gplsi/alia_gva_grammar huggingface dataset:
# Citacions

Quan es fa una citació sense mencionar explícitament la font de procedència, la citació ha de fer-se en valencià, amb independència de si l’obra està o no traduïda.

> Com diu Bion, “…certs llibres, com algunes obres d’art, susciten emocions poderoses i estimulen el creixement, es vullga o no”.

Si es menciona l’obra de procedència (siga amb una nota a peu de pàgina o en la bibliografia final), s’ha de ser coherent dins d’un mateix text: o bé es posen totes les citacions en valencià (és a dir, se’n fa sistemàticament la traducció), o bé s’és fidel a l’original (i no es traduïx cap citació siga quina siga la llengua d’origen).

Quan traduïm al valencià una obra que conté citacions, mantindrem en el text valencià el criteri de l’autor, donant preferència al criteri de la traducció de les citacions. És a dir:

1. Si l’autor cita només obres les referències bibliogràfiques de les quals són en la mateixa llengua en què escriu, traduirem totes les citacions al valencià.
2. Però si l’autor cita obres les referències bibliogràfiques de les quals es troben en diverses llengües, traduirem al valencià les citacions que l’autor haja traduït a la seua llengua, i mantindrem en la llengua original les que l’autor haja eventualment mantingut en la llengua original. En este cas, pel que fa a les citacions en la mateixa llengua de l’obra que traduïm, les mantindrem en esta llengua si l’autor ha mantingut sense traduir en l’obra totes les citacions en una altra llengua, i les traduirem si l’autor ha traduït totes o la majoria de les citacions.
3. A més dels criteris mencionats, mantindrem en la llengua original les citacions que tinguen una forma textual que siga pertinent preservar o que aporte alguna informació rellevant per al contingut de l’obra que traduïm, siga per la seua forma lingüística o pel seu valor històric, artístic, testimonial, documental, etc.; això, independentment del fet que traduïm al valencià la resta de citacions que no tinguen estes característiques.

En tots els casos, mantindrem la referència de la citació amb el títol en la llengua original.
# Col·leccions

El nom de les col·leccions s’indica entre cometes i amb majúscula la primera lletra de tots els substantius i adjectius que en componen el nom.

> COLOMINA, Jordi, *El valencià de la Marina Baixa,* **“Estudis del Valencià Actual”**, Generalitat Valenciana, València, 1991.
# Col·legis

En general, es traduïxen els noms dels col·legis professionals:

> Col·legi Oficial d’Agents Comercials de Madrid  
> Col·legi Oficial de Psicologia d’Andalusia Occidental
# Companyies

En general, es traduïxen els noms de les companyies religioses, militars i nacionals (en l’àmbit de les arts o del comerç, per exemple) en què la paraula *companyia* forma part del nom:

> Companyia Nacional de Dansa  
> Compañía Britànica de les Índies Orientals  
> Compañía d’Enginyers Bussos d’Exèrcit 601

En els casos d’empreses, de negocis, d’entitats privades i, en general, d’entitats amb finalitat de lucre, les seues denominacions es mantenen sense traduir; així, si el mot *companyia* forma part del nom quedarà sense traduir. Per contra, si no en forma part, l’haurem de considerar un nom comú i traduir-lo:

> la Compañía Barataria  
> Cervantes y Compañía  
> la companyia Circ du Soleil  
> la companyia d’assegurances Mutua Madrileña
# Conferències, comunicacions, discursos i ponències

Els títols de les conferències, comunicacions, discursos i ponències s’han d’escriure en la llengua en què es fan. Si convé, en el cas de llengües llunyanes o poc conegudes, després del títol es pot posar la traducció entre parèntesis i entre cometes simples:

> la conferència “Die Deutschen Würterbuches” (‘Els diccionaris alemanys’)  
> la ponència “Un projet sur la néologie de large diffusion”  
> el discurs d’ingrés en la RAE “Sobre un lugar parecido a la felicidad”
# Congressos, simposis, jornades, trobades i seminaris

Com a norma general, es traduïxen els títols dels congressos, simposis, jornades, trobades i seminaris. En casos d’ambigüitat o de dificultat d’identificació, és recomanable o bé posar-ne entre parèntesis la versió original la primera vegada que apareix en el text, o bé indicar a continuació del títol la ciutat on es realitzen:

> les III Trobades Europees d’Ensenyament Superior (3èmes Rencontres Européennes de l’Enseignement Supérieur)  
> el IV Congrés de Traumatologia Infantil  
> el I Seminari d’Història de les Idees Polítiques  
> el XXV Simposi d’Anesteseologia, Reanimació i Terapèutica del Dolor

No obstant això, hi ha casos concrets en què un congrés té un nom oficial fixat en una altra llengua, com és el cas del *Mobile World Congress*, tot i que també ens hi podem referir com a *Congrés Mundial de Mòbils* (denominació descriptiva habitual als mitjans de comunicació).
# Denominacions metafòriques amb el terme ciutat i altres

En general, este tipus de denominacions es traduïxen:

> la Ciutat Eterna (Roma)  
> la Ciutat de la Llum (París)  
> la Ciutat Comtal (Barcelona)  
> la Gran Poma (Nova York)
# Departaments, servicis i òrgans de gestió d'institucions públiques i privades

Cal traduir els noms dels departaments, els servicis i els òrgans de gestió de les institucions i empreses de tota classe, tant públiques com privades:

> l’Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats  
> la Comissió Exterior de Seguretat i Defensa del Parlament Europeu  
> el Departament de Vendes de Juguetes Vir, SA  
> l’Àrea de Recursos d’Industria Española del Aluminio  
> el Consell Rector del Museu d’Art Contemporani de Castella i Lleó  
> el Consell d’Administració de RTVE

No obstant això, hi ha algun cas particular d’òrgans de gestió que mantenen la seua denominació inalterable en la llengua d’origen:

> El Consell es el órgano ejecutivo que gobierna la Comunitat Valenciana.
# Documentació oficial i disposicions normatives

Els títols de la documentació oficial i de les disposicions normatives s’han de traduir sempre:

> Llei orgànica del poder judicial  
> document nacional d’identitat  
> Certificat d’Escolaritat  
> Llei d’ordenació del sistema educatiu

També es traduïxen les citacions d’una part d’un text legal. En este cas és convenient recórrer, si n’hi ha, a la versió traduïda d’estos textos, o, si no es pot, fer-ne una traducció tan literal com siga possible.

Però en el cas dels certificats, quan es tracta del nom d’una prova acadèmica concreta d’una institució estrangera, es respecta la denominació original de l’acreditació:

> Firts Certificate in English  
> Certificato di Conosceza della Lingua Italiana
# Edificis i construccions singulars

Com a norma general, s’ha de traduir el nom genèric –sempre que siga comú i transparent, és a dir que tinga un equivalent reconeixible en la nostra llengua– dels edificis i les construccions singulars, així com de les seues dependències.

Així i tot, hi ha vacil·lacions o excepcions importants, per la qual cosa convé respectar, en qualsevol cas, la forma fixada per l’ús:

> el Duomo o la catedral de Florència  
> el palau de la Zarzuela  
> el palau de Buckingham  
> la catedral de Colònia  
> el Colosseu de Roma  
> la Sala Oval de la Casa Blanca  
> el Palau de Congressos de Madrid

Però:

> l’Empire State Building  
> el World Trade Center  
> el Kremlin  
> la Torre del Oro  
> la Fontana di Trevi  
> el Ponte Vecchio  
> el Big Ben
# Emissores de ràdio i canals de televisió

Com a norma general, no es traduïxen els noms de les emissores de ràdio i canals de televisió:

> Onda Cero  
> La Sexta  
> Cuatro  
> France Info  
> Fox News  
> Onda Pesquera  
> Disney Channel
# Empreses i entitats privades

Les empreses i entitats de caràcter privat mantenen el nom invariable:

> Nuevo Centro  
> CaixaBank  
> Banco Español de Crédito  
> El Corte Inglés  
> International Business Machines (IBM)  
> Dragados y Construcciones  
> The Mangold Institute

No obstant això, s’ha de tindre en compte que hi ha empreses que tenen el nom registrat en més d’una llengua, tal com ocorre amb determinades entitats financeres o empreses multinacionals, i en estos casos cal utilitzar el nom de l’empresa en correspondència amb la llengua contextual:

> Caixa Rural » Caja Rural  
> Banc Popular Espanyol » Banco Popular Español  
> Banc Atlàntic » Banco Atlántico

Els noms que designen establiments comercials del tipus *restaurant, café, bar, teatre, papereria, magatzem, perruqueria, editorial,* etc., no es traduïxen si formen part del nom propi legalment establit, quan ens volem referir a l’empresa o entitat; en este cas el genèric es manté en majúscula, i no sol anar precedit d’article:

> Treballa per a Librairie Larousse.  
> Peluquería Pablo ha encarregat butaques noves.

Però esta classe de genèrics poden traduir-se i escriure’s en minúscula quan s’usen amb els valors lèxics habituals, sense que formen part de la denominació de l’empresa o l’entitat, fent referència només al lloc on es realitza una determinada activitat característica del tipus d’establiment:

> Se la veu sovint a la cafeteria Las Barcas.  
> Ell sol anar a la perruqueria Pablo.  
> Està publicat per l’editorial Larousse.
# Equips esportius

Com a norma general, els noms dels equips esportius no es traduïxen. Sí que es traduïxen, però, els topònims que en puguen formar part, sempre que tinguen una forma tradicional valenciana, així com els equips esmentats amb estos topònims:

> el Real Zaragoza  
> l’Sporting de Gijón  
> el Cádiz Club de Futbol  
> el Deportivo de La Coruña  
> els Chicago Bulls  
> els Toronto Raptors  
> la Juventus  
> la Fiorentina  
> el Colònia  
> el Nàpols  
> el Bruges  
> el Saragossa  
> l’Alabés

Però de vegades el nom de l’equip és conegut amb una forma traduïda:

> l’Estrella Roja de Belgrad  
> la Reial Societat de Sant Sebastià
# Esdeveniments culturals i festius

En general, la designació d’esdeveniments culturals o festius es traduïx:

> la Fira de Sant Isidre  
> la Fira d’Abril  
> el Carnaval de Venècia  
> el Dia dels Morts de Mèxic

Això no obstant, en els casos que el nom d’una festa típica no tinga un equivalent clar, i la denominació en la llengua originària siga molt coneguda, és preferible deixar-ne el nom invariable:

> els Sanfermines  
> les festes del Rocío  
> la Tomatina de Bunyol  
> la Semana Grande  
> Halloween
# Exposicions i mostres artístiques i culturals

Com a norma general, es traduïxen les denominacions de les exposicions i mostres artístiques i culturals, sobretot quan el nom és plenament transparent i té un equivalent exacte en la nostra llengua:

> l’exposició “Beckmann. Figures de l’exili” en el Thyssen-Bornemisza  
> la mostra “Otobong Nkanga. Anhel de la llum del sud”

No obstant això, si es tracta d’una denominació amb un significat opac, no plenament transparent, que té algun matís especial i sense equivalent exacte en la nostra llengua, o que fa referència a una creació que l’autor vol que es conega amb un nom determinat, no s’ha de traduir:

> L’exposició “La vie en rose” se centra en els aspectes simbòlics associats a l’ús d’este color en la cultura occidental  
> l’exposició “Material Method”, sobre Dan Walsh

En este darrer grup de casos, si convé, es pot traduir el nom de l’exposició al costat de l’original entre claudàtors i cometes simples:

> l’exposició “White van man” [‘L’home de la furgoneta blanca’] en l’Ivorypress de Madrid
# Federacions

En general, es traduïxen els noms de federacions esportives:

> Federació Internacional de Gimnàstica (FIG)  
> Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA)
# Fets i períodes històrics i singulars

Com a norma general, es traduïx la denominació dels fets i períodes històrics singulars:

> la Segona Guerra Mundial  
> el Dos de Maig  
> la Contrareforma  
> l’Holocaust  
> el Maig del 68  
> la Primavera de Praga
# Fires

Com a norma general, es traduïxen els noms de les fires:

> la Fira del Llibre de Frankfurt  
> la Fira d’Art Contemporani de Madrid (ARCO)

No es traduïxen quan funcionen com a marques: *Alimentaria*, *Expohogar*, *Oktoberfest*...
# Formacions musicals i artístiques

Com a norma general, no es traduïxen els noms de les formacions musicals i artístiques. Això no obstant, els noms d’orquestres i d’altres formacions de cambra i artístiques (duos, trios, quartets, companyies de ballet...) sí que s’acostumen a traduir en alguns casos:

> Os Resentidos  
> Bob Marley and the Waylers  
> Teatro Fronterizo  
> Els Amics de les Arts  
> The London New Synphony Orchestra  
> Academy of Saint Martin in the Fields

Però:

> l’Orquestra Filharmònica de Londres  
> la Jove Orquestra Nacional d’Espanya  
> l’Orquestra Simfònica Johann Strauss de Budapest  
> El Ballet del Teatre Bolxoi de Moscou

Cal tindre en compte, finalment, que, en registres informals, l’article anglés *the* de terminades formacions musicals pot arribar a traduir-se:

> els (The) Beatles  
> els (The) Rolling Stones  
> els (The) Cure
# Formacions polítiques i sindicals

Com a criteri general, el nom dels partits polítics es traduïx:

> Coalició Canària  
> el Partit Laborista britànic  
> el Partit Socialista Obrer Espanyol  
> el Partit Popular  
> el Partit Socialdemòcrata alemany   
> el Partit Comunista francés  
> La Lliga Nord  
> el Partit dels Treballadors del Kurdistan  
> el Bloc Nacionalista Gallec  
> el Sindicat Unificat de Policies  
> la Unió General de Treballadors  
> Comissions Obreres

Això no obstant, en alguns casos en què s’ha consolidat l’ús de la forma original, cal respectar-la sense fer traduccions forçades:

> Sendero Luminoso  
> Herri Batasuna  
> Sinn Féin  
> Fuerza Nueva  
> Manos Limpias  
> Chunta Aragonesista  
> Partido Colorado
# Huracans i altres fenòmens meteorològics

No es traduïxen els noms propis amb què es bategen els huracans, les tempestes, les borrasques, etc., per als quals se solen triar noms de persona en anglés, castellà o francés, principalment:

> l’Irma  
> el Bruno  
> el Carmen

Estos fenòmens van canviant de força i característiques a mesura que avancen: poden començar sent només una depressió, passar a ser una tempesta tropical, convertir-se després en un huracà i tornar a baixar als graus de tempesta i depressió abans de desfer-se.

Tenint en compte tots estos canvis de categoria, com a criteri general fem servir l’**article masculí en tots els casos**, independentment del nom concret que tinguen (masculí o femení) i de l’estadi d’evolució en què es troben en cada moment.

Tot i això, òbviament, podem dir, per exemple, “la tempesta tropical Javier”, en femení, en els textos en què es faça explícit el terme *tempesta*, o també *borrasca*.
# Institucions acadèmiques

Com a norma general, cal considerar preferible la traducció sistemàtica dels noms de les universitats, facultats, escoles universitàries, departaments, col·legis i institucions acadèmiques:

> Universitat de Saragossa  
> Universitat Autònoma Metropolitana de Ciutat de Mèxic  
> Universitat de la Sorbona  
> Escola Universitària d’Infermeria de la Universitat del País Basc  
> Departament d’Història de la Farmàcia de la Universitat de Granada

Quan el nom d’una entitat acadèmica estiga constituït per una part genèrica i una altra d’específica que no siga el nom de la ciutat o territori, es traduïx la part genèrica i l’específica es deixa en la llengua original:

> Col·legi Públic Santo Ángel de la Guarda de Sevilla  
> Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando  
> Universitat Carlos III de Madrid

Però hi ha casos en què les institucions són conegudes amb el nom original o potser no tenen un equivalent clar en la nostra llengua:

> Queen’s University de Belfast  
> King’s College de Cambridge
# Institucions i organismes públics

Com a norma general, també es traduïxen els noms de les institucions i dels organismes públics, així com els de les seues dependències i òrgans de govern:

> Correus i Telègrafs  
> Banc d’Espanya  
> Direcció General d’Administració Local  
> Consell General del Poder Judicial  
> Conselleria d’Indústria  
> Ministeri d’Educació i Ciència  
> Consell Superior d’Investigacions Científiques  
> Servici de Gestió d’Administració Personal  
> Fons Monetari Internacional  
> Capitania General  
> Ajuntament de Cadis  
> Defensor del Poble

Això no obstant, en el cas que els noms d’institucions, entitats i organismes figuren en un logotip o qualsevol altra marca d’imatge corporativa no es traduïxen.
# Moviments i estils artístics i literaris

En general, es traduïx la denominació dels moviments culturals i dels estils artístics i literaris, excepte que per algun motiu s’hagen consolidat en la seua forma original:

> la Il·lustració  
> el Barroc  
> el Modernisme  
> el Neoclassicisme  
> el dadaisme  
> l’art pop  
> el fauvisme  
> l’art pobre

Però:

> l’art déco  
> l’art nouveau
# Museus

En general, es traduïxen els noms dels museus, sobretot quan el nom és plenament transparent i té un equivalent exacte en la nostra llengua:

> museu de Belles Arts de Granada  
> museu Nacional de Colòmbia  
> museu Nacional Centre d’Art Reina Sofia  
> museu Arqueològic i Històric de la Corunya

Però deixarem sense traduir la part específica quan es tracte d’un nom propi integrat en la denominació, d’un mot amb significat opac, no plenament transparent o que té algun matís especial o sense equivalent exacte en la nostra llengua:

> museu del Prado  
> museu del Louvre  
> museu de l’Ermitage  
> museu Von der Heydt  
> museu d’El Greco  
> museu El Lencero

Pel que fa a l’article o a altres partícules que enllacen el genèric amb la part específica, observem que les escrivim amb minúscula, amb les contraccions que calguen, quan es troben traduïdes (*museu del Louvre, museu de l’Ermitage...*). Considerem també que estan traduïdes, i, per tant, les escrivim amb minúscula, quan coincidixen fonèticament amb les formes de la nostra llengua i formen una contracció habitual (p. ex.: art. + prep. + nom propi: *museu del Prado*).

Però s’escriuen amb majúscula si els articles o altres partícules no s’han traduït (*museu Von der Heydt*...), quan l’estructura no és l’habitual (per exemple, per manca de preposició: *museu El Lencero de Xalapa...*), o en els casos en què es manté la majúscula de la llengua original (*museu d’El Greco...*).

Cal tindre en compte, amb tot i això, que hi ha alguns noms amb una llarga tradició d’ús en la llengua d’origen, els quals en alguns casos poden utilitzar-se tant en valencià com en la forma originària:

> la Tate Modern de Londres  
> el Metropolitan Museum de Nova York  
> el Museu Britànic o bé el British Museum

Pel que fa a l’ús de la majúscula en els noms traduïts, escriurem el genèric en majúscula quan ens referim a l’empresa o la institució:

> El **Museu de Belles Arts de Granada** organitza una exposició sobre Murillo.

Però poden escriure’s amb minúscula quan s’usen com a genèrics en els sentits lèxics habituals:

> La Gioconda es troba al **museu** del Louvre. *(Ens referim al museu com a tal, i no a l’empresa.)*
# Noms d'estadis, pavellons, camps d'esports i places de bous

Com a norma general, se’n traduïx la part genèrica, especialment paraules com *estadi*, *pavelló*, *palau*, *palau d’esports*, *palau de gel*, *plaça de bous*, etc.:

> estadi de San Mamés  
> plaça de bous de Las Ventas  
> Palau d’Esport de Madrid  
> Palau de Gel de Jaca
# Obres d'art

El títol de les obres d’art, tant si es tracta de pintura com d'escultura o arquitectura, es traduïxen com a criteri general:

> *Les senyoretes d’Avinyó*  
> *El pensador*

En alguns casos, per qüestions de tradició o perquè el nom de l’obra no té un equivalent en valencià, pot deixar-se el nom sense traduir:

> *Las Meninas*  
> *la Gioconda*  
> el Duomo o la catedral de Florència  
> el Manneken Pis
# Obres literàries i científiques

El títol de les obres literàries o científiques és traduïble al valencià, tant si ha sigut traduïda al valencià com si no, si les esmentem de manera general sense referència a una versió concreta:

> *El pèndol de Foucault*  
> *Memòries d’Adrià*  
> *El perfum*  
> *Els elements*, d’Euclides  
> *Els principis matemàtics de filosofia natural*, de Newton  
> De Verne, m’agraden molt *El* *Viatge a la lluna* i *Viatge al centre de la Terra*.

Això no obstant, en treballs acurats o especialitzats, podem mencionar el nom original, seguit si cal de la traducció entre parèntesis i entre cometes simples:

> Jules Verne és l’autor, entre altres obres, de *Le voyage dans la Lune* (‘El viatge a la Lluna’) i de *Voyage au centre de la Terre* (‘Viatge al centre de la Terra’).

Igualment, si hi ha referències concretes a una versió específica d’alguna altra llengua, siga o no l’original, s’ha de fer constar específicament la versió consultada.
# Obres teatrals i cinematogràfiques

El títol de les obres de teatre s’ha d’expressar en la llengua en què es representarà l’obra:

> *La cantant calba*  
> *Dancing*  
> *Historia de una escalera*

El títol de les obres cinematogràfiques s’ha d’expressar com a norma general en la llengua en què es projecten:

> *La quimera de l’or*  
> *Allò que el vent s’endugué*  
> Vas veure dissabte *Sólo ante el peligro*?

Si es tracta d’una referència general no lligada a una representació o emissió concreta, seguirem els mateixos criteris que per a les obres literàries i científiques; és a dir, en traduirem el nom de manera general, si bé en determinat tipus de treballs especialitzats podem mantindre el nom original seguit, si cal, de la traducció entre parèntesis i cometes simples:

> De Molière, m’agraden molt *L’escola de les dones* i *El malalt imaginari*.  
> Molière va escriure, entre altres obres, *L’école des femmes* (‘L’escola de les dones’) i *Le malade imaginaire* (‘El malalt imaginari’).

Pel que fa al títol de pel·lícules i sèries, n’hi ha algunes que són conegudes pel seu títol original en una altra llengua:

> *Pulp fiction*  
> *West side Story*  
> *Friends*
# Operacions policials i militars

En general, els noms de les operacions policials i militars es traduïxen, tret que no en quede clar l’origen, no tinguen un equivalent directe en la nostra llengua o siguen un joc de paraules que perdria el sentit amb la traducció:

> operació Còndor  
> operació Justícia Infinita  
> operació Llebrer  
> operació Nècora  
> operació Pretòria  
> operació Tempesta del Desert
# Ordes militars i de cavalleria

En general, els ordes militars i de cavalleria tenen una forma tradicional en la nostra llengua:

> orde de l’Hospital de Sant Joan de Jerusalem  
> orde del Sant Sepulcre de Jerusalem  
> orde del Temple  
> orde de Roncesvalls  
> orde de Sant Jaume  
> orde d’Alfambra  
> orde de la Garrotera (o de la Lligacama)  
> orde del Toisó d’Or  
> orde del Card  
> orde de l’Elefant
# Palaus

En general, es traduïxen els noms dels palaus:

> Palau de Congressos  
> Palau de la Música
# Patronats

En general, es traduïxen els noms dels patronats:

> Patronat Joan XXIII  
> Patronat d’Ajuda contra la Droga  
> Patronat de l’Alhambra i Generalife  
> Patronat de la Fundació ONCE
# Plataformes

En general, es traduïxen els noms de les plataformes constituïdes com a unitat reivindicativa quan el mot plataforma forma part de la denominació i esta és plenament transparent i té un equivalent exacte en la nostra llengua:

> Plataforma d’Afectats per la Hipoteca  
> Plataforma Espanyola d’Acció Climàtica  
> Plataforma d’Organitzacions de Pacients  
> Plataforma d’ONG d’Acció Social.

Això no obstant, de vegades les plataformes tenen un nom en què no figura la paraula *plataforma*, i són més conegudes amb el nom en la llengua en què han sigut creades:

> la plataforma ciutadana Ponle Freno
# Pluges de meteors

Els noms de les pluges de meteors es traduïxen, tenen gènere masculí i es formen generalment amb el sufix *-ids*:

> els Perseids (i no \*les Perseides)  
> els Gemínids (i no \*les Gemínides)  
> els Leònids (i no \*les Leònides)
# Premis, condecoracions i distincions

Com a norma general, s’han de traduir els noms dels premis, condecoracions i distincions, llevat dels noms propis que en puguen formar part:

> el Premi Nobel de física  
> el Premi Princesa d’Astúries  
> la Gran Creu de la Legió d’Honor francesa  
> l’Oscar a la millor interpretació  
> l’Os d’Or del Festival de Cinema de Berlín  
> la Bota d’Or a la millor futbolista  
> els Premis Grammy  
> el Trofeu Taronja

Però:

> *doctor honoris causa*
# Productes

# Productes amb denominació d’origen

Com a norma general, les denominacions oficials d’origen no es traduïxen, ja que són assimilables a marques registrades:

> Queso Manchego  
> Vino de Jerez  
> Queso de Burgos  
> Jamón de Jabugo

Amb tot i això, en alguns casos les denominacions d’origen poden arribar a experimentar un procés de lexicalització, que fa que es convertisquen en verdaders noms comuns, i en este cas són plenament traduïbles:

> Hem menjat un formatge manxec excel·lent.  
> El jabugo que ens van servir era molt bo.  
> Posa’m un xerés.

# Marques registrades

Les marques registrades s’han de deixar invariables en la seua forma original.

> El Prado (llet)  
> Yoplait (iogurt)  
> Mont Blanc (bolígrafs)  
> Firestone (pneumàtics)  
> Apple (ordinadors)

No obstant això, s’han d’adaptar o traduir, segons el cas, els noms de marques registrades que s’han convertir en noms comuns d’ús generalitzat i que no tenen exactament la mateixa forma, el mateix significat o les mateixes connotacions en dos llengües o comunitats lingüístiques. Un cas semblant és el dels noms o marques de medicaments, que sovint tenen una denominació diferent en cada país:

> cel·lo (cinta adhesiva)  
> fòrmica (material estratificat revestit de resina artificial)  
> gillette (màquina d’afaitar)  
> jeep (vehicle tot terreny)  
> kleenex (mocadors de paper)  
> tebeo (còmic)  
> típex (líquid correctiu)  
> uralita (fibrociment)  
> zodiac (bot pneumàtic)
# Proves i competicions esportives

Com a norma general, s’han de traduir els noms de les proves i competicions esportives, excepte quan per algun motiu s’hagen consolidat en la seua forma original:

> el Ral·li de Montecarlo  
> la Copa Amèrica de Futbol  
> la Lliga de Campions (o Champions League)  
> la Lliga alemanya (o Bundesliga)  
> els Jocs Olímpics  
> la Tercera Regional  
> els Jocs Paralímpics  
> la Fórmula 1

Però:

> l’Open de Tenis dels Estats Units  
> la Christmas Race de Vela
# Referències bibliogràfiques

En les referències bibliogràfiques incloses en un text en valencià (tant dins del text mateix com al final en forma de llista bibliogràfica), el número de l’edició, el lloc d’edició, la data, la sèrie, el volum, la pàgina i altres informacions complementàries (*en premsa*, *tesi doctoral*, etc.) s’han de posar en valencià.

> ALEGRE ESCOLANO, A., “Estudio de las funciones reales cuyas variables están relacionadas a través de un sistema de ecuaciones”, dins de *Cuadernos de Economía*, vol. 15, núm. 35, p. 375-429, setembre-desembre, 1984.
# Sales de concerts

En general, es traduïxen els noms de les sales de concerts i auditoris quan la denominació és descriptiva i té una equivalència clara o tradicional en la nostra llengua. Generalment, estes denominacions inclouen un nom propi o un gentilici:

> *Sydney Opera House → l’Òpera de Sidney*  
> *Théâtre des Champs Elysées → el Teatre dels Camps Elisis*  
> *Norske Opera → l’Òpera de Noruega*

Però es mantenen en la llengua original les formes avalades per l’ús:

> la Royal Opera House

No es traduïxen els elements de la denominació que estan consolidats entre nosaltres en la llengua original, encara que siguen genèrics traduïbles, com ara l’alemany *haus*, l’angles *hall*, el neerlandés *gebouw* o paraules equivalents en altres llengües:


> el Concertgebouw d’Amsterdam  
> el Milton Court Hall de Londres  
> el Metropolitan de Nova York  
> el Konzerthaus de Viena
# Salons

Com a norma general, es traduïxen els noms dels salons, siguen exposicions públiques o manifestacions comercials o professionals:

> el Saló Fotogràfic de Viena  
> el Saló Internacional de la Mobilitat Segura i Sostenible
# Setmanes

En general, es traduïxen els noms de les setmanes instaurades per a celebrar un acte comercial, polític, cultural, etc.:

> Setmana de la Moda de Nova York  
> Setmana Mediterrània de Líders Econòmics  
> Setmana Europea de la Mobilitat

Això no obstant, de vegades són més conegudes amb el nom en la llengua en què han sigut creades:

>  Barcelona Fashion Week
# Teatres

En general, es traduïxen el nom dels teatres, sobretot quan el nom és plenament transparent i té un equivalent exacte en la nostra llengua:

> Gran Teatre de l’Havana   
> teatre Nacional de Milà  
> teatre Nacional de Praga  
> teatre de l’Òpera de París  
> teatre Reial de Madrid  
> teatre de l’Òpera Còmica de París

Però deixarem sense traduir la part específica del nom quan es tracte d’un nom propi integrat, d’un mot amb significat opac, és a dir no plenament transparent, o que té algun matís especial o sense equivalent exacte en la nostra llengua:

> teatre Alla Scala de Milà (o bé simplement La Scala de Milà)  
> teatre La Fenice de Venècia (*o bé* La Fenice de Venècia)  
> teatre Colón de Buenos Aires  
> teatre San Carlo de Nàpols  
> teatre Sᾶo Carlos de Lisboa  
> teatre An der Wien de Viena  
> teatre Regio de Torí  
> teatre Comunale de Florència  
> teatre de la Zarzuela  
> teatre de la Maestranza de Sevilla  
> teatre Odéon  
> teatre d’El Escorial

Pel que fa a l’article o a altres partícules que enllacen el genèric amb la part específica, observem que les escrivim amb minúscula, amb les contraccions que calguen, quan es troben traduïdes (*teatre de l’Òpera de París...*). Considerem també que es troben traduïdes i les escrivim amb minúscula quan coincidixen fonèticament amb les formes de la nostra llengua i formen una estructura habitual (p. ex.: *art.* *+ prep. + nom propi*: *teatre de la Zarzuela...*).

Però s’escriuen amb majúscula els articles o altres partícules no traduïdes (*teatre Alla Scala, teatre An der Wien...*) quan l’estructura no és habitual (per exemple, per manca de preposició: *teatre La Fenice...*), o en els casos en què es manté la majúscula de la llengua original (*teatre d’El Escorial...*).

Cal tindre en compte, amb tot i això, que hi ha alguns noms amb una llarga tradició d’ús en la llengua d’origen, o casos en què és pràcticament universal la tradició de no traduïbilitat; en estos casos mantindrem la forma original i traduirem únicament el nom de la ciutat, si este disposa d’exotopònim:

> Royal Opera House de Londres  
> The Metropolitan Opera de Nova York

Pel que fa a l’ús de la majúscula en els noms traduïts, seguirem els criteris generals exposats en el genèric *teatre*. És a dir: escriurem el genèric en majúscula quan ens referim a l’empresa o institució:

> El **Teatre de l’Òpera de París** presenta la nova temporada d’òpera.

Però es poden escriure amb minúscula quan s’usen com a genèrics en els sentits lèxics habituals, excepte quan van integrats en l’estructura del nom propi:

> L’any passat va actuar al **teatre** de l’Òpera de Viena, i enguany actuarà als **teatres** Nacional de Montevideo i Colón de Buenos Aires, i al **Gran Teatre** de l’Havana.
# Tribunals

En general, es traduïxen els noms de tribunals i audiències, com ocorre amb el nom de la resta d’institucions i organismes públics:

> Tribunal de Comptes  
> Tribunal Europeu dels Drets Humans  
> Tribunal de Justícia de la Unió Europea  
> Audiència Provincial de Madrid
# Tribus urbanes

Com a norma general, no es traduïxen els noms de les bandes o tribus urbanes:

> els Latin Kings  
> els Mara

Però de vegades el nom de la banda és conegut amb una forma traduïda:

> els Panteres Negres
# Vehicles diversos

Els noms propis i de models de vehicles de tota classe (automòbils, motocicletes, trens, vaixells, submarins, avions i naus espacials) –tripulades o no– no s’han de traduir:

> un Ford Fiesta  
> un Seat Ibiza  
> el vaixell *Rainbow Warrior*  
> el satèl·lit *Sputnik*  
> la sonda *InSight*  
> l’avió *Concorde*  
> l’avió *Air Force One*  
> el submarí *Tireless*
# Vies urbanes i interurbanes

La tendència general és traduir la part genèrica del nom de les vies urbanes i interurbanes; pel que fa a estes últimes, també se sol traduir la part específica de la denominació:

> el carrer de la Virgen de la Esperanza de Huelva  
> el carrer de Génova de Madrid  
> la plaça de Neptuno de Madrid  
> l’autovia Mudèjar  
> l’autovia de la Mediterrània

Un cas especial és el de les vies públiques que tenen com a nom un número ordinal, les quals es traduïxen sistemàticament:

> la Quinta Avinguda de Nova York

Tanmateix, hi ha casos especials en què s’ha consolidat l’ús en la llengua d’origen:

> Alexanderplatz de Berlín  
> Central Park de Nova York  
> Times Square de Nova York  
> Carrera de San Jerónimo de Madrid  
> Tragalgar Square de Londres
# Normes de citació bibliogràfica

Quan es fa un treball acadèmic, un article científic, etc., és important citar totes les fonts d’informació utilitzades a través d’una citació dins del text i la corresponent referència bibliogràfica, que s’incorporarà a la bibliografia final del treball.

La citació és la reproducció que es fa d’una altra obra dins del text del treball, així com la menció que s’hi inserix i servix per a identificar la font d’on s’ha extret la dada, la idea, la teoria, etc.

La referència bibliogràfica són les dades essencials per a identificar inequívocament el document citat. Se solen presentar en forma de llista al final del text del treball.

La bibliografia és la llista de referències que s’inclou al final del treball. Conté totes les referències de les citacions que s’han inclòs dins del text.
# Dades opcionals

Es tracta d’una sèrie de dades que tant es poden incloure com no fer-ho en la referència bibliogràfica, depenent de si són necessàries o són considerades pertinents.
# Editor, introductor, compilador, traductor, etc.

Si en la referència bibliogràfica s’ha d’indicar la participació d’algú que hi haja actuat com a editor (en el sentit de responsable de la selecció de textos), introductor, compilador, prologuista, traductor, etc., sempre es fa constar esta referència a continuació del títol de l’obra entre parèntesis, després de l’abreviatura que indica el tipus de participació de què es tracta.

> ESCALANTE, Eduard, *Les xiques de l’‘entresuelo’ - Tres forasters de Madrid* (**intr.** de Lluís V. Aracil), Lavínia, València, 1968.  
> FUSTER, Joan, *Ser Joan Fuster* (**a cura de** J. A. Fluixà i A. Martínez), Edicions Bromera, València, 1991.  
> MARTÍNEZ DE SOUSA, José, *Diccionario internacional de siglas y acrónimos* (**pres.** Luis Izquierdo), Ediciones Pirámide, Madrid, 1984.  
> SILONE, Ignazio, *Fontamara* (**pròleg** i **trad.** de Joan Fuster), Club Editor, Barcelona, 1967.
# Nombre de pàgines

Si cal fer referència a una pàgina concreta, se cita al final de tot, després de l’any d’edició, precedida de l’abreviatura *p.*

> FUSTER, Joan, *Escrits sobre la llengua*, Tàndem Edicions, València, 1994, **p. 111**.

En cas que calga referir-se a un determinat nombre de pàgines, es posa l’abreviatura *p.* i totes les pàgines citades amb un guionet sense espais entre les dos xifres que indiquen els límits de l’interval citat:

> GARCIA FRASQUET, Gabriel, *L’educació a la Safor,* CEIC Alfons el Vell, Gandia, 1994, **p.** **147-172**.
# Nombre de volums

Si un títol està publicat en més d’un volum, esta referència s’especifica a continuació del nom de l’obra, amb la quantitat de volums en xifra aràbiga i l’abreviatura *vols.*

> CABRÉ, M. Teresa, *A l’entorn de la paraula*, **2 vols.**, Universitat de València, València, 1994.
# Número de l'edició

El número de l’edició de l’obra citada es pot indicar de dos maneres. La primera, i més recomanable, és posar la xifra corresponent a l’edició a continuació del títol de l’obra, amb la referència numèrica expressada amb l’ordinal corresponent i l’abreviatura *ed.*

> SANCHIS GUARNER, Manuel, *La llengua dels valencians*, **2a ed.**, Eliseu Climent Editor, València, 1972.

L’altra manera de citar el número de l’edició és a continuació de l’any en forma de superíndex.

> SANCHIS GUARNER, Manuel, *La llengua dels valencians*, Eliseu Climent Editor, València, 19722.
# Disposició de la informació

Com a norma general, les diverses dades referencials que componen una citació bibliogràfica s'han d'estructurar segons l'orde següent:

1. cognoms de l'autor (en versaleta)
2. nom de l'autor (en redona)
3. nom de l'obra (en cursiva)
4. editorial
5. ciutat on s'ha editat
6. any de l'edició citada

Els diferents elements que figuren en la citació han d'anar separats per comes.

La informació es disposa en paràgraf francés, és a dir, la primera línia queda alineada més a l'esquerra que les següents.

> MONTOYA I ABAD, Brauli, *La interferència lingüística al sud valencià*, Generalitat Valenciana, València, 1989.

Esta ordenació de les dades bibliogràfiques s'ha de considerar com l'esquema bàsic al qual, segons les necessitats, poden afegir-se altres elements referencials.
# Diversitat de referències

Hi ha casos en què, en una mateixa entrada bibliogràfica, poden coincidir més d’un autor, lloc d’edició o editorial, o més d’una obra d’un mateix autor, etc., i hi ha convencions per a saber com s’han de tractar estos casos.
# Diversos autors

Si es tracta de dos autors, se citen els dos seguint l’esquema general, i entre el nom del primer i el cognom del segon es posa un guionet amb un espai a cada banda.

> **FERRANDO, Antoni - NICOLÀS, Miquel**, *Panorama d’història de la llengua,*Tàndem Edicions, València, 1994.

En cas que hi haja més de dos autors, es pot recórrer a l’abreviatura *i al.*(millor que la locució llatina *et alii)*.

> CARABAL, Maria, **i al*****.**, ¿Vols dir? 3r*, Tabarca Llibres, València, 1993.

Però en cas que algun dels autors hi tinga una responsabilitat més gran, caldrà introduir l’obra citada a través del nom d’este responsable, especificant entre parèntesis la seua responsabilitat concreta (editor, director, coordinador, curador, compilador, etc.).

> FERRANDO, Antoni **(ed.)**, *La llengua als mitjans de comunicació*, Institut de Filologia Valenciana - Universitat de València, València, 1990.  
> LLOBREGAT, Enric - YBARS, J. F. **(dirs.)**, *Història de l’art valencià*, Eliseu Climent Editor, València, 1987 - 1988.
# Diverses editorials

Quan es tracta d’una coedició de diverses editorials, s’esmenten separades per un guionet amb espais a cada banda.

> *Codi civil,* **Tirant lo Blanch - Generalitat Valenciana**, València, 1994.
# Diversos llocs d'edició

En cas de coedicions que tenen seus editorials diferents, cal esmentar les diverses ciutats separades per un guionet amb espais per davant i per darrere.

> TODOLÍ CERVERA, Júlia, i al., *Estudis sobre morfologia valenciana*, Editorial Marfil - Generalitat Valenciana, **Alcoi - València**, 1994.
# Diversos anys

Si es tracta d’una obra amb diversos volums publicats en anys diferents, estos se separen per guionets amb espais, indicant l’interval entre el primer any d’edició i l’últim.

> MOLLÀ, Toni, i al., *Curs de sociolingüística*, vols. 1 - 3, Edicions Bromera, Alzira, **1987 - 1991**.
# Diverses obres d'un mateix autor

Quan s’hagen de citar diverses obres d’un mateix autor, el nom només es posa en la primera referència; en la resta, el nom se substituïx per un guió llarg seguit d’un espai.

> **VALOR, Enric**, *Obra literària completa*, 2 vols., Editorial Gorg, València, 1975.  
> — *Sense la terra promesa,* 2 vols., Editorial Prometeo, València, 1980.
# Diverses obres i diversos autors

En cas que se citen diverses obres d’un mateix autor, i alguna haja sigut escrita en col·laboració, l’altre autor es menciona a continuació del guió llarg, que representa el primer autor ja citat en obres anteriors.

> **SOLÀ, Joan**, *A l’entorn de la llengua*, Editorial Laia, Barcelona, 1985.  
> — **PUJOL, Josep M.**, *Tractat de puntuació*, Editorial Columna, Barcelona, 1989.
# Diversos volums d'autors diferents dins d'una obra col·lectiva

En cas que es tracte d’una obra col·lectiva constituïda per diversos volums, si se cita un dels volums escrit per un autor determinat, s'escriu en cursiva tant el nom de la part com la del títol de l’obra general, unint les dos referències amb la preposició *dins.* El número del volum s’escriu en xifres romanes en versaletes.

> TAMAMES, Ramón, *La República. La era de Franco,*dins*Historia de España*. *Alfaguara*, vol. VII, Alianza Editorial, Madrid, 1973.
# Obres sense autor

En cas que en l’obra citada no hi haja cap referència a l’autor, s’omet esta dada i l’obra s’alfabetitzarà directament en la llista de la bibliografia pel nom de l’obra.

> *Recomanacions per a un ús no sexista de la llengua,* Institut de la Dona, s.l.n.a.
# Autor col·lectiu

Si l’autoria d’un escrit és obra d’un grup identificable amb una denominació determinada, el nom d’este col·lectiu es menciona amb les característiques pròpies de qualsevol autor, en primer lloc i en versaletes.

> COL·LECTIU DE TRADUCTORS, “No hi ha lloc per a errors”, *El Temps*, 109 (21-06-1986).
# Obres anònimes

En les obres anònimes es posa la paraula *anònim* en versaleta en el lloc del nom de l’autor.

> ANÒNIM, *Curial e Güelfa*, Edicions 62 - “La Caixa”, Barcelona, 1979.
# Obres institucionals

Si una institució és la responsable intel·lectual d'un llibre, esta es menciona en versaletes en primer lloc, igual que els autors.

> REAL ACADEMIA ESPAÑOLA, *Diccionario de la lengua española*, 21a ed., Editorial Espasa-Calpe, Madrid, 1992.
# Referències a una part

S’indiquen una sèrie de convencions per a saber com s’han d’introduir en la bibliografia les referències a una part de l’obra citada.
# Articles de publicacions periòdiques

Els articles de diaris, revistes o qualsevol classe de publicacions periòdiques se citen entre cometes després de l’autor i abans del nom de la publicació.

> COLOMINA, Jordi, “Els parlars de la Marina Baixa”, *La Rella*, 4 (primavera, 1985).
# Mot d'un diccionari

Per a citar un mot d’un diccionari o d’una enciclopèdia, es posa el mot en qüestió en cursiva, després del títol de l’obra, i precedit de l’abreviatura *s.v.* (*sotto voce*) escrita en redona.

> GARCIA I FRASQUET, Gabriel - LLOPIS I BAUSET, Frederic, *Vocabulari del joc de pilota*, s.v. *raspall*, Generalitat Valenciana, València, 1991.
# Parts d'un llibre

Si són capítols de l’obra d’un mateix autor, s’escriuen igual que els articles: entre cometes i a continuació del nom de l’autor.

> CUENCA, M. Josep, “Aportacions i limitacions del generativisme en l’ensenyament de llengües”, *Teories gramaticals i ensenyament de llengües,* Tàndem Edicions, València, 1992.

En cas que una obra estiga constituïda per treballs independents de diversos autors, cada treball s’esmenta entre cometes, i s’unix al títol de l’obra amb la preposició *dins.*

> DUARTE I MONTSERRAT, Carles, “Problemes en la translació de la llengua oral a la llengua escrita: el cas de les intervencions parlamentàries”, dins *Llenguatge i publicacions en els parlaments autonòmics,* Corts Valencianes, València, 1992.
# Sistema autor-data

# **Referències bàsiques**

Per a indicar referències bibliogràfiques, també s’utilitza el sistema autor-data, que consistix a donar en el text mateix, entre parèntesis, el cognom de l’autor seguit de l’any de la primera edició del llibre citat. Les dos dades se separen amb dos punts:

> La paraula *pidgin*és, originalment, la designació del Chinese Pidgin English, a partir de la deformació que patix la paraula anglesa *business* (HALL: 1944).

# **Diverses obres d’un autor en un mateix any**

En cas que se citen diverses publicacions d’un autor editades el mateix any, es distingixen posant a continuació de l’any d’edició les lletres de l’alfabet en cursiva, seguint l’orde en què foren publicades:

> Els elements del sistema lingüístic són els signes, el seu conjunt ordenat constituïx el sistema de signes que anomenem llengua (MARCOS: 1975*a*).  
> Val a dir que ens movem en un context postchomskià en què no hi ha una divisió radical de semàntica i sintaxi (MARCOS: 1975*b*).

# **Especificació de parts de l’obra**

Quan siga necessari explicitar altres elements d’identificació com ara pàgines, paràgrafs, capítols, etc., es mencionen a continuació de l’any, separats amb una coma:

> A este tipus pertany l’anomenada *lingoa geral*, de base tupí, mitjà de comunicació a l’Amazones, progressivament substituïda pel portugués del Brasil (JESPERSEN: 1922, 234).  
> Així, no és difícil trobar en les grans religions paràgrafs que destaquen el paper i la importància de la paraula (MARCOS: 1975*b*, 1.2).

# **Citació d’una obra amb proximitat al nom de l’autor**

Quan la referència bibliogràfica es fa immediatament després del nom de l’autor, se n’evita la repetició:

> Albert Valdman (1973), enfront de De Camp (1971), creu que qualsevol crioll establit té davant seu l’alternativa de l’extinció o la continuació.

# **Referències finals**

Este sistema autor-data s’ha de completar amb les referències bibliogràfiques finals, on es detallen les citacions indicades al llarg del text:

> DE CAMP, D. (1971): “Toward a generative analysis of post-creole continuum”, dins *Pidginization and creolization and creolization of languages*, University Press, Cambridge.  
> HALL, Robert (1944): “Chinese Pidgin English grammar and texts”, *Journal of the American Oriental Society.*  
> JESPERSEN, Otto (1922): *Language*, Allen and Unwin, Londres.  
> MARCOS MARÍN, Francisco (1975*a*): *Aproximación a la gramática española*, Cincel, Madrid.  
> – (1975*b*): *Lingüística y lengua española*, Cincel, Madrid.  
> VALDMAN, Albert (1973): “Some aspects of descreolization in Creole French”, *Current Trends in Linguistics*, 11.