L'Eliana celebra el Dia Internacional de la Discapacitat
03 de desembre de 2024

L'Eliana celebra el Dia Internacional de la Discapacitat

Amb motiu del Dia Internacional de la Discapacitat, 3 de desembre, l'Ajuntament de l'Eliana ha penjat una pancarta al balcó i s'alinea amb el manifest d'enguany realitzat per la Convenció Internacional sobre els Drets de les Persones amb Discapacitat (CERMI) en què aquest any es reivindica "L'habitatge digne i adequat com a dret fonamental per a la vida independent de les persones amb discapacitat".

Manifest:

El bé social bàsic de l'habitatge, pressupost d'un hàbitat inclusiu, no és un assumpte més per a les persones amb discapacitat i les seues famílies. Per al seu sector social representatiu, és hui, per dret propi, el gran assumpte, i ho serà més en un futur immediat.

L'habitatge és el suport vital de l'autonomia i la independència de les persones amb discapacitat. Constitueix el “campament base” des del qual eixir per aconseguir altres cims, entesos com a béns imprescindibles per a la seua plena participació comunitària i inclusió social.

L'habitatge és el tronc necessari d'on han de brollar ramificacions en totes les esferes vitals de la persona amb discapacitat.

Tota persona amb discapacitat té dret a viure en un domicili lliurement elegit amb els suports que necessite i pertanyent i participant de la seua comunitat. Perquè aquest dret siga efectiu, demanem al bé bàsic de l'habitatge aquests tres elements:

Habitatge accessible

L'accessibilitat és condició essencial perquè el dret a un habitatge digne i adequat siga efectiu per a les persones amb discapacitat. La Constitució Espanyola (article 47) estableix el dret a un habitatge que ha de ser digne i adequat, cosa que comprén l'accessibilitat universal. El nou article 49 d'aquest mateix text reforça aquesta obligació en declarar el dret de les persones amb discapacitat a entorns universalment accessibles.

El nostre país pateix un dèficit acusat d'accessibilitat en el parc d'habitatges. Gairebé el 70 % no reuneixen condicions d'accessibilitat per a persones amb discapacitat i persones majors.

Perquè un habitatge siga accessible, han de tindre's en compte aquests tres eixos:

Les mesures d'accessibilitat universal pròpiament dites (arquitectòniques, sensorials auditives i visuals, per a la comunicació i cognitives).

El disseny per a totes les persones.

La realització de les adequacions i els ajustos raonables per als entorns preexistents que els facen accessibles.

Per a avançar en l'objectiu irrenunciable de l'accessibilitat a i de l'habitatge, el Moviment CERMI planteja el següent programa d'acció:

Reforma immediata de la Llei de Propietat Horitzontal per a imposar com a obligatòries per a les comunitats de propietaris les obres i actuacions d'accessibilitat, sense límits ni restriccions.

Incorporar l'accessibilitat com a condició de tots els plans públics de rehabilitació i adequació d'habitatges i entorns urbans.

Incloure d'ofici la informació sobre les condicions d'accessibilitat universal en la fitxa de l'edifici que conste en el Registre de la Propietat i en els canals i suports administratius d'edificació.

Creació per Llei d'un Fons Estatal de Promoció de l'Accessibilitat Universal, dotat amb un 1,5 % dels pressupostos dels ministeris inversors, que destine els seus fons a actuacions d'accessibilitat del parc d'habitatges.

Establir per part dels poders públics i administracions una oferta viva, actualitzada, transparent i suficient d'habitatges accessibles.

Garantir el compliment efectiu de les disposicions legals estatals i autonòmiques de reserva d'habitatge protegit per a persones amb discapacitat (article 32 de la Llei General de Drets de les Persones amb Discapacitat i de la seua Inclusió Social, reserva del 4 %).

Modificar la regulació del Fons Reina Letizia per a ampliar-lo i permetre que dedique part dels seus recursos a accions d'accessibilitat en el parc d'habitatges.

Habitatge assequible

Les barreres al bé bàsic de l'habitatge no són només materials, sinó també econòmiques, ja que les persones amb discapacitat i les seues famílies solen ser més pobres i suporten més exclusió social que aquelles que no presenten discapacitat. És necessari combatre amb força la pobresa habitacional de les persones amb discapacitat, especialment de les dones que pateixen més privació material i estan més exposades a l'exclusió socioeconòmica.

Per a avançar en l'objectiu irrenunciable d'un habitatge assequible, el Moviment CERMI planteja el següent programa d'acció:

Declarar oficialment la preferència absoluta de les persones amb discapacitat i les seues famílies en les polítiques, estratègies i programes públics d'habitatge, que han de tindre un tracte de grup prioritari.

Crear noves prestacions públiques per a persones amb discapacitat en matèria d'habitatge, com ara ajudes públiques per a dur a terme transicions habitacionals inclusives, que permeten a les persones amb discapacitat residents en centres culminar amb èxit programes individuals de desinstitucionalització.

Regular una fiscalitat proactiva per a les persones amb discapacitat i el seu entorn familiar que minimitze l'esforç econòmic en l'adquisició, manteniment, rehabilitació o transmissió de l'habitatge.

Considerar i afavorir l'estatut de les entitats no lucratives de la discapacitat com a gestors socials d'habitatge per a posar-lo a disposició de les necessitats habitacionals de les persones amb discapacitat.

Habitatge inclusiu

Les persones amb discapacitat necessiten noves formes d'habitabilitat i convivència, amb un enfocament inclusiu i innovador, que faça realitat la vida independent en la comunitat de pertinença i la participació social.

Un habitatge inclusiu és la base per a una vida independent en un entorn comunitari.

Per a avançar en l'objectiu irrenunciable d'un habitatge inclusiu, el Moviment CERMI planteja el següent programa d'acció:

Regular normativament fórmules habitacionals innovadores (habitatges col·laboratius, etc.) que donen resposta a la iniciativa de persones, grups i entitats de discapacitat.

Desenvolupar estratègies de desinstitucionalització que, per a ser efectives, han de pivotar sobre la disponibilitat d'un habitatge. En aquest sentit, s'han d'hibridar les polítiques socials i les d'habitatge per a prevenir la institucionalització i afavorir el pas a formes de vida inclusiva i independent (això inclou generalitzar l'assistència personal, etc.).

Garantir la protecció reforçada de les persones amb discapacitat contra la pèrdua de l'habitatge (desnonaments, impagaments hipotecaris i de lloguers, etc.).

Dissenyar polítiques públiques d'habitatge amb perspectiva de gènere i drets de la dona, que afavorisquen l'accés i gaudi de l'habitatge per part de les dones amb discapacitat, especialment aquelles que pateixen múltiples factors d'exclusió, com l'edat o la ruralitat.

Impulsar polítiques públiques d'habitatge que tinguen en compte les necessitats de la joventut amb discapacitat, assegurant el dret de les persones joves a decidir on, com i amb qui viure, amb tots els suports necessaris.

Atendre les necessitats d'habitatge de les persones amb discapacitat en situacions de catàstrofes i emergències, que tenen un impacte directe en aquest bé de primera necessitat.

La qüestió de l'habitatge i, en conseqüència, un hàbitat inclusiu és un tema de capital importància en l'agenda política del moviment social de les persones amb discapacitat. El nostre lloc en el món, com a persones amb discapacitat, es debat en la possibilitat de disposar i governar un espai propi, al qual puguem considerar llar, porós i intercomunicat, des del qual siga possible obrir-nos a una vida en comunitat satisfactòria. El nostre campament base per a conquerir el cim: la inclusió.