# Altres construccions de relatiu

A més de les classes d’oracions de relatiu tradicionals vistes anteriorment, hi ha altres tipus de construccions amb relatius que reben una valoració diversa en la bibliografia gramatical i que provoquen dubtes entre els usuaris. En este apartat abordarem les construccions pseudoclivellades i similars, les oracions de relatiu amb infinitiu, les interrogatives encobertes i les construccions de relatiu amb duplicació pronominal.

# Construccions pseudoclivellades i similars

Les construccions pseudoclivellades són construccions encapçalades pel verb *ser* en què es destaca un element per mitjà d’una oració amb forma d’oració de relatiu. Per exemple, a partir d’una oració enunciativa com *El xiquet se n’ha anat a l’escola este matí*, podem formar les següents construccions:

> **Qui** / **El qui** / **El que se n’ha anat a l’escola este matí** és el xiquet. *(Oració substantiva de relatiu usual.)*
>
> **Quan el xiquet se n’ha anat a l’escola** ha sigut este matí. *(Íd.)*
>
> **On se n’ha anat el xiquet este matí** ha sigut a l’escola. *(Íd.)*
>
> És **el xiquet qui** / **el qui** / **el que** se n’ha anat este matí a l’escola. *(Construcció pseudoclivellada, en què hi ha una oració amb forma de substantiva de relatiu i es destaca l’element* el xiquet*.)*
>
> Ha sigut **este matí quan** el xiquet se n’ha anat a l’escola. *(Íd. Es destaca l’element* este matí*.)*
>
> Ha sigut **a l’escola on** el xiquet se n’ha anat este matí. *(Íd. Es destaca l’element* a l’escola*.)*

En canvi, en les construccions clivellades, reivindicades com a correctes per alguns gramàtics, el relatiu s’ha substituït pel connector *que:*

> És el xiquet **que** se n’ha anat este matí a l’escola.
>
> Ha sigut este matí **que** el xiquet se n’ha anat a l’escola.
>
> Ha sigut a l’escola **que** el xiquet se n’ha anat este matí.

# Construccions de relatiu o interrogatives amb infinitiu

En determinats contextos pot haver-hi oracions de relatiu o interrogatives indirectes que no contenen un verb en forma personal, sinó en infinitiu. En estos casos, quan apareix el relatiu **que** i fa de complement directe, la construcció és incorrecta, i cal substituir-la per un infinitiu amb preposició:

> \* No hi ha res **que fer**. *(Seria correcte:* No hi ha res **a fer***.)*
>
> \* Esta vesprada tinc moltes camises **que planxar**. *(Seria correcte:* ... moltes camises **per planxar***.)*
>
> \* Si no tens res interessant **que dir**, és millor que calles. *(Seria correcte:* ... res interessant **a dir**...*)*

En altres casos, és preferible també, en els àmbits formals, prescindir de la construcció de relatiu o interrogatiu amb infinitiu i usar una forma personal, o bé una altra construcció:

> Conec un lloc molt bo **a** **on podem anar** d’excursió / **per a anar** d’excursió. *(Millor que:* ... **a** **on anar** d’excursió*.)*
>
> En este tutorial s’explica pas a pas **com es pot usar** el programa / **l’ús** del programa. *(Millor que:* ... **com usar** el programa*.)*

# Interrogatives encobertes

Es tracta d’oracions de relatiu adjectives especificatives o substantives que depenen d’un verb com *saber, preguntar, dir, descobrir, endevinar, recordar, oblidar...,* i que equivalen a una oració interrogativa indirecta:

> No cal que li digues **el que ha de fer**. *(=* No cal que li digues **què ha de fer***.)*
>
> No es recorda mai de **les coses que ha d’agafar**. *(=* ... de **quines coses ha d’agafar***.)*
>
> La xiqueta no sap **les lliçons que van per a l’examen**. *(=* ... **quines lliçons van per a l’examen***.)*

En canvi, no és adequat traslladar a l’oració principal, davant de l’antecedent, la preposició que correspondria al relatiu o a l’interrogatiu:

> \* No t’imagines **dels** problemes **que** t’has deslliurat. *(Seria correcte:* No t’imagines **els** problemes **de què** / **dels quals** t’has deslliurat*, o bé:* No t’imagines **de quins** problemes t’has deslliurat*.)*

# Oracions de relatiu amb duplicació pronominal

També anomenades *construccions de relatiu analítiques*, són les introduïdes per la partícula *que*, la qual realitza una mera funció d’enllaç, i que contenen un pronom feble o un possessiu que suplixen la funció sintàctica que hauria de complir el relatiu. La normativa les considera construccions pròpies de la llengua col·loquial i inadequades en els registres formals, en què han de ser substituïdes per les construccions *sintètiques*, és a dir, per les oracions de relatiu habituals que hem vist, on el relatiu assumix la doble funció, sintàctica dins de l’oració subordinada i d’enllaç amb l’oració principal:

> \* És una xica **que** tota la roba **li** lluïx. *(Seria correcte:* És una xica **a qui** / **a la qual** lluïx tota la roba*.)*
>
> \* Ix amb un xic **que** **el seu** pare és enginyer. *(Seria correcte:* Ix amb un xic el pare **del qual** és enginyer*.)*

De vegades, en la parla col·loquial, en lloc de la partícula *que* s’usa el pronom relatiu correcte, o bé el relatiu que correspon és **que,** però la seua funció és duplicada per un pronom feble. Esta construcció, anomenada *pleonasme* (o *construcció pleonàstica*), és considerada també inadequada en els registres formals.

> \* És un tema **que** no **el** domine i **del qual** no **en** vull parlar. *(Seria correcte:* És un tema **que** no domine i **del qual** no vull parlar*.)*
>
> \* Es tracta d’un assumpte **al qual** se **li** ha donat massa importància. *(Seria correcte:* Es tracta d’un assumpte **al qual** s’ha donat massa importància*.)*
>
> \* Han iniciat una discussió **en la qual** no **hi** vull participar. *(Seria correcte:* Han iniciat una discussió **en la qual** no vull participar*.)*
>
> \* És un poble **on hi** van molts turistes. *(Seria correcte:* És un poble **on** van molts turistes*. En canvi, és correcte* És un poble **on hi ha** molts llocs interessants*, perquè el pronom* hi *no hi fa cap funció sintàctica, sinó que forma part de la construcció impersonal amb* haver-hi*.)*

Una consideració especial mereix, però, l’ús del pronom **en** en funció partitiva dins d’una oració de relatiu, construcció que és considerada correcta per alguns autors o gramàtiques.

> Em va prestar algunes novel·les, **de les quals** ja **n’**he llegit tres / algunes.
>
> Vam comprar algunes botelles d’oli, **de les quals** encara **en** queden dos.

La mateixa consideració podem fer respecte de les duplicacions del pronom de complement indirecte *li*, *els* amb relatius o interrogatius quan s’usen amb verbs psicològics o que indiquen un esdeveniment, duplicació que es considera també admissible amb un sintagma posposat (vegeu l’apartat sobre els pronoms *li*, *els*), a fi d’evitar construccions que resultarien forçades sense la presència del pronom:

> Soc una persona **a qui** / **a la qual** (**li**) agrada molt treballar. *(En canvi, serien incorrectes les construccions analítiques*\* Soc una persona **que m’**agrada molt treballar *o* \* Soc una persona **que li**agrada molt treballar.*)*
>
> Convidarem la veïna nova, **a qui** / **a la qual** (**li**) agrada molt la paella.
>
> Ho comunicarem als treballadors **a qui** / **als quals** (**els**) puga interessar.
>
> **A qui** (**li**) importa tot això?