gplsi/alia_multilingual_parallel_sentences huggingface dataset:
Valencià: Davant de la situació de crisi d'una unió de fet, és obligació dels tribunals pronunciar-se sobre les conseqüències personals i patrimonials derivades de la ruptura de la convivència i això, en atenció a la protecció social, econòmica i jurídica de la família que proclama el nostre text constitucional en l'article 39.1, havent reconegut el Tribunal Suprem, en sentència de 21 d'octubre de 1992, la plena legalitat de l'estable unió de fet, entre un home i una dona, com a manifestació del dret fonamental al lliure desenvolupament de la personalitat (article 10 de la Constitució) i la susceptibilitat de constituir amb això una família tan protegible com la creada a través de la unió matrimonial i si bé la normativa prevista per a les crisis matrimonials no resulta aplicable de manera general a la ruptura de la unió de fet (sentències del Tribunal Constitucional de 15 de novembre de 1990, del Tribunal Suprem, d'11 de desembre de 1992, 18 de febrer de 1993 i 5 de juliol del 2001, entre altres), no obstant això, els fills són iguals davant la Llei, com proclama l'esmentat article 39, en el punt 2, de la Constitució, que assegura la protecció integral dels fills davant la llei amb independència de la filiació.
Español: Ante la situación de crisis de una unión de hecho, es obligación de los tribunales pronunciarse sobre las consecuencias personales y patrimoniales derivadas de la ruptura de la convivencia y ello, en atención a la protección social, económica y jurídica de la familia que proclama nuestro texto constitucional en el artículo 39.1, habiendo reconocido el Tribunal Supremo, en sentencia de 21 de octubre de 1992, la plena legalidad de la estable unión de hecho, entre un hombre y una mujer, como manifestación del derecho fundamental al libre desarrollo de la personalidad (artículo 10 de la Constitución) y la susceptibilidad de constituir con ello una familia tan protegible como la creada a través de la unión matrimonial y si bien la normativa prevista para las crisis matrimoniales no resulta aplicable de manera general a la ruptura de la unión de hecho (sentencias del Tribunal Constitucional de 15 de noviembre de 1990, del Tribunal Supremo, de 11 de diciembre de 1992, 18 de febrero de 1993 y 5 de julio de 2001, entre otras), sin embargo, los hijos son iguales ante la Ley, como proclama el citado artículo 39, en el punto 2, de la Constitución, que asegura la protección integral de los hijos ante la ley con independencia de la filiación.
Valencià: Tal equiparació entre els fills per naturalesa, siguen matrimonials o no, com es raona en la sentència de l'Audiència Provincial de Barcelona, de 28 de setembre de 1999 provoca que les normes substantives reguladores de les crisis matrimonials (articles 92 a 96 del Codi Civil) siguen aplicables a les relacions paternofilials que es creguen en les parelles de fet, quan es produïx la ruptura de la convivència More uxorio.
Español: Tal equiparación entre los hijos por naturaleza, sean matrimoniales o no, como se razona en la sentencia de la Audiencia Provincial de Barcelona, de 28 de septiembre de 1999 provoca que las normas sustantivas reguladoras de las crisis matrimoniales (artículos 92 a 96 del Código Civil) sean aplicables a las relaciones paterno-filiales que se crean en las parejas de hecho, cuando se produce la ruptura de la convivencia more uxorio.
Valencià: Així, la pàtria potestat de la prole actua com a dret inherent de la paternitat i maternitat i en el nostre àmbit té indubtable caràcter de funció tutelar que la configure com a institució a favor dels fills, com establix l'article 154 i ho té declarat la jurisprudència des d'antic (sentències del Tribunal Suprem de 28 d'octubre de 1981, 25 de juny de 1923) així com les més recents (sentències de 23 de juliol de 1987, 5 de març de 1998, 9 de juliol de 2002), com declara l'article 24 del pacte internacional de Drets Civils i Polítics (Nova York, 19 de desembre de 1966), i referix l'article 39.3 de la Constitució, en la seua part obligatòria de dret-funció.
Español: Así, la patria potestad de la prole actúa como derecho inherente de la paternidad y maternidad y en nuestro ámbito tiene indudable carácter de función tutelar que la configure como institución a favor de los hijos, como establece el artículo 154 y lo tiene declarado la jurisprudencia desde antiguo (sentencias del Tribunal Supremo de 28 de octubre de 1981, 25 de junio de 1923) así como las más recientes (sentencias de 23 de julio de 1987, 5 de marzo de 1998, 9 de julio de 2002), como declara el artículo 24 del pacto internacional de Derechos Civiles y Políticos (Nueva York, 19 de diciembre de 1966), y refiere el artículo 39.3 de la Constitución, en su vertiente obligatoria de derecho-función.
Valencià: Per a això, el cessament de la convivència de la parella exigix l'haver de regular la forma de desenvolupament del dret-deure dels pares de vetlar per ells, tindre'ls en la seua companyia, educar-los i procurar-los una formació integral (article 154 del Codi Civil).
Español: Por ello, el cese de la convivencia de la pareja exige el tener que regular la forma de desarrollo del derecho-deber de los padres de velar por ellos, tenerlos en su compañía, educarles y procurarles una formación integral (artículo 154 del Código Civil).
Valencià: En primer lloc, sol·licita l'actora se suspenga en l'exercici de la pàtria potestat al demandat.
Español: En primer lugar, solicita la actora se suspenda en el ejercicio de la patria potestad al demandado.
Valencià: En este cas, el demandat ha deixat de tindre contacte amb l'actora i el fill d'ambdós des de juny de 2006, i esta desconeix el seu parador, el pare ha deixat de complir amb totes les seues obligacions inherents a la pàtria potestat, i no passa voluntàriament cap quantitat per al sosteniment del menor.
Español: En el presente caso, el demandado ha dejado de tener contacto con la actora y el hijo de ambos desde junio de 2006, desconociendo la misma su paradero, el padre ha dejado de cumplir con todas sus obligaciones inherentes a la patria potestad, no habiendo pasado voluntariamente ninguna cantidad para el sostenimiento del menor.
Valencià: Les circumstàncies exposades determinen que procedisca accedir a la petició de l'actora, procedint la suspensió de la pàtria potestat i de les visites respecte del pare, ja que, com afirma la sentència de l'Audiència Provincial de Toledo de 23 de maig del 2001 és possible i plenament ajustat a dret la privació de la pàtria potestat (total o parcial) acordada en un procés ad hoc, fundada en l'incompliment dels deures inherents a esta, quan ha sigut qualificat com greu, i s'actuarà sempre en interés i benefici dels fills, però no la seua extinció, i es recorda que podran igualment els tribunals acordar la seua recuperació quan haguera cessat la causa que va motivar la privació.
Español: Las circunstancias expuestas determinan que proceda acceder a la petición de la actora, procediendo la suspensión de la patria potestad y de las visitas respecto del padre, puesto que, como afirma la sentencia de la Audiencia Provincial de Toledo de 23 de mayo de 2001 es posible y plenamente ajustado a derecho la privación de la patria potestad (total o parcial) acordada en un proceso ad hoc, fundada en el incumplimiento de los deberes inherentes a la misma, cuando ha sido calificado como grave, actuando siempre en interés y beneficio de los hijos, pero no su extinción, recordando que podrán igualmente los tribunales acordar su recuperación cuando hubiere cesado la causa que motivó la privación.
Valencià: Així, a la vista que és la mare la que exercix de fet la pàtria potestat amb caràcter exclusiu, davant de la prolongada absència del pare, procedix també atribuir a esta en exclusiva legalment el citat exercici, sense perjuí que, si canviaren les circumstàncies, es puga instar la seua recuperació pel demandat, i s'haurà de procedir també a acordar, en benefici del menor, la suspensió del règim de visites.
Español: Así, a la vista de que es la madre la que viene ejerciendo de hecho la patria potestad con carácter exclusivo, ante la prolongada ausencia del padre, procede también atribuir a la misma en exclusiva legalmente dicho ejercicio, sin perjuicio de que, si cambiaran las circunstancias, se pueda instar su recuperación por el demandado, debiendo procederse también a acordar, en beneficio del menor, la suspensión del régimen de visitas.
Valencià: En este sentit, la sentència del Tribunal Suprem d'11 d'octubre de 2004 referix que com el pare ha incomplit gravíssimament els seus deures familiars, es fa creditor a la privació per via de sanció de la pàtria potestat que compartix fins ara amb la mare de la seua filla, d'acord amb el que preceptua l'article 17 del Codi Civil, circumstància que ha de dur a denegar-li l'exercici de qualsevol dret de visita a la filla, incongruent amb la seua actitud de desinterés cap a ella, el dret del qual a relacionar-se amb la menor només està justificat pel bé que a esta poguera reportar, i no s'estima en absolut beneficiosa en les actuals circumstàncies eixa relació.
Español: En este sentido, la sentencia del Tribunal Supremo de 11 de octubre de 2004 refiere que habiendo incumplido el padre gravísimamente sus deberes familiares, se hace acreedor a la privación por vía de sanción de la patria potestad que comparte hasta ahora con la madre de su hija, de acuerdo con lo preceptuado en el artículo 17 del Código Civil, circunstancia que ha de llevar a denegarle el ejercicio de cualquier derecho de visita a la hija, incongruente con su actitud de desinterés hacia ella, cuyo derecho a relacionarse con la menor solo está justificado por el bien que a ésta pudiera reportar, no estimándose en absoluto beneficiosa en las actuales circunstancias esa relación.
Valencià: "Per a això, es té en compte no sols la desídia i desgana cap a la relació amb la filla que es desprén de l'actitud absolutament incomplidora dels seus deures.
Español: "Para ello se tiene en cuenta no sólo la desidia y desgana hacia la relación con la hija que se desprende de la actitud absolutamente incumplidora de sus deberes.
Valencià: aplicació de la doctrina establida per esta Sala en casos semblants (sentència del Tribunal Suprem de 5 de març de 1998)- tenint en compte que, segons l'article 110 del Codi Civil, el deure de prestar aliments subsistix i que la recuperació de la pàtria potestat, quan s'ha privat d'ella, només pot acordar-se "quan haguera cessat la causa que va motivar la privació"(article 170.2 del Codi Civil), la qual cosa implica major seguretat per al compliment si es priva al progenitor de la pàtria potestat, atés que, si realment té interés a complir els seus deures amb la xiqueta, complirà, i, si no és així, sembla ajustar-se a l'interés d'esta que no ostente la pàtria potestat.
Español: aplicación de la doctrina sentada por esta Sala en casos similares (sentencia del Tribunal Supremo de 5 de marzo de 1998)- teniendo en cuenta que, según el artículo 110 del Código Civil, el deber de prestar alimentos subsiste y que la recuperación de la patria potestad, cuando se ha privado de ella, sólo puede acordarse 'cuando hubiere cesado la causa que motivó la privación'(artículo 170.2 del Código Civil), lo que implica mayor seguridad para el cumplimiento si se priva al progenitor de la patria potestad, dado que, si realmente tiene interés en cumplir sus deberes para con la niña, cumplirá, y, de no ser así, parece ajustarse al interés de ésta que no ostente la patria potestad.
Valencià: La consideració de l'incompliment especificat com a greu no impedix el control previst en l'article 158 del Codi Civil, reiterat en la Llei Orgànica 1/1996, de 15 de gener (protecció jurídica del menor), ni el dret del menor a ser oït, ni a la seua informació adequada, i s'haurà de buscar el seu desenvolupament integral, d'acord amb la seua personalitat, ni les prestacions alimentàries imposades al pare que contempla l'article 110 del Codi Civil, que transcendixen a la pàtria potestat i funció familiar, tot això conforme a les previsions contingudes en l'article 39 de la Constitució espanyola, de manera que tampoc resultarà inútil recordar la protecció familiar continguda en els articles 226 i 228 del Codi Penal de 1995, res de tot això impedirà en el futur que, en benefici o interés de la filla, puguen els tribunals acordar la recuperació de la pàtria potestat, quan hagueren cessat les causes que van motivar la privació (article 10.2 del Codi Civil)".
Español: La consideración del incumplimiento especificado como grave no impide el control previsto en el artículo 158 del Código Civil, reiterado en la Ley Orgánica 1/1996, de 15 de enero (protección jurídica del menor), ni el derecho del menor a ser oído, ni a su información adecuada, debiendo buscarse su desarrollo integral, de acuerdo con su personalidad, ni las prestaciones alimenticias impuestas al padre que contempla el artículo 110 del Código Civil, que transcienden a la patria potestad y función familiar, todo ello conforme a las previsiones contenidas en su artículo 39 de la Constitución Española, de manera que tampoco resultará inútil recordar la protección familiar contenida en los artículos 226 y 228 del Código Penal de 1995, nada de lo cual impedirá en el futuro que, en beneficio o interés de la hija, puedan los tribunales acordar la recuperación de la patria potestad, cuando hubieren cesado las causas que motivaron la privación (artículo 10.2 del Código Civil)".
Valencià: Quant a la guarda i custòdia dels fills menors, el principi bàsic i fonamental que regix en esta matèria és el favor minoris que recull la Convenció dels Drets del Xiquet de l'ONU, en l'article 39 de la Constitució espanyola i en diversos preceptes del Codi Civil (articles 92, 93, 94, 151, 154, 158 i 170).
Español: En cuanto a la guarda y custodia de los hijos menores, el principio básico y fundamental que rige en esta materia es el favor minoris que viene recogido en la Convención de los Derechos del Niño de la ONU, en el artículo 39 de la Constitución española y en diversos preceptos del Código Civil (artículos 92, 93, 94, 151, 154, 158 y 170).
Valencià: Per tant s'han d'apreciar determinades circumstàncies que revelen l'interés suprem del menor, que ha de ser sens dubte ser preferentment tutelat tal com establix l'apartat segon de l'article 92 del Codi Civil, i així haurà de ponderar-se l'ambient més propici per al desenvolupament de les facultats intel·lectuals, afectives i volitives del menor, l'atenció que puguen prestar-li en l'orde material com afectiu cada un dels progenitors, la maduresa intel·lectual i volitiva del menor, etc.
Español: Por lo tanto deben apreciarse determinadas circunstancias que revelen el interés supremo del menor, que debe sin duda ser preferentemente tutelado tal como establece el apartado segundo del artículo 92 del Código Civil, y así habrá de ponderarse el ambiente más propicio para el desarrollo de las facultades intelectuales, afectivas y volitivas del menor, la atención que puedan prestarle en el orden material como afectivo cada uno de los progenitores, la madurez intelectual y volitiva del menor, etc.
Valencià: (sentència de l'Audiència Provincial de Madrid de 24 de maig de 2002).
Español: (sentencia de la Audiencia Provincial de Madrid de 24 de mayo de 2002).
Valencià: En este cas, en atenció a les mencionades circumstàncies i sense perjuí que el menor continue sota la pàtria potestat compartida d'ambdós progenitors, es procedix l'atribució d'esta a la mare pare, per estimar-se així més adequat, ja que amb això es manté el criteri en què es tria com guardador al progenitor que, com en el supòsit de la Sentència de l'Audiència Provincial d'Alacant 11 de gener de 2001, s'ha ocupat amb més intensitat i habitualitat del menor, en quant que defenent l'interés dels menors, a estos els convé mantindre la relació paternal, que era més intensa fins aleshores.
Español: En el presente caso, en atención a las mencionadas circunstancias y sin perjuicio de que el menor continúe bajo la patria potestad compartida de ambos progenitores, procede la atribución de la misma a la madre padre, por estimarse así más adecuado, ya que con ello se mantiene el criterio en el que se escoge como guardador al progenitor que, como en el supuesto de la Sentencia de la Audiencia Provincial de Alicante 11 de enero de 2001, se ha ocupado con más intensidad y habitualidad del menor, en cuanto que defendiendo el interés de los menores, a éstos les conviene mantener la relación paternal, que era más intensa hasta entonces.
Valencià: Esta relació més estreta es manté amb la mare, amb la qual ha estat convivint des de la separació de fet.
Español: Dicha relación más estrecha se mantiene con la madre, con la que ha estado conviviendo desde la separación de hecho.
Valencià: Pel que fa a la pensió d'aliments a favor dels fills, esta és una de les mesures d'adopció necessària en el cas d'existència de fills conforme disposa l'article 93 del Codi Civil.
Español: En lo referente a la pensión de alimentos a favor de los hijos, esta es una de las medidas de adopción necesaria en el caso de existencia de hijos conforme dispone el artículo 93 del Código Civil.
Valencià: Esta obligació es deriva de l'existència d'una relació paternofilial, i es manté encara que l'obligat al pagament es veja privat de la pàtria potestat.
Español: Esta obligación se deriva de la existencia de una relación paterno-filial, y se mantiene aunque el obligado al pago se vea privado de la patria potestad.
Valencià: Els aliments dels fills, segons l'article 154 del Codi Civil, constituïxen un dels deures fonamentals derivats de la pàtria potestat.
Español: Los alimentos de los hijos, según el artículo 154 del Código Civil, constituyen uno de los deberes fundamentales derivados de la patria potestad.
Valencià: La pensió d'aliments, en la seua quantia, tal com assenyala l'article 146 del Codi Civil, ha d'ajustar-se a les possibilitats econòmiques de l'obligat a prestar-los i a les necessitats dels descendents, a banda d'altres circumstàncies concretes.
Español: La pensión de alimentos, en su cuantía, tal y como señala el artículo 146 del Código Civil, debe ajustarse a las posibilidades económicas del obligado a prestarlos y a las necesidades de los descendientes, aparte de otras circunstancias concretas.
Valencià: En conseqüència, la determinació de la quantia és proporcional a qui els dóna i a les necessitats de qui els rep, si bé en el cas dels aliments a fills menors d'edat hi ha un mínim de necessitats vitals a cobrir que transcendixen del criteri de proporcionalitat abans al·ludit.
Español: En consecuencia, la determinación de la cuantía es proporcional a quien los da y a las necesidades de quien los recibe, si bien en el caso de los alimentos a hijos menores de edad existe un mínimo de necesidades vitales a cubrir que transcienden del criterio de proporcionalidad antes aludido.
Valencià: Així, exposa la sentència de l'Audiència Provincial de Segòvia, de 16 de maig de 2000, el deure d'aliments, en sentit ampli, respecte als fills menors d'edat, directament derivat del dret natural, més bé positiu (article 154.1 del Codi Civil), s'haurà de reconéixer indistintament i simultàniament enfront de qualssevol dels cònjuges o pares biològics; obligació la naturalesa i entitat del qual no patirà minva o afecció pel fet o circumstància que estos acorden la seua separació, existent o no anterior estat matrimonial.
Español: Así, expone la sentencia de la Audiencia Provincial de Segovia, de 16 de mayo de 2000, el deber de alimentos, en sentido amplio, respecto a los hijos menores de edad, directamente derivado del derecho natural, más bien positivo (artículo 154.1 del Código Civil), habrá de reconocerse indistinta y simultáneamente frente a cualesquiera de los cónyuges o padres biológicos; obligación cuya naturaleza y entidad no sufrirá merma o afección por el hecho o circunstancia de que éstos acuerden su separación, existente o no anterior estado matrimonial.
Valencià: Corresponent al propi jutjador la directa tutela i salvaguarda d'estos drets (article 103 del Codi Civil) i això, amb caràcter primordial i quasi excloent, per quant només serà l'interés dels fills i, si és el cas, el familiar més necessitat protecció, els que marquen la pauta a fi a concretar el conjunt de drets i deures econòmics derivats o emergents de la relació filial reconeguda.
Español: Correspondiendo al propio juzgador la directa tutela y salvaguarda de estos derechos (artículo 103 del Código Civil) y ello, con carácter primordial y casi excluyente, por cuanto sólo será el interés de los hijos y, en su caso, el familiar más necesitado de protección, los que marquen la pauta en aras a concretar el conjunto de derechos y deberes económicos derivados o emergentes de la relación filial reconocida.
Valencià: En el present cas i a la vista del que disposa l'article 770.3 de la Llei d'Enjudiciament Civil, procedix establir com a pensió per aliments a favor del fill la quantitat de 240 euros mensuals, actualitzables anualment conforme a les variacions de l'índex de preus al consum, quantitat que el progenitor no custodi haurà d'ingressar els cinc primers dies de cada mes en el compte corrent que a este efecte designe la part contrària.
Español: En el presente caso y a la vista de lo dispuesto en el artículo 770.3 de la Ley de Enjuiciamiento Civil, procede establecer como pensión por alimentos a favor del hijo la cantidad de 240 euros mensuales, actualizables anualmente conforme a las variaciones del índice de precios al consumo, cantidad que el progenitor no custodio deberá ingresar los cinco primeros días de cada mes en la cuenta corriente que a tal efecto designe la parte contraria.
Valencià: A més, les despeses extraordinaris del fill hauran de ser abonats per ambdós parts per mitat.
Español: Además, los gastos extraordinarios del hijo deberán de ser abonados por ambas partes por mitad.
Valencià: No s'aprecien motius que determinen una especial condemna en les costes processals, donada l'especialitat dels procediments de família (sentència del Tribunal Suprem de 18 de desembre de 1991, 22 de juliol de 1993 i 2 de juny de 1994, segons la qual tenint-se en compte l'especialitat i particularitat de la problemàtica sotmesa al debat processal, per raó a les relacions personals, matrimonials i econòmiques que lliguen als litigants, i fa aconsellable no contribuir a agreujar-les més amb una condemna impositiva de costes processals).
Español: No se aprecian motivos que determinen una especial condena en las costas procesales, dada la especialidad de los procedimientos de familia (sentencia del Tribunal Supremo de 18 de diciembre de 1991, 22 de julio de 1993 y 2 de junio de 1994, según la cual teniéndose en cuenta la especialidad y particularidad de la problemática sometida al debate procesal, por razón a las relaciones personales, matrimoniales y económicas que ligan a los litigantes, y hace aconsejable no contribuir a agravarlas más con una condena impositiva de costas procesales).
Valencià: Decisió Que amb l'estimació de la demanda formulada per la procuradora senyora del Hoyo Gómez, en nom i representació de Zhana Smagina contra Oleksiy Kulchytskyy, declarat en rebel·lia he d'acordar les següents mesures en benefici del fill menor: 1.
Español: Fallo Que estimando la demanda formulada por la procuradora señora del Hoyo Gómez, en nombre y representación de Zhana Smagina contra Oleksiy Kulchytskyy, declarado en rebeldía debo acordar las siguientes medidas en beneficio del hijo menor: 1.
Valencià: Procedix la suspensió en l'exercici de la pàtria potestat del pare respecte del fill menor, Román. 2.
Español: Procede la suspensión en el ejercicio de la patria potestad del padre respecto del hijo menor, Román. 2.
Valencià: El fill menor d'ambdós parts, Román, sotmés a la pàtria potestat d'ambdós progenitors, quedarà sota la guàrdia i custòdia de la mare. 3.
Español: El hijo menor de ambas partes, Román, sometido a la patria potestad de ambos progenitores, quedará bajo la guardia y custodia de la madre. 3.
Valencià: No procedix establir règim de visites a favor del pare. 4.
Español: No procede establecer régimen de visitas a favor del padre. 4.