Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 4750, del 11-05-2004 (2004/3814)

ACORD de 29 de març de 2004, del Ple de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València, pel qual s'aprova el Reglament de la Cort d'Arbitratge de València.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/a/2004/03/29/(1)/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   4750

Data del DOGV
:   11-05-2004

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2004/3814

CVE


Data del document
:   29-03-2004

Organisme emissor
:   Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació - València

Tipus de document
:   Acord

Descriptors 

:   * [jurisdicció arbitral](javascript:void(0))
    * [reglament intern](javascript:void(0))
    * [legislació](javascript:void(0))
    * [cambra de comerç i indústria](javascript:void(0))

ACORD de 29 de març de 2004, del Ple de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València, pel qual s'aprova el Reglament de la Cort d'Arbitratge de València. [2004/M3814]
  
De conformitat amb el que disposa l'article 2, apartat i) de la Llei 3/1993, de 22 de març, de Cambres Oficials de Comerç, Indústria i Navegació i l'article 14 de la Llei 60/2003, de 23 de desembre, d'Arbitratge, el Ple de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València, en sessió celebrada el dia 29 de març de 2004, va acordar aprovar el nou Reglament de la Cort d'Arbitratge de València.
  
València, 29 de març de 2004.- El president: Arturo Virosque Ruiz. El secretari general: Antonio Rico Gil.
  
Reglament de la Cort d'Arbitratge de València
  
Preàmbul:
  
Quan entre dos o més persones hi ha una controvèrsia, pot solucionar-se per elles mateixes mitjançant la transacció o la intervenció judicial. El nostre ordenament jurídic possibilita les parts perquè sotmeten les diferències a la decisió o laude dels àrbitres, que haurà de complir-se perquè, prèviament i amb caràcter voluntari, s'han sotmés a ell.
  
Mitjançant la institució de l'arbitratge, els àrbitres, amigables componedors, exercixen funcions anàlogues a les de l'autoritat judicial, podent i havent de comptar amb la col·laboració i l'auxili d'esta. L'actuació dels àrbitres incidix en un conflicte d'interessos o en una controvèrsia jurídica, que requerix la intervenció d'un tercer.
  
Com encertadament ha indicat el Tribunal Constitucional, l'arbitratge és un mitjà per a la solució de conflictes basat en l'autonomia de la voluntat de les parts i suposa una renúncia a la jurisdicció estatal per la de l'àrbitre o àrbitres. En este sentit, l'arbitratge es considera un equivalent jurisdiccional, per mitjà del qual les parts poden obtindre els mateixos objectius que amb la jurisdicció civil (STC 174/1995).
  
Quan les parts pretenen una determinada tutela, amb base en normes jurídiques o convencionals, es planteja una controvèrsia la decisió de la qual s'encomana a tercers i no a l'autoritat judicial, d'acord amb la Llei 60/2003, de 23 de desembre, d'Arbitratge, com a via per a resoldre els litigis en les relacions mercantils i alternativa a l'acció judicial, d'acord amb els principis de seguretat jurídica i de tutela judicial efectiva, reconeguts respectivament en els articles 9 i 24 de la Constitució Espanyola.
  
L'article 14 de la Llei 60/2003, de 23 de desembre, d'Arbitratge inclou la possibilitat que les parts en conflicte puguen encomanar l'administració de l'arbitratge i la designació dels àrbitres a «corporacions de dret públic que puguen exercir funcions arbitrals, segons les seues normes reguladores».
  
 Normes que garantixen els set principis bàsics que tot òrgan arbitral ha de respectar: d'independència, de transparència, de contradicció, d'eficàcia, de legalitat, de llibertat i de representació.
  
Com establix el preàmbul de la citada disposició legal, l'autonomia privada en matèria d'arbitratge es pot manifestar tant directament, a través de declaracions de voluntat de les parts, com indirectament, mitjançant la declaració de voluntat que l'arbitratge siga administrat per una institució arbitral o es regisca per un reglament arbitral, reglament que, en estos casos, també integra la voluntat de les parts.
  
La Llei 3/1993, de 22 de març, Bàsica de les Cambres Oficials de Comerç, Indústria i Navegació conferix a estes corporacions de dret públic diverses i múltiples funcions de caràcter publicoadministratiu, entre les quals es troba «la d'exercir l'arbitratge mercantil, tant en l'àmbit nacional com en l'internacional», funcions que s'han desenvolupat des de 1911.
  
Les cambres oficials de comerç, indústria i navegació en la doble vessant de corporacions per al foment dels interessos generals del comerç, la indústria, la navegació com a entitats prestadores de servicis a les empreses, conscients de la necessitat d'implantar la cultura de l'arbitratge, donada la gran importància que té la institució arbitral per a la resolució de les controvèrsies que es produïxen en el desenvolupament de qualsevol activitat econòmica, desitgen promoure i fomentar una vertadera «cultura de l'arbitratge» que com a complement al sistema jurisdiccional ajude a resoldre la conflictivitat que qualsevol societat desenvolupada com la nostra genera. Complementarietat que, sense dubte, pot ajudar a un millor funcionament de l'administració de justícia, tant en l'àmbit nacional com en l'internacional.
  
No hi ha dubte que les noves tecnologies i la societat de la informació obrin nous camps per a l'exercici de funcions arbitrals.
  
Així, la resolució extrajudicial de litigis on line, l'ús de l'arbitratge en el comerç electrònic o la connexió en xàrcia de les diferents corts d'arbitratge de les cambres oficials de comerç, indústria i navegació espanyoles, són noves realitats que caldrà afrontar.
  
Tot això amb una inqüestionable finalitat de servici àgil, professional i eficaç tant a les nostres empreses i comerciants com als professionals del dret.
  
La Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València, conscient del benefici que el bon funcionament de l'arbitratge significa per al desenvolupament de l'activitat empresarial, des de 1989 administra arbitratges, tant de caràcter nacional com internacional.
  
 Per això, ha elaborat este reglament amb una inqüestionable finalitat de prestar un servici àgil, professional i eficaç tant a empreses, industrials, comercials o de servicis, com als professionals del dret.
  
TÍTOL I
  
Disposicions generals
  
Article 1. Cort d'arbitratge
  
La Cort d'Arbitratge de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València administrarà els arbitratges que se li sotmeten, siguen de caràcter nacional o internacional, tant en dret com en equitat, amb subjecció al que disposa el present reglament i la Llei 60/2003, de 23 de desembre, d'Arbitratge, en endavant la llei.
  
Article 2. Competència
  
La Cort d'Arbitratge, d'acord amb els seus estatuts, serà competent per a conéixer i administrar els procediments d'arbitratge que li siguen sotmesos en els següents casos:
  
a) Quan existisca un contracte o acord previ, en què s'establisca el sotmetiment exprés a la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València, o específicament a la Cort d'Arbitratge de València per a resoldre diferències i/o controvèrsies i ho sol·licite una de les parts intervinents en aquell.
  
b) Quan no existint un contracte o acord entre les parts per a sotmetre les seues diferències a arbitratge, o existint, no s'hi determinara la submissió a la Cort, esta podrà invitar a les parts a subscriure conveni arbitral de sotmetiment a l'arbitratge institucional d'aquelles.
  
Les referències que en este reglament es fan a la Cort d'Arbitratge, han d'entendre's fetes als seus òrgans de govern competents segons els seus estatuts; i quan ho són al Col·legi Arbitral, comprenen tant els casos de diversos àrbitres com només un d'ells.
  
Igualment, als efectes d'este reglament, l'expressió demandant es referix a la part o parts sol·licitants de l'arbitratge, i l'expressió demandat a la part o parts contràries.
  
Article 3. Seu
  
La seu de la Cort d'Arbitratge radicarà al domicili de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València. Excepcionalment, si la Cort ho considerara oportú, d'ofici o a instància de part, podrà desplegar diligències o sessions en un lloc distint, amb la notificació prèvia a les parts.
  
Article 4. Idioma
  
Els idiomes en què es desenvoluparà l'arbitratge seran el castellà o el valencià, podent les parts utilitzar qualsevol d'ambdós llengües. En cas d'existir discrepàncies quant a la llengua, el procediment se seguirà en castellà.
  
En qualsevol cas, les parts podran dirigir-se a la Cort d'Arbitratge en qualsevol llengua que siga oficial dins de la Unió Europea. En este cas la presentació de les traduccions jurades haurà de ser simultània als escrits que acompanye, sent de compte de la part proponent ese despeses de traducció i interpretació.
  
Article 5. Interpretació
  
La Junta de Govern és l'òrgan encarregat de resoldre qualsevol dubte que puga sorgir amb referència a la interpretació i aplicació del present reglament. Allò no establit en este reglament, i allò que es referix al desenvolupament del procediment arbitral, es regirà per la voluntat de les parts i si no n'hi ha per allò que s'ha acordat pels àrbitres.
  
Article 6. Notificacions
  
El demandant haurà d'indicar en el seu escrit de demanda d'arbitratge el seu domicili a efectes de notificacions. Així mateix, el demandant té l'obligació de designar un domicili del demandat a efectes de comunicar-li l'existència de l'arbitratge. No obstant això, podrà designar diversos domicilis si existiren motius fundats per a prevore que en el primer no serà efectiva la notificació. En este últim cas, haurà d'indicar l'orde en què al seu entendre puga efectuar-se amb èxit la comunicació.
  
Tota notificació o comunicació es considerarà rebuda el dia en què haja sigut entregada personalment al destinatari o haja sigut entregada al seu domicili, residència habitual, establiment o direcció. Així mateix, serà vàlida la notificació o comunicació realitzada per tèlex, fax o un altre mitjà de telecomunicació electrònic, telemàtic o d'una altra classe semblant que permeta l'enviament i la recepció d'escrits i documents deixant constància de la remissió i recepció, i que hagen sigut designats per l'interessat. En el cas que no es descobrisca, després d'una indagació raonable, cap d'eixos llocs, es considerarà rebuda el dia en què haja sigut entregada o intentada l'entrega, per correu certificat o qualsevol altre mitjà que deixe constància, a l'últim domicili, residència habitual, direcció o establiment coneguts del destinata
  
De no resultar positiva la notificació en cap dels domicilis designats pel demandant, es podrà efectuar, si l'àrbitre ho considera necessari, mitjançant la publicació en el Butlletí Oficial de la Província o diari oficial de la comunitat autònoma corresponent.
  
Les parts tenen obligació de comunicar a la Secretaria de la Cort qualsevol variació dels seus domicilis que es produïsca durant el procediment arbitral.
  
Article 7. Comunicacions
  
Les comunicacions de les parts i dels àrbitres a la Cort d'Arbitratge, i d'esta a estes, s'efectuaran a través de la Secretaria.
  
Les comunicacions de les parts s'efectuaran per escrit, firmades per l'interessat o pel seu representant.
  
Les notificacions i comunicacions es realitzaran per qualsevol mitjà que permeta tindre constància de la recepció per l'interessat o el seu representant, segons el que establix l'article 6.
  
Article 8. Documentació
  
De tots els escrits que presenten les parts, s'acompanyaran, a més, tantes còpies com siguen les restants parts i àrbitres intervinents en el procediment, quedant els originals depositats i arxivats en la Secretaria de la Cort.
  
Si la documentació que se presente no és original, esta haurà de ser aportada per qui la presente si així ho requerix la Secretaria de la Cort, els àrbitres o qualsevol de les parts. En tot cas es tindrà en compte respecte al tractament de les dades en general, allò que s'ha establit per la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, o norma que la substituïsca.
  
La confidencialitat de la documentació generada en l'arbitratge haurà de ser observada tant per la Cort com per les parts, els seus advocats, assessors, així com pels pèrits i eventuals testimonis.
  
Article 9. Tipus d'arbitratge
  
Hi ha dos tipus d'arbitratge: de dret i d'equitat.
  
Pel fet de sotmetre's al present reglament, s'entén que les parts han optat perquè els àrbitres decidisquen conforme a dret.
  
No obstant això, les parts podran optar, mitjançant acord exprés, perquè l'arbitratge siga d'equitat.
  
Article 10. Còmput de terminis
  
Per al còmput dels terminis en el present reglament, es comptarà sempre a partir del dia següent a aquell en què es reba la notificació. Quan els terminis s'indiquen per dies s'entén que estos són hàbils. En tot cas s'entenen com a inhàbils els dies assenyalats com a no laborables a la ciutat de València.
  
Si el termini es fixa en mesos, estos es computaran de data a data. Si en el mes del venciment no hi ha dia equivalent a aquell en què comença el còmput, s'entendrà que el còmput expira l'últim dia del mes.
  
Quan l'últim dia del termini siga inhàbil, s'entendrà prorrogat al primer dia hàbil següent.
  
El mes d'agost es declara inhàbil a tots els efectes, inclòs el termini per a dictar el laude, igual que la totalitat dels dissabtes de l'any.
  
Article 11. Representació i defensa
  
Les parts podran concórrer al procediment, per si mateixes o mitjançant representants o assessors degudament acreditats. Les parts podran estar assistides per advocats en exercici.
  
Article 12. Despeses de l'arbitratge
  
La presentació de la demanda d'arbitratge donarà dret al cobrament de les despeses de tramitació derivades del procediment arbitral. Estes despeses, així com les altres que resulten aplicables i els honoraris dels àrbitres, es determinaran i publicaran en les corresponents tarifes, que formaran part del present reglament a manera d'annex i que podran ser revisades per la Cort periòdicament.
  
Plantejada una demanda, les parts, o si no n'hi ha, la demandant, hauran d'efectuar una provisió de fons en el termini requerit per la Secretaria de la Cort, destinada a fer front als honoraris dels àrbitres i a les despeses de tramitació, calculats estos dos segons les tarifes que formen part del present reglament i, que podran ser revisades per la Cort periòdicament.
  
No s'efectuarà cap prova el cost del qual no quede prèviament cobert o garantit per qui la proposara.
  
Article 13. Normes aplicables
  
Quan l'arbitratge siga de dret, els àrbitres decidiran la controvèrsia d'acord amb les normes jurídiques elegides per les parts. En absència d'elecció per les parts, l'àrbitre o els àrbitres fixaran les normes jurídiques que entenga aplicables a la controvèrsia, tenint en compte, en tot cas, la llei espanyola, les estipulacions del contracte i els usos aplicables.
  
TÍTOL II
  
Dels àrbitres
  
Article 14. Cens arbitral
  
La Cort mantindrà actualitzat un cens d'àrbitres que estarà compost per persones de reconegut prestigi professional i independència. En el dit cens, estaran inscrits d'ofici, les persones que, complint els requisits prèviament determinats, la Cort decidisca integrar en funció de les circumstàncies personals i professionals.
  
Els que desitgen ser inclosos en el cens d'àrbitres de la Cort, hauran de sol·licitar-ho per escrit a la Junta de Govern, especificant les matèries o camps en què es consideren especialitzats. El Consell Superior Arbitral, amb la proposta prèvia de la Junta de Govern, decidirà sobre la inclusió sol·licitada, d'acord amb el que establix el paràgraf anterior.
  
Per a assumptes molt concrets i en atenció a les particularitats i especialitat del cas, la Cort podrà designar àrbitres als que no figuren en el cens d'àrbitres, que compliran la seua comesa amb subjecció al que establix este reglament. La inscripció dels dits àrbitres amb caràcter permanent requerirà, no obstant això, l'acord exprés de la Junta de Govern en este sentit.
  
Article 15. Designació de l'àrbitre
  
De no estar previst en el conveni arbitral, la Junta de Govern designarà l'àrbitre o àrbitres, en nombre d'un o tres, amb tota llibertat de criteri, atenent preferentment la naturalesa de la qüestió plantejada i el lloc de celebració de l'arbitratge, sense més limitacions que les que impose la llei.
  
Així mateix, la Junta de Govern es reserva la facultat, si és procedent, d'invitar les parts perquè designen àrbitre de mutu acord, concedint-los per a això un termini de set dies.
  
 Si les parts no feren ús d'esta facultat en el termini indicat, els àrbitres seran igualment designats entre els components del cens per la Junta de Govern.
  
En el cas que les parts hagueren optat per nomenar cada un un àrbitre, disposaran per a això d'un termini de set dies, i la Junta de Govern procedirà al nomenament del tercer àrbitre, que actuarà com a president del Col·legi Arbitral, d'entre els àrbitres integrants del cens de la Cort.
  
En els arbitratges interns que han de decidir-se en dret, l'àrbitre designat tindrà la condició d'advocat en exercici o jurista de reconegut prestigi amb més de 15 anys d'exercici professional.
  
Per acord de la Junta de Govern les facultats establides en este article per a la designació de l'àrbitre o àrbitres podrà delegar-les en el president d'acord amb el que disposen els estatuts de la Cort d'Arbitratge de València.
  
Article 16. Acceptació de l'àrbitre
  
La Cort notificarà la seua designació a l'àrbitre o, si és procedent, a cada u dels àrbitres, sol·licitant la seua acceptació per escrit dins del termini de set dies a comptar des del següent a la notificació. Una vegada formalitzada l'acceptació, serà notificada a les parts per la Secretaria de la Cort.
  
Transcorregut el dit termini sense rebre's l'acceptació, es considerarà que no accepten el nomenament, procedint llavors la Junta de Govern a nomenar directament els àrbitres que siguen necessaris, realitzant-se d'idèntica manera la notificació i acceptació, i així successivament si fóra necessari.
  
Quan siguen diversos els àrbitres, el Col·legi Arbitral es considerarà constituït a partir de la data en què l'últim àrbitre haja acceptat la designació, la qual cosa serà notificada a les parts per la Secretaria de la Cort.
  
Article 17. Abstenció i recusació
  
Tot àrbitre ha de ser i romandre durant l'arbitratge independent i imparcial. En qualsevol cas, no podrà mantindre ni haver mantingut amb les parts relació personal, professional o comercial.
  
La persona proposada per a ser àrbitre haurà de revelar totes les circumstàncies que puguen donar lloc a dubtes justificats sobre la seua imparcialitat i independència.
  
L'àrbitre, a partir del seu nomenament, comunicarà a les parts sense demora qualsevol circumstància sobrevinguda.
  
En qualsevol moment de l'arbitratge qualsevol de les parts podrà demanar als àrbitres l'aclariment de les seues relacions amb algunes de les altres parts.
  
Un àrbitre només podrà ser recusat si concorren en ell circumstàncies que donen lloc a dubtes justificats sobre la seua imparcialitat o independència, o si no posseïx les qualificacions convingudes per les parts.
  
 Una part només podrà recusar l'àrbitre nomenat per ella, o en el nomenament del qual haja participat, per causes de què haja tingut coneixement després de la seua designació.
  
Article 18. Forma i temps de la recusació
  
La part que desitge recusar un àrbitre haurà de fer-ho en el termini de cinc dies des que conega la designació d'este o des que tinga coneixement de les circumstàncies que motiven la recusació.
  
La recusació es farà per escrit i haurà de ser motivada.
  
La recusació es notificarà a la Junta de Govern, a través de la Secretaria, la qual donarà compte a l'altra part i a l'àrbitre o àrbitres recusats en el més breu termini possible.
  
Article 19. Efectes de la recusació
  
Quan un àrbitre haja sigut recusat per una de les parts, l'altra part podrà acceptar la recusació. L'àrbitre també podrà després de la recusació renunciar al càrrec.
  
En cap d'estos dos casos s'entendrà que açò implica acceptació de les raons en què es funda la recusació. L'àrbitre recusat serà apartat de les seues funcions procedint-se al nomenament d'un altre en la forma prevista per a les substitucions en l'article següent.
  
Si l'altra part no accepta la recusació i l'àrbitre recusat no renúncia, la decisió respecte de la recusació serà presa per la Junta de Govern de la Cort en el termini de cinc dies, procedint-se, en cas d'acceptar-se, al nomenament d'un altre en la forma prevista en este reglament; en cas de no acceptar-se, la part interessada podrà, si és procedent, fer valdre la recusació al sol·licitar l'anul·lació del laude.
  
Article 20. Substitució d'àrbitres
  
Qualsevol quina siga la causa per la qual calga designar un nou àrbitre es farà pel mateix procediment mitjançant el qual va ser designat el substituït.
  
Article 21. Remoció d'àrbitres
  
En el cas que un àrbitre no complisca amb les seues funcions o en el cas que una impossibilitat de fet o de dret li impedira exercir-les, s'aplicarà el procediment relatiu a la recusació i substitució d'àrbitres.
  
Article 22. Potestat dels àrbitres sobre la seua competència
  
Els àrbitres estaran facultats per a decidir sobre la seua pròpia competència, fins i tot sobre les excepcions relatives a l'existència o a la validesa del conveni arbitral o qualssevol altres l'estimació de les quals impedisca entrar en el fons de la controvèrsia. A este efecte, el conveni arbitral que forme part d'un contracte es considerarà com a acord independent de les altres estipulacions d'este.
  
Les excepcions a què es referix l'apartat anterior hauran d'oposar-se a tot tardar en el moment de presentar la contestació, sense que el fet d'haver designat o participat en el nomenament dels àrbitres impedisca oposar-les. L'excepció consistent que els àrbitres s'excedixen de l'àmbit de la seua competència haurà d'oposar-se tan prompte com es plantege, durant les actuacions arbitrals, la matèria que excedisca del dit àmbit.
  
Els àrbitres només podran admetre excepcions oposades amb posterioritat si la demora resulta justificada.
  
Els àrbitres podran decidir les excepcions de què tracta este article amb caràcter previ o junt amb les altres qüestions sotmeses a la seua decisió relatives al fons de l'assumpte. La decisió dels àrbitres només podrà impugnar-se mitjançant l'exercici de l'acció d'anul·lació del laude en què s'haja adoptat. Si la decisió fóra desestimatòria de les excepcions i s'adoptara amb caràcter previ, l'exercici de l'acció d'anul·lació no suspendrà el procediment arbitral.
  
Article 23. Potestat dels àrbitres per a adoptar mesures cautelars
  
Els àrbitres podran, a instància de qualsevol d'elles, adoptar les mesures cautelars que estimen necessàries respecte de l'objecte del litigi. Els àrbitres podran exigir caució suficient al sol·licitant.
  
A les decisions arbitrals sobre mesures cautelars, qualsevol quina siga la forma que revisten, els seran d'aplicació les normes sobre anul·lació i execució forçosa de laudes establits en la llei.
  
Article 24. Honoraris dels àrbitres
  
Els honoraris dels àrbitres es regiran per les tarifes aprovades per la Junta de Govern, que figuren com a annex al present reglament, i es produiran sobre l'import de la valoració, reclamació, indemnització, etc., que fixen o sol·liciten les parts o una d'elles, amb independència de la xifra que es fixe en el laude. En cas de dubte respecte de la quantia de l'assumpte o ser indeterminada, esta la fixarà la Junta de Govern de la Cort.
  
TÍTOL III
  
Procediment
  
Article 25. Demanda
  
La intervenció de la Cort d'Arbitratge es produirà a instància de part, mitjançant escrit de demanda d'arbitratge a presentar davant de la Secretaria d'esta.
  
La demanda d'arbitratge haurà de tindre el següent contingut mínim:
  
a) La petició expressa que l'arbitratge se sotmeta a la Cort d'Arbitratge de València.
  
b) Nom i cognoms, o raó social, NIF o CIF, domicili de les parts o domicili a efecte de notificacions i, si és procedent, la representació que tinga el demandant.
  
c) Referència al conveni arbitral en qualsevol de les seues formes establides per la llei, en el cas que existisca.
  
d) Referència a l'acte o contracte de què resulte el litigi o amb el qual el litigi estiga relacionat.
  
e) Una exposició de les pretensions del demandant i, si és procedent, dels fonaments jurídics, amb indicació de la quantia.
  
f) Lloc, data i firma.
  
A esta sol·licitud d'arbitratge el sol·licitant haurà d'acompanyar els següents documents:
  
1) El document acreditatiu de la representació, en els casos en què així siga procedent, que justifique aquella, segons el dret aplicable a la persona representada.
  
2) El conveni arbitral en el cas que existisca.
  
3) Documentació acreditativa de l'existència de l'acte o contracte de què resulte el litigi.
  
Article 26. Esmena
  
En el cas que l'escrit de demanda no complira algun dels requisits anteriors, o alguna de les seues manifestacions resultara incompleta o confusa, es concedirà un termini de cinc dies perquè el demandant esmene tals defectes.
  
 Si transcorregut el citat termini la part demandant no haguera procedit a l'esmena, la Junta de Govern de la Cort d'Arbitratge de València acordarà l'arxiu de les actuacions en el cas que es fera impossible la continuació del procediment.
  
Article 27. Admissió de la demanda
  
La Junta de Govern adoptarà, en el termini màxim de 15 dies, la corresponent decisió sobre la seua admissió. Podent, en conseqüència:
  
1r. Acceptar l'encàrrec arbitral, procedint, en este cas, a notificar-lo al demandant, junt amb la sol·licitud de la provisió de fons a efectuar a fi d'atendre les despeses i honoraris previsibles d'arbitratge. La provisió de fons serà depositada en la Secretaria de la Cort en el termini de cinc dies, transcorregut el dit termini sense que esta s'haja realitzat no es donarà inici al procediment arbitral.
  
Una vegada acceptat l'encàrrec arbitral, la Junta de Govern designarà àrbitre o àrbitres d'acord amb el títol II del present reglament, l'acceptació del qual serà notificada per escrit a les parts.
  
2n. Rebutjar l'arbitratge en els següents supòsits:
  
- Si el conveni arbitral contravinguera la llei o el present reglament.
  
- Si s'advertira manifesta inexistència, nul·litat o caducitat del conveni arbitral.
  
En estos casos es notificarà al demandant el rebuig de l'encàrrec arbitral, expressant els motius que l'han provocat.
  
3r. Quan la Cort comprove prima facie que el conveni existent no inclou expressament l'arbitratge de la Cort de València o bé no existisca conveni, esta podrà requerir al demandat perquè accepte expressament el sotmetiment.
  
Article 28. Contestació a la demanda
  
Si la Junta de Govern accepta l'encàrrec arbitral, i el demandant ha procedit al depòsit de la provisió de fons fixada, la Cort donarà trasllat de la demanda d'arbitratge al demandat, requerint-lo perquè en el termini de 20 dies realitze totes les al·legacions que considere necessàries que per a la millor defensa dels seus interessos i procedisca a depositar la quantitat que es fixe en concepte de provisió de fons.
  
Conforme al que disposa l'article 31 de la Llei 60/2003, de 23 de desembre, d'Arbitratge, la inactivitat del demandat no impedirà que es dicte laude ni li privarà d'eficàcia en els casos legalment previstos.
  
El termini de 20 dies podrà ser ampliat fins a un màxim de 30 dies quan alguna de les parts haja de ser citada en un altre estat.
  
Si el demandat no fera la provisió, la part demandant, a requeriment de la Secretaria de la Cort i en el termini de cinc dies, podrà satisfer-la, amb reconeixement en este cas, en el laude que es dicte, del seu dret a ser reintegrada de tal quantitat per la part que no haguera cobert la dita provisió, sense perjuí del pronunciament que es dictara sobre costes.
  
 Segons el parer de la Junta de Govern de la Cort d'Arbitratge, la falta de provisió prevista en el paràgraf anterior, podrà condicionar la continuació de l'arbitratge. De la contestació presentada pel demandat es donarà immediat trasllat al demandant.
  
Article 29. Demanda reconvencional
  
La part demandada que desitge formular una demanda reconvencional, deurà presentar-la al mateix temps que la seua contestació en un termini de 20 dies a comptar des del següent a la notificació de la demanda, donant-se trasllat d'esta a la part demandant per a la seua contestació en el termini de 10 dies.
  
Article 30. Rebel·lia del demandat
  
Si dins del termini fixat al demandat este no formulara l'escrit de contestació a la demandada sense al·legar justa causa, malgrat haver sigut notificat fefaentment, prosseguirà el procediment considerant-lo en situació de rebel·lia, i no es durà a terme cap altra notificació excepte la del laude que posa fi al procediment arbitral, que es notificarà en la forma prevista en l'article 497.2 de la LEC.
  
La resolució que declare la rebel·lia es notificarà al demandat per correu, si el seu domicili fóra conegut i, si no ho fóra, mitjançant edictes.
  
Article 31. Compareixença de les parts
  
El Col·legi Arbitral podrà convocar a les parts a una compareixença a fi de tractar aquelles qüestions que es consideren d'importància per al curs de l'arbitratge on se'ls exhortarà perquè arriben a un acord sobre la qüestió.
  
De no produir-se esta, les parts complementaran de forma oral o per escrit les pretensions inicials sotmeses a l'arbitratge, presentaran els documents que consideren necessaris per a la seua millor defensa i proposaran qualsevol mitjà de prova de què intenten valdre's.
  
Article 32. Ordenació del procediment
  
Els àrbitres no estan subjectes a terminis determinats al llarg del desenvolupament de l'arbitratge, sense perjuí del termini de sis mesos establit en la Llei d'Arbitratge i este reglament per a dictar el laude.
  
L'àrbitre o àrbitres, amb sotmetiment al present reglament, ordenarà el procediment arbitral amb llibertat per a practicar totes les diligències que considere necessàries que encara que no li hagueren sigut sol·licitades per les parts, i seran els que impulsen el procediment arbitral a fi d'agilitzar el pas d'una fase a una altra, podent fixar, si així ho consideren convenient, terminis no indicats en este. Tot això amb subjecció als principis d'audiència, contradicció i igualtat.
  
Queda a la lliure decisió dels àrbitres l'acceptació o no de les proves que hagen sigut sol·licitades per les parts, així com practicar altres que consideren convenients.
  
 A tota pràctica de prova seran citades i podran intervindre les parts o els seus representants.
  
Article 33. Desistiment i suspensió
  
En qualsevol moment abans de dictar-se el laude, les parts de comú acord poden desistir de l'arbitratge o suspendre'l per un termini cert i determinat.
  
En el primer cas, satisfaran les despeses causades fins al moment de desistiment, inclosos les despeses de tramitació i entre un 20% i un 80% dels honoraris que hagueren pogut correspondre als àrbitres, segons el moment processal en què desistiren, a criteri de la Junta de Govern.
  
Article 34. Testimonis
  
1. En cas de prova testifical, cada part comunicarà als àrbitres, el nom i la direcció dels testimonis que es proposen presentar.
  
2. Els àrbitres són lliures per a decidir la forma en què hauran de citar-se i interrogar-se els testimonis, o si poden presentar les seues declaracions per escrit i degudament firmades.
  
Article 35. Pèrits
  
Els àrbitres podran nomenar, d'ofici o a instància de part, un o diversos pèrits, definir la seua missió, rebre els seus informes i prendre'ls declaració en presència de les parts.
  
Les parts estan obligades a facilitar al pèrit tota la informació pertinent per al seu examen.
  
Quan una part ho sol·licite o quan els àrbitres ho consideren necessari, tot pèrit, després de la presentació del seu dictamen, haurà de participar en una audiència podent interrogar-lo tant l'àrbitre com les parts, per si, o assistides de pèrits.
  
Tot això, sense perjuí de la facultat de les parts, d'aportar dictàmens pericials per pèrits lliurement designats.
  
Article 36. Auxili judicial
  
Els àrbitres podran d'acord amb el que disposa llei, sol·licitar l'auxili del jutge de primera instància del lloc on es desenvolupe l'arbitratge per a practicar proves que no puguen efectuar per si mateixos.
  
Igualment podran sol·licitar l'auxili de la Cort d'Arbitratge, constituïda al si de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació, de la demarcació on s'hagen de practicar les proves i les notificacions que s'interessen.
  
Article 37. Conclusions
  
Els àrbitres, una vegada practicades totes les proves, convocaran a les parts en un termini de cinc dies per a oir-les personalment o bé, perquè presenten escrit de conclusions.
  
En tot cas, els àrbitres podran ordenar, dins del termini per a dictar laude, la pràctica de qualsevol altra prova que estimen necessària per al millor coneixement de l'assumpte plantejat.
  
TÍTOL IV
  
Laude
  
Article 38. Laude per acord de les parts
  
Si durant les actuacions arbitrals les parts arriben a un acord que pose fi total o parcialment a la controvèrsia, els àrbitres donaran per acabades les actuacions respecte als punts acordats i, si ambdós parts el sol·liciten, i els àrbitres no aprecien motiu per a oposar-se, faran constar eixe acord en forma de laude en els termes convinguts per les parts.
  
Article 39. Forma i contingut del laude
  
Els àrbitres decidiran la controvèrsia en un sol laude, o en tants laudes parcials com estimen necessaris.
  
El laude haurà de ser motivat, constar per escrit, i ser firmat pels àrbitres, els quals podran expressar el seu parer discrepant. Quan hi haja més d'un àrbitre, bastaran les firmes de la majoria dels membres del Col·legi Arbitral, o només la del seu president, sempre que es manifesten les raons de la falta d'una o més firmes.
  
Constarà en el laude la data en què ha sigut dictat, i el lloc de l'arbitratge.
  
Els àrbitres es pronunciaran en el laude sobre les costes de l'arbitratge, que inclouran els honoraris i despeses dels àrbitres, les despeses d'administració de l'arbitratge i els altres despeses originades en el procediment arbitral.
  
Article 40. Termini per a dictar laude
  
Els àrbitres hauran de decidir la controvèrsia en dels sis mesos següents a la data de presentació de la contestació de la part demandada o d'expiració del termini per a presentar-la.
  
 Excepte acord en contrari de les parts, este termini podrà ser prorrogat pels àrbitres per un termini no superior a dos mesos, mitjançant decisió motivada.
  
Article 41. Protocol·lització i notificació del laude
  
Excepte acord exprés en contrari de les parts, el laude es protocol·litzarà notarialment per la Secretaria de la Cort, abans de la seua notificació, sent de compte de les parts les despeses derivades de la mateixa.
  
Els àrbitres notificaran el laude a les parts a través de la Secretaria de la Cort.
  
Article 42. Correcció, aclariment i complement del laude
  
En els cinc dies següents a la notificació del laude qualsevol de les parts podrà, amb notificació a l'altra, sol·licitar als àrbitres:
  
a) La correcció de qualsevol error de càlcul, de còpia, tipogràfic o de naturalesa semblant.
  
b) L'aclariment d'un punt o d'una part concreta del laude.
  
c) El complement del laude respecte de peticions formulades i no resoltes en ell.
  
 Amb l'audiència prèvia de les altres parts, els àrbitres resoldran sobre les sol·licituds de correcció d'errors i d'aclariment en el termini de 10 dies a comptar des de la data de la sol·licitud de correcció o aclariment, i sobre la sol·licitud de complement en el termini de 20 dies, des de la seua presentació.
  
En els 10 dies següents a la data del laude, els àrbitres podran procedir d'ofici a la correcció d'errors a què es referix el paràgraf a) del present article.
  
El que disposen els articles 35, 36 i 37 s'aplicarà a les resolucions arbitrals sobre correcció, aclariment i complement del laude.
  
Quan l'arbitratge siga internacional, els terminis de 10 i 20 dies establits en els apartats anteriors seran terminis d'un i dos mesos, respectivament.
  
Article 43. Eficàcia del laude ferm i revisió
  
El laude només podrà anul·lar-se en els casos previstos en la llei. El laude ferm és definitiu per a les parts.
  
El laude ferm produïx efectes de cosa jutjada, només s'hi podrà sol·licitar la revisió, conforme al que establix la Llei d'Enjudiciament Civil per a les sentències fermes.
  
Article 44. Execució forçosa del laude
  
Transcorregut el termini establit en l'article 40 de la Llei 60/2003, sense que s'haja interposat recurs d'anul·lació i sense haver-se complit el laude, podrà obtindre's l'execució forçosa segons el que establix el títol VIII de la citada disposició legal.
  
Disposició transitòria
  
En els casos en què amb anterioritat a l'entrada en vigor d'este reglament, el demandat haguera rebut el requeriment de sotmetre la controvèrsia a arbitratge o s'haguera iniciat el procediment arbitral, este es regirà pel que disposa la Llei 36/1988, de 5 de desembre, d'Arbitratge. No obstant això, s'aplicaran en tot cas les normes d'este reglament relatives al conveni arbitral, i als seus efectes.
  
Als laudes dictats amb posterioritat a l'entrada en vigor d'esta llei els seran d'aplicació les normes d'esta relatives a anul·lació i revisió.
  
Els procediments d'execució forçosa de laudes i d'exequàtur de laudes estrangers que es trobaren pendents a l'entrada en vigor d'esta llei se seguiran substanciant pel que disposa la Llei 36/1988, de 5 de desembre, d'Arbitratge.
  
Disposició addicional
  
La modificació d'este reglament, en les normes que no interferisquen la legislació vigent, haurà de ser aprovada pel Ple de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de València, a proposta de la Junta de Govern de la Cort d'Arbitratge.
  
Disposicions finals
  
Primera
  
El present reglament entra en vigor el dia següent de l'aprovació pel Ple de la corporació.
  
A l'entrada en vigor d'este reglament, quedarà sense efectes l'anterior Reglament de la Cort d'Arbitratge de la Cambra de Comerç de València.
  
Segona
  
En tot el no establit en este reglament, serà d'aplicació la Llei 60/2003, de 23 de desembre, d'Arbitratge o norma que la substituïsca, així com les altres normes processals de caràcter civil.
  
Models de clàusules arbitrals
  
Conveni arbitral tipus
  
«Les parts intervinents acorden que tot litigi, discrepància, qüestió o reclamació resultants de l'execució o interpretació del present contracte o relacionats amb ell, directament o indirectament, es resoldran definitivament mitjançant arbitratge administrat per la Cort d'Arbitratge de València, a la qual s'encomana l'administració de l'arbitratge i la designació dels àrbitres, d'acord amb el seu reglament i estatuts.
  
Igualment, els sotasignats fan constar expressament el seu compromís de complir el laude arbitral que es dicte.»
  
Conveni arbitral tipus
  
Controvèrsies intrasocietàries
  
«1. Tota controvèrsia o conflicte de naturalesa societària, entre la societat i els socis, entre els òrgans d'administració de la societat, qualsevol quina siga la seua configuració estatutària i els socis, o entre qualsevol dels anteriors, es resoldrà definitivament mitjançant arbitratge de dret per un o més àrbitres, en el marc de la Cort, de conformitat amb el seu reglament i estatut, a la qual s'encomana l'administració de l'arbitratge i la designació de l'àrbitre o del tribunal arbitral.
  
2. Totes les impugnacions d'acords socials o decisions adoptats en una mateixa Junta o en un mateix Consell d'Administració i basades en causes de nul·litat o d'anul·labilitat, se substanciaran i decidiran en un mateix procediment arbitral.
  
3. La Cort nomenarà àrbitre o àrbitres, si és procedent, en els procediments arbitrals d'impugnació d'acords o de decisions fins transcorreguts 40 dies des de la data d'adopció de l'acord o decisió impugnada i, si foren inscriptibles, des de la data de la publicació en el Butlletí Oficial del Registre Mercantil.
  
4. En els procediments d'impugnació d'acords socials la pròpia Cort fixarà el nombre d'àrbitres i designarà i nomenarà a tots ells.
  
5. Els socis, per si i per la societat que constituïxen, fan constar com a futures parts el seu compromís de complir el laude que es dicte.»
  
Despeses de l'arbitrtatge
  
Les despeses de l'arbitratge inclouen els honoraris i despeses degudament justificats dels àrbitres, les despeses que origine la protocol·lització notarial del laude i el seu aclariment, les derivades de notificacions i les que origine la pràctica de les proves i les despeses de tramitació i d'administració de l'arbitratge.
  
La quantia per al càlcul dels honoraris dels àrbitres i de la taxa d'administració serà el contingut econòmic de l'arbitratge i, si este resultara indeterminat, el fxjarà la Cort. (Articles 12 i 14 del reglament).
  
La fixació de la quantia dels honoraris la farà la Cort en funció de la naturalesa del litigi, complexitat i qualssevol altres circumstàncies que es consideren rellevants en este.
  
Abans del començament de qualsevol peritatge acordat per l'àrbitre d'ofici o a sol·licitud de les parts, estes o la sol·licitant, hauran de pagar una provisió l'import de la qual, fixat pel pèrit, haurà de ser suficient per a cobrir els honoraris i les despeses previsibles que se'n deriven.
  
Idèntic tractament es podrà donar a la realització de les proves.
  
Honoraris dels àrbitres
  
L'import dels honoraris dels àrbitres es calcularà aplicant a cada tram successiu de la quantia en litigi, les quantitats que s'indiquen en la taula de tarifes, aprovades per la Junta de Govern de la Cort en novembre de 1989, i subjectes a les modificacions que acorde la pròpia Junta de Govern.
  
Si foren tres els àrbitres percebran la quantitat que els corresponga distribuint-se-la per parts iguals entre si, a no mediar acord distint entre ells.
  
Taxes d'administració
  
L'import de la taxa d'administració es calcularà aplicant a cada tram successiu de la quantia en litigi les quantitats que s'indiquen en la taula de taxes, aprovades per la Junta de Govern de la Cort en novembre de 1989, u subjectes a les modificacions que acorde la pròpia Junta de Govern.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Còpia Permalink ELI

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 4750, del 11-05-2004 (2004/3814)

ACUERDO de 29 de marzo de 2004, del Pleno de la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia, por el que se aprueba el Reglamento de la Corte de Arbitraje de Valencia.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estado**VIGENTE**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/es/eli/es-vc/a/2004/03/29/(1)/dof/spa/html**

### Datos del documento

Número DOGV
:   4750

Fecha DOGV
:   11-05-2004

Sección del DOGV
:   I. DISPOSICIONES GENERALES

Número del documento
:   2004/3814

CVE


Fecha del documento
:   29-03-2004

Organismo emisor
:   Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación - Valencia

Tipo de documento
:   Acuerdo

Descriptores 

:   * [jurisdicción arbitral](javascript:void(0))
    * [reglamento interno](javascript:void(0))
    * [legislación](javascript:void(0))
    * [cámara de comercio e industria](javascript:void(0))

ACUERDO de 29 de marzo de 2004, del Pleno de la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia, por el que se aprueba el Reglamento de la Corte de Arbitraje de Valencia. [2004/M3814]
  
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 2, apartado i) de la Ley 3/1993, de 22 de marzo, de Cámaras Oficiales de Comercio, Industria y Navegación y el artículo 14 de la Ley 60/2003, de 23 de diciembre, de Arbitraje, el Pleno de la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia, en sesión celebrada el día 29 de marzo de 2004, acordó aprobar el nuevo Reglamento de la Corte de Arbitraje de Valencia.
  
Valencia, 29 de marzo de 2004.- El presidente: Arturo Virosque Ruiz. El secretario general: Antonio Rico Gil.
  
Reglamento de la Corte de Arbitraje de Valencia
  
Preámbulo:
  
Cuando entre dos o más personas existe una controversia, puede solucionarse por ellas mismas mediante la transacción o la intervención judicial. Nuestro ordenamiento jurídico posibilita a las partes para que sometan las diferencias a la decisión o laudo de los árbitros, que deberá cumplirse porque, previamente y con carácter voluntario, se han sometido a él.
  
Mediante la institución del arbitraje, los árbitros, amigables componedores, ejercen funciones análogas a las de la autoridad judicial, pudiendo y debiendo contar con la colaboración y el auxilio de ésta. La actuación de los árbitros incide en un conflicto de intereses o en una controversia jurídica, que requiere la intervención de un tercero.
  
Como acertadamente ha señalado el Tribunal Constitucional, el arbitraje es un medio para la solución de conflictos basado en la autonomía de la voluntad de las partes y supone una renuncia a la jurisdicción estatal por la del árbitro o árbitros. En este sentido, el arbitraje se considera un equivalente jurisdiccional, mediante el cual las partes pueden obtener los mismos objetivos que con la jurisdicción civil (STC 174/1995).
  
Cuando las partes pretenden una determinada tutela, con base en normas jurídicas o convencionales, se plantea una controversia cuya decisión se encomienda a terceros y no a la autoridad judicial, de acuerdo con la Ley 60/2003, de 23 de diciembre, de Arbitraje, como cauce para resolver los litigios en las relaciones mercantiles y alternativa a la acción judicial, de acuerdo con los principios de seguridad jurídica y de tutela judicial efectiva, reconocidos respectivamente en los artículos 9 y 24 de la Constitución Española.
  
El artículo 14 de la Ley 60/2003, de 23 de diciembre, de Arbitraje contempla la posibilidad de que las partes en conflicto puedan encomendar la administración del arbitraje y la designación de los árbitros a «corporaciones de derecho público que puedan desempeñar funciones arbitrales, según sus normas reguladoras».
  
Normas que garantizan los siete principios básicos que todo órgano arbitral debe respetar: de independencia, de transparencia, de contradicción, de eficacia, de legalidad, de libertad y de representación.
  
Como establece el preámbulo de la citada disposición legal, la autonomía privada en materia de arbitraje se puede manifestar tanto directamente, a través de declaraciones de voluntad de las partes, como indirectamente, mediante la declaración de voluntad de que el arbitraje sea administrado por una institución arbitral o se rija por un reglamento arbitral, reglamento que, en estos casos, también integra la voluntad de las partes.
  
La Ley 3/1993, de 22 de marzo, Básica de las Cámaras Oficiales de Comercio, Industria y Navegación confiere a estas corporaciones de derecho público diversas y múltiples funciones de carácter público-administrativo, entre las que se encuentra «la de desempeñar el arbitraje mercantil, tanto en el ámbito nacional como en el internacional», funciones que se han venido desarrollando desde 1911.
  
Las cámaras oficiales de comercio, industria y navegación en su doble vertiente de corporaciones para el fomento de los intereses generales del comercio, la industria, la navegación como en cuanto entidades prestadoras de servicios a las empresas, conscientes de la necesidad de implantar la cultura del arbitraje, dada la gran importancia que tiene la institución arbitral para la resolución de las controversias que se producen en el desarrollo de cualquier actividad económica, desean promover y fomentar una verdadera «cultura del arbitraje» que como complemento al sistema jurisdiccional ayude a resolver la conflictividad que cualquier sociedad desarrollada como la nuestra genera. Complementariedad que, sin duda, puede ayudar a un mejor funcionamiento de la administración de justicia, tanto en el ámbito nacional como en el internacional.
  
No cabe duda que las nuevas tecnologías y la sociedad de la información abren nuevos campos para el desempeño de funciones arbitrales.
  
Así, la resolución extrajudicial de litigios on line, el uso del arbitraje en el comercio electrónico o la conexión en red de las diferentes cortes de arbitraje de las cámaras oficiales de comercio, industria y navegación españolas, son nuevas realidades que habrá que afrontar.
  
Todo ello con una incuestionable finalidad de servicio ágil, profesional y eficaz tanto a nuestras empresas y comerciantes como a los profesionales del derecho.
  
La Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia, consciente del beneficio que el buen funcionamiento del arbitraje significa para el desarrollo de la actividad empresarial, viene desde 1989 administrando arbitrajes, tanto de carácter nacional como internacional.
  
Por ello, ha elaborado este reglamento con una incuestionable finalidad de prestar un servicio ágil, profesional y eficaz tanto a empresas, industriales, comerciales o de servicios, como a los profesionales del derecho.
  
TÍTULO I
  
Disposiciones generales
  
Artículo 1. Corte de arbitraje
  
La Corte de Arbitraje de la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia administrará los arbitrajes que se le sometan, sean de carácter nacional o internacional, tanto en derecho como en equidad, con sujeción a lo dispuesto en el presente reglamento y en la Ley 60/2003, de 23 de diciembre, de Arbitraje, en adelante la Ley.
  
Artículo 2. Competencia
  
La Corte de Arbitraje, de acuerdo con sus Estatutos, será competente para conocer y administrar los procedimientos de arbitraje que le sean sometidos en los siguientes casos:
  
a) Cuando exista un contrato o acuerdo previo, en el que se establezca el sometimiento expreso a la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia, o específicamente a la Corte de Arbitraje de Valencia para resolver diferencias y/o controversias y lo solicite una de las partes intervinientes en aquél.
  
b) Cuando no existiendo un contrato o acuerdo entre las partes para someter sus diferencias a arbitraje, o existiendo, no se determinase en él la sumisión a la Corte, se podrá invitar por ésta a las partes a que suscriban convenio arbitral de sometimiento al arbitraje institucional de aquellas.
  
Las referencias que en este reglamento se hacen a la Corte de Arbitraje, deben entenderse hechas a sus órganos de gobierno competentes según sus Estatutos; y cuando lo son al Colegio Arbitral, comprenden tanto los casos de varios árbitros como de uno sólo de ellos.
  
Igualmente, a los efectos de este Reglamento, la expresión demandante se refiere a la parte o partes solicitantes del arbitraje, y la expresión demandado a la parte o partes contrarias.
  
Artículo 3. Sede
  
La sede de la Corte de Arbitraje radicará en el domicilio de la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia.
  
Excepcionalmente, si la Corte lo considerase oportuno, de oficio o a instancia de parte, podrá desarrollar diligencias o sesiones en lugar distinto, previa notificación a las partes.
  
Artículo 4. Idioma
  
Los idiomas en que se desarrollará el arbitraje serán el castellano o el valenciano, pudiendo las partes utilizar cualquiera de ambas lenguas. En caso de existir discrepancias en cuanto a la lengua, el procedimiento se seguirá en castellano.
  
En cualquier caso, las partes podrán dirigirse a la Corte de Arbitraje en cualquier lengua que sea oficial dentro de la Unión Europea. En tal caso la presentación de las traducciones juradas deberá ser simultánea a los escritos que acompañe, siendo de cuenta de la parte proponente los gastos de traducción e interpretación.
  
Artículo 5. Interpretación
  
La Junta de Gobierno es el órgano encargado de resolver cualquier duda que pueda surgir con referencia a la interpretación y aplicación del presente reglamento.
  
En lo no previsto en este reglamento, y en lo que se refiere al desarrollo del procedimiento arbitral, se regirá por la voluntad de las partes y en su defecto por lo acordado por los árbitros.
  
Artículo 6. Notificaciones
  
El demandante deberá señalar en su escrito de demanda de arbitraje su domicilio a efectos de notificaciones.
  
Asimismo, el demandante tiene la obligación de designar un domicilio del demandado a efectos de comunicarle la existencia del arbitraje. No obstante, podrá designar varios domicilios si existiesen motivos fundados para prever que en el primero no será efectiva la notificación. En este último caso, deberá señalar el orden en que a su entender pueda efectuarse con éxito la comunicación.
  
Toda notificación o comunicación se considerará recibida el día en que haya sido entregada personalmente al destinatario o en que haya sido entregada en su domicilio, residencia habitual, establecimiento o dirección. Asimismo, será válida la notificación o comunicación realizada por télex, fax u otro medio de telecomunicación electrónico, telemático o de otra clase semejante que permita el envío y la recepción de escritos y documentos dejando constancia de su remisión y recepción, y que hayan sido designados por el interesado. En el supuesto de que no se descubra, tras una indagación razonable, ninguno de esos lugares, se considerará recibida el día en que haya sido entregada o intentada su entrega, por correo certificado o cualquier otro medio que deje constancia, en el último domicilio, residencia habitual, dirección o establecimiento conocidos del destinatario.
  
De no resultar positiva la notificación en ninguno de los domicilios designados por el demandante, se podrá efectuar, si el árbitro lo considera necesario, mediante la publicación en el Boletín Oficial de la Provincia o diario oficial de la comunidad autónoma correspondiente.
  
Las partes tienen obligación de comunicar a la Secretaría de la Corte cualquier variación de sus domicilios que se produzca durante el procedimiento arbitral.
  
Artículo 7. Comunicaciones
  
Las comunicaciones de las partes y de los árbitros a la Corte de Arbitraje, y de ésta a las mismas, se efectuarán a través de la Secretaría.
  
Las comunicaciones de las partes se efectuarán por escrito, firmadas por el interesado o por su representante.
  
Las notificaciones y comunicaciones se realizarán por cualquier medio que permita tener constancia de su recepción por el interesado o su representante, según lo establecido en el artículo 6.
  
Artículo 8. Documentación
  
De todos los escritos que presenten las partes, se acompañarán, además, tantas copias como sean las restantes partes y árbitros intervinientes en el procedimiento, quedando los originales depositados y archivados en la Secretaría de la Corte.
  
Si la documentación que se presente no es original, ésta deberá ser aportada por quien la presente si así lo requiere la Secretaría de la Corte, los árbitros o cualquiera de las partes.
  
En todo caso se tendrá en cuenta respecto al tratamiento de los datos en general, lo previsto por la Ley Orgánica 15/1999, de 13 de diciembre, de Protección de Datos de Carácter Personal, o norma que la sustituya.
  
La confidencialidad de la documentación generada en el arbitraje deberá ser observada tanto por la Corte como por las partes, sus abogados, asesores, así como por los peritos y eventuales testigos.
  
Artículo 9. Tipos de arbitraje
  
Existen dos tipos de arbitraje: de derecho y de equidad.
  
Por el hecho de someterse al presente reglamento, se entiende que las partes han optado por que los árbitros decidan conforme a derecho.
  
No obstante, las partes podrán optar, mediante acuerdo expreso, por que el arbitraje sea de equidad.
  
Artículo 10. Cómputo de plazos
  
Para el cómputo de los plazos en el presente reglamento, se contará siempre a partir del día siguiente a aquel en que se reciba la notificación. Cuando los plazos se señalen por días se entiende que éstos son hábiles. En todo caso se entienden como inhábiles los días señalados como no laborables en la ciudad de Valencia.
  
Si el plazo se fija en meses, éstos se computarán de fecha a fecha. Si en el mes del vencimiento no hubiere día equivalente a aquel en que comienza el cómputo, se entenderá que el cómputo expira el último día del mes.
  
Cuando el último día del plazo sea inhábil, se entenderá prorrogado al primer día hábil siguiente.
  
El mes de agosto se declara inhábil a todos los efectos, incluido el plazo para dictar el laudo, al igual que la totalidad de los sábados del año.
  
Artículo 11. Representación y defensa
  
Las partes podrán concurrir al procedimiento, por si mismas o por medio de representantes o asesores debidamente acreditados. Las partes podrán estar asistidas por abogados en ejercicio.
  
Artículo 12. Gastos del arbitraje
  
La presentación de la demanda de arbitraje dará derecho al cobro de los gastos de tramitación derivados del procedimiento arbitral. Estos gastos, así como los demás que resulten aplicables y los honorarios de los árbitros, vendrán determinados y publicados en las correspondientes tarifas, que formarán parte del presente reglamento a modo de anexo y que podrán ser revisadas por la Corte periódicamente.
  
Planteada una demanda, las partes, o en su defecto, la demandante, deberán efectuar una provisión de fondos en el plazo requerido por la Secretaría de la Corte, destinada a hacer frente a los honorarios de los árbitros y a los gastos de tramitación, calculados ambos según las tarifas que forman parte del presente reglamento y, que podrán ser revisadas por la Corte periódicamente.
  
No se efectuará ninguna prueba cuyo costo no quede previamente cubierto o garantizado por quien la propusiere.
  
Artículo 13. Normas aplicables
  
Cuando el arbitraje sea de derecho, los árbitros decidirán la controversia de acuerdo con las normas jurídicas elegidas por las partes. En ausencia de elección por las partes, el árbitro o los árbitros fijarán las normas jurídicas que entienda aplicables a la controversia, teniendo en cuenta, en todo caso, la ley española, las estipulaciones del contrato y los usos aplicables.
  
TÍTULO II
  
De los árbitros
  
Artículo 14. Censo arbitral
  
La Corte mantendrá actualizado un censo de árbitros que estará compuesto por personas de reconocido prestigio profesional e independencia. En dicho censo, estarán inscritos de oficio, las personas que, cumpliendo los requisitos previamente determinados, la Corte decida integrar en función de sus circunstancias personales y profesionales.
  
Quienes deseen ser incluidos en el censo de arbitros de la Corte, deberán solicitarlo por escrito a la Junta de Gobierno, especificando las materias o campos en que se consideren especializados. El Consejo Superior Arbitral, previa propuesta de la Junta de Gobierno, decidirá sobre la inclusión solicitada, de acuerdo con lo establecido en el párrafo anterior.
  
Para asuntos muy concretos y en atención a las particularidades y especialidad del caso, la Corte podrá designar árbitros a quienes no figuren en el censo de árbitros, que cumplirán su cometido con sujeción a lo establecido en este reglamento. La inscripción de dichos árbitros con carácter permanente requerirá, sin embargo, el acuerdo expreso de la Junta de Gobierno en tal sentido.
  
Artículo 15. Designación del árbitro
  
De no estar previsto en el convenio arbitral, la Junta de Gobierno designará el árbitro o árbitros, en número de uno o tres, con entera libertad de criterio, atendiendo preferentemente a la naturaleza de la cuestión planteada y al lugar de celebración del arbitraje, sin más limitaciones que las que imponga la ley.
  
Asimismo, la Junta de Gobierno se reserva la facultad, en su caso, de invitar a las partes para que designen árbitro de mutuo acuerdo, concediéndoles para ello un plazo de siete días.
  
Si las partes no hicieran uso de esta facultad en el plazo indicado, los árbitros serán igualmente designados entre los componentes del censo por la Junta de Gobierno.
  
En el supuesto de que las partes hubiesen optado por nombrar cada uno un árbitro, dispondrán para ello de un plazo de siete días, y la Junta de Gobierno procederá al nombramiento del tercer árbitro, que actuará como presidente del Colegio Arbitral, de entre los árbitros integrantes del censo de la Corte.
  
En los arbitrajes internos que deben decidirse en derecho, el árbitro designado reunirá la condición de abogado en ejercicio o jurista de reconocido prestigio con más de 15 años de ejercicio profesional.
  
Por acuerdo de la Junta de Gobierno las facultades previstas en este artículo para la designación del árbitro o árbitros podrá delegarlas en el presidente de acuerdo con lo previsto en los estatutos de la Corte de Arbitraje de Valencia.
  
Artículo 16. Aceptación del árbitro
  
La Corte notificará su designación al árbitro o, en su caso, a cada uno de los árbitros, solicitando su aceptación por escrito dentro del plazo de siete días a contar desde el siguiente a su notificación. Una vez formalizada la aceptación, será notificada a las partes por la Secretaría de la Corte.
  
Transcurrido dicho plazo sin recibirse la aceptación, se considerará que no aceptan el nombramiento, procediendo entonces la Junta de Gobierno a nombrar directamente a los árbitros que sean necesarios, realizándose de idéntica manera su notificación y aceptación, y así sucesivamente si fuera necesario.
  
Cuando fueren varios los árbitros, el Colegio Arbitral se considerará constituido a partir de la fecha en que el último árbitro haya aceptado la designación, lo que será notificado a las partes por la Secretaría de la Corte.
  
Artículo 17. Abstención y recusación
  
Todo árbitro debe ser y permanecer durante el arbitraje independiente e imparcial. En todo caso, no podrá mantener ni haber mantenido con las partes relación personal, profesional o comercial.
  
La persona propuesta para ser árbitro deberá revelar todas las circunstancias que puedan dar lugar a dudas justificadas sobre su imparcialidad e independencia.
  
El árbitro, a partir de su nombramiento, comunicará a las partes sin demora cualquier circunstancia sobrevenida.
  
En cualquier momento del arbitraje cualquiera de las partes podrá pedir a los árbitros la aclaración de sus relaciones con algunas de las otras partes.
  
Un árbitro sólo podrá ser recusado si concurren en él circunstancias que den lugar a dudas justificadas sobre su imparcialidad o independencia, o si no posee las cualificaciones convenidas por las partes.
  
Una parte sólo podrá recusar al árbitro nombrado por ella, o en cuyo nombramiento haya participado, por causas de las que haya tenido conocimiento después de su designación.
  
Artículo 18. Forma y tiempo de la recusación
  
La parte que desee recusar a un árbitro deberá hacerlo en el plazo de cinco días desde que conozca la designación del mismo o desde que tenga conocimiento de las circunstancias que motivan la recusación.
  
La recusación se hará por escrito y deberá ser motivada.
  
La recusación se notificará a la Junta de Gobierno, a través de la Secretaría, la cual dará cuenta a la otra parte y al árbitro o árbitros recusados en el más breve plazo posible.
  
Artículo 19. Efectos de la recusación
  
Cuando un árbitro haya sido recusado por una de las partes, la otra parte podrá aceptar la recusación. El árbitro también podrá después de la recusación renunciar al cargo.
  
En ninguno de ambos casos se entenderá que esto implica aceptación de las razones en que se funda la recusación. El árbitro recusado será apartado de sus funciones procediéndose al nombramiento de otro en la forma prevista para las sustituciones en el artículo siguiente.
  
Si la otra parte no acepta la recusación y el árbitro recusado no renuncia, la decisión respecto de la recusación será tomada por la Junta de Gobierno de la Corte en el plazo de cinco días, procediéndose, en caso de aceptarse, al nombramiento de otro en la forma prevista en este reglamento; en caso de no aceptarse, la parte interesada podrá, en su caso, hacer valer la recusación al solicitar la anulación del laudo.
  
Artículo 20. Sustitución de árbitros
  
Cualquiera que sea la causa por la que haya que designar un nuevo árbitro se hará por el mismo procedimiento mediante el cual fue designado el sustituido.
  
Artículo 21. Remoción de árbitros
  
En caso de que un árbitro no cumpla con sus funciones o en caso de que una imposibilidad de hecho o de derecho le impidiera ejercerlas, se aplicará el procedimiento relativo a la recusación y sustitución de árbitros.
  
Artículo 22. Potestad de los árbitros sobre su competencia
  
Los árbitros estarán facultados para decidir sobre su propia competencia, incluso sobre las excepciones relativas a la existencia o a la validez del convenio arbitral o cualesquiera otras cuya estimación impida entrar en el fondo de la controversia. A este efecto, el convenio arbitral que forme parte de un contrato se considerará como acuerdo independiente de las demás estipulaciones del mismo.
  
Las excepciones a las que se refiere el apartado anterior deberán oponerse a más tardar en el momento de presentar la contestación, sin que el hecho de haber designado o participado en el nombramiento de los árbitros impida oponerlas. La excepción consistente en que los árbitros se exceden del ámbito de su competencia deberá oponerse tan pronto como se plantee, durante las actuaciones arbitrales, la materia que exceda de dicho ámbito.
  
Los árbitros sólo podrán admitir excepciones opuestas con posterioridad si la demora resulta justificada.
  
Los árbitros podrán decidir las excepciones de que trata este artículo con carácter previo o junto con las demás cuestiones sometidas a su decisión relativas al fondo del asunto. La decisión de los árbitros sólo podrá impugnarse mediante el ejercicio de la acción de anulación del laudo en el que se haya adoptado. Si la decisión fuese desestimatoria de las excepciones y se adoptase con carácter previo, el ejercicio de la acción de anulación no suspenderá el procedimiento arbitral.
  
Artículo 23. Potestad de los árbitros para adoptar medidas cautelares
  
Los árbitros podrán, a instancia de cualquiera de ellas, adoptar las medidas cautelares que estimen necesarias respecto del objeto del litigio. Los árbitros podrán exigir caución suficiente al solicitante.
  
A las decisiones arbitrales sobre medidas cautelares, cualquiera que sea la forma que revistan, les serán de aplicación las normas sobre anulación y ejecución forzosa de laudos previstos en la ley.
  
Artículo 24. Honorarios de los árbitros
  
Los honorarios de los árbitros se regirán por las tarifas aprobadas por la Junta de Gobierno, que figuran como anexo al presente reglamento, y se devengarán sobre el importe de la valoración, reclamación, indemnización, etc., que fijen o soliciten las partes o una de ellas, con independencia de la cifra que se fije en el laudo. En caso de duda respecto de la cuantía del asunto o ser indeterminada, la misma será fijada por la Junta de Gobierno de la Corte.
  
TÍTULO III
  
Procedimiento
  
Artículo 25. Demanda
  
La intervención de la Corte de Arbitraje se producirá a instancia de parte, mediante escrito de demanda de arbitraje a presentar ante la Secretaría de la misma.
  
La demanda de arbitraje deberá tener el siguiente contenido mínimo:
  
a) La petición expresa de que el arbitraje se someta a la Corte de Arbitraje de Valencia.
  
b) Nombre y apellidos, o razón social, NIF o CIF, domicilio de las partes o domicilio a efecto de notificaciones y, en su caso, la representación que ostente el demandante.
  
c) Referencia al convenio arbitral en cualquiera de sus formas previstas por la ley, en caso de que exista.
  
d) Referencia al acto o contrato del que resulte el litigio o con el cual el litigio esté relacionado.
  
e) Una exposición de las pretensiones del demandante y, en su caso, de los fundamentos jurídicos, con indicación de la cuantía.
  
f) Lugar, fecha y firma.
  
A esta solicitud de arbitraje el solicitante deberá acompañar los siguientes documentos:
  
1) El documento acreditativo de la representación, en los casos en que así proceda, que justifique aquella, según el derecho aplicable a la persona representada.
  
2) El convenio arbitral en caso de que exista.
  
3) Documentación acreditativa de la existencia del acto o contrato del que resulte el litigio.
  
Artículo 26. Subsanación
  
En el caso de que el escrito de demanda no cumpliera alguno de los requisitos anteriores, o alguna de sus manifestaciones resultase incompleta o confusa, se concederá un plazo de cinco días para que el demandante subsane tales defectos.
  
Si transcurrido el citado plazo la parte demandante no hubiese procedido a la subsanación, la Junta de Gobierno de la Corte de Arbitraje de Valencia acordará el archivo de las actuaciones en caso de que se hiciese imposible la continuación del procedimiento.
  
Artículo 27. Admisión de la demanda
  
La Junta de Gobierno adoptará, en el plazo máximo de 15 días, la correspondiente decisión sobre su admisión. Pudiendo, en consecuencia:
  
1º. Aceptar el encargo arbitral, procediendo, en este caso, a su notificación al demandante, junto con la solicitud de la provisión de fondos a efectuar con el fin de atender los gastos y honorarios previsibles de arbitraje. La provisión de fondos será depositada en la Secretaría de la Corte en el plazo de cinco días, transcurrido dicho plazo sin que la misma se haya realizado no se dará inicio al procedimiento arbitral.
  
Una vez aceptado el encargo arbitral, la Junta de Gobierno designará árbitro o árbitros de acuerdo con el título II del presente reglamento, cuya aceptación será notificada por escrito a las partes.
  
2º. Rechazar el arbitraje en los siguientes supuestos:
  
- Si el convenio arbitral contraviniere la ley o el presente reglamento.
  
- Si se advirtiera manifiesta inexistencia, nulidad o caducidad del convenio arbitral.
  
En estos casos se notificará al demandante el rechazo del encargo arbitral, expresando los motivos que han provocado el mismo.
  
3º. Cuando la Corte compruebe prima facie que el convenio existente no recoge expresamente el arbitraje de la Corte de Valencia o bien no exista convenio, ésta podrá requerir al demandado para que acepte expresamente el sometimiento.
  
Artículo 28. Contestación a la demanda
  
Si la Junta de Gobierno acepta el encargo arbitral, y el demandante ha procedido al depósito de la provisión de fondos fijada, la Corte dará traslado de la demanda de arbitraje al demandado, requiriéndole para que en el plazo de 20 días realice cuantas alegaciones considere necesarias para la mejor defensa de sus intereses y proceda a depositar la cantidad que se fije en concepto de provisión de fondos.
  
Conforme a lo dispuesto en el artículo 31 de la Ley 60/2003, de 23 de diciembre, de Arbitraje, la inactividad del demandado no impedirá que se dicte laudo ni le privará de eficacia en los casos legalmente previstos.
  
El plazo de 20 días podrá ser ampliado hasta un máximo de 30 días cuando alguna de las partes deba ser citada en otro estado.
  
Si el demandado no hiciere la provisión, la parte demandante, a requerimiento de la Secretaría de la Corte y en el plazo de cinco días, podrá satisfacerla, con reconocimiento en tal caso, en el laudo que se dicte, de su derecho a ser reintegrada de tal cantidad por la parte que no hubiera cubierto dicha provisión, sin perjuicio del pronunciamiento que recayera sobre costas.
  
A juicio de la Junta de Gobierno de la Corte de Arbitraje, la falta de provisión prevista en el párrafo anterior, podrá condicionar la continuación del arbitraje.
  
De la contestación presentada por el demandado se dará inmediato traslado al demandante.
  
Artículo 29. Demanda reconvencional
  
La parte demandada que desee formular una demanda reconvencional, deberá presentarla al tiempo que su contestación en un plazo de 20 días a contar desde el siguiente a la notificación de la demanda, dándose traslado de la misma a la parte demandante para su contestación en el plazo de 10 días.
  
Artículo 30. Rebeldía del demandado
  
Si dentro del plazo fijado al demandado éste no formulase el escrito de contestación a la demandada sin alegar justa causa, a pesar de haber sido notificado fehacientemente, proseguirá el procedimiento considerándolo en situación de rebeldía, no llevándose a cabo ninguna otra notificación excepto la del laudo que pone fin al procedimiento arbitral, que se notificará en la forma prevista en el artículo 497.2 de la LEC.
  
La resolución que declare la rebeldía se notificará al demandado por correo, si su domicilio fuere conocido y, si no lo fuere, mediante edictos.
  
Artículo 31. Comparecencia de las partes
  
El Colegio Arbitral podrá convocar a las partes a una comparecencia con el fin de tratar aquellas cuestiones que se consideren de importancia para el curso del arbitraje donde se les exhortará para que lleguen a un acuerdo sobre la cuestión.
  
De no producirse ésta, las partes complementarán de forma oral o por escrito las pretensiones iniciales sometidas al arbitraje, presentarán los documentos que consideren necesarios para su mejor defensa y propondrán cualquier medio de prueba de que intenten valerse.
  
Artículo 32. Ordenación del procedimiento
  
Los árbitros no están sujetos a plazos determinados a lo largo del desarrollo del arbitraje, sin perjuicio del plazo de seis meses establecido en la Ley de Arbitraje y este reglamento para dictar el laudo.
  
El árbitro o árbitros, con sometimiento al presente reglamento, ordenará el procedimiento arbitral con libertad para practicar cuantas diligencias considere necesarias aunque no le hubiesen sido solicitadas por las partes, y serán los que impulsen el procedimiento arbitral con el fin de agilizar el paso de una fase a otra, pudiendo fijar, si así lo consideran conveniente, plazos no contemplados en el mismo. Todo ello con sujeción a los principios de audiencia, contradicción e igualdad.
  
Queda a la libre decisión de los árbitros la aceptación o no de las pruebas que hayan sido solicitadas por las partes, así como practicar otras que consideren convenientes.
  
A toda práctica de prueba serán citadas y podrán intervenir las partes o sus representantes.
  
Artículo 33. Desestimiento y suspensión
  
En cualquier momento antes de dictarse el laudo, las partes de común acuerdo pueden desistir del arbitraje o suspenderlo por un plazo cierto y determinado.
  
En el primer caso, satisfarán los gastos causados hasta el momento de desistimiento, incluidos los gastos de tramitación y entre un 20% y un 80% de los honorarios que hubieran podido corresponder a los árbitros, según el momento procesal en que desistieran, a criterio de la Junta de Gobierno.
  
Artículo 34. Testigos
  
1. En caso de prueba testifical, cada parte comunicará a los árbitros, el nombre y la dirección de los testigos que se proponen presentar.
  
2. Los árbitros son libres para decidir la forma en que habrá de citarse e interrogarse los testigos, o si pueden presentar sus declaraciones por escrito y debidamente firmadas.
  
Artículo 35. Peritos
  
Los árbitros podrán nombrar, de oficio o a instancia de parte, uno o varios peritos, definir su misión, recibir sus informes y tomarles declaración en presencia de las partes.
  
Las partes están obligadas a facilitar al perito toda la información pertinente para su examen.
  
Cuando una parte lo solicite o cuando los árbitros los consideren necesario, todo perito, después de la presentación de su dictamen, deberá participar en una audiencia pudiendo interrogarle tanto el árbitro como las partes, por si, o asistidas de peritos.
  
Todo ello, sin perjuicio de la facultad de las partes, de aportar dictámenes periciales por peritos libremente designados.
  
Artículo 36. Auxilio judicial
  
Los árbitros podrán de acuerdo con lo previsto en la ley, solicitar el auxilio del juez de primera instancia del lugar donde se desarrolle el arbitraje para practicar pruebas que no puedan efectuar por sí mismos.
  
Igualmente podrán solicitar el auxilio de la Corte de Arbitraje, constituida en el seno de la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación, de la demarcación donde se deban practicar las pruebas y las notificaciones que se interesen.
  
Artículo 37. Conclusiones
  
Los árbitros, una vez practicadas todas las pruebas, convocarán a las partes en un plazo de cinco días para oírlas personalmente o bien, para que presenten escrito de conclusiones.
  
En todo caso, los árbitros podrán ordenar, dentro del plazo para dictar laudo, la práctica de cualquier otra prueba que estimen necesaria para el mejor conocimiento del asunto planteado.
  
TÍTULO IV
  
Laudo
  
Artículo 38. Laudo por acuerdo de las partes
  
Si durante las actuaciones arbitrales las partes llegan a un acuerdo que ponga fin total o parcialmente a la controversia, los árbitros darán por terminadas las actuaciones con respecto a los puntos acordados y, si ambas partes lo solicitan, y los árbitros no aprecian motivo para oponerse, harán constar ese acuerdo en forma de laudo en los términos convenidos por las partes.
  
Artículo 39. Forma y contenido del laudo
  
Los árbitros decidirán la controversia en un solo laudo, o en tantos laudos parciales como estimen necesarios.
  
El laudo deberá ser motivado, constar por escrito, y ser firmado por los árbitros, quienes podrán expresar su parecer discrepante. Cuando haya más de un árbitro, bastarán las firmas de la mayoría de los miembros del Colegio Arbitral, o sólo la de su presidente, siempre que se manifiesten las razones de la falta de una o más firmas.
  
Constará en el laudo, la fecha en que ha sido dictado, y el lugar del arbitraje.
  
Los árbitros se pronunciarán en el laudo sobre las costas del arbitraje, que incluirán los honorarios y gastos de los árbitros, los gastos de administración del arbitraje y los demás gastos originados en el procedimiento arbitral.
  
Artículo 40. Plazo para dictar laudo
  
Los árbitros deberán decidir la controversia dentro de los seis meses siguientes a la fecha de presentación de la contestación de la parte demandada o de expiración del plazo para presentarla.
  
Salvo acuerdo en contrario de las partes, este plazo podrá ser prorrogado por los árbitros por un plazo no superior a dos meses, mediante decisión motivada.
  
Artículo 41. Protocolización y notificación del laudo
  
Salvo acuerdo expreso en contrario de las partes, el laudo se protocolizará notarialmente por la Secretaría de la Corte, antes de su notificación, siendo de cuenta de las partes los gastos derivados de la misma.
  
Los árbitros notificarán el laudo a las partes a través de la Secretaría de la Corte.
  
Artículo 42. Corrección, aclaración y complemento del laudo
  
Dentro de los cinco días siguientes a la notificación del laudo cualquiera de las partes podrá, con notificación a la otra, solicitar a los árbitros:
  
a) La corrección de cualquier error de cálculo, de copia, tipográfico o de naturaleza similar.
  
b) La aclaración de un punto o de una parte concreta del laudo.
  
c) El complemento del laudo respecto de peticiones formuladas y no resueltas en él.
  
Previa audiencia de las demás partes, los árbitros resolverán sobre las solicitudes de corrección de errores y de aclaración en el plazo de 10 días a contar desde la fecha de la solicitud de corrección o aclaración, y sobre la solicitud de complemento en el plazo de 20 días, desde su presentación.
  
Dentro de los 10 días siguientes a la fecha del laudo, los árbitros podrán proceder de oficio a la corrección de errores a que se refiere el párrafo a) del presente artículo.
  
Lo dispuesto en los artículos 35, 36 y 37 se aplicará a las resoluciones arbitrales sobre corrección, aclaración y complemento del laudo.
  
Cuando el arbitraje sea internacional, los plazos de 10 y 20 días establecidos en los apartados anteriores serán plazos de uno y dos meses, respectivamente.
  
Artículo 43. Eficacia del laudo firme y revisión
  
El laudo sólo podrá anularse en los casos previstos en la ley. El laudo firme es definitivo para las partes.
  
El laudo firme produce efectos de cosa juzgada, frente a él sólo cabrá solicitar la revisión, conforme a lo establecido en la Ley de Enjuiciamiento Civil para las sentencias firmes.
  
Artículo 44. Ejecución forzosa del laudo
  
Transcurrido el plazo previsto en el artículo 40 de la Ley 60/2003, no habiéndose interpuesto recurso de anulación y no habiéndose cumplido el laudo, podrá obtenerse la ejecución forzosa a tenor de lo establecido en el titulo VIII de la citada disposición legal.
  
Disposición transitoria
  
En los casos en que con anterioridad a la entrada en vigor de este reglamento, el demandado hubiera recibido el requerimiento de someter la controversia a arbitraje o se hubiere iniciado el procedimiento arbitral, éste se regirá por lo dispuesto en la Ley 36/1988, de 5 de diciembre, de Arbitraje. No obstante, se aplicarán en todo caso las normas de este reglamento relativas al convenio arbitral, y a sus efectos.
  
A los laudos dictados con posterioridad a la entrada en vigor de esta ley les serán de aplicación las normas de ésta relativas a anulación y revisión.
  
Los procedimientos de ejecución forzosa de laudos y de exequátur de laudos extranjeros que se encontraren pendientes a la entrada en vigor de esta ley se seguirán sustanciando por lo dispuesto en la Ley 36/1988, de 5 de diciembre, de Arbitraje.
  
Disposición adicional
  
La modificación de este reglamento, en las normas que no interfieran la legislación vigente, deberá ser aprobada por el Pleno de la Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Valencia, a propuesta de la Junta de Gobierno de la Corte de Arbitraje.
  
Disposiciones finales
  
Primera
  
El presente reglamento entra en vigor el día siguiente de su aprobación por el Pleno de la corporación.
  
A la entrada en vigor de este reglamento, quedará sin efectos el anterior Reglamento de la Corte de Arbitraje de la Cámara de Comercio de Valencia.
  
Segunda
  
En todo lo no previsto en este reglamento, será de aplicación la Ley 60/2003, de 23 de diciembre, de Arbitraje o norma que la sustituya, así como las demás normas procesales de carácter civil.
  
Modelos de cláusulas arbitrales
  
Convenio arbitral tipo
  
«Las partes intervinientes acuerdan que todo litigio, discrepancia, cuestión o reclamación resultantes de la ejecución o interpretación del presente contrato o relacionados con él, directa o indirectamente, se resolverán definitivamente mediante arbitraje administrado por la Corte de Arbitraje de Valencia, a la que se encomienda la administración del arbitraje y la designación de los árbitros, de acuerdo con su reglamento y estatutos.
  
Igualmente, los abajo firmantes, hacen constar expresamente su compromiso de cumplir el laudo arbitral que se dicte.»
  
Convenio arbitral tipo
  
Controversias intrasocietarias
  
«1. Toda controversia o conflicto de naturaleza societaria, entre la sociedad y los socios, entre los órganos de administración de la sociedad, cualquiera que sea su configuración estatutaria y los socios, o entre cualquiera de los anteriores, se resolverá definitivamente mediante arbitraje de derecho por uno o más árbitros, en el marco de la Corte, de conformidad con su reglamento y estatuto, a la que se encomienda la administración del arbitraje y la designación del árbitro o del tribunal arbitral.
  
2. Todas las impugnaciones de acuerdos sociales o decisiones adoptados en una misma Junta o en un mismo Consejo de Administración y basadas en causas de nulidad o de anulabilidad, se substanciarán y decidirán en un mismo procedimiento arbitral.
  
3. La Corte nombrará árbitro o árbitros en su caso, en los procedimientos arbitrales de impugnación de acuerdos o de decisiones hasta transcurridos 40 días desde la fecha de adopción del acuerdo o decisión impugnada y, si fuesen inscribibles, desde la fecha de su publicación en el Boletín Oficial del Registro Mercantil.
  
4. En los procedimientos de impugnación de acuerdos sociales la propia Corte fijará el número de árbitros y designará y nombrará a todos ellos.
  
5. Los socios, por sí y por la sociedad que constituyen, hacen constar como futuras partes su compromiso de cumplir el laudo que se dicte.»
  
Gastos del arbitraje
  
Los gastos del arbitraje incluyen los honorarios y gastos debidamente justificados de los árbitros, los gastos que origine la protocolización notarial del laudo y su aclaración, los derivados de notificaciones y los que origine la práctica de las pruebas y los gastos de tramitación y de administración del arbitraje.
  
La cuantía para el cálculo de los honorarios de los árbitros y de la tasa de administración será el contenido económico del arbitraje y, si éste resultara indeterminado, lo fijará la Corte. (Artículos 12 y 14 del reglamento).
  
La fijación de la cuantía de los honorarios se hará por la Corte en función de la naturaleza del litigio, su complejidad y cualesquiera otras circunstancias que se consideren relevantes en el mismo.
  
Antes del comienzo de cualquier peritaje acordado por el árbitro de oficio o a solicitud de las partes, éstas o la solicitante, deberán abonar una provisión cuyo importe, fijado por el perito, deberá ser suficiente para cubrir los honorarios y los gastos previsibles que se deriven del mismo.
  
Idéntico tratamiento podrá darse a la realización de las pruebas.
  
Honorarios de los árbitros
  
El importe de los honorarios de los árbitros se calculará aplicando a cada tramo sucesivo de la cuantía en litigio, las cantidades que se indican en la tabla de tarifas, aprobadas por la Junta de Gobierno de la Corte en noviembre de 1989, y sujetas a las modificaciones que acuerde la propia Junta de Gobierno.
  
Si fueran tres los árbitros percibirán la cantidad que les corresponda distribuyéndosela por partes iguales entre sí, a no mediar acuerdo distinto entre ellos.
  
Tasas de administración
  
El importe de la tasa de administración se calculará aplicando a cada tramo sucesivo de la cuantía en litigio las cantidades que se indican en la tabla de tasas, aprobadas por la Junta de Gobierno de la Corte en noviembre de 1989, y sujetas a las modificaciones que acuerde la propia Junta de Gobierno.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML

Copia Permalink ELI