# De

# LA PREPOSICIÓ *DE*

# 1. Expressa relacions circumstancials que denoten:

*a*) L’allunyament, la separació:

> L’assumpte se li escapà **de** les mans.  
> L’any passat l’expulsaren **del** partit.

*b*) El punt de partida d’una acció o, especialment, d’un moviment o d’una transició, sovint en correlació amb les preposicions *a* i *en*:

> Portava la jaqueta penjant **dels** muscles.  
> Vam anar **de** Mallorca a València amb avió.

*c*) La procedència, l’origen:

> La meua cosina ve **de** Xixona.  
> Este xocolate és **de** Suïssa.

*d*) El punt de partida d’una distància, un mesurament, un càlcul, en correlació amb la preposició *a*:

> Estem a quatre quilòmetres **de** la capital.  
> **De** tres a huit en van cinc.

*e*) El punt de partida d’un espai de temps, sovint en correlació amb les preposicions *a* i *en*:

> Les botigues obrin **de** deu a dos.  
> Està fet **de** dilluns.

*f*) La duració, l’espai de temps:

> Anirem a ta casa **de** nit.  
> **De** menuda jugava al futbol amb el meu germà.

*g*) La manera:

> Sempre va **de** bon xic.  
> Sempre obra **de** bona fe.

*h*) La causa, el motiu:

> Plorava **de** ràbia.  
> No vaig anar **de** por que tenia.

*i*) El mitjà, l’instrument:

> Em vaig armar **de** paciència.  
> En acabar l’escena, els espectadors picaven **de** mans.

*j*) La referència:

> Què penseu **de** mi?  
> He sentit **d’**ell coses molt bones.

# 2. Introduïx a vegades el subjecte agent de la veu passiva:

> Era conegut **de** tothom.  
> Esta fotografia és feta **d’**ell.

# 3. Introduïx l’objecte sobre el qual recau l’acció expressada per certs verbs intransitius i pronominals:

> Dubtem **de** tot.  
> No acabarem **de** fer el projecte mai.

# 4. Servix de lligam entre un verb auxiliar i un infinitiu per a formar algunes perífrasis:

> He **de** comprar uns llibres.  
> Això no deixa **de** ser una heretgia.

# 5. Pot introduir l’infinitiu en funció de complement directe d’un gran nombre de verbs transitius, especialment d’acció voluntària:

> Què has pensat **de** fer demà?  
> Prova **de** fer-ho així.

# 6. Pot introduir l’infinitiu en funció de subjecte d’un verb precedent:

> M’ha agradat molt **de** tornar-te a veure.  
> No m’era permés **d**’anar-hi.

# 7. Expressa relacions de complement del nom que denoten:

*a*) La qualitat, la condició:

> Josep i Ofèlia tenen un cotxe **de** color verd obscur.  
> Fa sol **de** pluja.

*b*) La matèria, les parts o els elements de què està feta una cosa:

> Hem restaurat el llit **de** ferro de la iaia.  
> Viu en una casa **de** tres pisos.

*c*) El contingut:

> Vull un got **d’**aigua.  
> Comprarem un pot **de** tomaca.

*d*) L’assumpte, el tema:

> Tinc un examen **d’**història.  
> He llegit un tractat **de** psicologia.

*e*) La procedència, l’origen:

> Vi **de** Torís.  
> Vent **de** llevant.

*f*) El mitjà, l’instrument:

> Li pegà un colp **d’**espasa.  
> La Manxa és la terra dels molins **de** vent.

*g*) La possessió, la pertinença:

> Estos llibres són **de** Roser.  
> El cotxe **d’**Aleix és roig.

*h*) La destinació, la finalitat:

> S’ha comprat una màquina **d’**escriure.  
> He perdut la targeta **de** visita.

*i*) L’autor:

> He subratllat tot l’assaig **de** Fuster.  
> T’has llegit l’última novel·la **de** Ferran Torrent?

*j*) La situació:

> El pis de davant **de** ta casa està per llogar.  
> Seu a la cadira **del** costat.

*k*) L’espècie a què pertany una cosa:

> Li regalà un rellotge **de** luxe.  
> Jugava amb un cotxe **de** plàstic.

*l*) L’agent, l’objecte o la determinació circumstancial d’una acció:

> Esperem l’arribada **del** tren.  
> Demà és la presentació **del** llibre.

*m*) La forma:

> La iaia m’ha fet unes estovalles de punt **de** creu.  
> S’ha disfressat amb un barret **de** copa.

# 8. Expressa la relació d’aposició especificativa:

> El meu natalici és al mes **de** juny.  
> Vivim a la ciutat **de** València.

# 9. Introduïx la designació d’una persona o, més rarament, d’una cosa darrere d’un substantiu, un adjectiu o una interjecció que s’hi referixen amb diversos matisos afectius, sovint amb frases exclamatives:

> Este dimoni **de** bèstia em matarà!  
> Si no véns, pobre **de** tu!

# 10. Expressa relacions de complement de l’adjectiu qualificatiu:

> És una dona segura **de** si mateixa.  
> La simpatia és un tret característic **de** la gent mediterrània.

# 11. Darrere de certs adjectius qualificatius, servix per a adjuntar-hi un substantiu que especifica la part del substantiu principal (expressat o sobreentés) a la qual ha de ser atribuïda la qualitat:

> Robert és curt **de** vista.  
> No és bonica **de** cara.

# 12. Expressa relacions de caràcter partitiu:

> És l’únic **del** grup que sap conduir.  
> Tres **dels** meus fills viuen a la ciutat.

# 13. Introduïx l’adjectiu que fa referència a un substantiu elidit no definit, o determinat per mots que expressen quantitat, selecció, etc.:

> No tinc camises blanques, però en tinc tres **de** blaves.  
> Si s’acaba el paper blanc, ací n’hi ha **de** reciclat.  
> Vull canviar el meu ordinador vell per un altre **de** més modern.

# 14. Introduïx el segon terme de les construccions de superlatiu i relatiu, i en algunes ocasions les de comparatiu d’inferioritat o de superioritat:

> El teu fill és el més valent **de** la colla.  
> Té menys **de** tretze anys.

# 15. Introduïx l’adjectiu o l’adverbi modificat per un *com* emprat com a adverbi de grau:

> Si saberes com és **de** bell, comprendries el que et dic.  
> No pots imaginar com està **d’**agre.

# 16. Servix per a fer ressaltar un terme nominal posant-lo fora de la frase, on sovint és representat pel pronom *en* o per altres pronoms, especialment els demostratius:

> **De** llibres, n’hi ha molts a la biblioteca.  
> No en sé, **de** cançons.