# Qüestions generals

# 1. Concepte i classificació

S’anomenen pronoms personals les partícules amb què es fa referència a la persona gramatical del discurs. Els pronoms personals es classifiquen en **pronoms personals forts** i **pronoms personals febles.**

# 2. Pronoms personals forts

Són formes tòniques i funcionen com a subjecte o com a complement verbal introduït per una preposició.

# 3. Els pronoms personals febles

## 3.1. *Descripció i funcions*

Els pronoms febles són unes partícules àtones que se situen immediatament davant o darrere del verb, amb el qual formen una unitat prosòdica. A diferència dels pronoms personals forts, només poden funcionar com a complement verbal i no admeten mai cap preposició.

## 3.2. *Orde i col·locació dels pronoms febles*

Segons els temps verbals que acompanyen, els pronoms febles poden situar-se davant del verb (posició proclítica) o darrere del verb (posició enclítica). En posició proclítica, els pronoms van o bé sols o bé units al verb mitjançant l’apòstrof; en posició enclítica, s’adjunten al verb amb l’apòstrof o amb el guionet.

Se situen enclíticament amb el verb en imperatiu, infinitiu i gerundi:

> Telefona**’m** quan ho sàpies.  
> Escriu**-li** tan bon punt hi arribes.  
> Volia parlar**-te** d’un tema important.  
> L’actriu no els pot atendre: està canviant**-se** de roba.

Amb la resta dels temps verbals, els pronoms se situen proclíticament:

> **Em** telefonava cada dia.  
> **T’**ha escrit una carta.   
> **M’**agraden este tipus de pel·lícules.  
> **Ens** volem mudar de casa.

Quan acompanyen una perífrasi verbal, poden adoptar, indistintament, la posició proclítica o l’enclítica, cosa que no ocorre en una construcció no perifràstica, en què només poden situar-se darrere del verb:

> **M’**has de telefonar. o Has de telefonar**-me.**  
> **Hi** vaig anar. » Vaig anar**-hi.**  
> **M’ho** va deixar. » Va deixar**-m’ho.**  
> **Te l’**havia de dur jo » Havia de dur-**te’l** jo.

> Però:

> Lamente comunicar-**t'ho**

## 3.3. *Classificació de les formes dels pronoms febles*

Excepte els pronoms **les, li, ho** i **hi,** que són invariables, la resta de pronoms poden adoptar diverses formes segons la posició que ocupen respecte al verb a què s’adjunten i el so amb què comence o acabe el verb. Hi ha quatre formes possibles:

*a*) Formes reforçades: s’usen davant de verbs començats en consonant: em, et, es, el, la, ens, us, els, les.

> **Em** diu que està molt preocupada.  
> **Et** miraven fixament.  
> Ha dit que demà **ens** veurem.  
> **Els** visitaré tan prompte com puga.

*b*) Formes elidides: s’usen davant de verbs començats en vocal o h: m’, t’, s’, l’, ens, us, els, les.

> **M’**agrada passejar amb tu.  
> **T**’estalviaràs un disgust.  
> **L’**he vista quan venia cap ací.  
> Des d’ací **s’**olora el pastís.  
> **Us** enviaré un missatge des de l’hotel.

Per a la forma femenina de la tercera persona singular, s’usa la forma reforçada *la* quan el verb comença pels sons vocàlics àtons de *i*, *u*:

> A ella **la** invitaran també.  
> La ploma **la** utilitze per a dibuixar.

*c*) Formes plenes: s’usen darrere de verbs acabats en consonant o en semivocal (u precedida d’una altra vocal), i sempre s’adjunten al verb mitjançant un guionet: -me, -te, -se, -lo, -la, -nos, -vos, -los, -les.

> Acompanyeu**-me,** per favor.  
> Va ajudar**-lo** a resoldre el problema.  
> Va proporcionar**-nos** la informació necessària.  
> Vaig estar buscant**-vos** tota la vesprada.

*d*) Formes reduïdes: s’usen darrere de verbs acabats en so vocàlic, i sempre s’adjunten al verb per mitjà d’un apòstrof: ’m, ’t, ’s, ’l, ’ns, ’ls. Quan no existix forma reduïda, s'usa la forma plena: -la, -us, -les.

> Abans de parlar del que no saps, escolta**’m.**  
> Si el vols, compra**’l** abans que s’exhaurisca.  
> Si pots, porta**’ns** tres entrades per a l’estrena.  
> Vull veure**’ls** demà.  
> Si vols la poma, agafa-**la**.  
> Espere tornar a veure-**us** prompte.  
> Les taronges, porta-**les** al magatzem.