informar sobre la emergencia a cuantas personas u organismos lo soliciten.  
- Obtener, centralizar y facilitar toda la información relativa a los posibles afectados, facilitando los contactos familiares y la localización de personas.  
- Preparar la intervención de las autoridades en cualquier momento de la emergencia (para informar a la opinión pública):  
\* Presidente de la Generalitat Valenciana.  
\* Delegado del Gobierno en la comunidad autónoma.  
\* Gobernadores civiles.  
\* Consellers.  
\* Presidentes de las diputaciones provinciales.  
\* Alcaldes de los municipios afectados.  
Con la finalidad de conseguir una unidad de información, se considerará únicamente como información fidedigna y contrastada aquella facilitada directamente. por el Gabinete de Información del CECOPI o por los Gabinetes de Prensa de otros organismos, siempre y cuando la fuente de procedencia sea la citada.  
6.2.4. Centros de coordinación de los planes sectoriales  
En el PTE se integran seis planes sectoriales, cada uno de los cuales posee en su estructura organizativa un centro de coordinación sectorial.  
Los centros de coordinación sectoriales se sitúan en un segundo escalón tras los CCE- CECOPI, tienen carácter fundamentalmente técnico y son los encargados de la movilización de los recursos propios o concertados, así como de recabar del CECOPI la posible movilización de aquellos recursos externos a la Comunidad Valenciana que se consideren necesarios.  
En la addenda III se detalla la estructura (contenido mínimo) y las misiones fundamentales a desarrollar por cada uno de los planes.  
A continuación se relaciona la ubicación de cada uno de los centros de coordinación sectoriales que pueden llegar a activarse. Sus funciones vienen detalladas en el plan sectorial correspondiente:  
\* Centro de Coordinación Autonómico del Plan Sanitario: Conselleria de Sanidad y Consumo.  
\* Centro de Coordinación Autonómico del Plan de Albergue y Asistencia: Instituto Valenciano de Servicios Sociales, de la Conselleria de Trabajo y Asuntos Sociales.  
\* Centro de Coordinación Autonómico del Plan de Seguridad: a definir en el plan sectorial.  
\* Centro Conjunto de Coordinación del Plan de Carreteras: Dirección General de Obras Públicas, de la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.  
\* Centro de Coordinación del Plan de Transporte: Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.  
\* Los Centros Provinciales de Coordinación del Plan de Abastecimiento serán tres y estarán ubicados en las- sedes de los Consorcios Provinciales para el Servicio de Prevención, Extinción de Incendios y Salvamento (SPEIS)/Centros de Coordinación de Emergencias de la Generalitat Valenciana.  
Con los planes sectoriales se pretende dar cobertura a todas las posibilidades de intervención frente a cualquier situación de emergencia. Es evidente que, según el tipo de emergencia, las necesidades que se generen pueden ser muy diversas; por ello es importante señalar aquí que el plan territorial debe basar su funcionalidad en un elevado grado de flexibilidad, pudiendo activarse uno o varios planes sectoriales sin la necesidad de puesta en marcha de todo el plan territorial y, en algunos casos, sin que se llegue a la constitución del CECOPI.  
Es obvio que tal como se hallan estructurados los planes sectoriales, disponen de una estructura jerárquica y funcional propia que les permite organizarse de forma autónoma, aunque su interrelación con el CCE - CECOPI siempre debe ser muy estrecha.  
6.2.5. Centro de coordinación municipal (CECOPAL)  
Es el centro desde el que se dirige el Plan Territorial municipal, movilizando los recursos municipales de acuerdo con el contenido del mismo o a requerimiento del Director del Plan Territorial de Emergencia.  
Los municipios que se vean afectados por una emergencia pondrán en marcha su Plan Territorial Municipal. Las actuaciones municipales, en contacto con el CCE provincial, serán dirigidas por el alcalde del municipio desde el CECOPAL.  
Sus principales misiones serán:  
- Coordinar los recursos y servicios del municipio y solicitar la intervención de otros que fueran necesarios al CCE.  
- Apoyar la actuación de los Grupos de Acción en el terreno.  
- Coordinar el sistema de avisos a la población y otras medidas de protección, de acuerdo con las directrices emanadas del Director del Plan Territorial de Emergencia.  
- Proporcionar información de retorno al CCE.  
6.2.6. Puesto de mando avanzado (PMA) - Grupos de acción (GA)  
El PMA es el centro de mando próximo al lugar de la emergencia, en el que se integra un representante técnico de las entidades cuyos recursos intervienen en la misma, y desde el que se dirigen y coordinan las actuaciones de los grupos de acción, de acuerdo con las órdenes emanadas del director del Plan Territorial de Emergencia.  
Según la naturaleza de la emergencia y la gravedad de la misma, el director del Plan Territorial de Emergencia determinará la necesidad de la constitución de uno o varios puestos de mando avanzados.  
En los planes especiales de Comunidad y en los procedimientos de actuación frente a los diferentes riesgos, se establecerá la conveniencia y/o necesidad de la constitución de dicho Puesto en el lugar de la emergencia, así como el representante de los diferentes servicios actuantes que asumirá la dirección del mismo, y las funciones a desempeñar. En las emergencias que no dispongan de plan especial, el director del PTE designará al jefe del PMA.  
Se considera grupos de acción al conjunto de servicios y personas que intervienen desde los primeros momentos en el lugar de la emergencia.  
La constitución y composición de los diferentes grupos de acción vendrá determinada por el tipo de emergencia y las necesidades que ésta genere.  
No se puede establecer a priori en este plan todos los posibles grupos de acción que, dadas diferentes situaciones de emergencia. puedan llegar a constituirse. En los planes especiales y procedimientos de actuación sí deberán definirse los grupos de acción que deban intervenir, así como su composición y funciones.  
Cada grupo de acción en el terreno tendrá un coordinador que se integrará en e, puesto de mando avanzado, al mando del director de dicho puesto.  
A su vez, cada grupo de acción tendrá un ;efe de grupo integrado en el CECOPI dentro del comité asesor. En la mayoría de los casos dicha jefatura corresponderá al director de un plan sectorial.  
6.3. ORGANIZACION FUNCIONAL  
6.3.1. Clasificación de emergencias  
En una situación de emergencia se presentan unas fases que determinan diferentes actuaciones. Dichas fases son:  
- Preemergencia: esta fase se identifica con una situación que, por evolución desfavorable, puede dar lugar a una situación de emergencia (en algunos casos, la inmediatez del suceso no permite tomar medidas preventivas y la fase de preemergencia se confunde con« la de emergencia).  
- Emergencia: se corresponde con la evolución desfavorable de aquellos riesgos que habían motivado la fase de preemergencia, o bien con el propio inicio de la catástrofe cuando los acontecimientos se desencadenan con gran rapidez y gravedad.  
- Fin de la emergencia: se da cuando las consecuencias derivadas de la situación de emergencia dejan de constituir un peligro para las personas y sus bienes.  
En el presente plan no se establece a priori diferentes niveles de preemergencia basados en una cuantificación creciente de la gravedad.  
Frente a cada riesgo concreto se podrán determinar diferentes niveles de preemergencia, en base a:  
- Predicciones meteorológicas, hidrológicas, pluviométricas...  
- Sistemas de vigilancia.  
- Evolución temporal.  
- Otros  
La diferente gravedad o nivel de emergencia se establece en base a un criterio de territorialidad de los daños ocasionados por la misma y especialmente al nivel de los recursos precisos para su control:  
1. Las emergencias nivel I se corresponden con una situación o accidente sin daños, o que ha producido daños limitados, en cuyo control son suficientes los recursos locales o ciertos recursos de ámbito superior en primera intervención (bomberos, guardia civil, recursos sanitarios, brigadas forestales, etc.).  
2. Las emergencias nivel II se corresponden con una situación o accidente que afecta a uno o más municipios y cuyo control obliga, por superación de los recursos antes descritos, a la activación de uno o más planes sectoriales, dependiendo de la naturaleza del accidente.  
3. Las emergencias nivel III se corresponden con una situación o accidente similar a la planteada en la emergencia nivel II, pero cuyo control exige la constitución del CECOPI de la provincia afectada y, en su caso, de modo complementario, los de las restantes provincias.  
6.3.2. Funcionalidad de los CCES - CECOPIS  
- Funcionamiento interno  
En base a unos protocolos informatizados, el funcionamiento de los CCES - CECOPIS se organiza en base a cinco acciones fundamentales:  
1. Recepción vía telefónica y/o vía radio de todo el flujo de información y peticiones provenientes de las zonas afectadas.  
2. Planificación de las actuaciones y toma de decisiones.  
3. Enlace vía telefónica y/o vía radio con los PMA y con los centros de coordinación de los respectivos planes sectoriales para la movilización de los recursos humanos y materiales.  
4. Seguimiento y control de todas las misiones relacionadas con la catástrofe llevadas a cabo, bajo la dirección del director del plan.  
5. Tratamiento y clasificación de la información.  
- Estructura funcional  
Bajo el mando del director del PTE, se integrarán en los CCES:  
a) El centro de transmisiones, dotado de todos los medios humanos y técnicos que aseguren las acciones 1 y 3 del funcionamiento interno.  
b) El comité de dirección - comité asesor, que asegurará las acciones 2 y 4 del funcionamiento interno.  
c) El gabinete de información, que asegurará la acción 5 del funcionamiento interno.  
6.3.3. Sistemas de avisos a la población  
Los avisos e información a la población deben entenderse como una «política informativa» orientada a:  
1. Realizar campañas de información preventiva sobre los riesgos a que la población está expuesta e información sobre el presente plan (estos aspectos se desarrollan en el apartado de implantación, punto 11.1.3).  
2. En caso de emergencia, facilitar información sobre la misma, mediante mensajes de alerta y recomendaciones a seguir por la población.  
Cuando de modo preventivo o en el transcurso de situaciones catastróficas sea necesario difundir mensajes de alerta, éstos serán elaborados por el gabinete de información.  
Los mensajes de alerta tienen por finalidad alertar e informar a la población sobre la actuación más conveniente en cada caso y sobre la aplicación de las medidas de protección detalladas en el punto 10.1 del presente Plan.  
En un primer nivel y si el tipo de emergencia lo requiere, se utilizarán sistemas de megafonía local con los que se podrá informar a la población de las medidas de protección de aplicación inminente.  
Dichos sistemas de megafonía deberán estar previstos en el Plan Territorial municipal y dotar de ellos a las fuerzas de orden público en el municipio (policía local, guardia civil o policía nacional). La coordinación de la difusión de los mensajes corresponderá al CECOPAL.  
En un segundo nivel, los mensajes a la población se efectuarán a través de los medios de comunicación social (radio, televisión), concretamente RNE - 1, Canal 9 Radio, TVE - 1 y Canal 9 TV, siendo facilitados los mensajes a difundir por el Gabinete de Información.  
Dichas emisoras y sus frecuencias se difundirán a la población a través de las campañas de divulgación previstas en la fase de implantación (punto 11).  
6.3.4. Centro de transmisiones y Plan de Transmisiones  
El centro de transmisiones se encontrará en el CCE y próximo al Comité de Dirección. Estará encargado de centralizar y garantizar, durante la activación del Plan, la comunicación permanente con:  
- Los restantes centros de coordinación de emergencias provinciales de la Generalitat Valenciana.  
- Cada uno de los organismos responsables de los planes sectoriales.  
- Los grupos de acción en el terreno y, en su caso, el PMA.  
- CECOPS de la Delegación del Gobierno / gobiernos civiles.  
- Las diputaciones provinciales.  
- Los ayuntamientos/policías locales.  
- Los medios de comunicación social.  
Los centros provinciales de coordinación de emergencias de la Generalitat Valenciana (CCES provinciales) disponen de un Plan de Transmisiones en el que figuran los medios de comunicación existentes con todos los organismos y servicios alertables y/o movilizables en situaciones de emergencia, en el ámbito de la Comunidad Valenciana, en el cual se hallan incluidos los organismos relacionados anteriormente.  
Dicho Plan de Transmisiones utiliza como herramienta de trabajo una aplicación informática en la que cada organismo / servicio figura con un número de código (cuatro cifras), conteniendo los medios de comunicación disponibles (teléfono / fax, radio), con todos los datos necesarios para su funcionamiento (números, bandas, frecuencias y tonos) y especificándose el medio de comunicación prioritario.  
La notificación de cualquier emergencia se dirigirá al CCE provincial vía teléfono (085 en las tres provincias).  
Desde este centro se realizarán las notificaciones a los diferentes organismos, de acuerdo con el Plan.  
A partir de este momento, todos los organismos implicados estarán enlazados con el CCE provincial a través de los medios de comunicación mencionados.  
En las transmisiones vía radio se observarán las siguientes normas y precauciones:  
1. i la urgencia lo permite, antes de la transmisión se leerá todo el mensaje escrito hasta entender completamente su contenido, con objeto de eliminar demoras durante la comunicación.  
2. Las comunicaciones serán concisas y en el tono de una conversación normal, utilizando la fraseología recomendada en el Manual de transmisiones de Protección Civil.  
3. Se pronunciarán las palabras claramente y diferenciadas entre sí, manteniendo una velocidad constante de enunciado, no sobrepasando jamás las cien palabras por minuto.  
4. Se mantendrá un volumen constante en la comunicación, guardándose una distancia fija al micrófono, que debe ser la adecuada.  
5. No se transmitirá mientras se está recibiendo un mensaje. Cuando se transmitan mensajes largos, debe interrumpirse, momentáneamente, de vez en cuando la portadora durante las pausas de locución, para comprobar que el canal está libre antes de continuar la transmisión.  
6. Para deletrear palabras se utilizará el alfabeto fonético de la OACI.  
7. Para transmitir expresiones numéricas, se leerán cada una de sus cifras. En su caso, se utilizará la palabra decimal para separar sus partes entera y decimal (sustituye fonéticamente a la coma o punto decimal). Las centenas y millares exactos pueden transmitirse como tales.  
8. Cada estación, fija o móvil, del Plan de Transmisiones se identificará con su correspondiente indicativo, que se definirá en este Plan, de acuerdo con el Manual de transmisiones de Protección Civil  
9. Con el fin de evitar confusiones, en la afirmación y la negación, se sustituirá el «sí» y el «no», por el «afirmativo» y «negativo», respectivamente.  
10. Cuando se haya cometido un error en la transmisión, se enunciará la palabra «corrección» seguida de la versión correcta del último grupo o frase transmitido.  
11. Para indicar la bondad de la recepción se utilizará una escala de legibilidad, del 1 al 5, por orden creciente.  
\* Ilegible.  
\* Legible de vez en cuando.  
\* Legible con dificultad.  
\* Legible.  
\* Perfectamente legible.  
Para el mantenimiento de la operatividad del Plan de Transmisiones, una vez cada trimestre, se comprobarán las comunicaciones por todos los medios con los diferentes organismos implicados en el presente Plan.  
Las pruebas se registrarán en cinta magnetofónica que se conservará durante tres meses. Se notificará al director del Plan las anomalías detectadas, a fin de que sean subsanadas.  
6.3.5. Sistemas informáticos  
En situaciones de emergencia, los sistemas informáticos son el soporte para gestionar toda la información sobre los recursos disponibles, así como sobre los medios de comunicación para la movilización de los mismos.  
En los centros de coordinación de emergencias se dispone de una aplicación informática de gestión de emergencias, cuyo desarrollo operativo es el siguiente:  
- Entrada de incidencias.   
- Selección del protocolo de actuación según el tipo de emergencia.  
- El protocolo de actuación facilita la secuencia de movilización de recursos humanos y materiales.  
- Los recursos se hallan codificados según la codificación establecida en el catálogo nacional de medios y recursos de protección civil.  
- La localización de recursos se efectúa en base al código citado en el punto anterior y a la codificación territorial (código INE).  
Este sistema se apoya en un subsistema que contiene todos los datos del Plan de Transmisiones.  
A fin de que el sistema así diseñado sea plenamente eficaz, se requerirá la colaboración de todos los organismos o entidades implicados, de manera que éstos deberán actualizar periódicamente los datos de interés en el Plan. A tal efecto, se ha diseñado una base de datos, la cual se distribuirá sobre un soporte magnético a los distintos organismos para su cumplimentación.  
Las entidades u organismos a los cuales se remita dicha base de datos deberán informar los que de este modo se les soliciten.  
7. OPERATIVIDAD  
Es el conjunto de procedimientos, planificados previamente, que permiten la puesta en marcha del Plan, tanto global como sectorialmente, dependiendo del ámbito y gravedad de la emergencia.  
Se describen de forma general las actuaciones que se deben llevar a cabo tanto en situación normal, como en las distintas fases que se presentan en una situación de emergencia (definidas en el punto 6.3.1).  
En situación de normalidad no existen señales o indicios que puedan hacer pensar en el desencadenamiento de situaciones extraordinarias (preemergencia) ni ha tenido lugar ninguna situación de catástrofe (emergencia).  
En situación de normalidad, el PTE no está activado y toda la estructura del Plan se encuentra en estado latente, aunque algunos de los servicios que desempeñan misiones dentro de los respectivos planes sectoriales se hallen atendiendo a las emergencias no colectivas que se producen de modo cotidiano, quedando reducidas las actividades en relación con el Plan Territorial a las de actualización, perfeccionamiento y simulacros, con el objetivo de mantener su vigencia y eficacia (punto 11).  
7.1. NOTIFICACION  
Es la acción de comunicar y transmitir la noticia de la previsión o la ocurrencia de una emergencia.  
La notificación podrá llegar al centro provincial de coordinación de emergencias por muy diferentes vías y, desde él se solicitará toda la información que pueda ser facilitada sobre la situación.  
Tras la notificación de preemergencia y/o la verificación y valoración del nivel de la emergencia, desde el CCE se seguirán los protocolos de notificación correspondientes, según los esquemas de activación previstos en el punto 7.3.  
Asimismo, todos los organismos implicados en los planes sectoriales dispondrán de los correspondientes protocolos de notificación internos, para las preemergencias y los distintos niveles de emergencia.  
7.2. ACTIVACION  
Es la acción de poner en marcha, por la autoridad competente, el presente Plan Territorial de Emergencia.  
El Plan se podrá activar global o sectorialmente, dependiendo del ámbito, tipo y gravedad de la emergencia.  
La activación de los planes municipales y, superados sus recursos, la del Plan Territorial, será de la siguiente forma:  
- Tras la ocurrencia de una catástrofe que afecte a uno o más municipios se pondrán en marcha los mecanismos establecidos en los planes territoriales municipales correspondientes.  
- Cuando se haya producido la activación de un Plan Territorial municipal, tanto en fase de preemergencia como de emergencia, el director del mismo verificará que dicho hecho es conocido por el Centro Provincial de Coordinación de Emergencias (CCE Provincial), facilitando información a dicho centro de forma periódica, en relación con la evolución de la situación, confirmación de previsiones y, en su caso, alteraciones sustanciales que afecten a la gravedad de la emergencia o a su control.  
- Superados los recursos municipales, se solicitará apoyo desde los municipios a los CCE provinciales, desde los cuales se alertará a los responsables del plan o planes sectoriales correspondientes.  
- Cuando la gravedad de la catástrofe lo aconseje, el director del plan territorial activará el centro de coordinación operativa integrada de la provincia correspondiente, desde el que se dirigirán todas las actuaciones.  
- En caso necesario, el Director del Plan podrá activar cualquiera de los CECOPIS de las provincias no afectadas, con, la finalidad de hacer llegar otros recursos de la Comunidad Valenciana a la zona afectada.  
- Cada uno de los planes sectoriales se activará por su director, a instancias del Director del Plan Territorial.  
Hay que distinguir varios supuestos en la activación del plan territorial:  
1. Activación en fase de preemergencia  
Las catástrofes que usualmente tienen fase de preemergencia son las que suelen tener una previsión meteorológica, es decir, se trata de catástrofes naturales (inundaciones, vientos fuertes, sequías, etc.).  
Cada uno de los planes especiales frente a los diferentes riesgos catastróficos integrados en el PTE, deberá definir y cuantificar los niveles de preemergencia que se establezcan en el mismo.  
En determinados riesgos, se pueden producir accidentes que no obliguen a la activación del PTE por cuanto razonablemente podrá ser controlado por los servicios usuales. No obstante, la posible evolución desfavorable del mismo puede aconsejar la transmisión de una alerta preventiva a recursos de segunda intervención, con el fin de que en caso necesario se produzca su movilización y llegada al lugar del siniestro con mayor rapidez.  
Las alertas meteorológicas serán transmitidas desde los CCE provinciales a los coordinadores generales de los planes sectoriales y a los municipios.  
Cada uno de los planes sectoriales establece serán avisadas en preemergencia.  
En fase de preemergencia podrá constituirse preventivamente el comité de dirección a propuesta de uno de sus miembros, con la asistencia del gabinete de información y de los miembros del comité asesor que se consideren.  
Los CCE provinciales elaborarán diferentes protocolos de activación del Plan, tanto en fase de preemergencia como de emergencia, para los supuestos de accidentes más probables en la Comunidad Valenciana que no justifiquen la elaboración de un plan especial o de un procedimiento de actuación, o hasta que éstos sean elaborados y puestos en marcha.  
2. Activación en fase de emergencia  
De acuerdo con lo ya mencionado, la emergencia se clasifica en tres niveles de gravedad creciente.  
Cada uno de los planes especiales frente a los diferentes riesgos catastróficos integrados en el PTE, deberá definir y cuantificar los niveles de emergencia que se establezcan en el mismo.  
Cada uno de los planes sectoriales establece las personas que serán avisadas en cada uno de los niveles de emergencia.  
Es evidente que una situación de emergencia de cualquier nivel puede comportar una alerta preventiva a los recursos de nivel superior.  
En las emergencias nivel II se constituirán los centros de coordinación de aquellos planes sectoriales cuyos recursos sean necesarios en función del accidente. Dicha activación será ordenada por el director del plan sectorial a instancia del director del PTE.  
En la activación de los planes sectoriales hay que pensar en los siguientes supuestos:  
\* Emergencia conocida por los CCES provinciales:  
Se alertará a los coordinadores generales de los planes sectoriales, los cuales alertarán a los directores de sus respectivos planes y a los coordinadores de las provincias afectadas.  
\* Emergencia conocida por los responsables de alguno de los planes sectoriales:  
Alerta a sus coordinadores (provincial o general), los cuales alertarán al CCE provincial y al director del plan sectorial.  
La alerta desde el CCE provincial seguirá los mecanismos ya señalados, alertando a los coordinadores generales del resto de los planes sectoriales.  
En las emergencias nivel III se constituirán los CECOPIS provinciales a instancia del director del PTE.  
3. Desactivación por fin de la emergencia  
Cuando los factores desencadenantes de la situación de emergencia desaparezcan, o bien las consecuencias derivadas de la misma dejen de constituir un peligro para las personas, el medio ambiente y los bienes y se hayan rehabilitado los servicios esenciales (punto 9.1), el Director del PTE declarará el fin de la emergencia.  
Dicho fin consistirá en una retirada gradual y escalonada de los efectivos de los diferentes planes activados.  
7.3. ESQUEMAS DE ACTIVACION  
Ver imagen  
En la fase de preemergencia podrá constituirse preventivamente el Comité de Dirección, a propuesta de uno de sus miembros, con la asistencia del Gabinete de Información y de los miembros del Comité Asesor que se consideren.  
Ver imagen  
7.4. PROCEDIMIENTOS DE ACTUACION  
En los planes sectoriales se detallan las funciones y actuaciones concretas de cada uno de los organismos implicados.  
Asimismo, en los planes especiales y en los procedimientos de actuación frente a riesgos se detallan la composición, funciones y actuaciones de los diversos grupos de acción intervinientes.  
En este apartado únicamente se expondrán las actuaciones generales a desarrollar por los centros provinciales de coordinación de emergencias de una forma genérica, frente a riesgos y emergencias no previstas en los planes especiales y procedimientos de actuación existentes.  
En base a protocolos informatizados, se seguirán las siguientes actuaciones:  
- Recepción y confirmación telefónica y/o vía radio de la noticia de la emergencia. Valoración de la preemergencia o del nivel de la emergencia.  
- Notificación a los organismos previstos en los esquemas de activación (punto 7.3).  
Según el nivel de la emergencia se efectuará simplemente una notificación, o bien la activación y constitución de los centros de coordinación correspondientes (centros sectoriales, centros de coordinación municipales).  
- Recepción vía telefónica y/o vía radio de todo el flujo de información y peticiones provenientes de las zonas afectadas. Tratamiento y clasificación de la información.  
- Enlace constante vía telefónica y/o vía radio con los centros de coordinación de los respectivos planes sectoriales para la movilización de los recursos humanos y materiales.  
- Enlace constante vía telefónica y/o vía radio con los grupos de acción en el terreno y en caso de hallarse constituido el/os PMA/S las comunicaciones se efectuarán a través del director del mismo. Apoyo y coordinación de la actuación de los grupos de acción.  
- Movilización de recursos complementarios, a instancias de los grupos de acción en el terreno, de los responsables de los planes sectoriales, o de los municipios afectados.  
- Solicitud de información de retorno sobre la recepción o llegada de los recursos enviados.  
- Solicitud de información sobre la situación real en cada momento.  
- Planificación de las actuaciones y toma de decisiones.  
- Seguimiento. y control de todas las actuaciones, así como recopilación de datos para el posterior análisis y elaboración de estadísticas.  
- Transmisión de la noticia del fin de la emergencia a los responsables de los grupos de acción, y desactivación de los centros de coordinación que se hubieran constituido.  
La dirección de las actuaciones en la preemergencia y en cualquier nivel de la emergencia, hasta la constitución del comité de dirección, será asumida por el técnico de guardia del CCE provincial correspondiente, salvo que el director del PTE estime que deba ser asumida por el técnico de guardia del CCE autonómico.  
8. RESCATE Y SALVAMENTO  
8.1. OBJETIVOS  
Una de las circunstancias derivadas de situaciones de emergencia es el peligro que se cierne sobre la integridad física y la seguridad de las personas, constituyendo el salvamento el objetivo prioritario de las actuaciones a emprender, en un primer momento.  
Se considera que la temática del rescate y salvamento deberá ser objeto de la elaboración de un Procedimiento de actuación concreto, por requerir una respuesta operativa organizada.  
Sin embargo, por tratarse de medidas y actuaciones prioritarias en situaciones graves que representan una amenaza para la vida, se aborda en este Plan Territorial la organización y marco en que deberán desarrollarse las intervenciones en la materia.  
Los objetivos a conseguir son:  
- Establecer los mecanismos de respuesta coordinada de los grupos de salvamento.  
- Determinar unas condiciones mínimas, en cuanto a medios y recursos de salvamento, con carácter permanente, que cubra el ámbito de la Comunidad Valenciana.  
Con el fin de alcanzar un elevado grado de eficacia en las actuaciones de rescate y salvamento, se relacionan a continuación, de forma no exhaustiva, las situaciones para las cuales deberá disponerse de protocolos de actuación específicos, en los centros provinciales de coordinación de emergencias:  
- Búsqueda de personas desaparecidas.  
- Graves accidentes en el transporte terrestre.  
- Graves accidentes en el transporte aéreo.  
- Graves accidentes en el transporte marítimo.  
- Emergencias en áreas montañosas.  
- Emergencias espeleológicas.  
- Emergencias subacuáticas.  
- Emergencias en grandes concentraciones humanas.  
- Localización y rescate de personas sepultadas.  
- Emergencias meteorológicas de ámbito reducido (vientos fuertes, granizadas, tormentas ... ).  
Con el fin de asegurar el cumplimiento de los objetivos previstos, se deberá proceder a la firma de convenios y acuerdos de colaboración con organismos públicos y entidades privadas, con el fin de mejorar los servicios de salvamento.  
En este sentido, deben citarse los siguientes convenios de colaboración ya suscritos:  
\* Convenio de colaboración para el salvamento de vidas humanas en el mar y la lucha contra la contaminación marina, suscrito entre el Ministerio de Obras Públicas y Transportes y la Generalitat Valenciana. Aprobado por el Gobierno Valenciano el 27 de marzo de 1991.  
\* Convenio de colaboración para la creación de grupos de especialistas en detección y salvamento de personas sepultadas, suscrito entre la Dirección General de Protección Civil (Ministerio del Interior), las diputaciones de Valencia y Alicante y el Ayuntamiento de Valencia, entre otros. Firmado en Madrid, el 26 de noviembre de 1991.  
Así mismo, deben citarse los siguientes acuerdos de colaboración ya suscritos:  
\* Acuerdo de colaboración para actuaciones en situaciones de emergencia espeleológica o que requieran la utilización de técnicas de espeleosocorro, suscrito entre la Conselleria de Administración Pública y la Federación Territorial Valenciana de Espeleología. Firmado en Valencia, el 28 de julio de 1992.  
\* Acuerdo de colaboración para actuaciones en situaciones de emergencia que requieran la utilización de medios y técnicas de submarinismo, suscrito por la Conselleria de Administración Pública y la Federación de Actividades Subacuáticas de la Comunidad Valenciana.  
8.2. COORDINACION Y DIRECCION  
La coordinación y dirección en materia de rescate y salvamento corresponderá a los centros provinciales de coordinación de emergencias, asumiendo dichas funciones el técnico al frente de dicho centro.  
Desde ellos se dirigirán las actuaciones de los recursos para salvamento y rescate dependientes de las siguientes entidades:  
- Diputaciones provinciales (consorcios provinciales para el SPEIS).  
- Ayuntamientos de las provincias correspondientes.  
- Otros organismos públicos.  
- Agrupaciones y federaciones deportivas, así como empresas privadas, con las que se hayan firmado convenios de colaboración.  
En el caso de que se requiriera la intervención de medios de salvamento de diferente provincia a la que se haya producido la emergencia, la petición deberá realizarse desde el centro provincial de coordinación de emergencias, al Centro de Coordinación de Emergencias autonómico (l'Eliana, Valencia), que funcionará como órgano superior de coordinación autonómica en la materia.  
La colaboración autonómica con el Centro Nacional de Coordinación de Salvamento, y Lucha contra la Contaminación (MOPTMA), que dirigirá las acciones de búsqueda y salvamento de personas en peligro en el mar, se realizará teniendo como único centro coordinador de los medios a intervenir al CCE autonómico.  
El Grupo de Rescate y Salvamento en el terreno estará compuesto por equipos especializados procedentes de entidades públicas y privadas dirigidos por un coordinador de salvamentos.  
Los equipos que integrarán dicho grupo serán:  
- Los servicios de extinción de incendios y salvamento municipales y de los consorcios provinciales.  
- Los equipos especiales de los cuerpos de seguridad del Estado y del ejército (estos equipos serán movilizados por el delegado del Gobierno o gobernador civil de la provincia afectada a petición del CCE autonómico).  
- Personal de agrupaciones y federaciones deportivas con las que se haya establecido acuerdos de colaboración.  
- Cruz Roja Española.  
- Equipos de rescate y salvamento de las agrupaciones de voluntarios locales de protección civil (estos equipos serán movilizados por el alcalde correspondiente a petición del CCE provincial).  
- Empresas privadas con las que se haya establecido acuerdos de colaboración.  
El coordinador de salvamentos será la persona encargada de dirigir y coordinar las actuaciones de los grupos de rescate y salvamento en el lugar de la emergencia.  
El mando de la primera salida de bomberos que llegue a la zona siniestrada se constituirá en coordinador de salvamentos, hasta que sea relevado por un mando superior del parque de bomberos al que esté adscrito el municipio donde se haya producido la emergencia.  
En un primer momento, todos los medios disponibles en las proximidades del área siniestrada colaborarán con el grupo de rescate y salvamento en sus misiones, bajo la dirección del coordinador de salvamentos.  
El coordinador de salvamentos permanecerá en constante comunicación con el CCE provincial, para la solicitud de los medios y recursos que se precisen y para la asunción de las directrices que desde el mismo se establezcan.  
9. REPOSICION DE SERVICIOS BASICOS o ESENCIALES Y VUELTA A LA NORMALIDAD  
9.1. REPOSICION DE SERVICIOS BASICOS o ESENCIALES  
En situaciones de emergencia suele producirse, en la mayoría de los casos, el corte en el funcionamiento o suministro de servicios básicos o esenciales.  
Se entenderá por servicios básicos o esenciales aquellos cuya carencia afecta notablemente a la calidad de vida de los ciudadanos y a la reanudación de los servicios y actividades industriales, pudiendo provocar en ocasiones problemas de seguridad.  
Principalmente se incluyen en este tipo de servicios los que a continuación se indican:  
- El suministro de agua potable.  
- El suministro eléctrico.  
- El servicio telefónico.  
- El suministro de gas.  
En situaciones de emergencia se plantean problemas en el restablecimiento y normalización de los servicios básicos en los municipios afectados, agravados por el progresivo agotamiento de los recursos municipales y la frecuente inexistencia en el término municipal de materiales y maquinaria especial para estas funciones.  
En una situación de emergencia, corresponderá al técnico del centro provincial de coordinación de emergencias coordinar las labores y actuaciones tendentes a la reposición de los servicios que son básicos o esenciales para la población.  
Actuaciones:  
- De acuerdo con los protocolos existentes, los centros provinciales de coordinación establecerán los contactos pertinentes con las personas encargadas, en cada uno de los servicios, de efectuar las labores de reanudación del suministro.  
- De acuerdo con las disponibilidades operativas y técnicas de las respectivas compañías suministradoras, el CECOPI establecerá las prioridades en la cadencia de reanudación de los suministros.  
- Se mantendrá informados a los municipios, a través de su Alcalde o persona en quien delegue, de las actuaciones que desarrollan las distintas compañías suministradoras, con el fin de proporcionar la máxima información posible a la población afectada por la emergencia. Al mismo tiempo se solicitará de los municipios afectados la información del estado de los suministros de los diversos servicios, con el propósito de servir fefeedback de información a los responsables de la reanudación de los mismos.  
- El CCE provincial transmitirá al comité asesor las peticiones de recursos humanos y materiales de los servicios operativos dependientes de las diversas administraciones (especialmente del Plan de Abastecimiento, en su vertiente de maquinaria y rehabilitación, y del Plan de Transporte) que puedan necesitar las compañías suministradoras.  
- En caso necesario se coordinarán y arbitrarán las soluciones para proveer de servicios alternativos, con la activación del plan sectorial de abastecimiento y de otros que sean necesarios.  
Servicios alternativos:  
Se enumeran en este apartado las soluciones alternativas provisionales que se proponen a la carencia de los servicios básicos afectados.  
1. Suministro de agua potable:  
El suministro alternativo de agua potable se realizará según lo previsto en el plan sectorial de abastecimiento en su vertiente de avituallamiento, mediante el reparto de agua embotellada o cubas de agua.  
2. Suministro eléctrico:  
El suministro eléctrico alternativo se realizará mediante grupos electrógenos que serán movilizados según lo previsto en el plan sectorial de abastecimiento en su vertiente de maquinaria y rehabilitación. Se prestará atención preferente a la dotación de suministro alternativo a los hospitales, centros asistenciales y lugares de acogida (albergues).  
3. Servicio telefónico:  
El servicio telefónico será suplido, en su defecto, por la comunicación vía radio. Las frecuencias a utilizar serán las de la red de comunicaciones de protección civil de la Generalitat Valenciana, así como las de las redes de radio de otras administraciones.  
En caso necesario se solicitará al CECOP de la Delegación del Gobierno/Gobierno Civil la colaboración del colectivo de radioaficionados para la instalación, en los municipios que lo precisen, de equipos de radio trabajando en las frecuencias de la red REMER. La activación de dicha red se efectuará desde el CECOP de la administración del Estado y el operador estará, en todo momento, bajo la supervisión y órdenes del alcalde del municipio, siguiendo los protocolos establecidos en la «operación en emergencia» de dicha red.  
4. Suministro de gas:  
Se procederá al suministro de gas embotellado mediante la acción coordinada y conjunta con las empresas suministradoras. La necesidad de vehículos especiales de transporte para este suministro se realizará de acuerdo con lo previsto en el plan sectorial de transporte.  
9.2. VUELTA A LA NORMALIDAD  
Tras una situación de emergencia, la fase de vuelta a la normalidad comprende la reconstrucción de infraestructuras, la reparación de daños, la limpieza de las zonas afectadas (desescombro, enterramiento de animales ... ) y la reposición de servicios no esenciales, así como la tramitación de indemnizaciones por daños a personas o bienes y el pago a los servicios movilizados.  
Gastos de emergencia por movilizaciones.  
La Generalitat Valenciana incorporará a sus presupuestos un crédito ampliable con la finalidad de hacer frente a los gastos, daños y perjuicios ocasionados por la prestación personal o de bienes, de personas físicas y jurídicas, en emergencias en las que se las haya requerido por ésta, al ostentar la Generalitat Valenciana la dirección de la emergencia de acuerdo con la legislación vigente.  
- Indemnizaciones por daños.  
El crédito citado podrá utilizarse para el pago de indemnizaciones por daños sufridos a particulares, entidades u organismos públicos, cuando así lo decida el Gobierno Valenciano.  
La valoración de los daños sufridos será llevada a cabo por el departamento competente de la Generalitat Valenciana, por sí mismo o con la ayuda de los municipios.  
- Notificación a la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana.  
En la fase de vuelta a la normalidad, los diferentes organismos competentes llevarán a cabo las tareas y trabajos de restablecimiento de servicios e infraestructuras propias.  
Los diversos organismos competentes en la normalización de la vida ciudadana emitirán un informe en el que se expliciten las tareas y trabajos llevados a cabo durante la emergencia, así como las previsiones sobre las tareas de rehabilitación de los servicios o sobre el pago de ayudas e indemnizaciones.  
Dicho informe será remitido al director del Plan Territorial de Emergencia, quien pondrá en conocimiento del mismo a la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana.  
- Declaración de hecho o zona catastrófica.  
La declaración de hecho o zona catastrófica y su solicitud por los órganos competentes se realizarán de acuerdo con lo establecido en el Real Decreto 692/1981, de 27 de marzo.  
10. MEDIDAS DE PROTECCION  
Se consideran medidas de protección los procedimientos, actuaciones y medios previstos con el fin de evitar o atenuar las consecuencias de una emergencia, inmediatas y diferidas, para la población, el personal de los grupos de acción, el medio ambiente y los medios materiales.  
10.1. MEDIDAS DE PROTECCION PARA LA POBLACION  
Las medidas de protección para la población se concretan en la preparación previa de la misma mediante información sobre medidas de autoprotección, o bien su aviso o puesta en marcha en el caso de que preventivamente se decida la adopción de alguna medida de protección.  
10.1.1. Avisos a la población  
Los avisos a la población se efectuarán por los medios que se indican en el punto 6.3.3, teniendo por finalidad alertar a la población e informarla sobre la actuación más conveniente en cada caso.  
10.1.2. Medidas de protección  
Las medidas de protección a la población comprenden:  
- Medidas de autoprotección personal.  
Son aquellas medidas sencillas que pueden ser llevadas a cabo por la propia población, de acuerdo con lo indicado en los planes especiales y procedimientos de actuación frente a riesgos concretos.  
Se procederá a su divulgación en la fase de implantación de dichos planes y procedimientos de actuación, así como en la implantación del presente Plan Territorial.  
- Confinamiento.  
Esta medida consiste en el refugio de la población en sus propios domicilios, o en otros edificios, recintos o habitáculos próximos en el momento de anunciarse la adopción de la medida.  
Debe complementarse con las llamadas medidas de autoprotección personal.  
- Alejamiento.  
Consiste en el traslado de la población desde posiciones expuestas a lugares seguros, generalmente poco distantes, utilizando sus propios medios.  
- Evacuación.  
Consiste en el traslado de la población que se encuentra en la zona de mayor riesgo hacia zonas alejadas de la misma. Se trata de una medida definitiva, que se justifica únicamente si el peligro al que está expuesta la población es grande.  
Ante una situación de peligro inminente, la orden para que se efectue una evacuación podrá ser dada por el alcalde del municipio o por el director del PTE.  
Si no existe un peligro inminente, el alcalde del municipio propondrá la evacuación al CCE provincial. En dicho caso, la decisión de dar la orden de evacuación corresponde al director del PTE.  
En todos los casos, el Alcalde coordinará y dirigirá la evacuación en su municipio.  
10.2. MEDIDAS DE PROTECCION PAPA LOS GRUPOS DE ACCION  
Estas medidas vendrán detalladas en los planes especiales y procedimientos de actuación que, frente a los diferentes riesgos que afectan a la Comunidad Valenciana, sean elaborados.  
El PMA y/o los grupos de acción en el terreno podrán solicitar asesoramiento, sobre las medidas de protección a adoptar, a los centros provinciales de coordinación de emergencias, los cuales dispondrán de información sobre las diferentes medidas de protección frente a los diferentes riesgos.  
10.3. MEDIDAS DE PROTECCION AL MEDIO AMBIENTE  
Las potenciales alteraciones del medio ambiente y las medidas de protección a adoptar vendrán definidas en los planes especiales y procedimientos de actuación frente a los diferentes riesgos, que sean elaborados.  
El CCE- CECOPI solicitará asesoramiento y/o movilizará al personal técnico de la Conselleria de Medio Ambiente, para que efectúe la previsión de posibles daños y la adopción de las medidas pertinentes.  
11. IMPLANTACION Y MANTENIMIENTO DE LA OPERATIVIDAD DEL PLAN TERRITORIAL  
Una vez aprobado y homologado el Plan Territorial de Emergencia, la Generalitat Valenciana promoverá las actuaciones necesarias para su implantación y el mantenimiento de su operatividad. Dicho compromiso se extiende a los organismos responsables implicados; cada plan sectorial deberá llevar a cabo su implantación.  
En concreto, en los tres meses siguientes a la homologación del documento, se establecerá una planificación anual de las actividades que deban desarrollarse, tanto en lo que se refiere a la dotación de infraestructuras, divulgación y simulacros, como a la actualización y revisión periódica del mismo.  
Se elaborarán informes sobre emergencias ocurridas en la Comunidad Valenciana y posteriormente serán revisados y analizados por la Permanente de la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana, a fin de incorporar posibles mejoras al Plan.  
11.1. IMPLANTACION  
11.1.1. Verificación de la infraestructura del Plan  
Previamente a la puesta en marcha del Plan Territorial, la Generalitat Valenciana verificará la existencia e idoneidad de funcionalidad de las infraestructuras básicas para su funcionamiento, y en especial:  
- Red de transmisiones : sistemas de comunicación entre servicios.  
- Sistemas informáticos.  
- Dotación de medios necesarios al CECOPI y Gabinete de Información.  
- Sistemas de avisos a la población (dotación a las fuerzas del orden, y en especial policías locales).  
Los sistemas de avisos a la población serán comprobados a medida que se elaboren los planes municipales.  
11.1.2. Formación del personal de los servicios implicados  
En los tres meses siguientes a la homologación del Plan Territorial, se desarrollarán las fases de implantación del mismo entre el personal implicado:  
- Personal del CECOPI (comité de dirección, comité asesor y gabinete de información) y personal de los centros de coordinación de emergencias.  
- Personal implicado en los planes sectoriales.  
- Otros organismos, entidades o personas a las que se les puede solicitar la colaboración en una emergencia.  
La implantación del Plan entre dicho personal implicado seguirá las siguientes fases:  
1.ª Remisión de copia del mismo al personal del CECOPI y de los centros provinciales de coordinación de emergencias y reuniones informativas a fin de aclarar posibles dudas.  
2.ª Difusión del Plan al personal implicado en los planes sectoriales, por parte de los directores de los mismos.  
3.ª Los responsables de los planes sectoriales procederán a la elaboración de los protocolos internos de funcionamiento para la situación de preemergencia y los diferentes niveles de emergencia.  
4.ª Cursos de formación y adiestramiento para los diferentes servicios implicados. La organización de dichos cursos correrá a cargo de los directores de los planes sectoriales, en coordinación con la Dirección General de Interior.  
Los cursos de formación para los servicios de bomberos y policías locales se coordinarán a través del Instituto Valenciano de Seguridad Pública.  
5.ª Realización de ejercicios y simulacros (parciales y globales).  
11.1.3. Información a la población  
Dentro de la fase de implantación del plan territorial deberá seguirse una política informativa de cara a la divulgación del mismo a la población, a fin de facilitar la familiarización de ésta con las medidas de protección contempladas en el punto 10.1.2.  
Dicha política informativa irá orientada a dar información:  
1. Sobre los riesgos:  
Será una información de tipo preventivo y en la línea de conseguir una concienciación popular.  
Se informará a través de por qué medios se transmitirá la información en caso de que ocurriera la emergencia.  
Se orientará en forma de campañas periódicas dirigidas a diferentes grupos de población, pudiendo iniciarse por campañas de concienciación a nivel de centros escolares.  
2. Sobre la emergencia cuando ésta se haya producido:  
Esta información se facilitará cuando se haya producido la emergencia y sea necesario actuar de forma inmediata. Se transmitirá información a la población y a los medios de comunicación social, todo ello a través del gabinete de información adscrito al comité de dirección y mediante los sistemas previstos en el punto 6.3.3.  
La población debe recibir una información clara sobre lo que ha de hacer y hay que evitar en todo momento las informaciones contradictorias que pudieran provocar reacciones negativas.  
Se dará información sobre:  
\* Situación real de la emergencia en cada momento.  
\* Medidas de protección.  
\* Previsiones sobre la evolución de la emergencia.  
\* En caso de evacuación: cómo efectuarla, lugar de reunión y recomendaciones a seguir.  
Al decidirse la emisión de un mensaje de alerta se tendrá en cuenta:  
a) A quien va dirigido;  
b) Sobre qué peligro;  
c) De qué forma se difunde;  
d) Cuándo se cancela.  
Los mensajes de alerta, para resultar más efectivos, deberán ser:  
- Asequibles y concretos.  
- Coherentes.  
- Apremiantes.  
- Fiables.  
- Reiterados.  
Se creará un fondo de documentación y consulta para facilitar la emisión de mensajes de alerta, al que puedan recurrir los periodistas del gabinete de información en casos de catástrofe. La recopilación documental se centrará inicialmente en aquellos riesgos considerados como prioritarios por la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana (inundaciones, incendios forestales, seísmos, nevadas, riesgo químico y transporte de mercancías peligrosas), para irse extendiendo paulatinamente a otros temas de interés desde el punto de vista de la protección civil.  
Los organismos responsables de los planes sectoriales prepararán «mensajes tipo» en relación a los riesgos concretos que se intentan atajar con su intervención.  
Se desarrollarán programas dirigidos a los medios de comunicación encaminados a informarles de los objetivos del Plan Territorial de Emergencia. Se tratará con dichos programas de evitar los excesos alarmistas y de establecer el posible papel de los medios de comunicación ante las catástrofes.  
Los planes especiales y los procedimientos de actuación frente a riesgos específicos en la Comunidad Valenciana contendrán como anexo las «Recomendaciones y consejos a la población frente a dichos riesgos», así como el desarrollo de campañas preventivas de información en su fase de implantación.  
11.2. MANTENIMIENTO DE LA OPERATIVIDAD  
11.2.1. Actualización - revisión  
La Dirección General de Interior efectuará la actualización y revisión periódica del Plan Territorial, labores fundamentales para el mantenimiento de su vigencia y operatividad, entendiéndose como la incorporación al mismo de cualquier modificación de personas, medios y recursos comprendidos en el Plan.  
Asimismo, dicho compromiso se extiende a los organismos responsables de los planes sectoriales, y en especial en lo referente a la revisión periódica del directorio, a fin de mantener siempre actualizado el plan de transmisiones y la revisión del catálogo de recursos movilizables.  
El Plan Territorial será revisado anualmente mediante la realización, como mínimo, de un ejercicio y/o simulacro de cada plan sectorial y un ejercicio y/ o simulacro global del Plan, así como siempre que se produzcan variaciones importantes del mismo.  
Aquellos aspectos que, tras la realización de los simulacros, se demuestren que no son eficaces serán modificados, incorporándose dichas variaciones al texto del Plan. Asimismo se incorporarán al Plan las enseñanzas surgidas de la actuación frente a emergencias.  
11.2.2. Formación permanente  
La formación del personal implicado, contemplada en la fase de implantación, debe ser una labor continuada ya que se trata de un documento vivo sujeto a constantes revisiones y actualizaciones. La responsabilidad de dicha formación recae, tal como se señala en el punto 11.1.2., sobre los directores de los planes sectoriales, con la colaboración de la Dirección General de Interior.  
Asimismo la puesta en marcha de simulacros periódicos formará parte de dicha labor de formación permanente.  
Addenda I  
Catálogo de riesgos  
DEFINICION DE CONCEPTOS UTILIZADOS EN LA CATALOGACION  
- Riesgo: situación con presencia de una serie de factores que permiten intuir, con una cierta probabilidad, la ocurrencia de una emergencia.  
- Emergencia: situación causada por la actualización de un riesgo.  
- Peligro: equivale a una situación grave de riesgo, es decir, a una situación de riesgo con una probabilidad alta de actualización.  
- Riesgo grave o catastrófico: referido a la gravedad de las consecuencias que pueda provocar la emergencia.  
- Indice de gravedad del riesgo: concepto teórico que permite determinar prioridades técnicas en la actuación frente a un conjunto de situaciones de riesgo. Matemáticamente se puede asignar un índice disponiendo de tablas de probabilidad y gravedad, mediante la siguiente fórmula:  
IGR = < probabilidad x gravedad  
- Factores de riesgo y de consecuencias: factores cuya confluencia, en espacio y tiempo con suficiente intensidad, provocarían la emergencia y sus consecuencias.  
- Identificación de los riesgos: para enunciar un riesgo deben utilizarse como mínimo la tipología del mismo y su localización territorial. En ocasiones un riesgo tiene diferentes causas que deben incluirse para su identificación.  
CATALOGO DE LOS PRINCIPALES RIESGOS EN LA COMUNIDAD VALENCIANA  
- NATURALES  
\*CLIMATICOS Y METEOROLOGICOS  
.Nevadas  
.Heladas  
.Inundaciones:  
- Crecidas y avenidas (en ríos y en barrancos ramblas)  
- Lluvias in situ  
- Rotura de presas  
- Desembalses  
.Sequía  
.Vientos  
\*MOVIMIENTOS SISMICOS Y DEL TERRENO  
.Seísmos  
.Hundimientos  
.Desprendimientos  
.Corrimientos  
\*BIOLOGICOS  
.Epidemias  
.Plagas  
- ANTROPICOS  
\*INCENDIOS  
.Forestales  
.Urbanos  
.Industriales  
\*QUIMICO  
.Explosión  
.Fuga tóxica  
.Incendio  
\*RADIOLOGICO  
.Nuclear  
.Instalaciones radiactivas: pararrayos radiactivos .Transporte radiactivo  
\*TRANSPORTE DE MERCANCIAS PELIGROSAS  
.Aéreo  
.Marítimo  
.Terrestre: Subterráneo (metro, túneles ferroviarios) \*MEDIOAMBIENTALES (SALUD PUBLICA)  
.Contaminación biológica: algas  
.Contaminación química  
.Toxiinfecciones alimentarias  
\* CARENCIAS DE SERVICIOS BASICOS  
.Energía  
.Agua  
.Alimentos de primera necesidad  
\* OBRAS PUBLICAS  
.Derrumbamientos  
\* AGLOMERACIONES URBANAS  
.Espectáculos, fiestas: espectáculos pirotécnicos  
.Actos culturales y religiosos. Manifestaciones  
\* ACTIVIDADES DEPORTIVAS  
.Montañismo  
.Espeleología  
.Submarinismo  
\* ZONAS DE BAÑO  
\* TERRORISMO  
\* DOMESTICOS  
.Gas butano  
.Gas ciudad  
.Electricidad  
Addenda II  
Planes territoriales municipales: contenido mínimo  
La Dirección General de Interior está elaborando varios modelos de planes territoriales municipales que, conteniendo el mínimo requerido establecido en la Norma Básica de Protección Civil para dichos planes, puedan adecuarse al diferente tamaño y servicios disponibles de los municipios de la Comunidad Valenciana.  
Dichos modelos contendrán los requisitos mínimos legales y aquellos otros que hagan posible su homologación e integración con los planes de otros municipios de la Comunidad Valenciana.  
Se adjunta, a título orientativo, un sumario tipo del referido plan.  
SUMARIO PLAN TERRITORIAL MUNICIPAL  
1. INTRODUCCION  
1.1. JUSTIFICACION LEGAL  
1.2. JUSTIFICACION TECNICA  
2. CARACTERISTICAS MUNICIPALES  
2.1. SITUACION GEOGRAFICA, LIMITES Y SUPERFICIE  
2.2. POBLACION  
2.3. CLIMATOLOGIA, OROGRAFIA, HIDROLOGIA, ETC.  
2.4. INFRAESTRUCTURA Y VIAS DE COMUNICACION  
2.5. ACTIVIDADES ECONOMICAS Y SOCIOLABORALES  
2.6. SERVICIOS BASICOS  
3. ESTRUCTURA Y ORGANIZACION  
3.1. ESQUEMA ORGANIZATIVO  
3.2. CECOPAL  
3.3. DIRECTOR DEL PLAN  
3.4. COMITE ASESOR  
3.5. GABINETE DE INFORMACION  
3.6. CENTRO DE COMUNICACIONES  
3.7. CECOP PROVINCIAL  
3.8. PMA (PUESTO DE MANDO AVANZADO)  
3.9. GRUPOS DE ACCION  
3.9.1. Grupo de seguridad  
3.9.2. Grupo de socorro y salvamento  
3.9.3. Grupo sanitario y de acción social  
3.9.4. Grupo de apoyo  
3.10. VOLUNTARIADO  
4. OPERATIVIDAD DEL PLAN  
4.1. NOTIFICACION  
4.2. ACTIVACION DEL PLAN  
4.2.1. Preemergencia  
4.2.2. Emergencia  
4.2.3. Fin de la emergencia  
4.3. ESQUEMAS DE ACTIVACION  
4.4. PROCEDIMIENTOS DE ACTUACION  
4.5. REPOSICION DE SERVICIOS BASICOS Y VUELTA A  
LA NORMALIDAD  
4.6. EVACUACION  
4.7. INFORMACION A LA POBLACION  
5. IMPLANTACION  
5.1. FORMACION  
5.2. INFORMACION  
5.3. SIMULACROS  
5.4. ACTUALIZACION  
5.5. REVISION  
6. CATALOGO DE MEDIOS Y RECURSOS  
7. DIRECTORIO  
ANEXO: CARTOGRAFIA  
PLANO 1: SITUACION DE LA COMARCA Y DEL MUNICIPIO EN LA COMUNIDAD VALENCIANA  
PLANO 2: VIAS DE COMUNICACION GENERALES  
PLANO 3: MEDIO FISICO  
PLANO 4: INFRAESTRUCTURAS  
PLANO 5: SERVICIOS Y EQUIPAMIENTOS EN EL TERMINO MUNICIPAL PLANO 6: SERVICIOS Y EQUIPAMIENTOS EN EL NUCLEO URBANO PLANO 7: LOCALIZACION DEL CECOPAL  
PLANO 8: INFORMACION DE NUCLEOS AISLADOS DE POBLACION  
PLANO 9: DISTRIBUCION CATASTRAL DE POLIGONOS  
PLANO 10: CALIFICACION DEL NUCLEO SEGUN LAS NORMAS SUBSIDIARIAS  
Addenda III  
Directrices para la elaboración de los planes sectoriales  
ESTRUCTURA DE LOS PLANES SECTORIALES  
Se establece a continuación el sumario (contenido mínimo) al que deben ajustarse los seis planes sectoriales que se integran en el Plan Territorial de Emergencia.  
1. OBJETIVOS DEL PLAN  
1.1. OBJETO  
1.2. OBJETIVOS GENERALES  
1.3. OBJETIVOS ESPECIFICOS  
2. ORGANISMO COORDINADOR Y ORGANISMOS IMPLICADOS  
3. ORGANIZACION JERARQUICA  
3.1. DIRECTOR DEL PLAN  
3.2. DIRECCION TECNICA  
3.3. COORDINADOR GENERAL DEL PLAN  
3.4. COORDINADORES PROVINCIALES DEL PLAN  
3.5. ESTRUCTURA JERARQUICA (organigrama jerárquico)  
4. ORGANIZACION FUNCIONAL  
4.1. CENTROS DE COORDINACION  
4.1.1. Ubicación  
4.1.2. Composición  
4.2. FUNCIONAMIENTO INTERNO  
4.2.1. Funciones de los responsables del plan  
4.2.2. Funciones de los centros de coordinación  
4.2.3. Conexión con el CCE/CECOPI  
4.2.4. Grupo de acción en el terreno (PMA)  
4.3. ACTIVACION  
4.3.1. En fase de preemergencia:  
- Desde el CCE  
- Desde los servicios propios  
4.3.2. En fase de emergencia:  
- Desde el CCE  
- Desde los servicios propios  
5. OPERATIVIDAD  
5.1. PREEMERGENCIA  
5.2. EMERGENCIA  
5.2.1. Emergencia nivel I  
5.2.2. Emergencia nivel II  
5.2.3. Emergencia nivel III  
5.3. FIN DE LA EMERGENCIA  
6. IMPLANTACION Y MANTENIMIENTO DE LA OPERATIVIDAD DEL PLAN SECTORIAL  
6.1. IMPLANTACION  
6.1.1. Verificación de la infraestructura del plan  
6.1.2. Formación del personal de los servicios implicados  
6.1.3. Información a la población  
6.2. MANTENIMIENTO DE LA OPERATIVIDAD  
6.2.1. Actualización - revisión  
6.2.2. Formación permanente  
MISIONES FUNDAMENTALES  
El objeto de todos y cada uno de los planes sectoriales es garantizar la dirección, activación y actuación coordinada de todos los recursos públicos y privados en la materia, en las tres provincias de la Comunidad Valenciana, con el fin de asegurar su actuación eficaz en situaciones de emergencia.  
Se relacionan a continuación las misiones fundamentales a desarrollar por cada uno de los planes sectoriales (las funciones concretas vienen detalladas en la redacción del propio plan).  
Además de las misiones que se detallan, los planes sectoriales establecerán:  
\* La información que la población debería conocer en la materia con carácter general y que sería conveniente incluir en las campañas de difusión del Plan Territorial.  
\* Los mecanismos y el tipo de información a transmitir a la población en la materia, en situación de emergencia, sea a través del CCE- CECOPI o desde el propio centro de coordinación sectorial.  
\* La conveniencia de firmar convenios o acuerdos de colaboración con entidades públicas o privadas, empresas, federaciones, etc. cuyos recursos sean susceptibles de movilización en caso de emergencia como apoyo al plan sectorial correspondiente.  
\* El procedimiento de valoración de daños y rehabilitación de servicios en la materia.  
1. PLAN DE ABASTECIMIENTO  
- Gestión y suministro de recursos de abastecimiento (avituallamiento y abastecimiento en general).  
- Disposición de un stock mínimo de avituallamiento.  
- Gestión y suministro de maquinaria para rehabilitación y reposición de servicios.  
2. PLAN DE ALBERGUE Y ASISTENCIA  
- Albergue de evacuados.  
- Distribución de víveres en los centros de albergue.  
- Distribución de víveres a la población en colaboración con los servicios municipales.  
- Registro y seguimiento de los afectados.  
3. PLAN DE CARRETERAS  
- Análisis y valoración de la información recibida sobre el estado de la red viaria.  
- Facilitar información sobre el estado de las carreteras para su difusión a la población.  
- Establecimiento de rutas alternativas para los itinerarios inhabilitados.  
- Mantenimiento de las redes viales expeditas y en condiciones de uso.  
4. PLAN SANITARIO  
- Asistencia médica in situ.  
- Transporte sanitario de urgencia.  
- Asistencia médica en centros hospitalarios.  
- Cobertura de las necesidades farmacéuticas.  
- Prevención y resolución de problemas epidemiológicos derivados de una emergencia.  
- Implantación en los centros hospitalarios de un «Plan de emergencia frente a catástrofe exterior».  
5. PLAN DE SEGURIDAD  
- Garantizar el control y la seguridad ciudadana.  
- Control de accesos en la zona siniestrada y acordonamiento de las zonas operativas.  
- Regulación del tráfico.  
- Protección de bienes.  
- Apoyo en la organización de la evacuación y en la difusión de avisos a la población.  
6. PLAN DE TRANSPORTE  
Cobertura de las necesidades en materia de transporte:  
\* Evacuación de personas.  
\* Transporte de recursos.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI