Carcaixent ix al carrer per a exigir la igualtat entre dones i homes
Sin fecha

Carcaixent

Manifest 8M

Cada 8 de març celebrem l'aliança entre les dones per a defensar els drets conquerits. Fou la unió de moltes dones en el món, la que va conseguir grans victòries per a totes i la que ens va dur drets que hui tenim. Ens precedeix una llarga genealogia de dones activistes, sufragistes i sindicalistes.

No obstant açò, sabem que no és prou: resta molt per fer i nosaltres seguim lluitant.

És l'acció multitudinària la que ens permet anar endavant. La data del 8 de març és una data internacional i reivindicativa.

La identitat de les dones és múltiple, a l'entorn rural i a l'entorn urbà, treballant en l'àmbit laboral i en el de les cures. Parlen per les que no estan: per les assassinades, per les preses. Per TOTES. Hui aturem el món i cridem: PROU! davant totes les violències que ens travessen.

PROU! d'agressions, d’humiliacions, de marginacions o d’exclusions. Exigim que el Pacte d'Estat contra les violències masclistes –d'altra banda insuficient– siga dotat de recursos i mitjans per al desenvolupament de polítiques reals i efectives que ajuden a aconseguir una societat lliure de violències contra les dones i les xiquetes. Denunciem la repressió a qui encapçala la lluita pels drets socials i reproductius.

PROU! de violències masclistes, quotidianes i invisibilitzades. VOLEM que les dones puguen moure's en llibertat per tots els espais i a tothora. Assenyalem i denunciem la violència sexual com a expressió paradigmàtica de l'apropiació patriarcal del cos de les dones, que afecta de manera encara més marcada les dones en situació de vulnerabilitat, com les dones migrades i les treballadores domèstiques. És urgent que la reivindicació Ni una menys siga una realitat.

. El treball domèstic i de cures que fem les dones és imprescindible per al sosteniment de la vida. Que sovint siga gratuït o estiga devaluat és una trampa en el desenvolupament del capitalisme. Hui, amb la vaga de cures en la família i la societat, es vol donar visibilitat a un treball que ningú vol reconéixer, ja siga en la llar, mal pagat o com a economia submergida. Reivindiquem que el treball de cures siga reconegut com un bé social de primer ordre, i exigim la redistribució d'aquest tipus de tasques.

Hui reivindiquem una societat lliure d'opressions, d'explotació i violències masclistes. Cridem a la rebel·lia i a la lluita davant l'aliança entre el patriarcat i el capitalisme que vol dones dòcils, submises i callades.

No acceptem que les dones estiguen sotmeses a pitjors condicions laborals, ni cobrar menys que els homes pel mateix treball. Per açò, hui, moltes fan vaga laboral.

Vaga contra els sostres de vidre i la precarietat laboral, perquè els treballs als quals les dones poden accedir estan marcats per la temporalitat, la incertesa, els baixos salaris i les jornades parcials no desitjades. Les dones engrosseixen les llistes de l'atur. Molts dels treballs que fem manquen de garanties o no estan regulats. I quan algunes tenen millors treballs, ens trobem que els llocs de major salari i responsabilitat estan copats pels homes.

L'empresa privada, la pública, les institucions i la política reprodueixen la bretxa de gènere.

PROU! de discriminació salarial pel fet de ser dones, de menyspreu i d'assetjament sexual en l'àmbit laboral.

Denunciem que ser dona siga la principal causa de pobresa.

Exigim també les pensions que ens hem guanyat.

Els cossos de les dones no són mercaderies ni objectes, i per açò també fem vaga de consum. Ja n'hi ha prou que les dones siguen utilitzades com a reclam!

Exigim avançar en la coeducació en tots els àmbits i espais de formació i una educació que no relegue la història de les dones als marges dels llibres de text; i en la qual la perspectiva de gènere siga transversal a totes les disciplines.

Hui, la reivindicació feminista no s'acaba:

SEGUIREM FINS A ACONSEGUIR EL MÓN QUE VOLEM!