gplsi/alia_gva_grammar huggingface dataset:
# Arxidiòcesi

S’escriu amb minúscula:

> La seua parròquia pertany a l’**arxidiòcesi** de València.
# Baronia

S’escriu amb minúscula:

> Viu a la **baronia** de Campolivar.
# Ciutat

S’escriu habitualment amb minúscula:

> Ara viu a la **ciutat** de Castelló.

S’escriuen, però, amb majúscula les denominacions correferents que ja estan fixades i són fàcilment recognoscibles:

> Els Rolling Stones actuaran novament a la **Ciutat Comtal** l’any que ve.  
> Vam arribar per fi a Roma. La **Ciutat** **Eterna** continuava tan bella com sempre.
# Comarca

S’escriu amb minúscula:

> Alcoi és la capital de la **comarca** de l’Alcoià.
# Comtat

S’escriu amb minúscula:

> El campionat de triatló travessarà enguany terres de l’antic **comtat** d’Urgell.

No obstant, pot donar-se el cas que designe un nom propi, per la qual cosa anirà en majúscula: *la comarca del Comtat.*
# Diòcesi

S’escriu amb minúscula:

> La seua parròquia pertany a la **diòcesi** de Sogorb-Castelló.
# Ducat

S’escriu amb minúscula:

> El **ducat** de Gandia era un dels més importants del Regne de València.

No obstant, pot donar-se el cas que designe un nom propi, per la qual cosa anirà en majúscula:

> Quina és la capital del **Gran Ducat** de Luxemburg?
# Estat

S’escriu amb majúscula quan es referix a l’aparell administratiu concret d’una comunitat política estatal vist com a ens abstracte, paral·lel a *Administració*. Quan al nom l’acompanya un adjectiu o un complement concretitzador o individualitzador, este s’escriu amb minúscula:

> Va ser un autèntic defensor dels interessos de l’**Estat**.  
> Dins d’una economia moderna, l’**Estat** té certes funcions socials.  
> Treballa per a l’**Estat**.  
> L’**Estat** **espanyol** vetlarà per la conservació del patrimoni cultural i artístic.

En canvi, és un nom comú quan s’usa amb els significats lexicals de “formació social històrica, organitzada com a unitat política amb característiques pròpies”, de “nació o conjunt de nacions que formen un cos polític”, o d’“unitat dins d’un estat federal”, i, per tant, en estos casos s’ha d’escriure amb minúscula:

> L’aparició de l’**estat** modern és conseqüència de l’ascens de la burgesia.  
> Els **estats** plurinacionals són freqüents arreu del món.  
> Alemanya és un **estat** federal.  
> Els **estats** de la Unió Europea enviaran ambaixadors a l’**estat** en conflicte.  
> L’**estat** de Florida té un clima calorós.

Cal dir que el sintagma *Estat espanyol* ha passat a ser una designació alternativa d’*Espanya* en molts contextos, i per tant, té dos significacions: s’usa amb este significat, o com a conjunt d’institucions o aparell administratiu:

> Madrid, Barcelona i València són les ciutats més grans de l’**Estat espanyol**.  
> L’**Estat espanyol** s’organitza en comunitats autònomes.

A més dels casos mencionats, el mot *estat*, quan fa referència a l’aparell administratiu, tampoc funciona com a nom propi si s’utilitza en sentit genèric, quan va acompanyat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural:

> **Este** **estat** manté un pacte per a les pensions.  
> Pretén elaborar una descripció del panorama de la democràcia regional i del paper de les assemblees regionals en **cada estat** europeu.  
> Va ser membre del parlament de l’**estat esmentat** entre 1946 i 1949.  
> Els **estats** espanyol i francés han signat un acord contra el terrorisme.

Finalment, el mot *estat* forma part de certes locucions comunes: **cap d’estat** (en canvi, cap de l’Estat) **colp d’estat**, **estat d’excepció**, **estat del benestar**, **estat de dret**, **raons d’estat**, **qüestió d’estat**, **temes d’estat**... En estos tres últims casos, com en el primer, es tracta d’un nom comú perquè manca de l’article que acompanya el nom propi.
# Marquesat

S’escriu amb minúscula:

> El **marquesat** de Dénia tenia terres molt fèrtils.
# Municipi

S’escriu amb minúscula:

> Castellar-l’Oliveral forma part del **municipi** de València.
# Parròquia

S’escriu amb minúscula:

> Pertany a la **parròquia** de Sant Joan Evangelista.
# Principat

S’escriu amb minúscula si s’empra com a nom comú:

> Un **principat** és un territori sotmés a la jurisdicció d’un príncep.

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom oficial o tradicional d’una entitat geopolítica o d’un estat:

> Pensem fer un recorregut en bicicleta pel **Principat d’Astúries**.  
> La forma de govern del **Principat** **de Mònaco** és la monarquia hereditària i constitucional.
# Província

S’escriu amb minúscula:

> És representant del producte per a la **província** de Castelló.
# Regió

S’escriu, en general, amb minúscula:

> Ha anat de vacances a la **regió** del Llenguadoc.

S’escriu, però, amb majúscula en algun cas en què forma part d’un nom propi com a denominació d’una entitat geopolítica concreta:

> La visita oficial del president de la **Regió de Múrcia** s’ha ajornat. *(Nom oficial de la comunitat autònoma.)*
# Regne

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom oficial d’un estat:

> La setmana que ve se celebrarà una cimera entre els caps d’estat del **Regne d’Espanya** i del **Regne Unit**.

També s’escriu amb majúscula quan forma part del nom històric d’una entitat geopolítica concreta:

> Els límits del **Regne de València** van quedar fixats mitjançant el Tractat d’Almirra.

Però s’escriu amb minúscula si s’empra com a nom comú i només designa una forma d’estat, o si s’utilitza com a denominació correferent, que no constituïx un nom propi:

> El concepte de **regne** ha canviat des de l’Edat Mitjana.  
> El president francés visitarà pròximament el **regne alauita.** (*Denominació correferent del Marroc*).
# Senyoria

S’escriu amb minúscula si fa referència al territori dominat per un senyor:

> La **senyoria** d’Ausiàs Marc es localitza a Beniarjó.

Però s’escriu amb majúscula quan s’usa com a tractament protocol·lari:

> Estudiaré la pregunta feta per Sa **Senyoria**.
# Terme

S’escriu amb minúscula:

> Viu al **terme** municipal de Benissanó.
# Dependències d’edificis

# Criteris generals

S’escriuen amb minúscula:

> El ple tindrà lloc a la **sala de sessions** del consistori castellonenc.  
> Faran la presentació a la **sala d’actes** de la Biblioteca Municipal d’Ibi.  
> El curs es farà a l’**aula** 205.

Si estes dependències tenen una denominació específica, s’escriu amb majúscula, encara que el genèric continuarà amb minúscula:

> Se n’anà a resar a la **capella** del Salvador de l’església parroquial.

Només s’escriuen amb majúscula inicial tots els substantius i adjectius que componen el nom d’una estança singular:

> El **Saló de Vidre** acollirà una exposició sobre la història de l’automòbil. (*D**e l’Ajuntament de València)*  
> Han visitat la **Galeria dels Espills**. (*de Versalles)*
# Biblioteca

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom d’una entitat, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> La **Biblioteca Municipal d’Alzira** tindrà un horari especial per a l’època d’exàmens.

S’escriu també amb majúscula el genèric que constituïx el nom propi abreujat, i que podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; per exemple, quan és introduït per l’article definit:

> La donació efectuada a la **Biblioteca** [Pública de València] té una valor sentimental extraordinari.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*la nostra biblioteca, esta biblioteca, l’esmentada biblioteca...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom de l’entitat, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> La **nostra biblioteca** ha rebut una ajuda per a l’adquisició de llibres.  
> **Cada biblioteca** ha de presentar el seu programa d’activitats.  
> Les **biblioteques municipals** de Carcaixent i Alzira ja han començat l’horari d’estiu.  
> La **biblioteca estudiada** organitza quatre activitats de lectura infantil mensuals.

Si ens referim a l’edifici o al lloc on es troba una biblioteca, podem optar per la minúscula quan usem el genèric aïllat o acompanyat del nom de la institució a la qual pertany, ja que es tracta d’un ús lèxic habitual reflectit en els diccionaris (‘lloc on es conserva una col·lecció organitzada de llibres o altres materials gràfics per a poder ser consultats o estudiats pels usuaris’), o bé per la majúscula, fent un ús metonímic del nom de l’entitat, sobretot quan utilitzem el nom complet en casos en què el genèric es troba integrat en el nom de la institució:

> T’espere als jardins que hi ha al costat de la **biblioteca**.  
> M’agrada anar a estudiar de vegades a la **biblioteca** de la Facultat de Filologia, però altres vegades vaig a la **Biblioteca Pública de València**.
# Capella

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> Han restaurat la **capella** de Santa Teresa.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom d’una estança o edifici singulars:

> La **Capella Sixtina** és el nom amb què es coneix el cor de cantors de la capella pontifícia des de la reforma de Sixt IV.

---

# Vegeu també:

> * Dependències d’edificis (criteris generals)
# Claustre

S’escriu amb majúscula inicial quan forma part del nom propi de l’òrgan d’una universitat o un centre d’ensenyament concrets, tant si se’n menciona la denominació completa com si apareix abreujada i pot ser substituïda en el mateix context pel nom propi complet; per exemple, quan és introduïda per l’article definit:

> El **Claustre** **del Col·legi Carles Salvador de València** es reunirà el pròxim 23 de gener.  
> El **Claustre** [del Col·legi Carles Salvador de València] es reunirà el pròxim 23 de gener.

Però s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre claustre, este claustre, l’esmentat claustre*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’òrgan, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> Les decisions que es prenen en **cada** **claustre** poden significar un canvi en la vida del centre.  
> El **nostre** **claustre** ja ha parlat sobre les activitats extraescolars.  
> Els pares i els **claustres de professors** de les escoles i les universitats dediquen cada vegada més temps a respondre a la gran pregunta: què podem fer per motivar els nostres fills, els nostres alumnes?  
> Adjuntem el nom, la facultat i la firma de deu membres del **claustre actual.**
# Pavelló

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> El **pavelló** esportiu de la residència té 2.000 m2.  
> Ja han instal·lat el **pavelló** del Japó en la Fira Internacional de Buenos Aires.

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una infraestructura o instal·lació, tant si se’n menciona la denominació completa com si apareix abreujada i pot ser substituïda en el mateix context pel nom propi complet; per exemple, quan és introduïda per l’article definit:

> El **Pavelló Pla de l’Arc** es troba a Llíria  
> El **Pavelló Municipal Font de Sant Lluís** també és conegut com La Fonteta.  
> En el **Pavelló** [Malva-rosa ] es pot fer exercici físic contemplant el mar Mediterrani.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre pavelló, este pavelló, l’esmentat pavelló...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi del pavelló, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> Els usuaris d’**este pavelló** donen crítiques molt bones a les sessions de ioga.   
> **Cada pavelló** planteja activitats diferents.  
> La ciutat d’Alacant compta amb **diversos pavellons** esportius.  
> El **pavelló al qual et referixes** serà la seu del II Trofeu Ciutat de València.
# Sala

S’escriu amb majúscula inicial quan forma part del nom propi d’un òrgan concret individualitzat, tant si se’n menciona la denominació completa com si apareix abreujada i pot ser substituïda en el mateix context pel nom propi complet; per exemple, quan és introduïda per l’article definit:

> És magistrada de la **Sala** Contenciosa Administrativa de l’Audiència Nacional.  
> La **Sala** [Contenciosa Administrativa de l’Audiència Nacional] estudiarà l’assumpte.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’òrgan (*la nostra sala, esta sala*, *l’esmentada sala*, *la sala competent*...), ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> L’esmentada **sala** estudiarà l’assumpte.  
> Hi ha un president del Tribunal Superior de Justícia i un president per a cada una de les **sales**.  
> Es pot interposar recurs de cassació contra les sentències dictades per les **sales** **contencioses administratives** del Tribunal Suprem i de l’Audiència Nacional i pels tribunals superiors de justícia.  
> Denegada la reclamació, es podrà interposar una demanda davant del jutjat o **sala competent** en el termini de dos mesos a comptar des de la notificació.

També s’escriu amb minúscula si s’usa en sentit genèric amb el significat lèxic habitual d’estança d’establiments educatius, culturals, etc., siga en singular o en plural:

> La reunió se celebrarà a la **sala** de professors de l’Escola Municipal de Jardineria.  
> Al nou edifici construiran també diverses **sales** d’actes.
# Designacions correferents d’institucions

# Criteris generals

Quan per a designar una institució, un organisme o una entitat no s’usa el nom propi oficial i s’hi fa referència per mitjà d’una denominació correferent, s’escriuen amb minúscula tots els substantius i adjectius utilitzats:

> És diputada de la **cambra baixa**.  
> Ens visitaran els edils del **consistori** castellonenc.  
> Les iniciatives de la **corporació municipal** d’Alacant han sigut molt ben rebudes.  
> És una **entitat** dedicada a la investigació cel·lular.  
> Esta secció de l’**ens** treballa per millorar el producte final.
# Autoritat

S’escriu amb majúscula inicial quan forma part del nom propi d’un organisme, tant si se’n menciona la denominació completa com si apareix abreujada i pot ser substituïda en el mateix context pel nom propi complet; concretament, quan és introduïda per l’article definit:

> L’**Autoritat Portuària de València** ha aprovat un conveni pel qual posarà a disposició de la ciutadania i de l’Ajuntament un espai portuari de més de 195.600 m2.  
> L’**Autoritat del Transport Metropolità de València** és un consorci que depén de la Generalitat Valenciana encarregat de coordinar i planificar el transport públic de l’àrea metropolitana de València.   
> L’**Autoritat Portuària** [d’Alacant] i la Subdelegació del Govern s’encarregaran d’elaborar un informe jurídic que determine la possibilitat d’establir un horari especial d’obertura al públic dels locals d’oci ubicats en esta zona de la ciutat.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*esta biblioteca, l’esmentada biblioteca...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’organisme, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> La seu electrònica suposa un pas més en el procés de modernització de la **nostra autoritat portuària**.  
> En este últim cas, la comunicació a l’**autoritat esmentada** s’ha de fer posteriorment d’una manera immediata.  
> Els preus privats per servicis comercials prestats per les **autoritats portuàries** queden definits en l’article 6 de les especificacions.  
> Per a l’EMTA, les **autoritats del transport** **metropolità** són els òrgans de decisió clau per a tot allò que es relaciona amb el transport públic.   
> L’**autoritat portuària objecte de l’estudi** és la de Castelló.
# Cambra

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’un organisme, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> La seua empresa pertany a la **Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de València**.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> La **Cambra de Comerç** convocarà hui una roda de premsa per a informar sobre les últimes novetats del cas. *(Es referix a una cambra de comerç concreta; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de València.*)*

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*la nostra cambra, esta cambra, l’esmentada cambra*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’organisme, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> El desig d’**esta cambra** és coordinar totes les accions encaminades a un millor futur del sector en el nostre territori.  
> La inspecció realitzada a la **cambra esmentada** ha tingut resultats negatius.  
> Les **cambres de comerç** de Tarragona i València han firmat un conveni.  
> En el web de la **cambra estudiada** es poden trobar enllaços a diferents borses de treball.

També es pot escriure amb minúscula quan el genèric es referix a l’edifici, i no a l’organisme pròpiament dit:

> En esta ciutat, la **cambra de comerç** té un disseny molt avantguardista.
# Companyia

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una unitat determinada de l’exèrcit:

> L’origen de la **Companyia de Mar de Melilla** es remunta a l’any 1497.  
> **La Companyia d’Enginyers Bussos d’Exèrcit 601** ha penjat un vídeo en les xarxes socials.

S’escriu també amb majúscula el nom propi abreujat, que podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; per exemple, quan és introduït per l’article definit:

> La **Companyia**ha sigut condecorada el mes passat. *(Es referix a una companyia concreta; expressió abreujada en lloc de, per exemple,*Companyia d’Esquiadors Escaladors 1/64 de Jaca.*)*

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la companyia, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> **Una companyia** de l’exèrcit alemany dona 2.000 euros per al projecte d’horts ecològics de l’Escola Infantil Comarcal dels Monegres.  
> Ha sigut expulsat de**la nostra companyia** per insubordinació.  
> Les guerres d’Iraq i Afganistan són considerades com les dos grans acceleradores del creixement de les **companyies** militars privades.   
> La **companyia objecte d’estudi** tingué poques baixes en aquella intervenció militar.
# Consistori

S’escriu amb minúscula:

> El **consistori** valencià ha aprovat els nous pressupostos.
# Corporació

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’una empresa o d’una entitat pública o privada, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> La **Corporació Mèdica Valenciana** és una organització medicoassistencial en la qual trobarà una atenció humana, personalitzada i integral.   
> La **Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació** és un organisme de la Generalitat Valenciana, amb autonomia en la gestió i independència funcional, encarregat de produir i difondre productes audiovisuals.

S’escriu també amb majúscula el genèric que constituïx el nom propi abreujat de la institució i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; per exemple, quan és introduït per l’article definit:

> La **Corporació** és una entitat pública amb personalitat jurídica pròpia. *(Es referix a una corporació concreta; expressió abreujada en lloc de, per exemple,* Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.)

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*la nostra corporació, esta corporació, l’esmentada corporació*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de la corporació, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> **Esta** **corporació** pot presumir de comptes transparents.  
> S’han publicat les ajudes de l’any 2017 per a les **corporacions** de dret públic.  
> Caldrà traslladar l’assumpte a la **corporació** **competent**.
# Departament

S’escriu amb majúscula inicial quan forma part del nom propi d’un òrgan concret individualitzat, tant si se’n menciona la denominació completa com si apareix abreujada i pot ser substituïda en el mateix context pel nom propi complet; per exemple, quan és introduïda per l’article definit:

> Pertany al **Departament d’Economia i Finances** de la Facultat d’Econòmiques.  
> El **Departament** ha contractat una nova professora. *(**Es referix a un departament d’una facultat d’una universitat concreta*.)

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre departament, este departament, l’esmentat departament*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’òrgan, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> El **nostre** **departament** ha contractat una nova professora.  
> Ja fa anys que està adscrita a **este** **departament**.  
> Ponderant els resultats d’estos indicadors s’ha obtingut una valoració global de **cada** **departament**.  
> **Els departaments** són els encarregats de dur a terme tasques d’investigació i de docència en la universitat dins del seu àmbit d’especialització.  
> La creació del **departament actual** culmina un procés en què el seu professorat ha reiterat en nombroses ocasions la voluntat de constituir un òrgan que vetle per l’avanç disciplinari de l’àrea de coneixement de treball social i servicis socials.
# Ens

S’escriu amb minúscula:

> Un dels punts del temari era l’Estat com a **ens** territorial.
# Entitat

S’escriu amb majúscula inicial quan forma part del nom propi d’un organisme, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> L’**Entitat Valenciana d’Habitatge i Sòl** publica la convocatòria de la constitució de dos borses de treball.  
> L’**Entitat Metropolitana per al Tractament de Residus** (EMTRE) és una entitat local integrada per municipis de l’àrea metropolitana de València.

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de la institució, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> L’**Entitat** [d’Infraestructures de la Generalitat] naix com a instrument per a la realització de les polítiques autonòmiques en matèria d’habitatge i infraestructures.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs, o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’organisme, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> La **nostra entitat** naix com a instrument per a la realització de les polítiques autonòmiques en matèria d’habitatge i infraestructures.  
> L’**entitat esmentada** es troba al corrent en el compliment de les seues obligacions amb l’Administració tributària i la Seguretat Social imposades per les disposicions vigents.  
> Les **entitats** promotores queden definides en l’article 6 de les especificacions.  
> Com a **entitat gestora de l’habitatge públic**, té diversos objectius estratègics.
# Executiu

S’escriu amb minúscula:

> El nou **executiu** francés està format per setze ministres.
# Gabinet

S’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’un òrgan o organisme, juntament amb la resta de substantius i adjectius que l’integren:

> Treballa en el **Gabinet Municipal de Normalització Lingüística** de l’Ajuntament d’Alcoi.  
> El **Gabinet de Suport a l’Esportista** de la Universitat de València és un servici enfocat a la vigilància de la salut de l’esportista i a la millora del seu rendiment.  
> És el cap del **Gabinet del President de la Generalitat Valenciana.**

S’escriu també amb majúscula quan s’usa com a nom propi abreujat de l’òrgan, i podria ser substituït en el mateix context pel nom complet; concretament, quan és introduït per l’article definit:

> La consellera ha reunit els membres del **Gabinet**. (*Es referix al gabinet del conseller d’una conselleria concreta.*)

Però s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el nostre gabinet, este gabinet, el gabinet esmentat...*), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi de l’òrgan, ja que en estos casos no es tracta d’un nom propi abreujat, sinó d’un nom comú:

> El conseller ha reunit els membres del **seu** **gabinet**.  
> **Cada** **gabinet**estarà representat per dos assessors.  
> Els **gabinets** de les conselleries d’Innnovació i d’Educació han treballat en el projecte.  
> El **gabinet** **actual** compta amb professionals de diverses disciplines.

També s’escriu amb minúscula en l’expressió *gabinet de crisi*:

> S’haurà de constituir un **gabinet de crisi**.
# Règim

S’escriu amb minúscula:

> El **règim** comunista de Corea del Nord dura ja més de cinc dècades.
# Dies de la setmana

# Criteris generals

S’escriuen amb minúscula:

> Anirem a fer-vos una visita **divendres**.

Només s’escriuen amb majúscula quan formen part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> El **Dijous Sant** ens n’anirem d’excursió.
# Dilluns

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> He pensat que este **dilluns** és el millor dia per a fer-li una visita.  
> El **dilluns de Pasqua** és costum menjar-se la mona.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> Hui celebren el **Dilluns Esportiu de Montroi.**
# Dimarts

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> Este **dimarts** comença un curs d’anglés.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> La nostra associació està organitzant els **Dimarts de Ball.**
# Dimecres

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> Vindrà **dimecres** a explicar-nos el resultat de la reunió.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> El **Dimecres de Cendra** és el dia en què comença la Quaresma.
# Dijous

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> El **dijous llarder** és l’últim dijous anterior a la Quaresma.  
> Ens trobem el segon **dijous** de cada mes per a anar al cinema.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> El **Dijous Sant** ens n’anirem d’excursió.
# Divendres

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> Este **divendres**treballaran sis hores.  
> Ell sempre fa dejuni els **divendres de Quaresma**.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> El **Divendres Sant** els cristians commemoren la passió i la mort de Jesucrist.
# Dissabte

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> El pròxim **dissabte** televisaran el partit del València.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> La denominació antiga del **Dissabte Sant** era **Dissabte de Glòria**.
# Diumenge

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> El pròxim **diumenge** anirem a la plaça Redona.

Només s’escriu amb majúscula quan forma part del nom propi d’alguna festivitat o celebració civil o religiosa, juntament amb tots els substantius i adjectius que el constituïxen:

> Vol participar en la processó del **Diumenge de Rams.**
# Dinasties

# Criteris generals

S’escriuen amb majúscula quan es tracta de cognoms, noms de família o altres casos de noms propis:

> **Els Borja** són una família valenciana coneguda internacionalment.  
> La dinastia dels **Àustries** regnà a Espanya durant els segles XVI i XVII.

Però s’escriuen amb minúscula alguns casos de membres de dinasties que provenen de substantius pluralitzats:

> **Els haiximites** són els membres de la dinastia regnant a Jordània.  
> **La dinastia dels alauites** regna al Marroc.
# Àustria

S’escriu amb majúscula:

> La branca espanyola de la família dels Habsburg és coneguda com els **Àustria**.
# Borbó

S’escriu amb majúscula:

> La casa de **Borbó** és una casa sobirana d’arrel capeta.
# Borja

S’escriu amb majúscula:

> La família **Borja** provenia de la ciutat de Xàtiva.
# Divinitats i éssers sobrenaturals

# Criteris generals

S’escriuen amb majúscula inicial els noms propis de les divinitats i, en general, altres denominacions correferents amb valor de nom propi, o sobrenoms, amb què són conegudes les divinitats o éssers sobrenaturals:

> Gràcies a **Déu**, tinc bona gana.  
> He visitat la capella de la **Mare de Déu d’Agres**.  
> Han exposat el **Santíssim** a l’adoració dels fidels.  
> El **Messies** va vindre a salvar-nos.  
> El culte a **Llucifer** s’anomena *lluciferisme*.  
> A la ciutat hi havia un temple d’**Apol·lo**.

S’escriuen amb minúscula si s’usen en sentit genèric:

> Té un **buda** a l’aparador.  
> Era una **deessa** romana.

Pel que fa als grups mitològics, s’escriuen amb majúscula quan s’usen en plural com una denominació fixada invariable quant al gènere: *les Plèiades, les Gràcies, els Diòscurs...* (no diríem \*una plèiade, \*una gràcia..., sinó una de les Plèiades, una de les (tres) Gràcies...):

> Les **Plèiades** eren filles d’Atles i de Plèione, i donen nom a un famós cúmul estel·lar.

En canvi, s’escriuen amb minúscula si existix el nom corresponent en singular amb significat lèxic i el plural té el seu valor gramatical usual: *el geni / els genis; l’àngel / els àngels; el dimoni / els dimonis; la nimfa / les nimfes; el faune / els faunes, la musa / les muses; l’elf / els elfs, l’amazona / les amazones, la sirena / les sirenes, el ciclop / els ciclops, la valquíria / les valquíries, el nibelung / els nibelungs...*:

> Les **valquíries** eren deesses guerreres de la mitologia germànica, filles de Wotan. Brunhilda era la **valquíria** preferida de Wotan.
# Creador

S’escriu amb majúscula quan s’usa com a sobrenom de Déu:

> Donem gràcies al **Creador** per haver-nos concedit el seu perdó.

Però s’escriu amb minúscula quan s’usa com a substantiu o adjectiu amb el seu valor lèxic habitual, encara que es referisca a Déu:

> Per als creients, Déu és el **creador** del món.  
> Donem Gràcies a Déu, suprem **creador**.
# Déu

El mot *déu* s’escriu amb majúscula quan es tracta del nom propi que té com a referent l’ésser sobrenatural de les religions monoteistes:

> Per als creients, **Déu** és el creador del món.

En canvi, *déu* (fem. *deessa*), s’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú que designa una divinitat en general, tant si es troba en aposició a una divinitat concreta com si figura com a substantiu independent:

> En l’Antic Testament, el **déu** Jahvé va establir una aliança amb el poble jueu.  
> Per als romans, Venus era la **deesa** de l’amor, la bellesa i la fecunditat.  
> Va oferir una ofrena als **déus** abans de partir.
# Diable

S’escriu amb minúscula:

> El **diable** és l’encarnació de l’esperit del mal.  
> Ves-te’n al **diable**!
# Dimoni

S’escriu amb minúscula:

> No es casa ni amb Déu ni amb el **dimoni**.
# Maligne

S’escriu amb majúscula quan s’usa com a sobrenom del diable:

> Se li va aparéixer el **Maligne**.
# Messies

S’escriu amb majúscula quan s’usa com a sobrenom de Jesucrist:

> El **Messies** va vindre a redimir els pecadors.

S’escriu amb minúscula si s’usa com a substantiu comú, amb el significat lèxic habitual de personatge providencial esperat, encara que es referisca a Jesús.

> Van confiar en ell com en un **messies** que els alliberara de la tirania del domini estranger.  
> Els jueus no van creure que Jesús era el **messies** anunciat pels profetes.
# Salvador

S’escriu amb majúscula quan s’usa com a sobrenom de Jesucrist:

> Preguem a Jesucrist, el **Salvador**.

Però s’escriu amb minúscula quan s’usa com a adjectiu, substantivat o no, amb el seu significat lèxic habitual, encara que es referisca a Jesús.

> Els cristians creuen en Jesús com a salvador de la humanitat.
# Santíssima Trinitat

S’escriu amb majúscula quan designa el misteri cristià segons el qual en Déu hi ha alhora tres persones (Pare, Fill i Esperit Sant):

> L’Esperit Sant és la tercera persona de la **Santíssima Trinitat**.
# Senyor / senyora

S’escriuen amb majúscula únicament quan s’usen com a sobrenom de Déu o de la Mare de Déu, respectivament:

> El **Senyor** és amb tu.  
> **Nostra Senyora** ens protegirà.

S’escriuen amb majúscula també quan acompanyen una forma de tractament protocol·lari:

> L’Excel·lentíssim i Magnífic **Senyor** Rector.

S’escriuen amb minúscula en la resta de casos, com a tractament de cortesia:

> El **senyor** Raga ha vingut a visitar-nos.  
> La **senyora** Mercé sempre ens regala dolços.  
> La **senyora** consellera ha inaugurat el nou institut.
# Documents acreditatius

# Criteris generals

En general, s’escriuen amb minúscula:

> Necessita el **document nacional d’identitat** per a traure diners del banc.  
> Ja li han assignat un **número d’identificació fiscal**.  
> Va presentar el **passaport** perquè li prepararen el visat.  
> M’han donat la **cartilla** de la Seguretat Social.  
> Vull traure’m el **permís de conduir**.  
> Este establiment accepta el pagament amb **targeta de crèdit***.*  
> Cal presentar el **carnet d’estudiant** per a entrar gratuïtament a la pel·lícula.

No obstant, hi ha determinats documents, emesos per entitats públiques o privades per a propòsits específics, que per la seua particularitat han rebut un nom especial que pot considerar-se un nom propi i escriure’s, per tant, amb majúscula quan s’usa en singular i referint-se més a l’aspecte institucional que al document concret com a objecte material:

> El **Carnet Jove** de la Generalitat proporciona avantatges interessants per a gaudir del temps lliure.  
> La **Targeta Daurada** de Renfe oferix als titulars uns descomptes interessants.  
> La **Targeta Or** permet acumular punts que poden ser bescanviats per regals.

Com a cas especial, si es tracta de noms propis com els anteriors, també s’escriuen amb majúscula quan van acompanyats per un possessiu, demostratiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a l’acreditació concreta de què parlem *(la nostra Targeta Daurada, este Carnet Jove, l’esmentada Targeta Daurada...*), ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’una acreditació única, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona, per exemple:

> **Esta Targeta Daurada** és usada per més de mig milió de persones jubilades. (En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona: Este Albert sempre està fent maldats!)  
> El **meu Carnet Jove** està molt vell. (En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona.)  
> M’han fet **un Carnet Jove** nou perquè el que tenia estava molt deteriorat.
# Carnet

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú:

> Necessita el **carnet** d’alberguista per a ser admesa a les instal·lacions.

No obstant, hi ha determinats carnets, emesos per entitats públiques o privades per a propòsits específics, que per la seua particularitat han rebut un nom especial que pot considerar-se un nom propi i escriure’s, per tant, amb majúscula quan s’usa en singular i referint-se més a l’aspecte institucional que al document concret com a objecte material:

> El **Carnet Jove** de la Generalitat proporciona avantatges interessants per a gaudir del temps lliure.

Com a cas especial, si es tracta de noms propis com l’anterior, també s’escriuen amb majúscula quan van acompanyats per un possessiu, demostratiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a l’acreditació concreta de què parlem (*el meu Carnet Jove, este Carnet Jove, l’esmentat Carnet Jove...*), ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’una acreditació única, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona, per exemple:

> Este **Carnet Jove** es decarrega en format PDF. (En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona: Este Albert sempre està fent maldats!)  
> El **meu Carnet Jove** està molt vell. (En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona.)  
> M’han fet **un Carnet Jove** nou perquè el que tenia estava molt deteriorat.
# Cartilla

S’escriu amb minúscula:

> Entre els seus efectes personals s’ha trobat la **cartilla militar** en perfecte estat.
# Certificat

Este substantiu s’escriu amb majúscula inicial quan forma part del nom propi oficial d’un títol, així com la resta de substantius i adjectius que el componen:

> El **Certificat** **d’Escolaritat** es considera equivalent al títol de Graduat Escolar a efectes laborals.   
> El **Certificat** **de Cicle Elemental de Valencià** de l’EOI pertany al pla d’estudis regulat pel Reial decret 967/1988.  
> El **Certificat** **de Capacitació per a l’Ensenyament en Valencià** faculta la persona que l’obté per a fer ensenyament en valencià com a llengua vehicular en tots els ensenyaments no universitaris en l’àmbit valencià.

Però este substantiu s’escriu amb minúscula quan està determinat per un possessiu, demostratiu, quantitatiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a este element mencionat en el discurs (*el meu certificat, este certificat, l’esmentat certificat*...), o quan apareix en plural o va acompanyat per un adjectiu o un altre complement amb valor especificatiu que no és la part específica del nom propi del certificat, ja que en estos casos es tracta d’un nom comú amb el significat lèxic usual:

> **Este certificat** es considera equivalent al títol de Graduat Escolar a efectes laborals.  
> Podeu passar a arreplegar el **certificat** per la secretaria del centre.  
> He de buscar informació sobre **els** **certificats** **d’Escolaritat i de Capacitació per a l’Ensenyament en Valencià**.  
> Com es pot rebre el **certificat corresponent** a esta acció formativa?  
> El **certificat penjat al despatx** és el del germà.

També s’escriu amb minúscula quan s’usa com un nom comú sinònim de *títol*, o *diploma*, i no constituïx el nom propi d’una titulació:

> Les persones aspirants al **certificat de capacitació tècnica de correcció de textos** han d’estar en possessió del **certificat de nivell C2 de coneixements de valencià** o equivalents.  
> Les persones aspirants als **certificats de capacitació tècnica de llenguatge administratiu i de llenguatge als mitjans de comunicació** han d’estar en possessió del **certificat de nivell C1 de coneixements de valencià** o equivalents.

Quan es tracta d’una prova certificada per una institució estrangera, es respecta la denominació original d’esta acreditació:

> First Certificate in English  
> Certificato di Conoscenza della Lingua Italiana
# Document

S’escriu amb minúscula:

> Ja té el **document** nacional d’identitat.  
> S’han de realitzar les accions necessàries per a la introducció del **document únic electrònic** (DUE) en el Registre de cooperatives de la Comunitat Valenciana.
# Llicència

S’escriu amb minúscula:

> Finalment ha obtingut la **llicència** de pesca.
# Partida de naixement

S’escriu amb minúscula:

> El president Barack Obama va divulgar la seua **partida de naixement**  per acabar amb els rumors que consideraven que no havia nascut als EUA.
# Passaport

S’escriu amb minúscula:

> Necessita el **passaport** per a anar al Marroc.
# Permís

S’escriu amb minúscula:

> Li han retirat el **permís** de conduir.
# Targeta

S’escriu amb minúscula quan s’usa com a nom comú o dins d’una locució terminològica:

> Ja he rebut la **targeta sanitària europea.**És **una targeta** pensada especialment per a les famílies monoparentals.

No obstant, hi ha determinades targetes, emeses per entitats públiques o privades per a propòsits específics, que per la seua particularitat han rebut un nom especial que pot considerar-se un nom propi i escriure’s, per tant, amb majúscula quan s’usa en singular i referint-se més a l’aspecte institucional que al document concret com a objecte material:

> La **Targeta Daurada** de Renfe oferix als titulars uns descomptes interessants.  
> La **Targeta Or** permet acumular punts que poden ser bescanviats per regals.

Com a cas especial, si es tracta de noms propis com els anteriors, també s’escriuen amb majúscula quan van acompanyats per un possessiu, demostratiu o indefinit, o per una expressió que servix per a referir-se a l’acreditació concreta de què parlem (*la meua Targeta Daurada, esta Targeta Or, l’esmentada Targeta Daurada...*), ja que en estos casos es considera que és un nom propi per la seua capacitat designativa d’una acreditació única, i funciona exactament com ho faria un nom propi de persona, per exemple:

> M’han fet **una** **Targeta Daurada** nova perquè la que tenia estava molt deteriorada. (En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona: *És un Roc amb molta sensibilitat, a pesar del nom.*)  
> La **meua** **Targeta Or** està molt vella. (En majúscula, tal com passaria amb un nom propi de persona: *La nostra Elvira ha guanyat el concurs.*)
# Edats prehistòriques i històriques

# Criteris generals

S’escriuen amb minúscula els noms comuns com *prehistòria, història...*:

> Durant la segona mitat del segle XIX, moltes troballes permeteren tindre informació sobre la **prehistòria**.  
> La **història** del Regne de València és molt interessant.

S’escriuen amb majúscula els noms científics que designen les divisions geològiques i paleontològiques i les de la prehistòria, però no els adjectius que els concreten:

> Les primeres restes del gènere *Homo* daten del **Paleolític inferior**.  
> El **Juràssic** sol dividir-se en tres subperíodes: **Juràssic inferior, mitjà i superior**.  
> El període **Paleolític** (o, senzillament, el **Paleolític**) es caracteritza per l’ús de la pedra tallada.  
> L’agricultura i la ramaderia són característiques del **Neolític**.

En canvi, s’escriuen amb minúscula el substantiu comú *era* (i l’adjectiu que l’acompanya), ja que, contràriament als noms propis dels períodes indicats anteriorment, es considera una designació genèrica i no forma part de la nomenclatura científica contemporània més estandarditzada:

> L’**era primària**, o Paleozoic, comprén, entre altres, els períodes Permià, Carbonífer, Devonià i Cambrià.  
> Els dinosaures dominaren la Terra durant l’**era secundària**.

Contràriament, s’escriuen amb majúscula els sintagmes nominals formats amb el substantiu *edat* quan funcionen com a noms propis que designen els grans períodes de la prehistòria o de la història:

> És una destral de l’**Edat del Bronze**.  
> L’**Edat Mitjana** arriba fins a la caiguda de Constantinoble.

En canvi, el mot *edat* i el complement que l’acompanya s’escriuen amb minúscula quan s’usen en sentit genèric:

> El segle XX ha sigut una **edat d’or** per a la ciència.

D’altra banda, s’escriuen amb majúscula els noms propis de períodes històrics que se superposen a la divisió en edats:

> La **Il·lustració** és l’època de l’extensió del pensament científic i racional.  
> L’**Antiguitat** és el període històric que correspon a les civilitzacions més antigues, especialment la grega i la romana.   
> El **Renaixement** és una època de refloriment de la civilització i de les arts.
# Antiguitat

S’escriu amb majúscula quan es tracta del nom propi d’un període històric que se superposa a la divisió lèxica en eres i edats:

> L’**Antiguitat** és el període de la història comprés entre el naixement de l’escriptura i la caiguda de l’Imperi Romà.
# Edat Antiga

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat Antiga** comença quan apareix l’escriptura.
# Edat Contemporània

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat Contemporània** comprén des del 1789 fins a l’actualitat.
# Edat de la Pedra

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat de la Pedra** és el primer període prehistòric de la humanitat.
# Edat del Bronze

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat del Bronze** és una etapa cronològica posterior a l’Edat del Coure.
# Edat del Coure

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat del Coure** és el primer període de l’Edat dels Metalls.
# Edat del Ferro

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat del Ferro** és el tercer i últim període de l’Edat dels Metalls.
# Edat dels Metalls

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat dels Metalls** és el període prehistòric posterior a l’Edat de la Pedra, i es caracteritza per la utilització de ferramentes i armes de metall.
# Edat Mitjana

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat Mitjana** es prolonga fins a la caiguda de Constantinoble.
# Edat Moderna

S’escriu amb majúscula:

> L’**Edat Moderna** acaba amb la Revolució Francesa.
# Mesolític

S’escriu amb majúscula:

> El **Mesolític** és la fase de la prehistòria en què s’efectua el pas de l’economia depredadora a la de producció d’aliments.
# Neolític

S’escriu amb majúscula:

> El **Neolític** és la fase de la prehistòria que seguix el Mesolític.
# Paleolític

S’escriu amb majúscula:

> El **Paleolític** és el primer període de la prehistòria.
# Prehistòria

S’escriu amb minúscula:

> La **prehistòria** és el període més antic de la història de la humanitat.