Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5105, del 03-10-2005 (2005/10714)

RESOLUCIÓ de 26 de juliol de 2005, de la Conselleria de Territori i Habitatge, sobre la declaració d'àrees de rehabilitació de centre Històric i Urbanoperifèriques de València; Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Benimàmet, Beniferri, Castellar-Oliveral, el Palmar, la Torre, Natzaret, Cabanyal-Canyamelar, Campanar, Patraix i Benimaclet.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5105

Data del DOGV
:   03-10-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/10714

CVE


Data del document
:   26-07-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Territori i Habitatge

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * [València](javascript:void(0))
    * [patrimoni arquitectònic](javascript:void(0))
    * [pla d'urbanisme](javascript:void(0))
    * [protecció del patrimoni](javascript:void(0))
    * [renovació urbana](javascript:void(0))

RESOLUCIÓ de 26 de juliol de 2005, de la Conselleria de Territori i Habitatge, sobre la declaració d'àrees de rehabilitació de centre Històric i Urbanoperifèriques de València; Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Benimàmet, Beniferri, Castellar-Oliveral, el Palmar, la Torre, Natzaret, Cabanyal-Canyamelar, Campanar, Patraix i Benimaclet. [2005/X10714]
  
Antecedents de fet
  
Primer. L'11 de febrer de 2005 va entrar en el Registre de la Conselleria de Territori i Habitatge (entrada núm. 5822/05) l'escrit i diversa documentació de l'Ajuntament de València per la qual es sol·licitava la declaració d'àrees de rehabilitació de centre històric, respecte d'aquelles zones qualificades en el Pla general d'ordenació urbana de València com a conjunts històrics protegits - CHP, subzones CHP-2 i CHP-3, que no compten encara amb aquesta declaració. Aquesta sol·licitud va ser aprovada pel ple en la sessió del 28 de gener de 2005.
  
Segon. Els conjunts històrics delimitats pel Pla general d'ordenació urbana de València no tenen antecedents com a àrees de rehabilitació. Es caracteritzen la major part d'aquests, pel seu origen comú d'antigues alqueries musulmanes que es van conformar a la contornada de la ciutat de València, i es desplegaren en el traçat dels antics camins que estructuraven el territori. Les característiques de la seua edificació es corresponen amb les de l'habitatge tradicional d'origen agrícola, gran part d'aquestes són d'antiguitat anterior a 1950.
  
- Benifaraig: Va ser annexat a València el 1900. El seu nucli es configura a partir de la xarxa de camins preexistents, amb una estructura eminentment lineal. L'edificació característica ha pres com a referent tipològic l'habitatge agrícola tradicional.
  
- Carpesa: Va ser annexat a València el 1898. El seu nucli primitiu presenta una parcel·lació irregular, encara que uniforme en grandària i adequat perfectament al territori, que constituïx una unitat morfològica. L'edificació del nucli primitiu presenta mal estat de conservació, mentre que la corresponent al primer eixamplament de 1900 a 1950 l'estat de conservació és generalment bo. Igualment el referent tipològic és l'habitatge agrícola tradicional.
  
- Massarrojos: Va ser annexat a València el 1898. L'edificació present a l'àrea es caracteritza per la seua unitat tipològica tradicional, d'una o dues plantes, entre mitgeres. Posteriorment sorgixen les cases d'estiuejants, caracteritzades per la seua major altura entre plantes, criteris higienistes en la seua ordenació i un tractament de façanes més ric en elements ornamentals.
  
- Borbotó: Va ser annexat a València el 1888. El seu nucli s'ha consolidat entorn de l'antic Ajuntament i l'església de Santa Anna, amb habitatges de tipologia tradicional, normalment de dues plantes, que configuren illes de cases irregulars. Els plantejaments de l'època del desenvolupament a la perifèria del nucli amb construccions d'altura excessiva, distorsionen el caràcter ambiental típic de les edificacions de l'horta, l'edificació de la vora urbana del nucli és la que es troba més deteriorada.
  
- Cases de Bàrcena: Va ser annexat a València a finals del segle XIX. El seu tret més característic és el seu caràcter lineal, l'edificació s'ordena en el traçat de l'antiga carretera de Barcelona. L'edificació predominant és l'habitatge tradicional unifamiliar, amb una o dues plantes i pati posterior.
  
- Mahuella: Va ser annexat a València el 1891. L'edificació predominant és l'habitatge tradicional, amb una o dues plantes i pati posterior, i han desaparegut les antigues barraques. Es tracta d'un nucli que no ha crescut a penes al llarg del temps, però que s'ha mantingut fins als nostres dies amb un grau de manteniment i aspecte exterior dels edificis molt alt.
  
- Benimàmet: Va ser annexat a València el 1882. El desenvolupament urbà de la zona ha variat respecte de les característiques de les edificacions, en passar de ser una zona majoritàriament dedicada a l'activitat agrícola, en la qual les edificacions són majoritàriament tradicionals d'una o dues plantes, a les noves construccions d'edificis plurifamiliars de 3 i 4 altures a partir dels anys 50 i 60, es tracta d'un parc d'habitatges no excessivament antic, però sí necessitat de rehabilitació.
  
- Beniferri: Va ser annexat a València el 1872. El seu nucli es va configurar en el traçat de l'antic camí de Llíria, i ha quedat integrat en el continu urbà de la vora nord-oest de la ciutat. No s'han produït canvis rellevants en la seua configuració, l'edificació s'ordena en una malla irregular. El referent tipològic de l'edificació és la casa tradicional, d'una o dues altures, amb estructura de murs de càrrega amb balcons als habitatges més tardans.
  
- Castellar - Oliveral: Castellar era un xicotet nucli disseminat de població agrícola que es va formar entorn d'una alqueria i un ermitori, el de la Mare de Déu del Rosari, que depenia del districte de Russafa. A molt escassa distància es va formar l'Oliveral, que en origen era un reduït caseriu a un terreny d'oliverar, a què deu el seu nom. L'edificació característica d'ambdues pedanies és l'habitatge tradicional en filera, amb una o dues altures, habitatge i cambra, pati posterior, coberta a dos aiguavessos de teula àrab i l'estructuració en illes de cases tancades.
  
- El Palmar: El nucli del Palmar esta constituït per un assentament situat en una antiga illa que ha anat guanyant terreny artificialment pel procés d'aterrament de l'àrea lacustre de l'Albufera. A més del seu valor com a nucli urbà tradicional, el Palmar destaca com a zona d'interés paisatgístic i ambiental. La tipologia de l'edificació es pot classificar de la manera següent: la barraca; que es conserven algunes encara que la majoria en mal estat o molt transformades, La casa tradicional; formada de planta baixa i cambra, amb pati posterior, edificacions unifamiliars de dues plantes; en les quals es va perdent el caràcter agrícola i sobreïx el llenguatge modernista.
  
- La Torre: El seu origen va ser un conjunt d'alqueries conformades al voltant de la seua torre, que constituïa juntament amb altres torres situades en la contornada de València, una xarxa de vigilància d'origen musulmà a fi de mantindre controlat el territori. L'edificació tradicional és l'habitatge unifamiliar, amb una o dues plantes i pati posterior, es tracta d'un nucli que s'ha mantingut fins als nostres dies amb un grau de manteniment i aspecte exterior dels edificis molt alt.
  
- Natzaret: El nucli urbà de Natzaret sorgix i es desenvolupa fins als nostres dies lligat a l'activitat portuària. El seu nucli primitiu tradicional es caracteritza per la tipologia d'habitatges en fileres paral·leles a la mar, d'una o dues plantes i pati posterior. Juntament amb aquest, s'han generat altres zones que presenten les característiques de límit urbà en procés de degradació, la construcció de les quals es desenvolupa entre els anys 1940 i 1970.
  
- Cabanyal - Canyamelar: Es tracta de dos xicotets àmbits no inclosos en la delimitació com a bé d'interés cultural del Cabanyal, ni dins de l'àmbit de l'àrea de rehabilitació integrada concertada de Cabanyal - Canyamelar. Aquest nucli va ser annexat al terme municipal de València el 7 de juny de 1897. Està constituït per una trama de carrers, amb un traçat en graella, característic d'aquesta zona. L'edificació en la seua major part està constituïda per habitatges unifamiliars adossats de dues plantes.
  
- Campanar: El 7 de novembre de 1837 la Diputació Provincial va aprovar el desmembrament del municipi de València. Posteriorment, el 1879, el nucli de Campanar va ser novament annexat al terme municipal de València. L'edificació característica de l'àrea és l'habitatge unifamiliar, d'una o dues altures, i s'ha mantingut una unitat morfològica que la diferencia de la resta del nucli urbà i li conferix un valor patrimonial com a nucli tradicional.
  
- Patraix: El seu origen prové d'un assentament de l'època romana, posteriorment va haver-hi un assentament àrab, del qual provenen les alqueries sobre les quals va créixer el seu nucli tradicional, fins que el 1870 va ser annexat al terme municipal de València. Les característiques de l'edificació varien segons ens trobem en l'antic nucli d'origen agrícola, amb habitatges de dues plantes, amb balcó, murs de rajola i acabats de façana amb estucat pintat o rajola cara vista, o en l'àrea de l'eixamplament primitiu amb edificacions plurifamiliars anomenades d'eixamplament primitiu i edificació entre mitgeres més moderna en illa de cases amb pati interior.
  
- Benimaclet: El 1882 va ser annexat al terme municipal de València, actualment ha quedat totalment integrat en l'entramat urbà de la ciutat de València. La característica de la seua edificació es correspon amb la tipologia d'un nucli tradicional, amb habitatges de dues plantes i pati posterior d'origen agrícola i en casos més tardans amb balcons sobre la façana principal. El sistema constructiu és de murs de càrrega, tapiera o rajola i bigam de fusta. Així mateix hi ha una altra tipologia de característiques més modernes, en la part de l'àrea d'eixamplament urbà, amb edificació residencial plurifamiliar.
  
Tercer. La població total de València és de 782.846 habitants, en l'àmbit de les àrees proposades es computa una població al voltant de 127.000 habitants, la qual cosa representa aproximadament un 16,22% respecte del total. La superfície dels àmbits proposats és d'unes 127,00 hectàrees que representa el 0,94% respecte a la superfície total del sòl urbà de València.
  
Quart. Per a promoure la rehabilitació i la regeneració dels centres històrics l'Ajuntament de València té previst adoptar com a mesures específiques per a incentivar i ordenar la rehabilitació en l'àmbit de les àrees proposades les següents:
  
Bonificació d'un 25% del pressupost protegible definit en la base 5a, aquesta bonificació pot veure's incrementada en 2,5 punts per als supòsits establits en la base 6a, així mateix podran ser objecte d'aquestes bonificacions tots aquells edificis l'antiguitat dels quals supere els 40 anys i la seua destinació siga residencial en almenys un 70% de la seua superfície, tot això segons establixen les bases reguladores de les campanyes de rehabilitació, per a la rehabilitació o la millora de façanes i cobertes, amb l'eliminació d'elements impropis, com també de la unificació d'antenes de recepció d'emissions televisives.
  
Cinquè. El planejament urbanístic vigent en el municipi és un Pla general d'ordenació urbana, aprovat per acord del Consell de la Generalitat Valenciana de 28 de desembre de 1988 (BOE de 14.01.1989), que en el títol sisé de les normes urbanístiques, establix entre les distintes zones de qualificació urbanístiques, la zona de conjunts històrics protegits CHP. En concordança amb això, establix en l'annex I de les normes urbanístiques les fitxes de característiques i objectius del planejament especial que s'ha de portar a terme en cada una de les subzones CHP-2 i CHP-3, no ordenades directament pel Pla general, i això és el que es desplega a continuació:
  
Benifaraig: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 25.10.2000 (BOP de 24.02.01).
  
Carpesa: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 14.02.85 (BOP de 07.03.85). Es tracta d'un planejament expressament assumit, en la seua integritat, pel vigent PGOU, segons l'article 6.14 de les normes urbanístiques.
  
Massarrojos: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 28.04.00 (BOP de 23.10.2000).
  
Borbotó: Pla especial de reforma interior (PRI). Aprovació provisional de 28.05.04.
  
Cases de Bàrcena: Regulat directament per PGOU fins a l'aprovació del Pla de reforma interior que porte a terme l'àmbit de planejament de desenvolupament PN3-Cases de Bàrcena, segons el que preveu l'annex I de les normes urbanístiques.
  
Mahuella: Es tracta d'un conjunt històric protegit, amb qualificació CHP-3, ordenat directament pel PGOU.
  
Benimàmet: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 26.03.99 (BOP de 16.06.99).
  
Beniferri: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 24.04.99 (BOP de 21.06.99).
  
Castellar - Oliveral: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 28.06.99 (BOP de 21.12.99).
  
El Palmar: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 18.12.92 (BOP de 20.02.93).
  
La Torre: Es tracta d'un conjunt històric protegit, amb qualificació CHP-3, ordenat directament pel PGOU.
  
Natzaret: Es tracta d'un conjunt històric protegit, amb qualificació CHP-3, ordenat directament pel PGOU.
  
Cabanyal - Canyamelar: Subzones CHP-2 ordenades directament pel PGOU.
  
Campanar: Pla especial de protecció i reforma interior (PEPRI). Aprovació definitiva de 21.05.92 (BOP de 27.06.92).
  
Patraix: Pla especial de protecció i reforma interior (PEPRI). Aprovació definitiva de 15.10.93 (BOP de 15.11.93).
  
Benimaclet: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 26.03.99 (BOP de 18.06.99).
  
Sisè. L'1 de juny de 2005 s'emet un informe del Servei Territorial d'Habitatge i Projectes Urbans, en el qual s'informa que la delimitació de les àrees de Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Beniferri, Campanar, Benimaclet, Castellar - Oliveral, la Torre i Natzaret (en l'àmbit qualificat com a CHP-3), proposades, es considera homogènia i coherent, i és conforme i adequada per a la declaració d'àrea de rehabilitació a centre històric, així mateix proposa una nova delimitació per a les àrees de Benimàmet, el Palmar, Cabanyal - Canyamelar (en l'àmbit qualificat com a CHP-2 en el PGOU per al sector 1 i que coincideix amb la proposta municipal per al sector 2), i Patraix, més homogeni i coherent, segons el que establix l'article 59 del Decret 92/2002, de 30 de maig, i en l'article 40 de l'Ordre de 15 de novembre de 2002, sobre el desenvolupament i la tramitació de les mesures de finançament d'actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002-2005. També s'informa que la delimitació de l'àrea de Natzaret (en l'àmbit del sector M6-C) proposada, es considera homogènia i coherent, i és conforme i adequada per a la declaració d'àrea de rehabilitació urbanoperifèrica.
  
Sete. El 25 de juliol de 2005, s'emet un informe de l'Àrea d'Habitatge i Projectes Urbans en què es conclou «que es reunixen els requisits especificats en el Decret 92/2002 per a declarar àrea de rehabilitació».
  
Huite. El 25 de juliol de 2005, el director general d'Habitatge i Projectes Urbans proposa la Resolució sobre la declaració d'àrees de rehabilitació de centre històric i urbanoperifèriques de València.
  
Fonaments de dret
  
Primer. Conforme al que establix l'article 59.3 del Decret 92/2002 de 30 de maig del Govern Valencià sobre actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002/2005 se consideren criteris preferents per a la declaració d'àrees de rehabilitació a centres històrics:
  
a) Que la zona posseïsca interés històric, urbanístic, arquitectònic i ambiental, o que estiga declarada o incoada com a bé d'interés cultural amb la classificació de conjunt històric.
  
b) Que per part de l'Ajuntament es dispose de Pla especial de protecció, Pla de reforma interior o planejament adequat.
  
Segon. Segons el parer d'aquesta conselleria ambdues circumstàncies es complixen ja que, a més de disposar d'interés històric, urbanístic, arquitectònic i ambiental, antecedent de fet segon, disposa de planejament adequat, antecedent de fet cinqué.
  
Tercer. Conforme al que establix l'article 59.2 del Decret 92/2002 de 30 de maig del Govern Valencià sobre actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002/2005 se consideren criteris preferents per a la declaració d'àrees de rehabilitació urbanoperifèriques:
  
a) Que la zona es trobe situada a la perifèria de les ciutats de la Comunitat Valenciana o a zones degradades amb marcat interés social.
  
c) Que la majoria dels edificis del seu àmbit hagen sigut construïts entre els anys 1940 i 1970.
  
Quart. Segons el parer d'aquesta conselleria ambdues circumstàncies es complixen ja que, a més de presentar les característiques de vora urbana en procés de degradació, la seua construcció es desenvolupa entre els anys 1940 i 1970, antecedent de fet segon.
  
Cinquè. En l'article 59.5 del Decret 92/2002 s'indica que la declaració d'àrees de rehabilitació a centres històrics o urbanoperifèriques es realitzarà mitjançant una Resolució del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.
  
Sisè. En els articles 39 i 40 de l'Ordre de 15 de novembre de 2002 del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports sobre el desenvolupament i la tramitació de les mesures de finançament d'actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002-2005 es regula la documentació necessària per a procedir a la declaració d'àrea de rehabilitació i es troba la presentada per l'Ajuntament adequada a aquesta.
  
Setè. Per mitjà del Decret 131/2004, de 27 d'agost, del Consell de la Generalitat, es va determinar el nombre i la denominació de les conselleries en què s'organitza l'administració de la Generalitat.
  
En el Decret 8/2004, de 3 de setembre, del president de la Generalitat es van assignar les competències en matèria d'habitatge a la nova Conselleria de Territori i Habitatge.
  
En el Decret 133/2004, de 3 de setembre, del Consell de la Generalitat, pel qual s'establix l'estructura orgànica de la Presidència i de les conselleries de l'administració de la Generalitat, s'establix que les funcions en matèria de plans d'habitatge, rehabilitació, accions concertades relatives a habitatge i règim jurídic serà exercida per la Direcció General d'Habitatge i Projectes urbans, que pertany a la Conselleria de Territori i Habitatge.
  
Vistos la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, el Decret 92/2002, de 30 de maig, del Govern Valencià sobre mesures de finançament d'actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl del període 2002-2005, l'informe tècnic de l'Àrea d'Habitatge i Projectes Urbans com també la resta de legislació de general i de pertinent aplicació, resolc:
  
Primer. Declarar àrea de rehabilitació el centre històric de València, coincident amb la proposta municipal en els àmbits de les àrees de Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Beniferri, Campanar, Benimaclet, Castellar-Oliveral, la Torre i Natzaret i en la nova delimitació dels seus àmbits a les àrees de Benimàmet, el Palmar, Cabanyal - Canyamelar (en l'àmbit qualificat com CHP-2 en el PGOU per al sector 1 i que coincidix amb la proposta municipal per al sector 2), i Patraix, tots ells segons plànols adjunts.
  
Segon. Declarar àrea de rehabilitació urbanoperifèrica de València, que coincideix amb la proposta municipal en l'àmbit del sector M6-C de Natzaret, segons plànol adjunt.
  
Tercer. Considerar d'aplicació les ajudes establides per l'article 59 del Decret 92/2002, de 30 de maig, del Govern Valencià per a les actuacions protegides que s'efectuen en aquest àmbit.
  
Contra la present Resolució que posa fi a la via administrativa, es pot interposar recurs contenciós administratiu, davant del Jutjat Contenciós Administratiu de València, en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà de la notificació d'aquesta, segons els articles 8.3 i 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.
  
Tot això, sense perjudici que puga exercir qualsevol altre recurs que estime oportú.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5105, del 03-10-2005 (2005/10714)

RESOLUCIÓN de 26 de julio de 2005, de la Conselleria de Territorio y Vivienda, sobre la declaración de áreas de rehabilitación de centro histórico y urbano periférica de Valencia; Benifaraig, Carpesa, Masarrochos, Borbotó, Casas de Bárcena, Mahuella, Benimámet, Beniferri, Castellar-Oliveral, El Palmar, La Torre, Nazaret, Cabanyal-Canyamelar, Campanar, Patraix y Benimaclet.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   5105

Fecha DOGV
:   03-10-2005

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2005/10714

CVE


Fecha del documento
:   26-07-2005

Organismo emisor
:   Conselleria de Territorio y Vivienda

Tipo de documento
:   Resolución

Descriptores 

:   * [València](javascript:void(0))
    * [patrimonio arquitectónico](javascript:void(0))
    * [plan de urbanismo](javascript:void(0))
    * [protección del patrimonio](javascript:void(0))
    * [renovación urbana](javascript:void(0))

RESOLUCIÓN de 26 de julio de 2005, de la Conselleria de Territorio y Vivienda, sobre la declaración de áreas de rehabilitación de centro histórico y urbano periférica de Valencia; Benifaraig, Carpesa, Masarrochos, Borbotó, Casas de Bárcena, Mahuella, Benimámet, Beniferri, Castellar-Oliveral, El Palmar, La Torre, Nazaret, Cabanyal-Canyamelar, Campanar, Patraix y Benimaclet. [2005/X10714]
  
Antecedentes de hecho
  
Primero. El 11 de febrero de 2005 tiene entrada en el registro de la Conselleria de Territorio y Vivienda (entrada nº 5822/05) escrito y diversa documentación del Ayuntamiento de Valencia por la que se solicita la declaración de Áreas de rehabilitación de centro histórico, respecto de aquellas zonas calificadas en el Plan General de Ordenación Urbana de Valencia como Conjuntos Históricos Protegidos - CHP, subzonas CHP-2 y CHP-3, que no cuenten todavía con dicha declaración. Esta solicitud fue aprobada por el Pleno en sesión celebrada el 28 de enero de 2005.
  
Segundo. Los conjuntos Históricos delimitados por el Plan General de Ordenación Urbana de Valencia no tienen antecedentes como Áreas de rehabilitación. Se caracterizan la mayor parte de ellos, por su común origen de antiguas alquerías musulmanas que su fueron conformando en los alrededores de la ciudad de Valencia, desarrollándose en el trazado de los antiguos caminos que estructuraban el territorio. Las características de su edificación se corresponden con las de la vivienda tradicional de origen agrícola, siendo gran parte de ellas de antigüedad anterior a 1950.
  
- Benifaraig: Fue anexionado a Valencia en 1900. Su núcleo se configura a partir de la red de caminos preexistentes, con una estructura eminentemente lineal. La edificación característica ha tomado como referente tipológico la vivienda agrícola tradicional.
  
- Carpesa: Fue anexionado a Valencia en 1898. Su núcleo primitivo presenta una parcelación irregular, aunque uniforme en tamaño y adecuado perfectamente al territorio, constituyendo una unidad morfológica. La edificación del núcleo primitivo presenta un mal estado de conservación, la correspondiente al primer ensanche de 1900 a 1950 el estado de conservación es por lo general bueno. Igualmente el referente tipológico es la vivienda agrícola tradicional.
  
- Masarrochos: Fue anexionado a Valencia en 1898. La edificación presente en el Área se caracteriza por su unidad tipológica tradicional, de una o dos plantas, entremedianeras. Posteriormente surgen las casas de veraneantes, caracterizadas por su mayor altura entre plantas, criterios higienistas en su ordenación y un tratamiento de fachadas más rico en elementos ornamentales.
  
- Borbotó: Fue anexionado a Valencia en 1888. Su núcleo se ha consolidado en torno al antiguo Ayuntamiento y la Iglesia de Santa Ana, con viviendas de tipología tradicional, normalmente de dos plantas, que configuran manzanas irregulares. Los planteamientos de la época desarrollista en la periferia del núcleo con construcciones de altura excesiva, distorsionan el carácter ambiental típico de las edificaciones de la huerta, siendo la edificación del borde urbano del núcleo la que se encuentra más deteriorada.
  
- Casas de Bárcena: Fue anexionado a Valencia a finales del S. XIX. Su rasgo más característico es su carácter lineal, ordenándose la edificación en el trazado de la antigua carretera de Barcelona. La edificación predominante es la vivienda tradicional unifamiliar, con una o dos plantas y patio posterior.
  
- Mahuella: Fue anexionado a Valencia en 1891. La edificación predominante es la vivienda tradicional, con una o dos plantas y patio posterior, habiendo desaparecido las antiguas barracas. Se trata de un núcleo que no ha crecido apenas a lo largo de tiempo, pero que se ha mantenido hasta nuestros días con un grado de mantenimiento y aspecto exterior de los edificios muy alto.
  
- Benimámet: Fue anexionado a Valencia en 1882. El desarrollo urbano de la zona ha variado respecto a las características de las edificaciones, al pasar de ser una zona mayoritariamente dedicada a la actividad agrícola, en la que las edificaciones son mayoritariamente tradicionales de una o dos plantas, a las nuevas construcciones de edificios plurifamiliares de 3 y 4 alturas a partir de los años 50 y 60, tratándose de un parque de viviendas no excesivamente antiguo, pero si necesitado de rehabilitación.
  
- Beniferri: Fue anexionado a Valencia en 1872. Su núcleo se configuró en el trazado del antiguo camino de Llíria, habiendo quedado integrado en el continuo urbano del borde Noroeste de la ciudad. No se han producido cambios relevantes en su configuración, ordenándose la edificación en una malla irregular. El referente tipológico de la edificación es la casa tradicional, de una o dos alturas, con estructura de muros de carga con aparición de balcón en las viviendas más tardías.
  
- Castellar - Oliveral: Castellar era un pequeño núcleo diseminado de población agrícola que se formó en torno a una alquería y un ermitorio, el de Nuestra Señora del Rosario, dependiendo del Distrito de Ruzafa. A muy escasa distancia fue formándose El Oliveral, que en origen era un reducido caserío en terreno de olivar, al que debe su nombre. La edificación característica de ambas pedanías es la vivienda tradicional en hilera, con una o dos alturas, vivienda y cambra, patio posterior, cubierta a dos aguas de teja árabe y estructuración en manzanas cerradas.
  
- El Palmar: El núcleo de El Palmar esta constituido por un asentamiento situado en una antigua isla que ha ido ganando terreno artificialmente por el proceso de aterramiento del área lacustre de la Albufera. Además de su valor como núcleo urbano tradicional, El Palmar destaca como zona de interés paisajístico y ambiental. La tipología de la edificación se puede clasificar del siguiente modo: la barraca; de las que se conservan algunas aunque la mayoría en mal estado o muy transformadas, La casa tradicional; compuesta de planta baja y cambra, con patio posterior, edificaciones unifamiliares de dos plantas; en las que se va perdiendo el carácter agrícola, y sobresale el lenguaje modernista.
  
- La Torre: Su origen fueron un conjunto de alquerías conformadas alrededor de su torre, que constituía junto con otras torres situados en los alrededores de Valencia, una red de vigilancia de origen musulmán con el fin de mantener controlado el territorio. La edificación tradicional es la vivienda unifamiliar, con una o dos plantas y patio posterior, tratándose de un núcleo que se ha mantenido hasta nuestros días con un grado de mantenimiento y aspecto exterior de los edificios muy alto.
  
- Nazaret: El núcleo urbano de Nazaret surge y se desarrolla hasta nuestros días ligado a la actividad portuaria. Su núcleo primitivo tradicional se caracteriza por la tipología de viviendas en hileras paralelas al mar, de una o dos plantas y patio trasero. Junto a este, se han generado otras zonas que presentan las características de borde urbano en proceso de degradación, cuya construcción se desarrolla entre los años 1940 y 1970.
  
- Cabanyal - Canyamelar: Se trata de dos pequeños ámbitos no incluidos en la delimitación como Bien de Interés Cultural del Cabanyal, ni dentro del ámbito del Área de Rehabilitación Integrada Concertada de Cabanyal - Canyamelar. Este núcleo fue anexionado al término municipal de Valencia el 7 de junio de 1897. Está constituido por una trama de calles, con un trazado en parrilla, característico de esta zona. La edificación en su mayor parte está constituida por viviendas unifamiliares adosadas, de dos plantas.
  
- Campanar: El 7 de noviembre de 1837 fue aprobada por la Diputación Provincial la desmembración del municipio de Valencia. Posteriormente, en 1879, el núcleo de Campanar fue nuevamente anexionado al término municipal de Valencia. La edificación característica del Área es la vivienda unifamiliar, de una o dos alturas, habiéndose mantenido una unidad morfológica que le diferencia del resto del núcleo urbano y le confiere un valor patrimonial como núcleo tradicional.
  
- Patraix: Su origen proviene de un asentamiento de la época romana, posteriormente hubo un asentamiento árabe, del que provienen las alquerías sobre las que fue creciendo su núcleo tradicional, hasta que en 1870 fue anexionado al término municipal de Valencia. Las características de la edificación varían según nos encontremos en el antiguo núcleo de origen agrícola, con viviendas de dos plantas, con balcón, muros de ladrillo y acabados de fachada de revoco pintado o ladrillo caravista, o en el área del ensanche primitivo con edificaciones plurifamiliares llamadas de ensanche primitivo y edificación entremedianeras más moderna en manzana con patio interior.
  
- Benimaclet: En 1882 fue anexionado al término municipal de Valencia, actualmente ha quedado totalmente integrado en el entramado urbano de la ciudad de Valencia. La característica de su edificación se corresponde con la tipología de un núcleo tradicional, con viviendas de dos plantas y patio posterior de origen agrícola y en casos más tardíos con balcones sobre la fachada principal. El sistema constructivo es de muros de carga, de tapial o ladrillo y viguería de madera. Así mismo existe otra tipología de características más modernas, en la parte del Área de ensanche urbano, con edificación residencial plurifamiliar.
  
Tercero. La población total de Valencia es de 782.846 habitantes, en el ámbito de las Áreas propuestas se computa una población de alrededor de 127.000 habitantes, lo que representa aproximadamente un 16,22% respecto al total. La superficie de los ámbitos propuestos es de unas 127,00 Hectáreas que representa el 0,94% respecto a la superficie total del suelo urbano de Valencia.
  
Cuarto. Para promover la rehabilitación y regeneración de los centros históricos el Ayuntamiento de Valencia tiene previsto adoptar como medidas específicas para incentivar y ordenar la rehabilitación en el ámbito de las Áreas propuestas las siguientes:
  
Bonificación de un 25% del Presupuesto Protegible definido en la base 5ª, esta bonificación puede verse incrementada en 2,5 puntos para los supuestos establecidos en la base 6ª, así mismo podrán ser objeto de estas bonificaciones todas aquellos edificios cuya antigüedad supere los 40 años y su destino sea residencial en al menos un 70% de su superficie, todo ello según establecen las ?Bases Reguladoras de las Campañas de Rehabilitación?, para la rehabilitación o mejora de Fachadas y Cubiertas, con eliminación de elementos impropios, así como de la unificación de Antenas de Recepción de Emisiones Televisivas.
  
Quinto. El planeamiento urbanístico vigente en el municipio es un Plan General de Ordenación Urbana, aprobado por acuerdo del Consell de la Generalitat Valenciana de 28 de diciembre de 1988 (BOE de 14.01.1989), que en su Título Sexto de sus Normas Urbanísticas, establece entre las distintas Zonas de Calificación Urbanísticas, la zona de Conjuntos Históricos protegidos CHP. En concordancia con ello, establece en el Anexo I de la Normas Urbanísticas las Fichas de Características y objetivos del planeamiento especial a desarrollar en cada una de las subzonas CHP-2 y CHP-3, no ordenadas directamente por el Plan General, siendo el que se desarrolla a continuación:
  
Benifaraig: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 25.10.2000 (BOP de 24.02.01).
  
Carpesa: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 14.02.85 (BOP de 07.03.85). Se trata de un planeamiento expresamente asumido, en su integridad, por el vigente PGOU, según el artículo 6.14 de sus Normas Urbanísticas.
  
Masarrochos: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 28.04.2000 (BOP de 23.10.2000).
  
Borbotó: Plan Especial de Reforma Interior (PERI). Aprobación Provisional de 28.05.04.
  
Casa de Bárcena: Regulado directamente por PGOU hasta la aprobación del Plan de Reforma Interior que desarrolle el ámbito de planeamiento de desarrolloPN3-Casas de Bárcena, según lo previsto en el Anexo I de la Normas Urbanísticas.
  
Mahuella: Se trata de un Conjunto Histórico Protegido, con calificación CHP-3, ordenado directamente por el PGOU.
  
Benimámet: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 26.03.99 (BOP de 16.06.99).
  
Beniferri: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 24.04.99 (BOP de 21.06.99).
  
Castellar - Oliveral: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 28.06.99 (BOP de 21.12.99).
  
El Palmar: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 18.12.92 (BOP de 20.02.93).
  
La Torre: Se trata de un Conjunto Histórico Protegido, con calificación CHP-3, ordenado directamente por el PGOU.
  
Nazaret: Se trata de un Conjunto Histórico Protegido, con calificación CHP-3, ordenado directamente por el PGOU.
  
Cabanyal - Canyamelar: Subzonas CHP-2 ordenadas directamente por el PGOU.
  
Campanar: Plan Especial de Protección y Reforma Interior (PEPRI). Aprobación definitiva de 21.05.92 (BOP de 27.06.92).
  
Patraix: Plan Especial de Protección y Reforma Interior (PEPRI). Aprobación definitiva de 15.10.93 (BOP de 15.11.93).
  
Benimaclet: Plan de Reforma Interior (PRI). Aprobación definitiva de 26.03.99 (BOP de 18.06.99).
  
Sexto. El 1 de junio de 2005 se emite informe del Servicio Territorial de Vivienda y Proyectos Urbanos, en el que se informa que la delimitación de las Áreas de Benifaraig, Carpesa, Masarrochos, Borbotó, Casas de Bárcena, Mauella, Beniferri, Campanar, Benimaclet, Castellar - Oliveral, La Torre y Nazaret (en el ámbito calificado como CHP-3), propuestas se considera homogénea y coherente, siendo conforme y adecuada para la declaración de Área de rehabilitación en centro histórico, así mismo propone una nueva delimitación para las Áreas de Benimámet, El Palmar, Cabañal - Canyamelar (en el ámbito calificado como CHP-2 en el PGOU para el Sector 1 y coincidente con la propuesta municipal para el Sector 2), y Patraix, mas homogéneo y coherente, según lo establecido en el artículo 59 del Decreto 92/2002, de 30 de mayo, y en el artículo 40 de la Orden de 15 de noviembre de 2002, sobre el desarrollo y tramitación de las medidas de financiación de actuaciones protegidas en materia de vivienda y suelo para el período 2002-2005. También se informa que la delimitación del Área de Nazaret (en el ámbito del sector M6-C) propuesta, se considera homogénea y coherente, siendo conforme y adecuada para la declaración de Área de rehabilitación urbano-periférica.
  
Séptimo. El 25 de julio de 2005, se emite informe del Área de Vivienda y Proyectos Urbanos en el que se concluye «que se reúnen los requisitos especificados en el Decreto 92/2002 para declarar Área de rehabilitación».
  
Octvavo. El 25 de julio de 2005, el director general de Vivienda y Proyectos Urbanos propone la Resolución sobre la Declaración de Áreas de rehabilitación de centro histórico y urbano periférica de Valencia.
  
Fundamento de derecho
  
Primero. Conforme a lo establecido en el artículo 59.3 del Decreto 92/2002 de 30 de mayo del Gobierno Valenciano sobre actuaciones protegidas en materia de vivienda y suelo para el periodo 2002/2005 se consideran criterios preferentes para la declaración de Áreas de rehabilitación en centros históricos:
  
a) Que la zona posea interés histórico, urbanístico, arquitectónico y ambiental, o que esté declarada o incoada como Bien de Interés Cultural con la clasificación de Conjunto Histórico.
  
b) Que por parte del Ayuntamiento se disponga de Plan especial de Protección, Plan de Reforma Interior o planeamiento adecuado.
  
Segundo. A juicio de esta Conselleria ambas circunstancias se cumplen ya que, además de disponer de interés histórico, urbanístico, arquitectónico y ambiental, antecedente de hecho segundo, dispone de planeamiento adecuado, antecedente de hecho quinto.
  
Tercero. Conforme a lo establecido en el artículo 59.2 del Decreto 92/2002 de 30 de mayo del Gobierno Valenciano sobre actuaciones protegidas en materia de vivienda y suelo para el periodo 2002/2005 se consideran criterios preferentes para la declaración de Áreas de rehabilitación Urbano-periféricas:
  
a) Que la zona se encuentre situada en la periferia de las ciudades de la Comunidad Valenciana o en zonas degradadas con marcado interés social.
  
c) Que la mayoría de los edificios de su ámbito hayan sido construidos entre los años 1940 y 1970.
  
Cuarto. A juicio de esta Conselleria ambas circunstancias se cumplen ya que, además de presentar las características de borde urbano en proceso de degradación, su construcción se desarrolla entre los años 1940 y 1970, antecedente de hecho segundo.
  
Quinto. En el artículo 59.5 del Decreto 92/2002 se indica que la declaración de Áreas de rehabilitación en Centros Históricos o Urbano-periféricas se realizará mediante Resolución del conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes.
  
Sexto. En los artículos 39 y 40 de la Orden de 15 de noviembre de 2002 del conseller de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes sobre el desarrollo y tramitación de las medidas de financiación de actuaciones protegidas en materia de vivienda y suelo para el periodo 2002-2005 se regula la documentación necesaria para proceder a la declaración de Área de rehabilitación encontrándose la presentada por el Ayuntamiento adecuada a la misma.
  
Séptimo. Mediante el Decreto 131/2004, de 27 de agosto, del Consell de la Generalitat, se determinaron el número y denominación de las Consellerias en que se organiza la administración de la Generalitat.
  
En el Decreto 8/2004 de 3 de septiembre del presidente de la Generalitat se asignaron las competencias en materia de vivienda a la nueva Conselleria de Territorio y Vivienda.
  
En el Decreto 133/2004 de 3 de septiembre del Consell de la Generalitat, por el que se establece la estructura orgánica de la Presidencia y de las Consellerias de la administración de la Generalitat, se establece que las funciones en materia de planes de vivienda, rehabilitación, acciones concertadas relativas a vivienda y régimen jurídico será ejercida por la Dirección General de Vivienda y Proyectos urbanos, perteneciente a la Conselleria de Territorio y Vivienda.
  
Vistos la Ley 30/1992, de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común, el Decreto 92/2002, de 30 de mayo, del Gobierno Valenciano sobre medidas de financiación de actuaciones protegidas en materia de vivienda y suelo del periodo 2002-2005, el informe técnico del Área de Vivienda y Proyectos Urbanos así como el resto de legislación de general y pertinente aplicación, resuelvo:
  
Primero. Declarar Área de rehabilitación el centro histórico de Valencia, coincidente con la propuesta municipal en los ámbitos de la Áreas de Benifaraig, Carpesa, Masarrochos, Borbotó, Casas de Bárcena, Mahuella, Beniferri, Campanar, Benimaclet, Castellar-Oliveral, La Torre y Nazaret y en su nueva delimitación de sus ámbitos en las Áreas de Benimámet, El Palmar, Cabañal - Canyamelar (en el ámbito calificado como CHP-2 en el PGOU para el Sector 1 y coincidente con la propuesta municipal para el Sector 2), y Patraix, todos ellos según planos adjuntos.
  
Segundo. Declarar Área de rehabilitación urbano-periférica de Valencia, coincidente con la propuesta municipal en el ámbito del sector M6-C de Nazaret, según plano adjunto.
  
Tercero. Considerar de aplicación las ayudas establecidas por el artículo 59 del Decreto 92/2002, de 30 de mayo, del Gobierno Valenciano para las actuaciones protegidas que se efectúen en dicho ámbito.
  
Contra la presente resolución que pone fin a la vía administrativa, se podrá interponer recurso contencioso administrativo, ante el Juzgado de lo Contencioso Administrativo de Valencia, en el plazo de dos meses, contados desde el día siguiente a la notificación de la misma, a tenor de los arts. 8.3 y 46.1 de la Ley 29/1998, de 13 de julio, reguladora de la Jurisdicción Contencioso Administrativa.
  
Todo ello, sin perjuicio de que pueda ejercitar cualquier otro recurso que estime oportuno.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML