gplsi/alia_multilingual_parallel_sentences huggingface dataset:
Valencià: En relació amb el present escrit d'al·legacions, s'efectuen les següents manifestacions, a saber: En primer terme, manifesta la mercantil al·legant que no existeix cap inconvenient a fi que es procedisca a la resolució de la condició d'agent urbanitzador de la mercantil Pladesa, SL, i que l'Ajuntament assumisca la gestió directa de l'actuació.
Español: En relación con al presente escrito de alegaciones, se efectúan las siguientes manifestaciones, a saber: En primer término, manifiesta la mercantil alegante que no existe inconveniente alguno a fin de que se proceda a la resolución de la condición de agente urbanizador de la mercantil Pladesa, SL, y de que el Ayuntamiento asuma la gestión directa de la actuación.
Valencià: No obstant això, manifesta la mercantil al·legant que l'adquisició dels terrenys per part de CISA, Cartera de Inmuebles, SLU, a l'anterior propietari dels terrenys es va materialitzar en virtut de l'escriptura notarial en què es concreta que l'al·legant adquiria els terrenys lliures de càrregues, incloses les urbanístiques.
Español: No obstante lo anterior, manifiesta la mercantil alegante que la adquisición de los terrenos por parte de CISA, Cartera de Inmuebles, SLU, al anterior propietario de los terrenos se materializó en virtud de escritura notarial en la que se concreta que la alegante adquiría los terrenos libres de cargas, incluidas las urbanísticas.
Valencià: En conseqüència, manifesta l'al·legant que les quotes d'urbanització han de ser reclamades per l'Administració a l'anterior propietari.
Español: En consecuencia, manifiesta el alegante que las cuotas de urbanización deberán ser reclamadas por la Administración al anterior propietario.
Valencià: En relació amb el present punt d'al·legacions, no ha de desconéixer l'al·legant les obligacions que li són pròpies com a adquirent de parcel·les incloses en l'àmbit d'un programa d'actuació integrada.
Español: En relación con el presente punto de alegaciones, no debe desconocer el alegante las obligaciones que le son propias en tanto que adquirente de parcelas incluidas en el ámbito de un programa de actuación integrada.
Valencià: A tals efectes la legislació urbanística, tant estatal com autonòmica ha vingut a ser clara i invariable al respecte, a l'instituir ja el principi de subrogació real o efecte subrogatori en l'art. 88 del Reial Decret 1346/1976, de 9 d'abril, pel qual s'aprova el Text Refós de la Llei sobre Règim del Sòl i Ordenació Urbana, posteriorment en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 13 d'abril, sobre règim del sòl i valoracions i l'article 18 de la Llei 8/2007, de 28 de mai, de sòl, i en l'actualitat i amb plena vigència en l'article 25 de la Llei 16/2005, de 30 de desembre, de la Generalitat, Urbanística Valenciana i en l'article 19 Reial Decret Legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel qual s'aprova el Text Refós de la Llei de Sòl.
Español: A tales efectos la legislación urbanística, tanto estatal como autonómica ha venido a ser clara e invariable al respecto, al instituir ya el principio de subrogación real o efecto subrogatorio en el Artículo 88 del Real Decreto 1346/1976, de 9 de abril, por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley sobre Régimen del Suelo y Ordenación Urbana, posteriormente en el artículo 21 de la Ley 6/1998, de 13 de abril, sobre régimen del suelo y valoraciones y artículo 18 de la Ley 8/2007, de 28 de mayo, de suelo, y en la actualidad y con plena vigencia en el artículo 25 de la Ley 16/2005, de 30 de diciembre, de la Generalitat, Urbanística Valenciana y en el artículo 19 Real Decreto Legislativo 2/2008, de 20 de junio, por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley de Suelo.
Valencià: En conseqüència, ens trobem davant d'una obligació propter rem; açò és, estem davant de drets o obligacions que tenen l'origen en la propietat d'una determinada parcel·la i dels quals un subjecte està lligat mentres en siga titular i precisament per ser-ho.
Español: En consecuencia, nos encontramos ante una obligación propter rem, esto es, estamos ante derechos u obligaciones que tienen su origen en la propiedad de una determinada parcela y de los cuales un sujeto está ligado en tanto sea titular de la misma y precisamente por serlo.
Valencià: En aquest sentit, és pacífica també la jurisprudència quant a la materialització dels preceptes citats.
Español: En este sentido, es pacífica también la jurisprudencia en cuanto a la materialización de los citados preceptos.
Valencià: D'una manera clarificadora ho prevé entre altres el FJIV de la Sentència de la Secció Tercera de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya de 22 de juny de 2000: «El principi de subrogació real o, si es prefereix, l'efecte subrogatori establit en l'article 130 del Decret Legislatiu 1/1990, com amb anterioritat va establir l'article 88 del Text Refós de la Llei del Sòl de 1976, inclusiu amb invocacions a la configuració d'una espècie d'obligatio propter rem, ha tingut una nodrida aplicació a la matèria d'autos -en atenció a la doctrina jurisprudencial establida pel Tribunal Suprem que s'anirà assenyalant així com, en sintonia amb ella, en l'aplicada per aquesta Secció i Sala, entre d'altres, en les sentències núm. 373, de 10 de maig de 1993, núm. 196, de 18 de març de 1994, núm. 131, de 20 de febrer de 1995, núm. 190, d'11 de març de 1995, núm. 45, de 24 de gener de 1996, núm. 998, de 12 de desembre de 1998 i núm. 944, d'1 d'octubre de 1999.
Español: De un modo clarificador lo previene entre otras el FJIV de la Sentencia de la Sección Tercera de la Sala de lo Contencioso Administrativo del Tribunal Superior de Justicia de Cataluña de 22 de junio de 2000: «El principio de subrogación real o, si se prefiere, el efecto subrogatorio establecido en el artículo 130 del Decreto Legislativo 1/1990, como con anterioridad estableció el artículo 88 del Texto Refundido de la Ley del Suelo de 1976, inclusive con invocaciones a la configuración de una especie de obligatio propter rem, ha tenido nutrida aplicación a la materia de autos -en atención a la doctrina jurisprudencial establecida por el Tribunal Supremo que se irá señalando así como, en sintonía con la misma, en la aplicada por esta Sección y Sala, entre otras, en las sentencias nº 373, de 10 de mayo de 1993, nº 196, de 18 de marzo de 1994, nº 131, de 20 de febrero de 1995, nº 190, de 11 de marzo de 1995, nº 45, de 24 de enero de 1996, nº 998, de 12 de diciembre de 1998 y nº 944, de 1 de octubre de 1999.
Valencià: Efectivament s'ha establit i procedeix reiterar que, d'una banda, la subrogació real congela el règim urbanístic de la propietat immobiliària, amb independència de qui siga el titular propietari evitant que el canvi en la titularitat dominical puga alterar el règim d'obligacions i deures legals urbanístics especialment els compromisos contrets amb l'Administració urbanística i, d'una altra banda, que la transmissió de la propietat porta amb ella la subrogació de l'adquirent en els drets i obligacions, en les potestats i deures, al punt que no es requereix la inscripció prèvia en el registre de la propietat immobiliària, perquè l'article 34 de la Llei Hipotecària, excepte en els casos en què així ho dispose una norma legal i expressa, no arriba a les limitacions o deures instituïts en les lleis reguladores de l'ordenació urbana i règim de sòl o imposats en actes d'execució dels seus preceptes, i no és ociós referir el sistema de publicitat urbanístic que permet a tot ciutadà obtindre un perfecte coneixement del règim urbanístic a què està sotmés l'immoble que pretén adquirir i en tal sentit no cal traslladar a l'ordre jurídic urbanístic temàtiques que no són sinó conseqüència de negligències informatives i falta d'advertències del venedor contra el qual sempre cap exercitar les accions civils que hi corresponguen.
Español: Efectivamente se ha establecido y procede reiterar que, de un lado, la subrogación real congela el régimen urbanístico de la propiedad inmobiliaria, con independencia de quien sea el titular propietario evitando que el cambio en la titularidad dominical pueda alterar el régimen de obligaciones y deberes legales urbanísticos especialmente los compromisos contraídos con la Administración urbanística y, de otro lado, que la transmisión de la propiedad lleva consigo la subrogación del adquirente en los derechos y obligaciones, en las potestades y deberes, al punto que no se requiere la previa inscripción en el registro de la propiedad inmobiliaria, porque el artículo 34 de la Ley Hipotecaria, salvo en los casos en que así lo disponga una norma legal y expresa, no alcanza a las limitaciones o deberes instituidos en las leyes reguladoras de la ordenación urbana y régimen de suelo o impuestos en actos de ejecución de sus preceptos, no siendo ocioso referir el sistema de publicidad urbanístico que permite a todo ciudadano obtener perfecto conocimiento del régimen urbanístico a que está sometido el inmueble que pretende adquirir y en tal sentido no cabe trasladar al orden jurídico urbanístico temáticas que no son sino consecuencia de negligencias informativas y falta de advertencias del vendedor contra el cual siempre cabe ejercitar las acciones civiles que correspondan.
Valencià: En definitiva, el canvi de propietari ha de resultar intranscendent i l'adquirent ha de quedar subrogat en la posició jurídica del transmitent, sense que siga obstacle la protecció derivada del registre de la propietat siga per l'article 13 o 34 de la Llei Hipotecària - sentències del Tribunal Suprem Sala 3a de 24 d'abril de 1984, de 10 de maig de 1990, de 9 d'octubre de 1990, de 8 de novembre de 1990, de la Sala 3a Secció 5a de 18 de gener de 1996, de 12 de desembre de 1997, de 7 de febrer de 1998, entre altres».
Español: En definitiva, el cambio de propietario debe resultar intrascendente y el adquirente ha de quedar subrogado en la posición jurídica del transmitente, sin que sea obstáculo la protección derivada del registro de la propiedad sea por el artículo 13 o 34 de la Ley Hipotecaria - sentencias del Tribunal Supremo Sala 3ª de 24 de abril de 1984, de 10 de mayo de 1990, de 9 de octubre de 1990, de 8 de noviembre de 1990, de la Sala 3ª Sección 5º de 18 de enero de 1996, de 12 de diciembre de 1997, de 7 de febrero de 1998, entre otras».
Valencià: Dit en altres paraules i des d'una altra perspectiva, complement de l'article 130 del Decret Legislatiu 1/1990 és l'article 94 del mateix text legal -com amb anterioritat va establir l'article 62 del Text Refós de la Llei del Sòl de 1976- que amb evident finalitat de garantia per als adquirents i de protegir el tràfic jurídic obliga als transmitents a fer constar expressament en el títol d'alienació les circumstàncies que hi conté -així les que ens ocupen en aquest cas- a l'extrem que l'incompliment d'això autoritza l'adquirent per a resoldre, o potser millor rescindir, el contracte en els termes que en eixe precepte s'indiquen per la qual cosa la major onerositat o perjuís que es tracten de fer valer hauran de ser invocades en el seu cas davant de la jurisdicció ordinària -Sentències del Tribunal Suprem Sala 3a de 2 de novembre de 1993, de 21 de juny de 1994, Sala 3a Secció 5a de 29 de gener de 1996, de 16 de juliol de 1996, de 3 de febrer de 1997, entre d'altres.
Español: Dicho en otras palabras y desde otra perspectiva, complemento del artículo 130 del Decreto Legislativo 1/1990 es el artículo 94 del mismo texto legal - como con anterioridad estableció el artículo 62 del Texto Refundido de la Ley del Suelo de 1976- que con evidente finalidad de garantía para los adquirentes y de proteger el tráfico jurídico obliga a los transmitentes a hacer constar expresamente en el título de enajenación las circunstancias contenidas en el mismo -así las que nos ocupan en el presente caso- al extremo que el incumplimiento de ello autoriza al adquirente para resolver, o quizá mejor rescindir, el contrato en los términos que en ese precepto se indican por lo que la mayor onerosidad o perjuicios que se traten de hacer valer deberán ser invocadas en su caso ante la jurisdicción ordinaria -Sentencias del Tribunal Supremo Sala 3ª de 2 de noviembre de 1993, de 21 de junio de 1994, Sala 3ª Sección 5ª de 29 de enero de 1996, de 16 de julio de 1996, de 3 de febrero de 1997, entre otras.
Valencià: En termes anàlegs, el Tribunal Suprem s'ha pronunciat en nombroses ocasions sobre els efectes que produeixen la transmissió de finques sobre les obligacions contretes davant de l'administració urbanística competent.
Español: En términos análogos, el Tribunal Supremo se ha pronunciado en numerosas ocasiones sobre los efectos que producen la transmisión de fincas sobre las obligaciones contraídas frente a la Administración urbanística competente.
Valencià: Parafrasejant la Sentència del Tribunal Suprem de 31 de maig de 2005 (antecedent segon), l'adquirent se subroga en els drets i les obligacions del transmitent, ja que aquests tenen caràcter ob rem i segueixen per això a la cosa i no a la persona.
Español: Parafraseando la Sentencia del Tribunal Supremo de 31 de mayo de 2005 (antecedente segundo), el adquirente se subroga en los derechos y obligaciones del transmitente, ya que estos tienen carácter ob rem y siguen por ello a la cosa y no a la persona.
Valencià: A més a més en aquesta qüestió, la subrogació real de l'adquirent en la posició jurídica del transmitent es produeix sense que per a això puga ser obstacle la protecció derivada del Registre de la Propietat.
Español: A mayor abundamiento en esta cuestión, la subrogación real del adquirente en la posición jurídica del transmitente se produce sin que para ello pueda ser obstáculo la protección derivada del Registro de la Propiedad.
Valencià: La fe pública registral, en definitiva, protegeix al tercer adquirent de les limitacions voluntàries, no així de les instituïdes per llei o en virtut d'ella pels actes d'execució dels seus preceptes, que així que afecten l'interés general, gaudeixen d'una publicitat que transcendeix a la del Registre de la Propietat, de sort que en els supòsits d'alienació de finques l'adquirent queda subrogat en l'indret i el lloc del transmitent no únicament pel que fa a les limitacions imposades per la llei o derivades d'ella, sinó també pel que fa als compromisos i a les obligacions assumits per aquest amb l'Administració pública, sense perjuí de les facultats resolutòries i indemnitzatòries que a aquell reconeix l'article 19 de TRLS 2/2008.
Español: La fe pública registral, en definitiva, protege al tercer adquirente de las limitaciones voluntarias, no así de las instituidas por ley o en virtud de las misma por los actos de ejecución de sus preceptos, que en cuanto afectan al interés general, gozan de una publicidad que trasciende a la del Registro de la Propiedad, de suerte que en los supuestos de enajenación de fincas el adquirente queda subrogado en el lugar y puesto del transmitente no únicamente en cuanto a las limitaciones impuestas por la ley o derivadas de la misma, sino también en cuanto a los compromisos y obligaciones asumidos por éste con la Administración pública, sin perjuicio de las facultades resolutorias e indemnizatorias que a aquél reconoce el artículo 19 de TRLS 2/2008.
Valencià: En aquest sentit és destacable la STS de la Sec. 5a, Sala 3a de 21 de juny de 1994 que estableix que la mateixa Sala té declarat (així en STS de 7 d'octubre de 1980, de 27 de febrer de 1981, de 10 de maig de 1990) que l'efecte subrogatori no requereix la prèvia inscripció en el Registre de la Propietat Immobiliària, perquè l'article 34 de la Llei Hipotecària, excepte en els casos que així ho dispose una norma legal i expressa, no arriba a les limitacions i els deures instituïts per les lleis reguladores de l'ordenació urbana i règim del sòl o imposades en actes d'execució dels seus preceptes, i tal doctrina s'ha de mantindre a pesar de les crítiques que s'han formulat contra l'esmentat article 88 (del TRLS/1976) en el sentit de considerar-lo atemptatori als principis de publicitat i seguretat del tràfic jurídic immobiliari, perquè davant d'elles cal tindre present que, a més a més de no consentir una altra interpretació dels clars termes d'esmentat precepte, el mateix text refós estableix en l'article 55 un sistema de publicitat urbanística que permet a tot ciutadà obtindre coneixement del règim urbanístic a què estiga sotmés l'edifici que pretén adquirir (hui article 4 d) TRLS 2/2008), i en tal sentit el recurrent no pot traslladar l'ordre jurídic administratiu la frustració que dels seus projectes adquisitius es produïsquen com a conseqüència d'una negligència informativa o la falta d'advertència del venedor, contra el qual sempre podrà exercitar les accions civils que considere convenients.
Español: En dicho sentido es destacable la STS de la Sec. 5 ª, Sala 3 ª de 21 de junio de 1994 que establece que la propia Sala tiene declarado (así en STS de 7 de octubre de 1980, de 27 de febrero de 1981, de 10 de mayo de 1990) que el efecto subrogatorio no requiere la previa inscripción en el Registro de la Propiedad Inmobiliaria, porque el artículo 34 de la Ley Hipotecaria, salvo en los casos en que así lo disponga una norma legal y expresa, no alcanza a las limitaciones y deberes instituidos por las Leyes reguladoras de la Ordenación Urbana y Régimen del Suelo o impuestas en actos de ejecución de sus preceptos, y tal doctrina debe mantenerse a pesar de las críticas que se han formulado contra el mencionado artículo 88 (del TRLS/1976) en el sentido de considerarlo atentatorio a los principios de publicidad y seguridad del tráfico jurídico inmobiliario, porque frente a ellas debe tenerse presente que, además de no consentir otra interpretación los claros términos de dicho precepto, el mismo texto refundido establece en su artículo 55 un sistema de publicidad urbanística que permite a todo ciudadano obtener conocimiento del régimen urbanístico a que esté sometido el edificio que pretende adquirir (hoy artículo 4 d) TRLS 2/2008), y en tal sentido el recurrente no puede trasladar al orden jurídico administrativo la frustración que de sus proyectos adquisitivos se produzcan como consecuencia de una negligencia informativa o falta de advertencia del vendedor, contra el cual siempre podrá ejercitar las acciones civiles que considere convenientes.
Valencià: En conseqüència, i en atenció al que s'ha exposat, cal desestimar-se el presente punt d'al·legacions.
Español: En consecuencia, y en atención a lo expuesto, debe desestimarse el presente punto de alegaciones.
Valencià: En segon terme, manifesta la mercantil al·legant que no ha de procedir al pagament de les quotes d'urbanització, ja que l'Administració no ha de procedir a la repercussió dels costos d'urbanització a ella, sinó que aquesta ha de realitzar-se via confiscació de garanties a qui va resultar ser agent urbanitzador.
Español: En segundo término, manifiesta la mercantil alegante que no debe proceder al pago de las cuotas de urbanización, en tanto que la Administración no debe proceder a la repercusión de los costes de urbanización a la misma, sino que ésta debe realizarse vía incautación de garantías a quien resultó ser agente urbanizador.
Valencià: En relació amb aquest punt, s'ha de segregar de manera clara qui es constitueix com a subjecte responsable de les quotes d'urbanització com a ingrés de dret públic en el marc d'un procediment de programació del planejament urbanístic, d'una eventual confiscació de garanties i en el seu cas, del destí d'aquestes.
Español: En relación con este punto, debe segregarse de modo claro quien se constituye como sujeto responsable de las cuotas de urbanización en tanto que ingreso de derecho público en el marco de un procedimiento de programación del planeamiento urbanístico, de una eventual incautación de garantías y en su caso, del destino de éstas.
Valencià: En aquest sentit, és pacífica la doctrina que ha considerat les quotes d'urbanització com la concreció d'un conjunt d'obligacions de caràcter monetari inherents al deure d'urbanitzar del propietari.
Español: En este sentido, es pacífica la doctrina que ha venido a considerar las cuotas de urbanización como la concreción de un conjunto de obligaciones de carácter monetario inherentes al deber de urbanizar del propietario.
Valencià: D'aquesta manera, les quotes d'urbanització es constitueixen com una contrapartida a les plusvàlues generades en el procés de gestió del planejament i que reverteixen a favor del propietari de la parcel·la, afavorint i possibilitant a més a més la procedent equidistribució de beneficis i càrregues.
Español: De este modo, las cuotas de urbanización se constituyen como una contrapartida a las plusvalías generadas en el proceso de gestión del planeamiento y que revierten a favor del propietario de la parcela, favoreciendo y posibilitando además la procedente equidistribución de beneficios y cargas.
Valencià: A tals efectes, l'article 14 de la Llei 6/1998, de 13 d'abril, sobre règim del sòl i valoracions ja establia de manera expressa l'obligació dels propietaris de costejar la urbanització; obligació aquesta que com s'ha establit en el paràgraf precedent, troba la contrapartida en l'obtenció de les pròpies plusvàlues (article 3 LRSV) que genera l'execució de l'actuació a favor del propietari de la parcel·la a través del repartiment equitatiu dels beneficis i càrregues (article 5 LRSV); i que en l'actualitat troba acomodament en els article 8.1.c), 9.3 i 16.1.c) del Reial Decret Legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de Sòl.
Español: A tales efectos, el artículo 14 de la Ley 6/1998, de 13 de abril, sobre régimen del suelo y valoraciones ya establecía de modo expreso la obligación de los propietarios de costear la urbanización; obligación ésta que como se ha establecido en el párrafo precedente, encuentra su contrapartida en la obtención de las propias plusvalías (artículo 3 LRSV) que genera la ejecución de la actuación a favor del propietario de la parcela a través del reparto equitativo de los beneficios y cargas (artículo 5 LRSV); y que en la actualidad encuentra acomodo en los artículos 8.1.c), 9.3 y 16.1.c) del Real Decreto Legislativo 2/2008, de 20 de junio, por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley de Suelo.
Valencià: En suma, l'anterior no és més que una concreció del principi general del dret urbanístic que comporta a l'afectar l'augment de valor del sòl originat pel planejament al pagament de les despeses d'urbanització.
Español: En suma, lo anterior no es más que una concreción del principio general del Derecho Urbanístico que conlleva el afectar el aumento de valor del suelo originado por el planeamiento al pago de los gastos de urbanización.
Valencià: Sense perjuí de l'anterior, el règim jurídic aplicable al present procediment i que ja es va assenyalar a compte de l'informe i el posterior acord plenari municipal de sotmetiment a informació pública, no és un altre que el recollit en la Llei 6/1994, de 15 de novembre, Reguladora de l'Activitat Urbanística, la qual ve a assenyalar de manera clara en l'art. 67.1 LRAU que es constitueixen com a «càrregues de la urbanització que tots els propietaris han de retribuir en comú a l'urbanitzador, el cost de les obres d'urbanització», precepte que ve a reproduir la vigent Llei Urbanística Valenciana en l'article 168.1.
Español: Sin perjuicio de lo anterior, el régimen jurídico aplicable al presente procedimiento y que ya se señaló a cuenta del informe y posterior acuerdo plenario municipal de sometimiento a información pública, no es otro que el recogido en la Ley 6/1994, de 15 de noviembre, Reguladora de la Actividad Urbanística, la cual, viene a señalar de modo claro en su Art. 67.1 LRAU que se constituyen como «cargas de la urbanización que todos los propietarios deben retribuir en común al urbanizador, el coste de las obras de urbanización», precepto que viene a reproducir la vigente Ley Urbanística Valenciana en su artículo 168.1.