Valencià: Així en les sentències de 2 de novembre de 1993, 18 de gener de 1996, 29 de gener de 1996, 16 de juliol de 1996, 7 de juliol de 2000 o 31 de maig de 2005, el tribunal mateix va declarar que en supòsits d'alienació de finques, l'adquirent queda subrogat en l'indret i lloc de l'anterior propietari en els compromisos que haguera contret amb l'Administració respecte de la urbanització, d'acord amb el principi, sancionat legalment, de subrogació real, que com s'ha apuntat en relació amb la sentència del Tribunal Superior de Justícia anteriorment transcrita, congela el règim urbanístic de la propietat immobiliària, amb independència de qui siga el titular propietari, i evitar d'aquesta forma que el simple canvi en la titularitat dominical d'una finca puga alterar tant les limitacions i els deures legals com els compromisos contrets amb l'Administració urbanística, ja que les normes urbanístiques i, per tant, els plans d'aquesta naturalesa són dret necessari, que no pot ser desconegut pels titulars adquirents de finques sobre les quals pesen determinades limitacions o deures, encara que, per a protegir el tràfic jurídic, el transmitent vinga obligat a fer constar expressament en el títol d'alienació les limitacions i altres circumstàncies urbanístiques, entre les quals es troben els compromisos que el propietari haguera assumit en relació amb la urbanització (actualment recollida l'obligació l'article 19.2 i 3 del TRLS 2/2008), i autoritzar, contràriament, l'adquirent a resoldre el contracte o exercitar davant d'aquell les accions de les quals es crega assistit de la jurisdicció civil, que no de la contenciosa administrativa.
Español: Así en sus sentencias de 2 de noviembre de 1993, 18 de enero de 1996, 29 de enero de 1996, 16 de julio de 1996, 7 de julio de 2000 o 31 de mayo de 2005, el propio tribunal declaró que en supuestos de enajenación de fincas, el adquirente queda subrogado en el lugar y puesto del anterior propietario en los compromisos que hubiese contraído con la Administración respecto de la urbanización, de acuerdo con el principio, sancionado legalmente, de subrogación real, que como se ha apuntado en relación con la sentencia del Tribunal Superior de Justicia anteriormente transcrita, congela el régimen urbanístico de la propiedad inmobiliaria, con independencia de quien sea su titular propietario, evitando de esta forma, que el simple cambio en la titularidad dominical de una finca pueda alterar tanto las limitaciones y deberes legales como los compromisos contraídos con la Administración urbanística, pues las normas urbanísticas, y por tanto los planes de esta naturaleza, son derecho necesario, que no puede ser desconocido por los titulares adquirentes de fincas sobre las que pesan determinadas limitaciones o deberes, aunque, para proteger el tráfico jurídico, el transmitente venga obligado a hacer constar expresamente en el titulo de enajenación las limitaciones y demás circunstancias urbanísticas, entre las que se encuentran los compromisos que el propietario hubiese asumido en orden a la urbanización (actualmente recogida dicha obligación en el artículo 19.2 y 3 del TRLS 2/2008), autorizando, de lo contrario, al adquirente a resolver el contrato o ejercitar frente a aquél las acciones de las que se crea asistido frente a la jurisdicción civil, que no ante la contencioso administrativa.