Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV – Disposició
=================

Compartir

Compartir

Tornar

Guardar el document Descarregar les metadades en format XML

Sumari del DOGV 5316, del 02-08-2006 (2006/9097)

RESOLUCIÓ de 23 de juny de 2006, del conseller de Sanitat, per la qual desestima el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la Resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, per mitjà de la qual autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5316

Data del DOGV
:   02-08-2006

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2006/9097

CVE


Data del document


Organisme emissor
:   Conselleria de Sanitat

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 23 de juny de 2006, del conseller de Sanitat, per la qual desestima el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la Resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, per mitjà de la qual autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana. [2006/9097]  
Vist el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, per mitjà de la qual autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana i examinats els següents  
Antecedents de fet  
Primer  
L'expedient es va iniciar a instància de Juan Antonio Nacher García, en data de 7 de maig de 2004, a fi de sol·licitar l'autorització d'una nova oficina de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana, tramitat segons el que disposa el Decret 149/2001, de 5 d'octubre, que establix el procediment per a l'autorització de noves oficines de farmàcia.  
Segon  
El tràmit de l'expedient es va posar de manifest als farmacèutics del municipi de Torrevieja. Hi van formular un escrit d'oposició a la concessió de l'autorització sol·licitada Julia Valoria Martínez, María Antonia Soler Javaloyes, M. Eugenia Parras Sánchez, M. Nieves Torregrosa Sala, M. Carmen Cayuelas Sanchis, José Manuel Navarro Hernández en nom i representació de Francisco Torregrosa Tevar i altres, i Alfredo Carlos López Villanueva.  
Tercer  
Mitjançant una resolució de data 4 de febrer de 2006, el conseller de Sanitat dicta una resolució que:  
1) Concedix l'autorització administrativa per a l'establiment de díhuit (18) noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica.  
2) Denega a Juan Antonio Nacher García la concessió individualitzada per a l'obertura d'una de les autoritzacions esmentades, que han d'adjudicar-se d'acord amb el que establix l'article 18 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, amb el procediment establit en el Decret 149/2001, de 5 d'octubre.  
3) Ordena l'acumulació de les autoritzacions concedides per mitjà de l'eixa resolució a les concedides mitjançant la resolució d'esta conselleria de data 30 de setembre de 2004, que determina el nombre de noves oficines de farmàcia necessàries per a oferir una atenció farmacèutica adequada a la població segons el mòdul general, per a la adjudicar-les en un sol procediment.  
Quart  
No conforme amb l'esmentada resolució, Alfredo Carlos López Villanueva interposa un recurs potestatiu de reposició, per mitjà del qual sol·licita la retroacció de l'expedient i que es dicte una nova resolució que autoritze set oficines de farmàcia, que estes oficines es distribuïsquen en els districtes i seccions que assenyala l'INE, de manera que, segons considera el recurrent només seria possible l'autorització d'una oficina de farmàcia, i estendre el nucli urbà consolidat fins al carrer Ramón Rubial. Si no, sol·licita que es declare nul de ple dret l'expedient per indefensió, falta de motivació de l'acte, i vulneració de l'article 5 del Decret 149/2001, que establix el procediment per a l'autorització de noves oficines de farmàcia.  
Els fonaments jurídics següents s'apliquen als fets anteriors.  
Fonaments jurídics  
Primer  
L'Agència Valenciana de Salut és competent per a resoldre este recurs d'acord amb el que disposen la Llei 5/1983, de 30 de desembre, de Govern Valencià; la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana; el Decret 187/2001, de 27 de novembre, del Govern Valencià, que regula l'establiment, el trasllat i la transmissió de les oficines de farmàcia; la Llei 4/2005, de 17 de juny, de Salut Pública de la Comunitat Valenciana; el Decret 25/2005, de 4 de febrer, que aprova els Estatuts de l'Agència Valenciana de Salut; el Decret 164/2005, de 4 de novembre, del Consell de la Generalitat, que modifica els Estatuts de l'Agència Valenciana de Salut; el Reial Decret 278/1980, de 25 de gener, sobre transferència de competències en matèria de sanitat, i els articles 114 i següents de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú.  
Segon  
El recurrent dirigix l'argumentació contra el còmput dels habitants, d'una banda, i contra la delimitació de la zona en què han d'ubicar-se les oficines de farmàcia finalment autoritzades.  
Pel que fa al còmput d'habitants, el senyor López Villanueva pretén que es deduïsquen del càlcul fet per esta Conselleria les vivendes buides segons el certificat de l'INE perquè no tenen habitants, que es deduïsquen les que no tenen evacuació d'aigües residuals igualment segons l'INE perquè no és acceptable una vivenda turística sense eixa condició indispensable, i les que pertanyen a veïns de Torrevieja, segons el certificat de l'INE, per a evitar un doble còmput d'habitants que tenen dos cases. Pretén, també, que s'aplique una ocupació per vivenda de 2,35 habitants segons l'estadística de l'INE, ja que la norma ha d'interpretar-se segons la realitat social. Fet així el càlcul d'habitants, aplicant una ocupació del 20% (esta vegada segons el que establix la Llei 6/1998, de 22 de juny, i no l'ocupació mitjana de la costa d'Alacant segons l'INE), finalment el recurrent pretén utilitzar les dades que facilita l'INE sobre vivendes en districtes i seccions censals per a aplicar el còmput esmentat de forma individualitzada per a cada un, de la qual cosa deduïx que únicament podria autoritzar-se l'obertura d'una nova oficina de farmàcia en el districte 3, secció 4.  
Davant d'arguments així, és necessari recordar que la competència sobre estadística nacional correspon a l'Institut Nacional d'Estadística, i està regulada per la Llei 12/1989, de 9 de maig, de la Funció Estadística Pública, i que la competència sobre ordenació farmacèutica correspon en exclusiva a la Comunitat Valenciana i està regulada per la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana. En conseqüència, correspon als organismes responsables de la funció estadística pública determinar els criteris d'inclusió de les vivendes, persones, activitats, etc., en un o altre grup als efectes estadístics, però correspon a les Corts Valencianes, a través de la Llei 6/1998, de 22 de juny, i al Consell de la Generalitat, a través del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, per mitjà del qual establix el procediment per a l'autorització de noves oficines de farmàcia, l'ordenació farmacèutica a la Comunitat Valenciana, fins i tot la forma en què es computaran els habitants per a això.  
Establit això, l'article 22 de la Llei 6/1998, d'Ordenació Farmacèutica, determina: «...Per al càlcul de la població estacional es computaran les vivendes de segona residència, places hoteleres, de càmping i la resta d'allotjaments temporals que acrediten els organismes oficials competents, en un 20 per 100 de la capacitat, i s'imputarà a les vivendes de segona residència una capacitat de quatre habitants per vivenda». De la seua banda, l'últim paràgraf de l'article 3 del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, establix que «Per a això, s'entendrà per vivendes de segona residència els immobles classificats com a vivenda, en els quals no figure empadronat cap habitant i que no s'hagen comptabilitzat com a allotjaments temporals». Estos criteris són els establits pel legislador per al còmput d'habitants per a l'autorització de noves oficines de farmàcia. És a dir, s'imputen 4 habitants per vivenda amb independència que l'INE oferisca la dada de 2,35 que aporta el recurrent. Igualment, s'aplica un 20% de la capacitat d'ocupació de turística amb independència que l'INE establisca per a la zona litoral de la Comunitat Valenciana un índex d'ocupació mitjà anual pròxim al 50%, dada que no aporta el recurrent. Finalment, el nombre de vivendes de segona residència queda explícitament definit en l'article transcrit del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, que fa, dels immobles classificats com a vivenda en què no hi ha empadronat cap habitant, l'única exclusió que el legislador pretén: els que ja hagen sigut comptabilitzats com a allotjaments temporals.  
Resulta evident que es pretén amb la redacció donada a l'article 3 del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, establir amb exactitud quines vivendes han de comptabilitzar-se i quines no, a fi d'evitar la judicialització que va presidir l'actuació de les administracions en matèria d'ordenació farmacèutica en aplicació de la normativa anterior, sense deixar lloc a interpretacions sobre si han de descomptar-se les que l'INE, basant-se en els criteris propis de catalogació qualifica com a vivendes buides, les que tenen o no clavegueram o qualsevol altre sistema d'eliminació d'aigües residuals, les que estadísticament no tenen subministrament de llum o d'aigua, les que l'INE cataloga com .d'un altre tipus. o, al contrari, sumar un nombre més gran d'habitants en les vivendes col·lectives, les ocupades per immigrants, les vivendes il·legals o qualsevol altra circumstància. D'altra banda, el recurrent aporta un certificat de l'Ajuntament de Torrevieja, organisme oficial igualment capacitat per a emetre certificats sobre el nombre de vivendes, que qualifica les vivendes .no principals. com a: .secundàries., .desocupades., .un altre tipus de no principal. i .no principal sense determinar., la qual cosa indica les distintes classificacions de les vivendes segons l'organisme que les classifique, de manera que s'ha optat per una definició de les vivendes que s'han de computar, que no és una altra que «totes les vivendes excepte les principals». Respecte a açò, s'ha de recordar que és unànime i reiteradíssima la jurisprudència que, segons la norma anterior, el Reial Decret 909/1978, de 14 d'abril, per a efectuar el càlcul de la població estacional utilitza com a base el nombre absolut de vivendes, fins i tot les il·legals, utilitzant indicadors indirectes com ara comptadors d'aigua o llum instal·lats, que evidentment no distingien entre vivendes buides, ocupades o qualsevol altra circumstància.  
Finalment, s'ha d'indicar que descomptar qualsevol tipus de vivenda, per la raó que siga, excepte les establides en el propi Decret 149/2001, suposa actuar novament de forma restrictiva en el còmput d'habitants en les poblacions turístiques, penalitzant l'obertura de noves oficines de farmàcia i propiciant la judicialització de l'ordenació farmacèutica.  
D'una altra banda, l'aplicació dels mòduls és per municipis, no per districtes o seccions censals dins dels municipis, com pretén el recurrent en un intent de dividir el municipi en fraccions tan xicotetes com siga possible, perquè cap continga el nombre de vivendes mínim per a l'autorització de noves oficines de farmàcia.  
En conseqüència, es considera que el còmput d'habitants s'ha de fer aplicant els criteris establits explícitament en la normativa d'ordenació farmacèutica de la Comunitat Valenciana, i no els establits en les normes reguladores de la funció estadística pública; per tant, el còmput fet en la resolució d'esta conselleria de data 4 de febrer de 2006 és absolutament correcte i és precedent l'autorització de díhuit oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja.  
Tercer  
D'una altra banda, el sol·licitant pretén atacar la delimitació de la zona en què han d'ubicar-se les oficines de farmàcia autoritzades basant-se en els fets que hi ha habitants empadronats dins de la zona esmentada i que hi ha vivendes de segona residència dins de la part del municipi exclosa, així com per l'escassa motivació, al seu criteri, per a la delimitació; pretén a més que s'establisquen díhuit zones diferents, una per a cada oficina de farmàcia autoritzada.  
Respecte a això, fonamenta la pretensió en certificats municipals de vivendes i del cens electoral.  
S'ha d'indicar que, contràriament, altres farmacèutics establits donen per bona la delimitació esmentada i substituïxen la referència als carrers Martínez Guirao, Pascual Flores i Calera, pel carrer Salinero, que és l'immediat paral·lel.  
Els arguments oferits pel recurrent es consideren inacceptables, ja que, en primer lloc, la resolució que recorre establix una zona del municipi perfectament delimitada, indubtablement i perfectament identificable, en la qual s'han d'establir les oficines de farmàcia autoritzades sense que siga obstacle per a això que la zona es definisca per exclusió d'una part del terme municipal, ni que resulte necessari que es definisquen díhuit zones diferents d'escasses illes d'edificis, que limitarien de forma innecessària la mobilitat de les oficines de farmàcia que estan obligades a mantindre la ubicació en la zona per a la qual s'autoritzen.  
D'altra banda, resulta absolutament estèril la pretensió, en un municipi de les característiques de Torrevieja o qualsevol altre de costaner, d'establir .zones exclusives. d'habitants empadronats, d'un costat, i de segona residència, del l'altre, ja que inevitablement han de mesclar-se uns i altres, per la qual cosa la zona delimitada ha de respondre a les zones en què majoritàriament s'ubiquen les vivendes que servixen com a fonament de l'autorització, que evidentment no s'ubiquen en el que es pot denominar nucli urbà.  
Tot això consta a proposta de l'Ajuntament i després de la consulta amb la Comissió d'Actualització del Mapa Farmacèutic de la Comunitat Valenciana, amb funcions assessores del conseller de Sanitat en qüestions de la seua matèria, en la qual estan representats, a més de l'Administració, els col·legis oficials de farmacèutics i els municipis, a través de la Federació de Municipis i Províncies, encara que cap d'estes propostes és vinculant ni requisit per a la delimitació de la zona d'ubicació de les farmàcies.  
A la vista de tot això, és procedent desestimar el recurs potestatiu de reposició i confirmar tots els punts de la resolució recorreguda.  
Pels fets i els fonaments jurídics anteriors, resolc desestimar el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, que autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja (Alacant), segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana.  
Esta resolució s'ha de notificar i a les persones interessades i s'ha de publicar, amb l'advertiment que posa fi a la via administrativa i que hi poden interposar un recurs contenciós administratiu en el termini de dos mesos, comptador a partir de l'endemà de la publicació, davant la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.  
València, 23 de juny de 2006.. El conseller de Sanitat: Rafael Blasco Castany.



Descarregar el document amb format PDF

Descarregar les metadades en format XML

Diari Oficial de la Generalitat Valenciana




DOGV - Disposición
==================

Comparte

Comparte

Volver

Guardar el documento Descargar los metadatos en formato XML

Sumario DOGV 5316, del 02-08-2006 (2006/9097)

RESOLUCIÓN de 23 de junio de 2006, del conseller de Sanidad, por la que se desestima el recurso potestativo de reposición interpuesto por Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolución del conseller de Sanidad, de fecha 4 de febrero de 2006, mediante la que se autoriza la apertura de dieciocho nuevas oficinas de farmacia en el municipio de Torrevieja (Alicante), en aplicación del módulo turístico establecido en el artículo 21 de la Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica de la Comunidad Valenciana.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Datos del documento

Número DOGV
:   5316

Fecha DOGV
:   02-08-2006

Sección del DOGV
:   III. CONVENIOS Y ACTOS - G) OTROS ASUNTOS

Número del documento
:   2006/9097

CVE


Fecha del documento


Organismo emisor
:   Conselleria de Sanidad

Tipo de documento
:   Resolución

RESOLUCIÓN de 23 de junio de 2006, del conseller de Sanidad, por la que se desestima el recurso potestativo de reposición interpuesto por Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolución del conseller de Sanidad, de fecha 4 de febrero de 2006, mediante la que se autoriza la apertura de dieciocho nuevas oficinas de farmacia en el municipio de Torrevieja (Alicante), en aplicación del módulo turístico establecido en el artículo 21 de la Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica de la Comunidad Valenciana. [2006/9097]  
Visto el recurso potestativo de reposición interpuesto por Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolución del conseller de Sanidad, de fecha 4 de febrero de 2006, mediante la que se autoriza la apertura de dieciocho nuevas Oficinas de Farmacia en el municipio de Torrevieja (Alicante), en aplicación del módulo turístico establecido en el artículo 21 de la Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica de la Comunidad Valenciana y examinados los siguientes  
Antecedentes de hecho  
Primero  
Expediente iniciado a instancia de Juan Antonio Nacher García, en fecha de 7 de mayo de 2004, a fin de solicitar la autorización de una nueva oficina de farmacia en el municipio de Torrevieja, en aplicación del módulo turístico establecido en el artículo 21 de la Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica de la Comunidad Valenciana, tramitado según lo dispuesto en el Decreto 149/2001, de 5 de octubre, mediante el que se establece el procedimiento para la autorización de nuevas oficinas de farmacia.  
Segundo  
El trámite del expediente se puso de manifiesto a los farmacéuticos del municipio de Torrevieja, formulándose escrito de oposición a la concesión de la autorización solicitada, por parte de Julia Valoria Martínez, María Antonia Soler Javaloyes, M. Eugenia Parras Sánchez, M. Nieves Torregrosa Sala, M. Carmen Cayuelas Sanchis, José Manuel Navarro Hernández en nombre y representación de Francisco Torregrosa Tevar y otros y Alfredo Carlos López Villanueva.  
Tercero  
Mediante resolución de fecha 4 de febrero de 2006, por el conseller de Sanidad se dicta resolución mediante la que:  
1) Se concede autorización administrativa para el establecimiento de dieciocho (18) nuevas oficinas de farmacia en el municipio de Torrevieja en aplicación del módulo turístico establecido en el artículo 21 de la Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica.  
2) Se deniega a Juan Antonio Nacher García la concesión individualizada para la apertura de una de las citadas autorizaciones, que deberán adjudicarse de conformidad con lo establecido en el artículo 18 de la Ley 6/1998, de 22 de junio, siguiendo para ello el procedimiento establecido en el Decreto 149/2001, de 5 de octubre.  
3) Se ordena la acumulación de las autorizaciones concedidas mediante la presente resolución a las concedidas mediante resolución de esta Conselleria de fecha 30 de septiembre de 2004 mediante la que se determina el número de nuevas oficinas de farmacia necesarias para ofrecer una adecuada atención farmacéutica a la población en aplicación del módulo general, para su adjudicación en un único procedimiento.  
Cuarto  
No conforme con la citada resolución, por Alfredo Carlos López Villanueva, se interpone recurso potestativo de reposición, mediante el que solicita la retroacción del expediente y que se dice una nueva resolución mediante la que se autoricen siete oficinas de farmacia, que estas se distribuyan en los distritos y secciones que señala el INE, de forma que según considera el recurrente solo sería posible la autorización de una oficina de farmacia y extender el núcleo urbano consolidado hasta la calle Ramón Rubial. En su defecto, solicita que se declare nulo de pleno derecho el expediente por indefensión, falta de motivación del acto, y vulneración del artículo 5 del Decreto 149/2001, por el que se establece el procedimiento para la autorización de nuevas oficinas de farmacia.  
A los anteriores hechos son de aplicación los siguientes,  
Fundamentos Jurídicos  
Primero  
La Agencia Valenciana de Salud es competente para resolver el presente recurso en virtud de lo dispuesto en la Ley 5/1983, de 30 de diciembre, de Gobierno Valenciano; Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica de la Comunidad Valenciana, el Decreto 187/2001, de 27 de noviembre, del Gobierno Valenciano, por el que se regula el establecimiento, traslado y transmisión de las oficinas de farmacia, Ley 4/2005, de 17 de junio, de Salud Pública de la Comunidad Valenciana y Decreto 25/2005, de 4 de febrero, por el que se aprueban los Estatutos de la Agencia Valenciana de Salud; Decreto 164/2005, de 4 de noviembre, del Consell de la Generalitat, por el que se modifican los Estatutos de la Agencia Valenciana de Salud Real Decreto 278/1980, de 25 de enero, sobre transferencia de competencias en materia de sanidad; y artículo 114 y siguientes de la Ley 30/1992 de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común.  
Segundo  
El recurrente dirige su argumentario contra el cómputo de los habitantes por un lado, y contra la delimitación de la zona en la que deben ubicarse las oficinas de farmacia finalmente autorizadas.  
En lo referente al cómputo de habitantes, pretende el Sr. López Villanueva que del cálculo realizado por esta Conselleria, se deduzcan las viviendas vacías según el certificado del INE porque en ellas no hay habitantes, que se deduzcan las que no tienen evacuación de aguas residuales igualmente según el INE porque no es aceptable una vivienda turística sin esa condición indispensable y las que pertenecen a vecinos de Torrevieja, según certificado del INE para evitar un doble cómputo de habitantes que tienen dos casas. Pretende así mismo que se aplique una ocupación por vivienda de 2,35 habitantes según la estadística del INE ya que la norma debe interpretarse según la realidad social. Realizado así el cálculo de habitantes aplicándose una ocupación del 20% (esta vez según establece la Ley 6/1998 de 22 de junio y no la ocupación media de la costa de Alicante según el INE), finalmente pretende el recurrente utilizar los datos que facilita el INE sobre viviendas en distritos y secciones censales para aplicar el citado cómputo de forma individualizada para cada uno de ellos, de lo que deduce que únicamente podría autorizarse la apertura de una nueva oficina de farmacia en el distrito 3, sección 4.  
Ante tales argumentos, es necesario recordar que la competencia sobre estadística nacional corresponde al Instituto Nacional de Estadística, y está regulada por la Ley 12/1989, de 9 de mayo, de la Función Estadística Pública, y que la competencia sobre ordenación farmacéutica corresponde en exclusiva a la Comunidad Valenciana y está regulada por la Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica de la Comunidad Valenciana. En consecuencia, corresponde a los organismos responsables de la función estadística pública determinar los criterios de inclusión de las viviendas, personas, actividades, etc. en uno u otro grupo a los efectos estadísticos, pero corresponde a las Cortes Valencianas, a través de la Ley 6/1998, de 22 de junio, y al Consell de la Generalitat, a través del Decreto 149/2001, de 5 de octubre, mediante el que se establece el procedimiento para la autorización de nuevas oficinas de farmacia, la ordenación farmacéutica en la Comunidad Valenciana, incluso la forma en que se computarán los habitantes a dichos efectos.  
Sentado lo anterior, la Ley 6/1998, de ordenación farmacéutica, en su artículo 22 establece: ....Para el cálculo de la población estacional se computarán las viviendas de segunda residencia, plazas hoteleras, camping y demás alojamientos temporales que se acrediten por los organismos oficiales competentes, en un 20 por 100 de su capacidad, imputándose a las viviendas de segunda residencia una capacidad de cuatro habitantes por vivienda.. Por su lado, el Decreto 149/2001, de 5 de octubre, establece en su artículo 3, último párrafo, que .A tales efectos, se entenderá por viviendas de segunda residencia aquellos inmuebles clasificados como vivienda, en los que no figure empadronado ningún habitante y que no se hayan contabilizado como alojamientos temporales.. Estos criterios son los establecidos por el legislador a efectos de cómputo de habitantes para la autorización de nuevas oficinas de farmacia. Es decir, se imputan 4 habitantes por vivienda con independencia de que el INE ofrezca el dato de 2,35 que aporta el recurrente. Igualmente, se aplica un 20% de la capacidad de ocupación de turística con independencia de que el INE establezca para la zona litoral de la Comunidad Valenciana un índice de ocupación medio anual cercano al 50%, dato que obvia aportar el recurrente. Finalmente, el número de viviendas de segunda residencia queda explícitamente definido en el artículo trascrito del Decreto 149/2001, de 5 de octubre, haciendo, de los inmuebles clasificados como vivienda en los que no existe empadronado ningún habitante, la única exclusión que el legislador pretende: aquellos que ya hubiesen sido contabilizados como alojamientos temporales.  
Resulta evidente que se pretende con la redacción dada al repetido artículo 3 del Decreto 149/2001, de 5 de octubre, establecer con exactitud, que viviendas deben contabilizarse y cuales no, a fin de evitar la judicialización que presidió la actuación de las administraciones en materia de ordenación farmacéutica en aplicación de la anterior normativa, sin dejar lugar a interpretaciones acerca de si deben descontarse las el INE en base a sus propios criterios de catalogación califica como viviendas vacías, las que tienen o no alcantarillado o cualquier otro sistema de eliminación de aguas residuales, las que estadísticamente no tienen suministro de luz o de agua las que el INE cataloga como .otro tipo. o por el contrario sumarse un mayor número de habitantes en las viviendas colectivas, las ocupadas por inmigrantes, las viviendas ilegales o cualquier otra circunstancia. Por otra parte, el recurrente aporta certificado del Ayuntamiento de Torrevieja, organismo oficial igualmente capacitado para emitir certificados sobre el número de viviendas, que califica las viviendas .no principales. como: . Secundarias., .Desocupadas., .Otro tipo de no principal. y .No principal sin determinar., indicativo de las distintas clasificaciones de las viviendas dependiendo del organismo que las clasifique, de forma que se ha optado por una definición de las viviendas que se deben computar, que no es otra que .todas las viviendas salvo las principales.. Al hilo de cuanto antecede, debe recordarse que es unánime y reiteradísima la jurisprudencia que en aplicación de la anterior norma, el Real Decreto 909/78, de 14 de abril, para efectuar el cálculo de la población estacional existente utiliza como base el número absoluto de viviendas, incluso las ilegales, utilizando indicadores indirectos como contadores de agua o luz instalados, que evidentemente no distinguían entre viviendas vacías, ocupadas o cualquier otra circunstancia.  
Finalmente debe indicarse que descontar cualquier tipo de vivienda, por la razón que fuere, salvo las establecidas en el propio Decreto 149/2001, supone actuar de nuevo de forma restrictiva en el cómputo de habitantes en las poblaciones turísticas, penalizando la apertura de nuevas oficinas de farmacia y propiciando la judicialización de la ordenación farmacéutica.  
De otro lado, la aplicación de los módulos es por municipios, no por distritos o secciones censales dentro de estos como pretende el recurrente en un intento de dividir el municipio en fracciones lo más pequeñas posible, para que ninguna de ellas contenga el número de viviendas mínimo para la autorización de nuevas oficinas de farmacia.  
En consecuencia, se considera que el cómputo de habitantes debe realizarse aplicando los criterios establecidos explícitamente en la normativa de ordenación farmacéutica de la Comunidad Valenciana, y no los establecidos en las normas reguladoras de la función estadística pública por lo que el cómputo realizado en la resolución de esta Conselleria de fecha 4 de febrero de 2006, es absolutamente correcto por lo que procede la autorización de dieciocho oficinas de farmacia en el municipio de Torrevieja.  
Tercero  
De otro lado, pretende el solicitante atacar la delimitación de la zona en que deben ubicarse las oficinas de farmacia autorizadas en base a la existencia de habitantes empadronados dentro de dicha zona y a la existencia de viviendas de segunda residencia dentro de la parte del municipio excluida, así como por la, a su criterio, escasa motivación para su delimitación, pretendiendo además que se establezcan dieciocho zonas diferentes, una para cada oficina de farmacia autorizada.  
A este respecto fundamenta su pretensión en certificados municipales de viviendas y de censo electoral.  
Debe indicarse que contrariamente, otros farmacéuticos establecidos dan por buena la citada delimitación sustituyendo la referencia a las calles Martínez Guirao, Pascual Flores y Calera, por la calle Salinero, que es su inmediata .paralela..  
Los argumentos ofrecidos por el recurrente se consideran inaceptable ya que en primer lugar, la resolución que se recurre, establece una zona del municipio perfectamente delimitada, indudable y perfectamente identificable, en la que deben establecerse las oficinas de farmacia autorizadas sin que sea obstáculo para ello que la zona se defina por exclusión de una parte de su término municipal, ni que resulte necesario que se definan dieciocho zonas diferentes de escasas manzanas de edificios, que limitarían de forma innecesaria la movilidad de las oficinas de farmacia que vienen obligadas a mantener su ubicación en la zona para la que se autorizan.  
Por otro lado, resulta absolutamente estéril la pretensión, en un municipio de las características de Torrevieja o cualquier otro costero, de establecer .zonas exclusivas. de habitantes censados de un lado y de segunda residencia por otro ya que inevitablemente han de mezclarse unos y otras por lo que la zona delimitada debe responder a las zonas en que mayoritariamente se ubiquen las viviendas que sirven como fundamento a la autorización, que evidentemente no se ubican en lo que puede denominarse casco urbano.  
Todo ello, como consta aunque ninguna de ellas es vinculante ni requisito para la delimitación de la zona de ubicación de las farmacias, a propuesta del Ayuntamiento y previa consulta con la Comisión de Actualización del Mapa Farmacéutico de la Comunidad Valenciana, con funciones asesoras al conseller de Sanidad en cuestiones de su materia, en la que están representados además de la administración, los Colegios Oficiales de Farmacéuticos y los Municipios a través de la Federación de Municipios y Provincias.  
A la vista de cuanto antecede, procede desestimar el recurso potestativo de reposición y confirmar la resolución recurrida en todos sus extremos.  
En virtud de los hechos y fundamentos jurídicos anteriores, resuelvo desestimar, el recurso potestativo de reposición interpuesto por Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolución del conseller de Sanidad, de fecha 4 de febrero de 2006, mediante la que se autoriza la apertura de dieciocho nuevas Oficinas de Farmacia en el municipio de Torrevieja (Alicante), en aplicación del módulo turístico establecido en el artículo 21 de la Ley 6/1998, de 22 de junio, de Ordenación Farmacéutica de la Comunidad Valenciana.  
Notifíquese y publíquese a los interesados con la advertencia de que pone fin a la vía administrativa y que, contra la misma, pueden interponer Recurso Contencioso Administrativo en el plazo de dos meses, contados a partir del día siguiente al de la fecha de su publicación, ante la Sala de lo Contencioso Administrativo del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana.  
Valencia, 23 de junio de 2006.. El conseller de Sanidad: Rafael Blasco Castany.



Descargar el documento en formato PDF

Descargar los metadatos en formato XML