gplsi/alia_gva_grammar huggingface dataset:
# Facultat

S’escriu amb majúscula quan fa referència al nom propi específic d’una institució, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> Estudia a la **Facultat de Dret de València.**

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> Pròximament la **Facultat** es traslladarà a un altre campus. (*Es referix a una facultat concreta; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Facultat de Medicina.)

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu , quantitatiu o indefiniti, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*la nostra facultat, esta facultat, l’esmentada facultat...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la institució, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> Els delegats de la **nostra** **facultat** han votat en contra de la proposta.  
> La biblioteca de la **facultat esmentada**tancarà durant les vacances de Nadal.  
> Les **facultats d’Economia i de Filologia** han fet canvis en els plans d’estudis.  
> Va ser necessari desplegar, a més de la normativa general per a tots els estudis, una altra de particular per a la **facultat objecte d’estudi**.
# Fundació

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una institució, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> El 2014, la Generalitat, a través de la Conselleria d’Educació, Cultura i Esport, crea la **Fundació de la Comunitat Valenciana per al Foment d’Estudis Superiors** a fi de facilitar i fomentar l’accés a l’educació superior.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> La **Fundació** [de la Comunitat Valenciana Jaume II el Just] té com a finalitats la recuperació, potenciació, posada en ús i divulgació del patrimoni històric valencià.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*la nostra fundació, esta fundació la fundació esmentada...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la institució, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> **Esta** **fundació** organitzarà enguany unes jornades sobre patrimoni artístic valencià.  
> La **fundació esmentada** sempre s’ha caracteritzat per un alt nivell de compromís social.  
> Les **tres** **fundacions** han plantejat firmar un conveni de col·laboració amb la Generalitat Valenciana.  
> La **fundació objecte de valoració** s’ocupa particularment de potenciar el conjunt monumental del monestir de Santa Maria de la Valldigna.
# Generalitat

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una institució. En el cas de *Generalitat Valenciana*, es considera que, per tradició, l’adjectiu *Valenciana* també pertany al nom propi, i per tant s’escriu amb majúscula:

> La **Generalitat Valenciana** ha emés deute públic.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> La **Generalitat** es el conjunt d’institucions d’autogovern de la Comunitat Valenciana.

Com a cas especial, també s’escriu amb majúscula quan va acompanyat per un possessiu, un demostratiu o una altra expressió que servix per a referir-se a esta institució concreta de la qual parlem (*la nostra Generalitat, esta Generalitat..*.), ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’una institució única, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona; per exemple:

> La **nostra** **Generalitat** ha de ser un model de gestió dels diners públics. *(**En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona:* La nostra Elvira ha guanyat el concurs*.)*  
> **Esta** **Generalitat** no pot observar amb indiferència els elevats índexs de desocupació. *(**En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona:* Este Albert sempre està fent maldats!*)*

A més, cal remarcar que, en este sentit, **Generalitat** (o **Generalitat Valenciana**) és l’única denominació admesa, tant si s’utilitza en valencià com en castellà, en textos de l’Administració de la Generalitat.
# Govern

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una institució, vista com a ens individualitzat:

> El **Govern Valencià** ha aprovat un decret sobre el plurilingüisme.  
> El president del **Govern d’Espanya** és elegit pel Congrés dels Diputats.

En el cas de *Govern Valencià*, es considera que, per tradició, l’adjectiu *Valencià* també pertany al nom propi, i per tant s’escriu amb majúscula. Però en la resta de casos, quan al nom propi de la institució l’acompanya un adjectiu o un complement concretitzador o individualitzador, este s’escriu amb minúscula:

> El **Govern espanyol**planeja apujar un 4 % el salari mínim.  
> El **Govern francés** busca sancionar els qui difonguen notícies falses.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> El **Govern** [d’Espanya] ha decidit incentivar el desenvolupament de videojocs.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre govern, este govern, l’esmentat govern*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’òrgan, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú:

> Les persones més necessitades tindran prioritat en les actuacions del **nostre govern**.  
> Les iniciatives d’**este govern** busquen el benestar de tots els ciutadans i ciutadanes.  
> Els ministres competents en esta matèria dels **governs dels estats** de la Unió Europea mantindran el mes que ve una reunió per a tractar del tema de l’energia renovable.  
> El **govern actual** és el resultat d’un pacte entre tres forces polítiques.

Igualment, s’escriu amb minúscula quan s’utilitza com a genèric:

> Nombroses personalitats de diversos àmbits demanen un canvi de **govern**.

Finalment, cal remarcar que **Govern Valencià** (o **Govern**) és l’única denominació admesa, tant si s’utilitza en textos administratius en valencià com en castellà.
# Institut

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi oficial d’una institució, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> L’**Institut Municipal d’Higiene** ha canviat de seu.  
> Estudia a l’**Institut de Batxillerat Ausiàs March.**  
> L’**Institut Valencià d’Art Modern** ha organitzat un cicle de conferències sobre art i gènere.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> **L’Institut** està entre els cinc centres més prestigiosos de la ciutat. (*Es referix a un institut concret; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Institut Juan de Garay.)

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre institut, este institut, l’esmentat institut...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la institució, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> Els delegats i delegades del **nostre** **institut** estan citats per a una reunió la setmana vinent.  
> Durant la jornada, **cada institut** va presentar i defensar un pòster científic que resumia els continguts apresos durant el projecte i les investigacions fetes.  
> En la llista figuren els **instituts d’Educació Secundària Cotes Baixes i Pare Vitòria** d’Alcoi.  
> Les obres del **nou** **institut** començaran pròximament.
# Justícia

S’escriu amb minúscula:

> L’Administració de **justícia** necessita una injecció de diners per a funcionar millor.  
> La **justícia** encara no ha actuat.
# Jutjat

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una institució, tant si se’n menciona la denominació completa com si apareix abreujada i pot ser substituïda en el mateix context pel nom propi complet; concretament, quan és introduïda per l’article definit:

> Treballa en el **Jutjat** **de Primera Instància número 9 de València**.  
> El **Jutjat** l’ha declarat innocent dels càrrecs que se li imputaven. (*Es referix a un jutjat concret, que ha sigut explicitat o és conegut en el context.*)

Quant als complements que acompanyen el terme *jutjat* i delimiten el seu àmbit d’actuació (*de primera instància, d’instrucció, de pau, penal, contenciós administratiu*, etc.), s’escriuen amb majúscula els substantius i els adjectius si formen part del nom propi complet d’un jutjat concret:

> La causa la porta el **Jutjat Contenciós Administratiu número 4 d’Alacant**.  
> El cas ha sigut assignat al **Jutjat Penal número 1 de Castelló**.

En canvi, el substantiu *jutjat*, i els complements que l’acompanyen i delimiten el seu àmbit d’actuació, s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi del jutjat, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> **Este jutjat** està sobresaturat de treball.  
> **Cada** **jutjat** té assignada una plantilla de deu a dotze funcionaris tramitadors.  
> El recurs contenciós administratiu haurà de plantejar-se davant dels **jutjats contenciosos administratius de València** en el termini de dos mesos a comptar de l’endemà del dia en què es publique en el DOGV la present resolució.  
> El **jutjat de guàrdia** és el **jutjat competent** per a practicar les diligències d’alçament de cadàver i autòpsia.

També es pot escriure amb minúscula quan el genèric es referix a l’edifici, i no a la institució pròpiament dita:

> Me’n vaig al **jutjat**.
# Ministeri

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’un organisme, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> Ha sol·licitat el permís al **Ministeri d’Assumptes Exteriors.**  
> El **Ministeri Fiscal** és un òrgan unipersonal.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> El **Ministeri** té diverses subsecretaries i direccions generals. (*Es referix a un ministeri concret; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Ministeri d’Indústria.)

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’organisme (*el nostre ministeri, este ministeri, l’esmentat ministeri, el ministeri competent..*.), ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> **Este** **ministeri** té quatre direccions generals.  
> **Cada ministeri** comprén un o diversos sectors funcionalment homogenis d’activitat administrativa.  
> Els **ministeris de Justícia i d’Interior** mantenen punts de vista diferents sobre el tema.  
> D’això s’encarregarà el **ministeri competent** en matèria universitària.

Finalment, s’escriu amb minúscula quan fa referència a la duració o a les funcions del càrrec d’un ministre:

> El seu **ministeri** va ser molt llarg i productiu.
# Parlament

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una institució:

> Han començat les sessions del **Parlament de Catalunya.**

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> El **Parlament** celebrarà la sessió d’investidura la setmana que ve. *(Es referix a un parlament concret; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Parlament de Catalunya.)

Com a cas especial, també s’escriu amb majúscula quan va determinat per un possessiu, un demostratiu o una altra expressió que servix per a referir-se a esta institució concreta de la qual parlem (*el nostre Parlament, este Parlament, el Parlament esmentat*...), ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’una institució única, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona; per exemple:

> El **nostre** **Parlament** ha de ser un lloc de defensa dels drets dels ciutadans i les ciutadanes. *(En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona*: La nostra Elvira ha guanyat el concurs*.)*  
> La llei ha sigut aprovada pel vot unànime d’**este** **Parlament**. *(En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona:* Este Albert sempre està fent maldats!*)*

S’escriu amb minúscula si no forma part del nom de cap òrgan, sinó que es tracta d’una denominació correferent per a designar-lo:

> El **parlament** espanyol, que rep el nom de Corts Generals, té dos cambres: el Congrés dels Diputats i el Senat.
# President de la Generalitat

S’escriu amb majúscula quan fa referència al nom propi de la institució:

> El **President de la Generalitat** és una de les tres institucions que formen la Generalitat Valenciana.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> Correspon al **President** la representació de la Comunitat Valenciana. (*Es referix a la institució anomenada* President de la Generalitat.)

Però s’escriu amb minúscula quan fa referència a la persona que exercix la presidència de la Generalitat Valenciana:

> El **president** de la Generalitat viatjarà pròximament a Madrid per assistir a la reunió de presidents autonòmics.

Cal remarcar que, en este sentit, quan es fa referència a la institució, **President** és l’única denominació admesa, tant si s’utilitza en textos administratius en valencià com en castellà.

Igualment, quan fa referència a la persona que presidix la institució, **president** (si es tracta d’un home) és l’única denominació admesa tant si s’utilitza en textos administratius en valencià com en castellà; lògicament, si es tracta d’una dona, utilitzarem **presidenta**.
# Registre

El substantiu *registre* forma part de certes locucions (*registre civil, registre mercantil, registre de la propietat, registre de la propietat intel·lectual...*) que poden considerar-se com a noms propis quan s’utilitzen com a denominacions d’institucions o organismes concrets individualitzats. En este cas, s’escriuen amb majúscula els substantius i adjectius d’estes locucions, tant si se’n menciona la denominació completa com si apareix abreujada i pot ser substituïda en el mateix context pel nom propi complet; per exemple, quan és introduïda per l’article definit:

> Ja he inscrit el meu fill en el **Registre Civil**.  
> Els documents estrangers també poden inscriure’s en el **Registre** sempre que tinguen força a Espanya d’acord amb les lleis. (*Es referix a un registre concret.*)  
> Presentarem els documents en el **Registre** de la Generalitat.  
> El **Registre de la Propietat Intel·lectual** assegura una forma de protecció dels drets relatius a les obres i a altres produccions protegides.

Igualment, s’escriuen amb majúscula els noms de cada un dels registres d’àmbit particular que integren estes institucions (exceptuant noms comuns com *número...*):

> Treballa en el **Registre Civil** d’Alacant.  
> El **Registre de la Propietat de València** número 12 es troba al carrer Pintor Peyró.

No obstant això, el mot *registre*, sol o integrat en locucions com les esmentades, s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’òrgan (*el nostre registre, este registre, l’esmentat registre, el registre competent...*), ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú o locució amb el significat lèxic usual:

> **Este** **registre** estarà tancat durant la setmana vinent.  
> Els **registres civils** de València i Castelló han encomanat segells nous.  
> Els **registres mercantils** estan establits en totes les capitals de província, i la competència de **cada registre** s’estén al territori de la província corresponent.  
> Per a conéixer **el registre competent** i fer la sol·licitud, podeu consultar el web següent.  
> Les inscripcions han d’efectuar-se en el **registre corresponent** al domicili de l’empresari o societat que s’inscriu.   
> Has de presentar la documentació en el **registre** **civil del teu municipi**.

El mot *registre* també s’escriu amb minúscula quan no fa referència a una institució o organisme, sinó que l’utilitzem en sentit genèric per a referir-nos a un registre que pertany a una determinada institució, en el sentit lèxic d’‘oficina on es registren els documents’. Si ens referim a l’òrgan, usem la majúscula:

> Les sol·licituds es poden presentar en el **registre** d’entrada de la Conselleria d’Educació, Universitats i Ocupació.  
> L’han nomenada cap del **Registre General** de la Conselleria.
# Senat

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’un òrgan:

> El **Senat** dels Estats Units d’Amèrica ha derogat la tercera esmena.

Com a cas especial, també s’escriu amb majúscula quan va acompanyat per un possessiu, un demostratiu o una altra expressió que servix per a referir-se a l’òrgan concret del qual parlem: *el nostre Senat, este Senat*..., ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’un òrgan únic, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona; per exemple:

> El **nostre** **Senat** incorpora elements de representació territorial a través de l’elecció d’una part dels seus membres per part dels parlaments autonòmics *(**En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona:* La nostra Elvira ha guanyat el concurs.)  
> **Este Senat** ha de ser una veritable representació de la territorialitat de l’Estat. *(**En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona: Este Albert sempre està fent maldats!**)*
# Sindicatura de Comptes

S’escriu amb majúscula quan és la denominació pròpia oficial de la institució:

> **La Sindicatura de Comptes** de la Comunitat Valenciana és l’òrgan al qual correspon el control extern econòmic i pressupostari de l’activitat financera de la Generalitat.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> La **Sindicatura** és una institució comissionada per les Corts.

Com a cas especial, també s’escriu amb majúscula quan va acompanyat per un possessiu, un demostratiu o una altra expressió que servix per a referir-se a esta institució concreta de la qual parlem: *la nostra Sindicatura, esta Sindicatura, l’esmentada Sindicatura..*., ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’una institució única, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona; per exemple:

> La **nostra Sindicatura** ha de ser considerada un model de gestió pública. *(**En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona:* La nostra Elvira ha guanyat el concurs*.)*  
> **Esta** **Sindicatura** lliurarà l’informe preceptiu en les pròximes setmanes. *(En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona:* Este Albert sempre està fent maldats!*)*:

D'altra banda, atés que hi ha sindicatures de comptes en diverses comunitats autònomes, esta locució s’escriu amb minúscula quan s’utilitza com a substantiu comptable en sentit genèric, tant si s’usa en singular com en plural, o bé quan es tracta d’un genèric en plural comú seguit de la part específica dels noms:

> **Cada** **sindicatura** va especificar les seues places vacants.  
> Les **sindicatures de comptes de la Comunitat Valenciana i de les Illes Balears** han realitzat treballs en esta línia.

Cal remarcar que, en este sentit, **Sindicatura de Comptes** és l’única denominació admesa, tant si s’utilitza en textos administratius en valencià com en castellà.
# Síndic de Greuges

S’escriu amb majúscula quan fa referència a la institució, ja que n’és la denominació pròpia oficial:

> **El Síndic de Greuges** té la seu a Alacant.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> El **Síndic** [de Greuges] és una institució comissionada per les Corts.

Com a cas especial, també s’escriu amb majúscula quan va acompanyat per un possessiu, un demostratiu o una altra expressió que servix per a referir-se a esta institució concreta de la qual parlem: *el nostre Síndic, este Síndic, l’esmentat Síndic..*., ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’una institució única, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona; per exemple:

> El **nostre Síndic** és la institució equivalent al Defensor del Poble espanyol. *(En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona*: La nostra Elvira ha guanyat el concurs*.)*  
> **Este** **Síndic** lliurarà l’informe preceptiu en les pròximes setmanes. *(En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona:* Este Albert sempre està fent maldats!*)*

D’altra banda, atés que hi ha síndics de greuges en altres comunitats autònomes, esta locució s’escriu amb minúscula quan s’utilitza com a substantiu comptable en sentit genèric, tant si s’usa en singular com en plural, o bé quan es tracta d’un genèric en plural seguit de la part específica dels noms:

> **Cada** **síndic** va especificar les seues places vacants.  
> Els **síndics de greuges de la Comunitat Valenciana i de Catalunya**, com a organismes independents de drets humans, són peces clau en la defensa i l’avanç dels drets d’infants i adolescents.

Així mateix, quan fa referència a la persona que exercix la direcció de la institució denominada *Síndic de Greuges*, i no a la institució pròpiament dita, la locució *síndic de greuges* s’escriu en minúscula (i flexiona en gènere ‒*síndica‒* si l’exerceix una dona):

> **La síndica de greuges** assistirà demà a la reunió amb el president de les Corts.  
> **El síndic** [de greuges] assistirà demà a la reunió amb el president de les Corts.
# Tribunal

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’un organisme, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> El **Tribunal de les Aigües** es reunix cada dijous.  
> Forma part del **Tribunal de Comptes.**

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> Podem afirmar que el **Tribunal** és el més antic d’Europa. *(**Es referix a un tribunal concret; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Tribunal de les Aigües.*)*

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan va acompanyat per un adjectiu o un complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’organisme (*el nostre tribunal, este tribunal, l’esmentat tribunal, el tribunal competent*...), ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> Esta decisió entra en contradicció amb la doctrina establida en diverses sentències de l’**esmentat tribunal**.  
> **Cada tribunal** està compost per un o més jutges encarregats de jutjar els litigis.  
> Els lletrats han rebut les sentències dels **tribunals superiors de justícia de la Comunitat Valenciana i Catalunya.**  
> El **tribunal competent** per a conéixer d’un plet, ho és també per a resoldre les seues incidències i executar sentències.

Així mateix, s’escriu amb minúscula quan s’utilitza genèricament:

> S’ha organitzat el **tribunal** d’oposicions.
# Universitat

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una institució, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> Fa un màster en la **Universitat Internacional Menéndez y Pelayo.**

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> La **Universitat** convocarà noves places de professor. (*Es referix a una universitat concreta; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Universitat de València.)

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*la nostra universitat, esta universitat, l’esmentada universitat...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la institució, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> La **nostra** **universitat** convocarà noves places de professor.  
> També és professor associat de la **universitat esmentada**.   
> **Cada** **universitat** té autonomia per a regir-se de conformitat amb els seus estatuts.  
> Les **universitats** **Jaume I de Castelló** i **Miguel Hernández d’Elx** pertanyen a la Xarxa Vives.  
> La **universitat objecte d’estudi** té uns percentatges molt baixos d’ús del valencià.

Així mateix, es pot escriure en minúscula quan el genèric es referix a l’edifici o conjunt d’edificis, i no a la institució pròpiament dita:

> A la **universitat** vaig sempre en bicicleta.

Finalment, s’escriu en minúscula quan s’usa en sentit general:

> És una professora d’**universitat.**  
> Són amics de la **universitat.**
# Inventaris, catàlegs, registres, censos i altres llistes

# Criteris generals

Quan les llistes incloses en inventaris, catàlegs, registres, censos, etc., tenen un reconeixement institucional, es tracten de manera anàloga als documents ‒ja que en alguns casos constituïxen documents administratius‒ i només la primera paraula de les denominacions fixades s’escriu amb majúscula inicial, a banda dels noms propis que eventualment incloguen:

> **l’Inventari general del patrimoni cultural valencià**  
> **el Catàleg de béns i espais protegits**  
> **el Catàleg de forests de domini públic i utilitat pública de la província d’Alacant**  
> **el Catàleg del patrimoni bibliogràfic i audiovisual valencià**  
> **el Catàleg europeu de residus (CER)**  
> **el Catàleg del paisatge de l’Alt Pirineu i Aran**  
> **el Registre de contractistes i empreses classificades de la Comunitat Valenciana**  
> **el Registre de fundacions de la Generalitat Valenciana**  
> **el Cens d’obligats tributaris**  
> **el Cens del patrimoni documental valencià**  
> **el Cens de valencians residents a l’estranger**  
> **la Llista de zones especialment protegides d’importància per al Mediterrani (ZEPIM)**

Però, estos substantius s’escriuen amb minúscula si s’usen com a noms comuns; per exemple, quan estan determinats per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a estos elements mencionats en el discurs (*el nostre cens*, *este registre*, *l’esmentat catàleg*...), o quan apareixen en plural o van acompanyats per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica dels noms fixats corresponents:

> **Este catàleg** inclou els forests de domini públic de la província de València.   
> **El cens esmentat** és de competència estatal.  
> En este treball podeu trobar informació de diversos **inventaris** de patrimoni.  
> Heu de sol·licitar la inscripció en el **registre corresponent**.
# Catàlegs

Quan les llistes incloses en catàlegs tenen un reconeixement institucional, es tracten de forma anàloga als documents ‒ja que en alguns casos constituïxen documents administratius‒ i només la primera paraula de les denominacions fixades s’escriu amb majúscula inicial, a banda dels noms propis que eventualment incloguen:

> **el Catàleg de béns i espais protegits**  
> **el Catàleg de forests de domini públic i utilitat pública de la província d’Alacant**  
> **el Catàleg del patrimoni bibliogràfic i audiovisual valencià**  
> **el Catàleg europeu de residus (CER)**  
> **el Catàleg del paisatge de l’Alt Pirineu i Aran**

Però este substantiu s’escriu amb minúscula si s’usa com a nom comú; per exemple, quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre catàleg*, *este catàleg*, *l’esmentat catàleg*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom fixat del catàleg:

> **Este catàleg** inclou els forests de domini públic de la província de València.   
> S’inclouran en el **catàleg esmentat**, en la tipologia de béns etnològics, aquells trams dels murs que limiten amb un camí o una carretera que es puga considerar d’alt valor paisatgístic ambiental.   
> En este treball podeu trobar informació de diversos **catàlegs** de paisatge.  
> Ha sigut rebutjada la proposta de crear una ordenança municipal de protecció de l’arbrat singular de la ciutat, que, al final, ha quedat reduïda a un compromís de revisar l’**actual catàleg**.
# Censos

Quan les llistes incloses en censos tenen un reconeixement institucional, es tracten de forma anàloga als documents ‒ja que en alguns casos constituïxen documents administratius‒ i només la primera paraula de les denominacions fixades s’escriu amb majúscula inicial, a banda dels noms propis que eventualment incloguen:

> **el Cens d’obligats tributaris**  
> **el Cens del patrimoni documental valencià**  
> **el Cens de valencians residents a l’estranger**

Però este substantiu s’escriu amb minúscula si s’usa com a nom comú; per exemple, quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre cens*, *este cens*, *l’esmentat cens*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom fixat del cens:

> En **este cens** han d’estar incloses totes les persones i entitats organitzadores d’activitats fisicoesportives en el medi natural amb finalitats recreatives i de lleure.   
> El **cens esmentat** és de competència estatal.  
> En este treball hi podeu trobar informació de diversos **censos** de patrimoni.  
> A l’efecte de la inclusió en el **cens corresponent**, les confederacions, les federacions i les associacions de mares i pares d’alumnes presentaran una sol·licitud en el servici esmentat.
# Inventaris

Quan les llistes incloses en inventaris tenen un reconeixement institucional, es tracten de forma anàloga als documents ‒ja que en alguns casos constituïxen documents administratius‒ i només la primera paraula de les denominacions fixades s’escriu amb majúscula inicial, a banda dels noms propis que eventualment incloguen:

> Es crea l’**Inventari general del patrimoni cultural valencià**, adscrit a la conselleria competent en matèria de cultura.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula si s’usa com a nom comú; per exemple, quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre inventari*, *este inventari*, *l’esmentat inventari*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom fixat de l’inventari:

> **Este inventari** està adscrit a la conselleria competent en matèria de cultura.  
> L’**inventari esmentat** és de competència estatal.  
> En este treball podeu trobar informació de diversos **inventaris** de patrimoni.  
> Les 308.200 hectàrees subjectes a la custòdia marina no han sigut incloses en l’**inventari actual**.
# Registres

Quan les llistes incloses en registres tenen un reconeixement institucional, s’han de tractar de manera anàloga als títols documents i només la primera paraula de les denominacions fixades s’escriu amb majúscula inicial, a banda dels noms propis que eventualment incloguen:

> **el Registre de contractistes i empreses classificades de la Comunitat Valenciana**  
> **el Registre de fundacions de la Generalitat Valenciana**

Cal distingir este ús d’aquell en què el mot *registre* forma part de certes locucions (*registre civil, registre mercantil, registre de la propietat, registre de la propietat intel·lectual...*) que poden considerar-se com a noms propis quan s’utilitzen com a denominacions d’institucions o organismes concrets individualitzats:

> Ja he inscrit el meu fill en el **Registre Civil**.  
> El **Registre Mercantil** és un organisme que servix per a donar seguretat al tràfic mercantil publicant les dades jurídiques i econòmiques de les societats i la resta de persones que s’hi inscriuen.  
> El **Registre de la Propietat Intel·lectual** assegura una forma de protecció dels drets relatius a les obres i a altres produccions protegides.

En l’un i en l’altre cas, este substantiu s’escriu amb minúscula si s’usa com a nom comú; per exemple, quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre registre*, *este registre*, *l’esmentat registre*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom fixat del registre:

> **Este registre** està adscrit a la conselleria competent en matèria de cultura.  
> El **registre esmentat** és de competència estatal.  
> En este treball hi podeu trobar informació de diversos **registres**.  
> Cap associació pot tindre una denominació idèntica a una altra o que es confonga amb una altra que estiga inscrita en el **registre corresponent**.
# Mesos

# Criteris generals

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> Per l’**abril**, cada gota val per mil.  
> Sagunt, 13 de **setembre** de 1990.

Però s’escriuen amb majúscula quan formen part de la denominació d’una festivitat:

> Participàrem en els actes del **Nou d’Octubre**.  
> Anà a la manifestació de l’**U de** **Maig**.
# Gener

S’escriu amb minúscula:

> El **gener** és un mes molt ventós a l’illa de Menorca.
# Febrer

S’escriu amb minúscula:

> El 20 de **febrer** van haver gelades arreu de la comarca dels Serrans.
# Març

S’escriu amb minúscula:

> Les Falles de València se celebren durant el mes de **març**.
# Abril

S’escriu amb minúscula:

> A l’**abril**, cada gota val per mil.
# Maig

S’escriu amb minúscula:

> El conveni s’ha firmat el 25 de **maig**.
# Juny

S’escriu amb minúscula:

> La nit de Sant Joan és la del 23 de **juny**.
# Juliol

S’escriu amb minúscula:

> Maria comença les vacances el 15 de **juliol**.
# Agost

S’escriu amb minúscula:

> A l’**agost** es fa la collita del gra.
# Setembre

S’escriu amb minúscula:

> La tardor comença el mes de **setembre**.
# Octubre

S’escriu amb minúscula:

> El curs en els instituts de Secundària comença el mes d’**octubre**.
# Novembre

S’escriu amb minúscula:

> Ens casarem el 10 de **novembre**.
# Desembre

S’escriu amb minúscula:

> El 15 de **desembre** ens n’anirem de viatge.
# Moviments culturals i estils artístics i literaris

# Criteris generals

S’escriu amb majúscula inicial el substantiu que indica la denominació dels grans moviments culturals, intel·lectuals o ideològics que impliquen un canvi en l’enfocament global de tota una sèrie de disciplines, i que, per tant, tenen una rellevància suficient per a ser considerats referents únics amb nom propi:

> El **Renaixement**, originat a Itàlia, va tindre una importància essencial en el desenvolupament de les arts.  
> Voltaire fou un important pensador de la **Il·lustració**.

Així mateix, s’escriu amb majúscula inicial el substantiu que indica el nom de les èpoques culturals considerades com a èpoques històriques:

> El **Barroc** és l’època de la cultura europea que comprén des de la fi del segle XVI fins al començament del segle XVIII.

En canvi, s’escriu amb minúscula inicial el nom dels estils o corrents artístics i literaris que no constituïxen una època culturalment diferenciada, sinó que fan referència a la manera en què s’executen unes arts determinades:

> El **gòtic** es va desenvolupar en Europa occidental entre els segles XII i XV.  
> El **classicisme** és un corrent estètic que identifica la bellesa artística amb l’observança de certes lleis considerades inviolables.   
> El **barroc** es caracteritza per la complicació formal i l’exuberància ornamental.

En alguns casos (*barroc, classicisme, modernisme, noucentisme...*) el mateix mot servix per a designar un període històric o moviment cultural (amb majúscula) i un estil artístic (amb minúscula). En principi, es recomana mantindre, mentres siga possible, la distinció fixada, encara que si la diferenciació entre estil i període històric o moviment cultural és difícil d’establir, podem escriure en majúscula l’estil en sentit metonímic:

> El **Barroc**, que abasta tot el segle XVII i el començament del XVIII, es caracteritza per la complicació formal i l’exuberància ornamental.

Estos moviments culturals i estils artístics i literaris han generat també adjectius que poden coincidir formalment, o no, amb el substantiu amb què es relacionen; estos adjectius s’escriuen en minúscula:

> Rubens és un pintor **barroc**.  
> Chopin és un compositor característic de la música **romàntica.**
# Art pop

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> L’**art pop** s’inspira en l’estètica de la vida quotidiana i dels béns de consum de mitjan segle XX.
# Cinquecento

S’escriu amb majúscula quan fa referència al període artístic que té lloc al llarg de tot el segle XVI i és la segona fase del moviment conegut com a Renaixement:

> Quan el **C****inquecento** va concloure també va finalitzar el període corresponent a un moviment artístic específicament ubicat a Itàlia.
# Classicisme

S’escriu amb minúscula quan es referix a un estil artístic:

> El **classicisme** es caracteritza per una mirada nostàlgica de l’Antiguitat.

En canvi, s’escriu amb majúscula quan fa referència a un període concret de la història d’un art determinat:

> En música, el **Classicisme** coincidix estèticament i cronològicament de manera aproximada amb l’època cultural i artística anomenada **Neoclassicisme** en les altres arts.

Així mateix, en determinats contextos en què la diferenciació entre estil i període històric o moviment cultural siga difícil d’establir, podem escriure en majúscula l’estil en sentit metonímic:

> En l’obra figuren les figures principals del **Classicisme**.
# Cubisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> Picasso és el gran representant del **cubisme**.
# Dadaisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> El **dadaisme** tingué com a precedents l’expressionisme, el cubisme i el futurisme.
# Expressionisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> L’**expressionisme** representa ideològicament la voluntat de l’artista de dominar el món exterior.
# Fauvisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> El **fauvisme** tan sols va durar uns tres anys, però tingué una gran repercussió.
# Futurisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> El **futurisme** és un moviment artístic que prové del cubisme.
# Gòtic

S’escriu amb minúscula:

> L’art **gòtic** es va expandir per Europa durant la primera mitat del segle XIII.
# Impressionisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> L’**impressionisme** significa l’abandonament de les convencions que seguia la pintura occidental des del Renaixement.
# Manierisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> Benvenuto Cellini és l’escultor més important del **manierisme**.
# Modernisme

S’escriu amb majúscula quan fa referència al moviment artístic, literari i arquitectònic que es desenvolupà al final del segle XIX i al principi del segle XX a l’Europa occidental i als Estats Units:

> El **Modernisme** és un corrent de renovació artística que sorgix al final del segle XIX amb la intenció de crear un art nou, jove, lliure i modern, que representava una ruptura amb els estils dominants en l’època.

Quan es referix a l’estil artístic concret, és a dir, quan s’usa com a equivalent a ‘estil modernista’, es pot escriure amb minúscula:

> El **modernisme**, com a estil artístic, es caracteritza per una voluntat d’independència creadora, així com per l’ús de formes i motius molt innovadors i de gran impacte plasticosensorial.

No obstant això, en determinats contextos en què la diferenciació entre moviment cultural i estil siga difícil d’establir, podem escriure en majúscula l’estil en sentit metonímic:

> Antoni Gaudí i Lluís Domènec i Montaner són figures representatives del **Modernisme** en arquitectura.
# Naturalisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> El **naturalisme**intensifica els trets del realisme tractant d’aplicar els mètodes de la ciència experimental de l’època en la seua concepció determinista dels comportaments humans.
# Neoclassicisme

S’escriu amb majúscula quan fa referència al moviment artístic i literari, a cavall entre el segle XVIII i el XIX, que es caracteritza pel retorn a les formes i als temes canònics de la tradició grega i llatina:

> El **Neoclassicisme** sorgix com a reacció a l’art barroc i al rococó.

S’escriu amb minúscula quan es referix a l’estil artístic concret, és a dir, quan s’usa com a equivalent a ‘estil neoclàssic’:

> El **neoclassicisme** de Canova, David o Ingres es caracteritza pel retorn a les formes canòniques inspirades en la tradició grega i llatina.

No obstant això, en determinats contextos en què la diferenciació entre estil i període o moviment cultural siga difícil d’establir, podem escriure en majúscula l'estil en sentit metonímic:

> El **Neoclassicisme** es caracteritza pel retorn a les formes canòniques de la tradició grega i llatina.
# Noucentisme

S’escriu amb majúscula quan fa referència al moviment cultural d’abast polític iniciat a Catalunya al començament del segle XX com a reacció al Modernisme, caracteritzat per l’europeisme i per un cert classicisme:

> Eugeni d’Ors és un dels principals representants del **Noucentisme**.
# Quattrocento

S’escriu amb majúscula quan fa referència al període artístic que té lloc al llarg de tot el segle XV i és la primera fase del moviment conegut com a Renaixement:

> El Trecento es desplega durant tot el segle XIV i just abans de la primera fase del moviment conegut com a *Primer Renaixement*, o **Quattrocento**.
# Realisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> El **realisme** és un corrent artístic que pretén plasmar la realitat de la forma més exacta possible.
# Rococó

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> L’estil **rococó** prové de l’estil barroc italià.
# Romànic

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> L’art **romànic** es desenvolupà a l’Europa occidental.
# Romanticisme

S’escriu amb majúscula quan fa referència al moviment artístic, cultural i ideològic que, en els últims decennis del segle XVIII i durant el segle XIX, s’estengué per tota Europa i que es caracteritzà per la reacció contra el rigor neoclàssic i per la defensa del sentiment enfront de la raó i de la llibertat de l’individu enfront de la societat:

> El **Romanticisme** fou un moviment artístic, literari i espiritual que abastà diversos aspectes de l’art i del pensament.
# Simbolisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> Rimbaud i Verlaine són dos dels autors més importants del **simbolisme**.
# Surrealisme

Quan ens referim a l’estil artístic, s’escriu amb minúscula:

> El **surrealisme** és el moviment d’avantguarda més important d’entreguerres.
# Trecento

S’escriu amb majúscula quan fa referència al període de la història de l’art que seguix a l’Edat Mitjana a Itàlia:

> El **Trecento** se situa al llarg de tot el segle XIV i es desplega just abans de la primera fase del moviment conegut com a *Primer Renaixement*, o Quattrocento.
# Noms del sistema educatiu

Dins de l’àmbit del noms i expressions referits als sistema educatiu, n’hem inclòs una gran varietat, molts dels quals no responen a un criteri comú o compartit a l’hora de fer servir les majúscules, per la qual resultava difícil oferir un resum més o menys global, i els hem tractat de manera individualitzada.
# Assignatures

S’escriu amb majúscula el nom específic de les assignatures o àrees educatives:

> Ha aprovat l’assignatura de **Dret Penal**.  
> És la professora d’**Història Contemporània**.  
> Tinc un examen de **Matemàtiques III**. (*Referència al nom de l’assignatura concreta.*)  
> Pertany a la càtedra de **Filosofia**.

Però s’escriuen amb minúscula quan es tracta d’una referència genèrica a la matèria, sense voler incidir en el nom exacte de l’assignatura:

> He d’estudiar **matemàtiques** perquè tinc un examen dilluns. (*El nom de l’assignatura podria ser Matemàtiques III, Anàlisi Matemàtica II, etc.*)
# Batxillerat

S’escriu amb majúscula quan fa referència a una etapa educativa:

> Una de les finalitats del **Batxillerat** és formar per a tindre un futur laboral millor.