gplsi/alia_gva_grammar huggingface dataset:
# Esquadró

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una unitat determinada de l’exèrcit:

> El **Segon Esquadró de Suport al Desplegament Aeri**proporciona personal de seguretat, suport al desplegament i transport aeri a totes les activitats del destacament.  
> L’**Esquadró d’Escorta Reial**, creat al principi com a Esquadró de Guàrdies de la Reina, realitza les seues missions en les eixides de la família reial.

S’escriu també amb majúscula el nom propi abreujat, que podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; per exemple, quan és introduït per l’article definit:

> L’**Esquadró** dona formació instrumental a tots els pilots d’helicòpter de les Forces Armades i la Guàrdia Civil. *(Es referix a un esquadró concret; expressió abreujada en lloc de, per exemple,*781 Esquadró de l’Ala 78.*)*

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’esquadró, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> No es veu activitat humana ni se sap què ha passat amb els companys del **nostre esquadró**.   
> L’ala consta orgànicament d’un grup de forces aèries que comprén els **esquadrons** de vol, de manteniment i abastiment.  
> L’**esquadró a què ens referim** és l’antic Esquadró de Guàrdies de la Reina.
# Estat major

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una unitat determinada composta per un conjunt d’oficials:

> Pertany a l’**Estat Major de l’Exercit de Terra.**  
> L’**Estat Major de l’Exercit de l’Aire** es reunirà pròximament.  
> Ha sigut triada per a incorporar-se a l’**Estat Major de l’Armada.**

S’escriu també amb majúscula el nom propi abreujat, que podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; per exemple, quan és introduït per l’article definit:

> El president ha renovat la composició de l’**Estat Major**. *(Es referix a un estat major concret; expressió abreujada en lloc de, per exemple, l’*Estat Major de l’Armada.*)*

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’estat major, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> Va ser cap de la Divisió Orgànica de l’Estat Major de l’Armada i segon cap d’**este estat major**.   
> Els **estats majors**han fixat els detalls de cooperació militar.  
> Es distingix entre l’**estat major combinat**, compost per oficials de diversos països, i l’**estat major conjunt**, integrat per oficials dels tres exèrcits.
# Exèrcit

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna de les organitzacions que componen les forces armades d’un estat:

> És un soldat de l’**Exèrcit de l’Aire.**

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi de la institució, vista com a ens únic i individualitzat entés en un sentit abstracte:

> És un oficial de l’**Exèrcit**.

S’escriu amb minúscula si s’usa genèricament com a nom comú comptable, o bé quan es referix a un grup de tropes i no al conjunt de la institució:

> L’**exèrcit** francés va ser derrotat en la batalla d’Arapiles.  
> L’**exèrcit** va ajudar a sufocar l’incendi.
# Flota

S’escriu amb majúscula només quan forma part del nom propi d’una flota determinada:

> Un vaixell de la **VI Flota** de l’Exèrcit dels Estats Units ha passat per les costes espanyoles.

S’escriu també amb majúscula el nom propi abreujat, que podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; per exemple, quan és introduït per l’article definit:

> La **Flota** solia seguir itineraris immutables. (*Es referix a una flota concreta; expressió abreujada en lloc de, per exemple,*Flota d’Índies.*)*

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la flota, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> **Esta flota** oscil·là entre les trenta i les cent unitats; i la marxa l’obria la nau almirall i la tancava la capitana.  
> En aquella batalla hi van participar **flotes** de diversos països.  
> Analitzarem algunes de les referències sobre la **flota estudiada** localitzades en l’Arxiu General d’Índies.
# Forces armades

Com s’esdevé en altres casos, com ara *administració, exèrcit, església, estat, govern...,* l’expressió *forces armades* pot adquirir un sentit de nom propi, i consegüentment escriure’s amb majúscula (*Forces Armades*) quan es referix a la denominació del conjunt dels exèrcits de l’Estat espanyol, entés com una entitat única, o bé quan forma part del nom d’un exèrcit o força armada concreta:

> A l’Estat espanyol, les **Forces Armades**estan constituïdes, entre altres unitats, per l’Exèrcit de Terra, l’Armada Espanyola i l’Exèrcit de l’Aire.  
> Les **Forces Armades Revolucionàries** constituïxen l’exèrcit regular de la República de Cuba.

No obstant això, quan s’utilitza en sentit genèric, conserva el seu caràcter de locució nominal, en forma de *pluralia tantum*, i s’escriu amb minúscula:

> En els estats moderns, les **forces armades** tenen com a missió defensar la sobirania i la integritat territorial.  
> En esta secció s’inclou informació sobre les **forces armades** del país.  
> Al món hi ha alguns països sense **forces armades**.

Per tant, correspon a la persona responsable del text determinar en cada cas si predomina el sentit genèric o el d’institució.
# Forces i cossos de seguretat

Com s’esdevé en altres casos, com ara *administració, exèrcit, església, estat, govern, forces armades,* les expressions *forces i cossos de seguretat* i *forces i cossos de seguretat de l’Estat*poden adquirir un sentit de nom propi, i consegüentment escriure’s amb majúscules en tots els substantius i adjectius (*Forces i Cossos de Seguretat*, i sobretot *Forces i Cossos de Seguretat de l’Estat*, o, de vegades, *Cossos i Forces de Seguretat de l’Estat*, amb el mateix referent) quan es referixen a la denominació del conjunt d’institucions de caràcter professional i permanent encarregades de la seguretat dins de l’Estat espanyol, entés com una entitat única:

> A l’Estat espanyol, les **Forces i Cossos de Seguretat**estan regulats per la Llei orgànica 2/1986.  
> La Guàrdia Civil i el Cos Nacional de Policia són part integrant de les **Forces i Cossos de Seguretat de l’Estat**.

El caràcter de nom propi d’estes denominacions està determinat per les seues característiques de denominació amb referent únic (el conjunt d’institucions que les componen), i de rigidesa flexional i estructural sense flexió de nombre (no és possible, per exemple, *\* La Guàrdia Civil és una força i cos de seguretat de l’Estat*, sinó *La Guàrdia Civil és una de les Forces i Cossos de Seguretat de l’Estat*o*La Guàrdia Civil forma part de les Forces i Cossos de Seguretat de l’Estat*), etc.

No obstant això, quan s’utilitza en sentit genèric (sobretot, *forces i cossos de seguretat*), conserva el seu caràcter de locució nominal, en forma de *pluralia tantum*, i s’escriu amb minúscula:

> En els països civilitzats, les **forces i cossos de seguretat** tenen com a missió garantir la seguretat pública i protegir els drets de ciutadans i ciutadanes.

Per tant, correspon a la persona responsable del text determinar en cada cas si predomina el sentit genèric o el d’institució.
# Infanteria

S’escriu amb majúscula quan forma part d’un nom propi d’una arma determinada:

> El Pla de reestructuració de l’exèrcit espanyol preveu una reducció del nombre de comandaments de la **Brigada d’Infanteria Lleugera Urgell IV**.

Només s’escriu amb minúscula quan s’usa en sentit genèric:

> La**infanteria** i l’artilleria perderen molts soldats.
# Marina

S’escriu amb minúscula perquè no és un nom propi de cap exèrcit de les forces armades:

> A Espanya, la **marina** de guerra s’anomena Armada.
# Vents

S’escriuen amb minúscula:

> El **llebeig** és un vent càlid.
# Gregal

S’escriu amb minúscula:

> El **gregal** és un vent del nord-est.
# Llebeig

S’escriu amb minúscula:

> El **llebeig** és un vent càlid.
# Llevant

S’escriu amb minúscula:

> El **llevant** és un vent de component est.
# Mestral

S’escriu amb minúscula:

> El **mestral** és el vent del nord-oest.
# Migjorn

S’escriu amb minúscula:

> El **migjorn** és un vent del sud.
# Ponent

S’escriu amb minúscula:

> El **ponent** és un vent de l’oest.
# Tramuntana

S’escriu amb minúscula:

> La **tramuntana** és un vent molt fred i fort.
# Xaloc

S’escriu amb minúscula:

> Aquell dia el **xaloc** bufava molt fort.
# Xarxes

En general, es traduïxen els noms de les xarxes, o sistemes integrats per diversos organismes, entitats, ciutats, persones, etc., amb un fi determinat:

> Xarxa de Biblioteques de Castella-la Manxa  
> Xarxa de Ciutats per la Bicicleta  
> Xarxa pels Drets de la Infància a Mèxic  
> Xarxa pels Rius Lliures (Xile)  
> Xarxa d’Entitats Locals per la Transparència i la Participació Ciutadana
# Correu electrònic

La locució *correu electrònic* es referix a un mitjà de comunicació que funciona a través de les xarxes informàtiques, normalment Internet. Forma part de l’estructura del lèxic, com *correu, telèfon, telègraf, fax...*

També pot fer referència, per metonímia, al missatge enviat a través d’este mitjà.

Per tant, es tracta d’una locució comuna i s’escriu amb minúscula:

> El **correu electrònic** és un dels servicis més populars d’Internet.  
> T’he enviat un **correu electrònic** amb les dades que m’has sol·licitat.
# Internet

*Internet* és la denominació que rep la xarxa informàtica mundial formada per la connexió directa entre ordinadors.

A més de la seua funció denominadora amb un referent únic, el seu caràcter de nom propi es manifesta per mitjà d’altres característiques. Per exemple, no té flexió de nombre, no pot fer la funció d’atribut en oracions copulatives adscriptives o de caracterització, i no admet especificadors ni complements especificatius; fins i tot, i a diferència dels noms comuns, es contextualitza habitualment sense article en qualsevol funció sintàctica, com molts noms propis prototípics (no n’és una excepció l’aparició de l’article en casos en què ens referim a un aspecte parcial o relacionat, com *la Internet de les coses*, tal com succeïx amb altres noms propis; p. ex.: *l’Egipte antic, la València medieval, la Barcelona modernista, l’Europa de l’Est..*.).

Per tot això, s’escriu amb majúscula si es vol remarcar la consideració com a referent únic; si no és així, també es pot escriure en minúscula:

> M’agrada molt **Internet**, no sols per les possibilitats que té com a eina de comunicació i d’oci, sinó perquè ens permet accedir a tota classe d’informació cultural i científica.  
> Tinc **Internet** a casa des de fa quasi vint anys.  
> M’han dit que demà no funcionarà **Internet**.  
> Quan ella se’n va de viatge, ens comuniquem per **Internet**.
# Intranet

*Intranet* és un nom comú que pot tindre com a referent cada una de les xarxes informàtiques internes d’una entitat que s’utilitza per a intercanviar informació.

A diferència d’*Internet*, té flexió de nombre com a nom comú comptable, pot fer la funció d’atribut en oracions copulatives adscriptives o de caracterització, admet especificadors i complements especificatius i es contextualitza amb article. Per tot això, s’escriu amb minúscula:

> En l’últim mes hem dissenyat unes quantes **intranets** per a diverses empreses.  
> La nova **intranet** de l’empresa funciona millor que l’anterior.  
> La nostra és una **intranet** concebuda amb la tecnologia més recent.  
> No puc connectar-me a la **intranet** de la Conselleria, però sí a la de la Universitat.
# Portal

Este substantiu s’escriu amb minúscula quan es referix a un lloc web que oferix accés a un conjunt de recursos i servicis d’Internet, ja que té flexió de nombre com a nom comú comptable, pot fer la funció d’atribut en oracions copulatives adscriptives o de caracterització, admet especificadors i complements especificatius i es contextualitza amb article, tant si apareix sol com en locucions de l’estil *portal de transparència* o *portal de dades obertes*:

> Consulte ací les àrees del **portal de transparència** de l’Ajuntament d’Algemesí.  
> Per a posar la informació a disposició de la ciutadania s’utilitzen una sèrie d'instruments com els **portals de transparència** i els **portals de dades obertes**.  
> El **nou portal de transparència** de la Generalitat és molt complet.  
> El nostre és **un portal concebut** amb la tecnologia més recent.

En el cas de *portal de transparència*, esta expressió pot aparéixer en aposició acompanyant el nom propi del portal:

> El **portal de transparència de la Generalitat Valenciana GVA Oberta** inclou un apartat de transparència entre entitats privades.
# Seu electrònica

Este substantiu s’escriu amb minúscula quan es referix a l’espai virtual accessible als ciutadans a través de xarxes de telecomunicacions, la titularitat i administració del qual correspon a una administració pública, òrgan o entitat administratius per a l’exercici de les seues competències, ja que té flexió de nombre com a nom comú comptable, pot fer la funció d’atribut en oracions copulatives adscriptives o de caracterització, admet especificadors i complements especificatius i es contextualitza amb article:

> Ja es pot fer el tràmit a través de la **seu electrònica** de la Generalitat Valenciana.  
> Què és una **seu electrònica**?  
> La disposició addicional sexta del Reial decret 203/2021 establix que les **seus electròniques** existents en la data d’entrada en vigor de la norma passen a tindre la condició de **seus electròniques** associades a la **seu electrònica** de l’Administració General de l'Estat.  
> La nostra és **una seu electrònica** amb diversos enllaços d’interés.
# Web

La paraula *web* s’utilitza, en masculí, com a forma abreujada de *lloc web*, que es referix al conjunt de documents, accessibles a través d’Internet i normalment amb un domini electrònic propi, que una persona, empresa o institució posa a disposició dels usuaris. Es tracta, per tant, d’un nom comú comptable, i s’escriu amb minúscula:

> He dissenyat un nou **web** per a l’empresa.  
> La llista de persones admeses estarà disponible en el **web** de la Conselleria d’ací a quinze dies.

També en masculí, el mot *web* s’usa com a denominació correferent del Word Wide Web, és a dir, del sistema d’informació o xarxa de documents a escala mundial basats en el sistema d’hipertext, part fonamental d’Internet. Com a tal denominació correferent, s’escriu amb minúscula:

> El **web** constituïx hui en dia una biblioteca global accessible a tothom.

En femení, el mot *web* també sol utilitzar-se com a forma abreujada de *pàgina web*, que es referix a cada un dels documents, normalment amb format HTML, amb adreça electrònica (o URL) pròpia i amb hiperenllaços amb imatges o altres documents o amb altres pàgines web, que forma part, conjuntament amb altres tipus de fitxers, d’un lloc web.

> L’enllaç amb esta **web** no funciona, però la resta d’enllaços amb les altres pàgines del lloc web sí que estan actius.
# Xarxa

La paraula *xarxa*, quan s’utilitza amb el seu significat lèxic de ʻconjunt de coses o persones connectades entre siʼ, és un nom comú i, per tant, s’escriu amb minúscula:

> Els elements bàsics de tota **xarxa telefònica** són els aparells d’abonat, els quals estan connectats mitjançant circuits (línies d’abonat) als punts de commutació centralitzats (centrals).   
> En geomorfologia, la **xarxa de drenatge** es referix a la xarxa natural de transport gravitacional d’aigua, sediment o contaminants, formada per rius, llacs i fluxos subterranis, alimentats per la pluja o la neu fosa.   
> La formació en logopèdia integrativa m’ajuda a aprofundir en la **xarxa neurològica** dels aprenentatges.

En este cas es troba també el mot *xarxa* com a sinònim d’Internet:

> Els conceptes que es referixen a **la xarxa** estan en evolució constant, i fer-ne la “fotografia” lingüística no sempre és senzill.

Però quan este substantiu forma part del nom propi d’un sistema integrat per diversos organismes, s’escriu amb majúscula, juntament amb la resta de substantius i adjectius que el componen:

> Actualment, la **Xarxa Vives** està formada per 22 universitats.   
> El sistema de biblioteques públiques de la Comunitat Valenciana, des de la publicació de Llei 4/2011, s’anomena **Xarxa de Lectura Pública Valenciana**.

S’escriu també amb majúscula quan constituïx el nom propi abreujat i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; per exemple, quan és introduït per l’article definit:

> Actualment, la **Xarxa** [Vives] està formada per 22 universitats.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*la nostra xarxa*, *esta xarxa*, *l’esmentada xarxa*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la xarxa:

> **Esta xarxa** la formaran 122 centres, amb més de 30.000 alumnes de més de cent municipis de la demarcació.   
> La **xarxa esmentada** vol contribuir a millorar la capacitat de resposta per a atendre l’alumnat d’Educació Especial.  
> En este treball hi podeu trobar informació de diverses **xarxes**.  
> La clara vocació de la comunitat autònoma per impulsar la política industrial va permetre establir les bases de la **xarxa actual**.
# Xarxa social

La locució *xarxa social* s’escriu amb minúscula tant quan s’utilitza com a nom comptable amb flexió de nombre, referida a una o diverses xarxes socials en particular, com quan s’usa en forma de *pluralia tantum* en el sentit del conjunt d’estes xarxes:

> Esta **xarxa social** està orientada sobretot a les empreses, els negocis i l’ocupació.  
> Tinc compte en dos **xarxes socials** i ja no vull fer-me’n més.  
> Últimament es troba molt activa en les **xarxes socials**.

En canvi, el nom propi de cada una de les xarxes s’escriu amb majúscula: Facebook, Twitter, Instagram, Linkedin, etc.:

> Últimament, utilitze **Linkedin** perquè estic buscant feina; en canvi, ja no tinc massa temps per a entrar en **Facebook**.
# Tipus de lletra

Els diversos tipus de lletra tenen assignades funcions específiques, que responen a convencions fixades, i s’utilitzen per a fer més fàcil i clara la comprensió d’un text.

Cal indicar que les combinacions de tipus de lletra (entre cursiva, negreta i versaleta) són poc utilitzades, i que, en general, s’usen només com a recursos gràfics per a destacar elements o fragments en casos concrets (per exemple, en publicitat).
# Negreta

És un tipus de lletra que té el traç més gruixut que el normal. S’utilitza en els casos següents:

*a*) Per a destacar alguna paraula respecte al seu context:

> El dissabte 8 de maig, a les 22.30 h,  
> al Poliesportiu de Bellreguard,  
> recital de **Josep Carreras**

*b*) En títols i subtítols de llibres, periòdics, etc.:

> **La casa comuna**  
> Un arquitecte és jove fins als quaranta anys. Este, almenys, és el límit d’edat que establixen els organismes europeus promotors d’*Europan,* un multitudinari concurs d’arquitectura que se celebra simultàniament en nombrosos països del continent. Dedicat monogràficament a l’habitatge urbà, i convocat biennalment des de 1989, la quarta edició tanca el període d’inscripcions el pròxim dia 23 d’octubre.

*c*) En les paraules que indiquen l’entrada en diccionaris:

> **esplín** *m.* Malenconia que produïx tedi de tot.
# Versaleta

És un tipus de lletra que utilitza els caràcters de la majúscula, però amb l’alçària pròpia de les minúscules. S’utilitza fonamentalment en els casos següents:

*a*) Per a escriure els cognoms dels autors en les citacions bibliogràfiques:

> FERRER PASTOR, Francesc, *Gramàtica valenciana*, Comercial Denes, València, 1994.

*b*) En la numeració romana dels segles, quan acompanyen una paraula escrita en minúscula:

> En el segle XIX es va produir un esclat dels moviments romàntics.

*c)* Per a indicar l’etimologia d’una paraula:

> El mot *taula* ve del llatí TABULA.
# Signes de puntuació

* Introducció
* La coma
* El punt i coma
* Els dos punts
* El punt
* Els punts suspensius
* Els parèntesis
* El guió
* Els claudàtors
* Les cometes
* L’interrogant
* L’exclamació
* L’asterisc
* La barra inclinada
# Introducció

La coma representa una pausa breu en el discurs que marca una entonació de caràcter continuatiu, generalment amb un ascens tonal; és a dir, separa elements inclosos dins del marc d’una mateixa oració complexa i lligats sintàcticament a l’oració, incloent-hi els eventuals complements de tipus explicatiu, complements oracionals, oracions subordinades explicatives, etc.

La coma, com a marca de pausa de caràcter continuatiu, s’oposa als altres signes de pausa de caràcter conclusiu (el punt i coma, el punt i seguit, el punt i a part, el punt final i els dos punts), així com als signes que indiquen un incís que trenca l’estructura sintàctica del discurs (el parèntesi i el guió).

Els diversos usos de la coma poden agrupar-se en els següents apartats:

* La coma amb coordinacions i enumeracions
* La coma amb complements de tipus explicatiu
* La coma i els canvis d’orde
* Funció separadora de la coma
* Usos incorrectes de la coma
# La coma
# Els punts suspensius

**Usos correctes**

1. Els punts suspensius van immediatament després del caràcter precedent, i els seguix un espai en blanc (excepte quan van seguits de coma, parèntesis, claudàtors o cometes):

> Hem de fer una comanda de material d’oficina: folis, llapis, bolígrafs... i tot el que necessitem.

I no:

> \* Hem de fer una comanda de material d’oficina: folis, llapis, bolígrafs ...i tot el que necessitem.

2. S’utilitzen per a deixar una frase voluntàriament inacabada:

> Professors, pares, alumnes... Tots estaven d’acord amb la solució proposada.

3. També s’usen per a expressar una interrupció del discurs que indica sorpresa o dubte:

> Diuen que acabaran les obres esta setmana... i van començar ahir!

4. Es posen entre claudàtors per a indicar l’omissió d’una part de text en una citació textual:

> La disposició transitòria primera de la Llei d’ús i ensenyament del valencià diu: “L’ús i ensenyament del valencià regulats en esta llei [...] hauran de realitzar-se en un termini de tres anys.”

**Usos incorrectes**

1. Els punts suspensius no es posen mai a continuació de l’abreviatura etc.:

> El llibre inclou poemes, contes, endevinalles...

O

> El llibre inclou poemes, contes, endevinalles, etc.

I no

> \* El llibre inclou poemes, contes, endevinalles, etc...

2. No es posa coma davant dels punts suspensius en una enumeració:

> La sol·licitud ha d’incloure totes les dades personals: nom, cognoms, telèfon...

I no:

> \* La sol·licitud ha d’incloure totes les dades personals: nom, cognoms, telèfon,...

3. Els punts suspensius són sempre tres:

> Este manual tracta dels signes de puntuació més freqüents: el punt, la coma, els dos punts...

I no:

> \* Este manual tracta dels signes de puntuació més freqüents: el punt, la coma, els dos punts.....
# Els parèntesis

Els parèntesis s’usen d’acord amb els criteris següents:

1. S’utilitzen per a intercalar en una frase informacions complementàries, aclariments breus, referències, dades secundàries, etc.:

> La nova llei pretén racionalitzar el sistema educatiu.
>
> El pressupost d’enguany (230 milions de pessetes) resulta insuficient per a dur a terme totes les millores que s’havien projectat.
>
> Decret 117/1991, de 26 de juny, del Consell de la Generalitat Valenciana, pel qual s’aprova el barem general d’aplicació als concursos de mèrits per a la provisió de llocs de treball (DOGV núm. 1577, de 2 de juliol de 1991).

2. Quan un parèntesi final coincidix amb coma, punt i coma o dos punts, estos signes de puntuació han d’anar com a norma fora i darrere del parèntesi:

> Esta qüestió va ser tractada en l’últim ple (03-10-2016), però no va ser aprovada per majoria absoluta.

Però quan els parèntesis emmarquen un fragment entre punts, aleshores el parèntesi final es col·loca darrere del punt.

> Al final es va decidir ajornar la decisió per una pròxima reunió. (No m’agradava gens esta decisió, però vaig haver de conformar-me, perquè estava en minoria.)

En general, la puntuació exterior als parèntesis i als incisos inclosos ha de romandre idèntica a la que tindríem si estos no existiren.
# El guió

El guió s’utilitza en els casos següents:

1. Per a delimitar un incís, sobretot quan este introduïx una segona veu o trenca l’estructura sintàctica del discurs; s’escriu immediatament davant de la primera paraula de l’incís i immediatament darrere de l’última:

> La falta de matèries primeres —un dels principals problemes de la nostra economia— ha determinat que la indústria no haja prosperat tant com hauria sigut desitjable.

Davant d’un guió d’incís no pot haver-hi coma, punt i coma ni dos punts, però estos signes poden anar darrere del guió. Quan el segon guió, el que tanca el fragment, hauria d’anar davant de punt, el guió es pot suprimir o no; però cal mantindre el mateix criteri en tot l’escrit:

> Llavors jo ja estava farta d’esperar-lo i me’n vaig anar —no cal que t’explique de quin humor. *O bé:* Llavors jo ja estava farta d’esperar-lo i me’n vaig anar —no cal que t’explique de quin humor—.

2. Per a marcar l’inici del parlament d’un personatge en un diàleg:

> —Bon dia, és vosté Joan Peris?
>
> —Efectivament, jo sóc. Què volia?

També es marquen amb guió les intervencions del narrador quan no hi ha un canvi de paràgraf. Si després continua el parlament del personatge, la intervenció del narrador s’emmarca entre guions, i en este cas el segon guió no se suprimix encara que vaja davant de punt:

> —Bon dia, és vosté Joan Peris? —va preguntar l’inspector.
>
> —Efectivament, jo sóc —respongué—. Què volia?
>
> —M’interessaria saber —continuà amb semblant inquisidor, sense deixar de mirar-lo— on es trobava el dimarts 13 a les deu de la nit.

En general, la puntuació exterior als guions i als incisos inclosos ha de romandre idèntica a la que tindríem si estos no existiren. No obstant, si hi ha un incís posposat a un fragment de parlament que acaba amb un signe d’exclamació o interrogació, o bé amb punts suspensius, l’incís es tanca amb un punt:

> Si el que dius fora cert... ―Lídia s’emportà la tassa als llavis i begué un petit glop de café.
>
> Tant de bo ho fora! ―va exclamar Irene.

3. Per a introduir cada element d’una enumeració quan els elements es presenten en columna. En este ús, s’ha de deixar un espai entre el guió i la paraula que el seguix:

> La comissió té com a objectius prioritaris els següents:
>
> — Organitzar les reunions de l’ens.
>
> — Administrar el fons econòmic que té assignat.
>
> — Gestionar l’admissió de nous membres.

Amb esta funció també es poden utilitzar, de manera alternativa, nombres o lletres que indiquen l’orde.
# Els claudàtors

Els claudàtors s’usen en els casos següents:

1. Per a indicar l’omissió de text dins d’una citació textual. En este cas contenen uns punts suspensius:

> “*Pedra de tartera* és el relat de la vida d’una dona de camp fortament marcada [...] per un entorn de desarrelament familiar i de soledat”

2. Per a introduir algun aclariment, especialment quan una citació queda incompleta fora del seu context:

> “Nosaltres [els valencians] som mediterranis i, en general, estem orgullosos de ser-ho.”

3. Per a posar entre parèntesis un text que ja conté algun parèntesi:

> Els mots acabats en *-ot*, *-ota*, com ara: *clot*, *devot*, *pot*; *cabota*, *pilota*, *quota* (excepcions: *bot*, *nebot*; *bota* [calçat], *bota* [recipient per al vi], *jota* i *sota*).

També pot usar-se el guió per a esta funció.

4. I, finalment, s’utilitzen també per a emmarcar transcripcions fonètiques:

> Quan hi ha un contacte entre dos vocals àtones, i una d’estes és *a* o *e*, se sol practicar l’elisió d’alguna de les vocals: Diu que ara ve [díu kára vé].
# L’interrogant

L’interrogant pot utilitzar-se exclusivament després de l’última paraula de les frases interrogatives directes, o a l’inici i al final quan la frase interrogativa és llarga i complexa i no comença amb cap partícula interrogativa, o quan la interrogació només afecta una part de l’oració:

> Què vols?
>
> ¿Podrà entendre el lector l’estat d’ànim en què es trobava el nostre protagonista en aquell moment?
>
> Li preguntaria d’on ve, però, realment, ¿vull saber-ho?

REMARQUES

1. No s’ha de posar punt darrere de l’interrogant; en canvi, sí que es poden posar una coma, un punt i coma o dos punts:

> Estàs segur de la teua decisió? Jo no crec que això siga la solució més encertada.

I no:

> \* Estàs segur de la teua decisió?. Jo no crec que això siga la solució més encertada.

2. No s’ha de posar més d’un interrogant seguit:

> Quantes persones has dit que vindran?
>
> I no:
>
> \* Quantes persones has dit que vindran??

3. Si una oració és alhora interrogativa i exclamativa, es poden fer servir els dos signes (i aleshores el signe d’interrogació es col·loca en primer lloc):

> Però, què dieu?!
# L’exclamació

El signe d’exclamació s’escriu en frases imperatives i exclamatives, i després de les interjeccions:

> Vés-te’n ara mateix!
>
> Quin cotxe més bonic!
>
> Auxili!
>
> Oh! Quina sorpresa!

Pot utilitzar-se només al final de l’expressió, o al principi i al final quan l’oració és llarga i complexa o quan l’exclamació només afecta una part de l’oració:

> La botiga estava plena de gent, ¡i jo m’estava marejant!

REMARQUES

1. No s’ha de posar punt darrere de l’exclamació; en canvi, sí que es poden posar una coma, un punt i coma o dos punts:

> I, llavors, començà a cridar: Socors! Però no l’ajudà ningú.

I no:

> I, llavors, començà a cridar: \* Socors!. Però no l’ajudà ningú.

2. No s’ha de posar més d’una exclamació seguida:

> T’he dit que no vull tornar a veure’t per ací!

I no:

> \* T’he dit que no vull tornar a veure’t per ací!!

3. Si una oració és alhora exclamativa i interrogativa, es poden fer servir els dos signes (i aleshores el signe d’interrogació es col·loca en primer lloc):

> Però, què dieu?!
# L’asterisc

L’asterisc s’usa en els casos següents:

1. Com a signe de crida per a una nota a peu de pàgina. En este cas, s’escriu darrere de la paraula o de les paraules a què es es referix:

> És incorrecte l’ús de la preposició *amb* davant d’un infinitiu.**\***

I a peu de pàgina:

> **\*** Sí que és acceptable, però, l’ús de la preposició *amb* davant d’infinitiu quan introduïx un complement de les expressions *haver-n’hi prou* o *tindre’n prou*.

2. En obres lingüístiques, per a indicar que la paraula o el grup de paraules marcades amb este signe són incorrectes. En este cas, l’asterisc se situa davant de la paraula o de l’expressió en qüestió:

> L’expressió **\****sempre i quan* no és més que un simple calc del castellà que cal bandejar de l’estàndard oral valencià.
# La barra inclinada

La barra inclinada s’usa en els casos següents:

1. Per a indicar una segona forma d’una paraula o d’un grup de paraules.

> Senyor/a
>
> Admninistratiu/iva

2. Per a indicar oposició o alternança de paraules, expressions, etc.:

> Les grafies *tl/tll*

3. En algunes abreviatures i combinacions de símbols:

> c/c (compte corrent)
>
> k/h (quilòmetre per hora)

Si l’abreviatura porta barra inclinada, se suprimix el punt:

> c. o c/ (carrer)

4. Per a separar el número d’orde de l’any de promulgació o de legislatura en alguns textos normatius:

> Reial decret 1433/1979, de 8 de juny, sobre radiodifusió
>
> Llei 4/1988, d’hisenda pública valenciana

5. Per a indicar fracció o divisió:

> ¼ part dels pressupostos
# Abreviacions

# Criteris generals

Les abreviacions són una expressió genèrica per a referir-se a qualsevol classe de reducció en la representació gràfica d’una paraula. Les abreviacions més habituals són les **abreviatures***,* els **símbols**i les **sigles**.

Cal tindre present que les abreviacions cal reservar-les per a contextos molt especials, com ara notes a peu de pàgina o quadres on s’haja de reduir necessàriament, per raons d’espai, la llargària normal de les paraules. Dins del text cal utilitzar les paraules sense abreujar.
# Elements químics

|  |  |
| --- | --- |
| ELEMENT QUÍMIC | SÍMBOL |
| actini | Ac |
| alumini | Al |
| americi | Am |
| antimoni | Sb |
| argó | Ar |
| arsènic | As |
| àstat | At |
| bari | Ba |
| beril·li | Be |
| berkeli | Bk |
| bismut | Bi |
| bor | B |
| bohri | Bh |
| brom | Br |
| cadmi | Cd |
| calci | Ca |
| californi | Cf |
| carboni | C |
| ceri | Ce |
| cesi | Cs |
| clor | Cl |
| cobalt | Co |
| copernici | Cn |
| coure | Cu |
| criptó | Kr |
| crom | Cr |
| curi | Cm |
| darmstadti | Ds |
| disprosi | Dy |
| dubni | Db |
| einsteini | Es |
| erbi | Er |
| escandi | Sc |
| estany | Sn |
| estronci | Sr |
| europi | Eu |
| fermi | Fm |
| ferro | Fe |
| flerovi | Fl |
| fluor | F |
| fòsfor | P |
| franci | Fr |
| gadolini | Gd |
| gal·li | Ga |
| germani | Ge |
| hafni | Hf |
| hassi | Hs |
| heli | He |
| hidrogen | H |
| holmi | Ho |
| indi | In |
| iode | I |
| iridi | Ir |
| iterbi | Yb |
| itri | Y |
| lantani (o lantà) | La |
| laurenci | Lr |
| liti | Li |
| livermori | Lv |
| luteci | Lu |
| magnesi | Mg |
| manganés | Mn |
| meitneri | Mt |
| mendelevi | Md |
| mercuri | Hg |
| molibdé | Mo |
| moscovi | Mc |
| neó | Ne |
| neodimi | Nd |
| neptuni | Np |
| nihoni | Nh |
| niobi | Nb |
| níquel | Ni |
| nitrogen | N |
| nobeli | No |
| oganessó | Og |
| or | Au |
| osmi | Os |
| oxigen | O |
| pal·ladi | Pd |
| platí | Pt |
| plata (*o* argent) | Ag |
| plom | Pb |
| plutoni | Pu |
| poloni | Po |
| potassi | K |
| praseodimi | Pr |
| prometi | Pm |
| protoactini | Pa |
| radi | Ra |
| radó | Rn |
| reni | Re |
| rodi | Rh |
| rntgeni o roentgeni | Rg |
| rubidi | Rb |
| ruteni | Ru |
| rutherfordi | Rf |
| samari | Sm |
| seaborgi | Sg |
| seleni | Se |
| silici | Si |
| sodi | Na |
| sofre | S |
| tal·li | Tl |
| tàntal | Ta |
| tecneci | Tc |
| tel·luri | Te |
| tennes | Ts |
| terbi | Tb |
| titani | Ti |
| tori | Th |
| tuli | Tm |
| tungsté (o wolframi) | W |
| ununbi | Uub |
| urani | U |
| vanadi | V |
| xenó | Xe |
| zinc | Zn |
| zirconi | Zr |
# Tractaments militars

**Excel·lentíssim/a Senyor/a (Excm. Sr. / Excma. Sra.)**

   almirall/essa

   capità/ana general

   contraalmirall/essa

   general/a

   governador/a militar

   president/a de la Junta de Caps d’Estat Major i de l’Exèrcit

   tinent/a general amb comandament o llorejat

   vicari general castrense

   vicealmirall/essa

**Excel·lentíssim/a Senyor/a General/a Conseller/a Togat/ada (Excm. Sr. Gral. Conseller Togat / Excma. Sra. Grala. Consellera Togada)**

   auditor/a president/a del Tribunal Militar Central

**Excel·lentíssim/a Senyor/a General/a Auditor/a (Excm. Sr. Gral. Auditor / Excma. Sra. Grala. Auditora)**

   fiscal del Tribunal Militar Central del Poder Judicial

   vocal togat/ada del Tribunal Militar Central del Poder Judicial

**Il·lustríssim/a Senyor/a (Il·lm. Sr. / Il·lma. Sra.) (Im. Sr. / Ima. Sra.)**

   capità/ana de navili

   coronel/a

   fiscal de tribunal militar territorial

   jutge/essa militar

   president de tribunal militar territorial

   tinent/a coronel/a

**Il·lustríssim/a Senyor/a Coronel/a Auditor/a (Il·lm. Sr. Coronel Auditor / Il·lma. Sra. Coronela Auditora) (Im. Sr. Coronel Auditor / Ima. Sra. Coronela Auditora)**

   auditor/a president/a de tribunal militar territorial de poder judicial
# Tractaments nobiliaris

**Excel·lentíssim/a Senyor/a (Excm. Sr. / Excma. Sra.)**

   duc/duquessa

   fill/a primogènit/a de gran d’Espanya

   gran d’Espanya

**Il·lustríssim/a Senyor/a (Il·lm. Sr. / Il·lma. Sra.) (Im. Sr. / Ima. Sra.)**

   baró/baronessa

   comanador/a major dels ordes de Sant Jaume, Calatrava, Montesa, Alcántara

   comte/essa

   fill/a no primogènit/a de gran d’Espanya

   fill/a primogènit/a de baró/baronessa, comte/essa, marqués/esa, vescomte/essa

   marqués/esa

   vescomte/essa

**Il·lustre Senyor/a (Il·ltre. Sr. / Il·ltre. Sra.) (I. Sr. / I. Sra.)**

   cavaller i dama d’orde o corporació nobiliària

   fill/a no primogènit/a de baró/baronessa, comte/essa, marqués/esa, vescomte/essa
# Toponímia

La toponímia és la branca de l’onomàstica que estudia els noms de lloc, o topònims, així com el conjunt de noms d’un territori. En este node s’inclouen diferents reculls de topònims que ens faciliten buscar-ne un concret en valencià.

A banda d’estos reculls, pel que fa a la toponímia valenciana, disposem del Nomenclàtor toponímic valencià de la Comunitat Valenciana, que és una base de dades espacial que conté més de 120.000 topònims que fan referència a la toponímia major (poblacions, rius principals, serres principals, etc.) i a la toponímia menor (rius secundaris, barrancs, muntanyes, camins, sendes, paratges, coves, fonts, entitats menors de població, etc.) de la Comunitat Valenciana.

El Nomenclàtor és un projecte que s’està actualitzant constantment a través del treball conjunt entre tècnics, lingüistes i col·laboradors de l’Institut Cartogràfic Valencià ([Nomenclàtor Toponímic Valencià - ICV - Generalitat Valenciana](https://icv.gva.es/va/nomenclator-toponimico-valencia)) i de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua ([http://www.avl.gva.es](https://geontv.gva.es/?locale=ca)).
# Ciutats espanyoles

|  |  |
| --- | --- |
| **CASTELLÀ** | **VALENCIÀ** |
| Albacete | Albacete |
| Albarracín | Albarrasí |
| Alcañiz | Alcanyís |
| Algeciras | Algesires |
| Almería | Almeria |
| Ávila | Àvila |
| Badajoz | Badajoz |
| Barcelona | Barcelona |
| Benabarre | Benavarri |
| Bilbao | Bilbao |
| Burgos | Burgos |
| Cáceres | Càceres |
| Cádiz | Cadis |
| Calatayud | Calataiud |
| Caspe | Casp |
| Ceuta | Ceuta |
| Ciudad Real | Ciudad Real |
| Córdoba | Còrdova |
| Coria | Còria |
| Cuenca | Conca |
| Gerona | Girona |
| Granada | Granada |
| Guadalajara | Guadalajara |
| Huelva | Huelva |
| Huesca | Osca |
| Irún | Irun |
| Jaén | Jaén |
| Jumilla | Jumella |
| La Coruña | la Corunya |
| Las Palmas | Las Palmas |
| León | Lleó |
| Lérida | Lleida |
| Logroño | Logronyo |
| Lorca | Llorca |
| Lugo | Lugo |
| Madrid | Madrid |
| Málaga | Màlaga |
| Melilla | Melilla |
| Mérida | Mèrida |
| Monzón | Montsó |
| Murcia | Múrcia |
| Orense | Orense |
| Oviedo | Oviedo |
| Palencia | Palència |
| Palma de Mallorca | Palma de Mallorca |
| Pamplona | Pamplona |
| Pontevedra | Pontevedra |
| Rentería | Errenteria |
| Ribagorza | Ribagorça |
| Rubielos de Mora | Rubiols |
| Salamanca | Salamanca |
| San Sebastián | Sant Sebastià |
| Santa Cruz de Tenerife | Santa Cruz de Tenerife |
| Santander | Santander |
| Santiago de Compostela | Santiago de Compostel·la |
| Segovia | Segòvia |
| Sevilla | Sevilla |
| Soria | Sòria |
| Tarazona | Tarassona |
| Tarragona | Tarragona |
| Teruel | Terol |
| Toledo | Toledo |
| Valderrobres | Vall-de-roures |
| Valladolid | Valladolid |
| Vitoria | Vitòria |
| Zamora | Zamora |
| Zaragoza | Saragossa |
| Zarauz | Zarautz |
# Comunitats autònomes i províncies espanyoles

|  |  |
| --- | --- |
| **CASTELLÀ** | **VALENCIÀ** |
| Álava | Àlaba |
| Andalucía | Andalusia |
| Aragón | Aragó |
| Asturias | Astúries |
| Baleares | Balears |
| Canarias | Canàries |
| Cantabria | Cantàbria |
| Castilla y León | Castella i Lleó |
| Castilla-La Mancha | Castella-la Manxa |
| Cataluña | Catalunya |
| Extremadura | Extremadura |
| Galicia | Galícia |
| Guipúzcoa | Guipúscoa |
| La Rioja | La Rioja |
| Madrid | Madrid |
| Murcia | Múrcia |
| Navarra | Navarra |
| País Vasco | País Basc |
| Vizcaya | Biscaia |
# Denominació oficial dels municipis de la Comunitat Valenciana

La següent relació de municipis de la Comunitat Valenciana conté exclusivament la denominació oficial actualitzada amb data de 4 de novembre de 2023. Els noms dels municipis que la Llei d’ús i ensenyament del valencià fixa com de predomini lingüístic valencià estan escrits en redona, i els municipis de predomini lingüístic castellà, en cursiva. En el cas que els municipis tinguen consignada oficialment una doble denominació, en valencià i en castellà, es fa constar en primer lloc el nom valencià, i a continuació, separat per una barra, el castellà.

Important:

Tenint en compte que els noms dels municipis poden canviar a instància de les corporacions municipals, les denominacions oficials actualitzades es poden consultar en la pàgina web següent:

[AVL (gva.es) - municipis](https://www.avl.gva.es/municipis/)
# Regions del món

|  |  |
| --- | --- |
| **CASTELLÀ** | **VALENCIÀ** |
| Abruzos, los | Abruços, els |
| Apulia o Pulla | Pulla, la |
| Aquitania | Aquitània |
| Armañac | Armanyac |
| Ática, el | Àtica, l’ |
| Auvernia | Alvèrnia |
| Borgoña | Borgonya, la |
| Braganza | Bragança |
| Bretaña | Bretanya |
| Cachemira | Caixmir, el |
| Calabria | Calàbria |
| Campania | Campània, la |
| Champaña, la | Xampanya, la |
| Cisjordania | Cisjordània |
| Cornualles | Cornualla |
| Cuerno de África, el | Banya d’Àfrica, la |
| Dalmacia | Dalmàcia |
| Dordoña | Dordonya, la |
| Emilia-Romaña | Emília-Romanya, l’ |
| Friul, el | Friül, el |
| Galia, la | Gàl·lia, la |
| Gascuña | Gascunya |
| Guayana | Guaiana, la |
| Henao | Hainaut |
| Indostán | Hindustan, l’ |
| Lacio, el | Laci, el |
| Landas, las | Landes, les |
| Languedoc, el | Llenguadoc, el |
| Laponia | Lapònia |
| Lemosín | Llemosí, el |
| Liguria, la | Ligúria, la |
| Lombardia, la | Llombardia, la |
| Macao | Macau |
| Mecklemburgo | Mecklenburg |
| Melanesia | Melanèsia |
| Mesenia | Messènia |
| Occitania | Occitània |
| Osetia | Ossètia |
| Palatinado, el | Palatinat, el |
| Peloponeso, el | Peloponés, el |
| Piamonte, el | Piemont, el |
| Pomerania | Pomerània |
| Provenza, la | Provença, la |
| Punyab, el | Panjab, el |
| Rajastán | Rajasthan |
| Renania | Renània |
| Rosellón, el | Rosselló, el |
| Sahara o Sáhara, el | Sàhara, el |
| Sahel o Sáhel, el | Sahel, el |
| Sajonia | Saxònia |
| Tíbet, el | Tibet, el |
| Umbría | Úmbria, l’ |
| Véneto, el | Vèneto, el |
| Virginia | Virgínia |
| Westfalia | Westfàlia |
# Criteris de traducció

**Per què parlem de criteris de traducció en l’Administració?**  
Ho fem perquè, en general, fins ara, el castellà ha sigut la llengua de partida, majoritàriament, en l’elaboració de la documentació en l’Administració valenciana.

A partir de les versions inicials en castellà es traslladaven els documents al valencià, i calia aclarir si determinades expressions o denominacions havien de ser traduïdes o no, és a dir, si la versió valenciana tenia les seues pròpies equivalències, fora per tradició o per creació terminològica en el moment actual.

A més, a part d’esta confrontació entre castellà i valencià (que, per descomptat, també es dona quan la traducció és inversa), la pertinença o no d’equivalències també es planteja en relació amb altres llengües, siga amb aquelles amb les quals compartim espai cultural i econòmic (anglés, francés, alemany...), com amb aquelles més llunyanes, i amb les quals potser no compartim l’alfabet (rus, xinés, japonés...).
# Arxius

En general, es traduïxen els noms dels arxius:

> Arxiu General d’Índies  
> Arxiu General de la Guerra Civil Espanyola
# Assignatures, cursos i estudis

Els noms de les assignatures, cursos i estudis s’han de traduir, independentment de la llengua en què s’impartixen:

> l’assignatura Poesia Espanyola del Segle XX  
> l’assignatura de tercer curs de Filologia Anglesa  
> el màster en Direcció d’Empreses de la Universitat de Stanford  
> el Curs de Dret Comunitari de la Universitat d’Estrasburg
# Associacions, fundacions i organitzacions no governamentals

En general, es traduïxen els noms de les associacions i fundacions de tota classe, i també els noms de les organitzacions no governamentals:

> l’Associació Europea Internacional d’Educació (EIEA)  
> la Fundació d’Ajuda a la Drogoaddicció  
> l’Organització Meteorològica Mundial  
> Metges sense Fronteres  
> Amnistia Internacional  
> la Creu Roja

En els casos que la denominació d’una entitat d’este tipus estiga constituïda per una part genèrica i una d’específica, es traduïx la part genèrica i es deixa l’específica en la forma original:

> Associació de Veïns de Calicanto  
> Associació Cultural Piraña

Hi ha, però, algunes vacil·lacions i també certes excepcions importants, per la qual cosa cal respectar, en qualsevol cas, la forma fixada per l’ús:

> Medicus Mundi  
> National Geographic Society  
> World Wildlife Fund
# Càrrecs i tractaments

# Designacions de càrrecs

Les designacions dels càrrecs es traduïxen de manera general:

> el president del Banco Pastor  
> la gerent de Juguetes Vir, SA  
> la cap del Servici d’Informació de l’INEM

Només en aquells casos en què el càrrec designat té unes connotacions específiques que no queden adequadament reflectides en la traducció, és acceptable no traduir-lo:

> el *lehendakari*basc  
> el *premier* britànic  
> el *Führer* alemany  
> el *duce* italià

Així mateix, hi ha casos en què estos noms s’han adaptat a la nostra llengua per tal de mantindre les connotacions territorals, polítiques o ideològiques que vehiculen:

> aiatol·là (cap religiós, literalment ‘signe d’Al·là’)  
> bei (‘senyor’)  
> emir (‘aquell qui ordena’)  
> iman (‘cap religiós’)  
> kàiser (‘emperador’)  
> micado (‘emperador’)  
> paixà, rais (‘cap’)  
> rajà (‘sobirà’)  
> tsar (‘emperador’)  
> xeic (‘ancià’)

# Formes de tractament

Es traduïxen les formes de tractament o de designació genèrica de les persones que precedixen els noms propis i les formes protocol·làries de tractament, tant si s’expressen de manera desplegada com abreujada:

> el senyor Pedro López  
> Sa Altesa Reial la Princesa d’Astúries  
> la Molt Honorable Presidenta de la Generalitat

En tot cas, hi ha tractaments forans que s’han de mantindre en la forma original, i, per tant, s’han d’escriure en cursiva:

> *Lady* Di  
> *Sir* Paul McCartney
# Cicles de conferències, col·loquis, debats i taules redones

Com a norma general, es traduïxen els títols dels cicles de conferències, col·loquis, debats i taules redones:

> cicle de conferències “L’educació que volem”, a la Fundació Botín  
> els XLVI Col·loquis Històrics d’Extremadura  
> la taula redona “La construcció del subjecte en les famílies i els grups”
# Cimeres

Com a norma general, es traduïxen els noms de les cimeres:

> la Cimera del Clima  
> la Cimera de les Amèriques  
> la XXI Cimera Iberoamericana de Caps d’Estat i de Govern