# Els possessius

# 1. Funció

Els possessius indiquen propietat o pertinença respecte de l’element a què fa referència el substantiu que modifiquen implícitament o explícitament. Esta propietat o pertinença s’assenyala a partir de les persones que intervenen en la relació comunicativa establida.

# 2. Classificació i morfologia

Els possessius poden ser **àtons** o **tònics**, segons que es pronuncien o no units a la paraula que precedixen; i d’**un sol posseïdor** o de **diversos posseïdors,** segons que el subjecte que posseïx l’objecte de què es parla siga una persona o diverses persones.

## 2.1. *Els possessius àtons*

Els possessius àtons només s’usen precedint algunes relacions de parentiu, en certes expressions estereotipades i precedint alguns tractaments.

Per a un sol posseïdor hi ha les formes següents: per a la primera persona del singular, hi ha les formes **mon** per al masculí i **ma** per al femení; i en plural, **mos** per al masculí i **mes** per al femení:

> Saps com anar a **ma** casa?  
> **Mos** pares viuen a Vila-real.

Per a la segona persona en singular, hi ha les formes **ton** per al masculí i **ta** per al femení; i en plural, **tos** per al masculí i **tes** per al femení:

> A on treballa **ton** germà?  
> Quan vindran **tos** pares?

I per a la tercera persona en singular, **son** per al masculí i **sa** per al femení; i en plural, **sos** per al masculí i **ses** per al femení:

> **Sa** santedat el papa Joan XXIII.  
> **Ses** nebodes han obert una botiga de regals.

Per a diversos posseïdors, per a la primera persona del singular hi ha les formes **nostre** per al masculí i **nostra** per al femení; i en plural, **nostres** per al masculí i per al femení:

> Déu **Nostre** Senyor.  
> **Nostres** filles ja són ben grans.

Per a la segona persona del singular, hi ha les formes **vostre** per al masculí i **vostra** per al femení; i en plural, **vostres** tant per al masculí com per al femení:

> Hem vist **vostres** possessions.  
> Senyors, no oblideu **vostra** indulgència**.**

I per a la tercera persona, hi ha les mateixes formes que per a un posseïdor: en singular, **son** i **sa** per al masculí i el femení, respectivament; i en plural, **sos** per al masculí i **ses,** per al femení. I també les formes **llur** per al singular i **llurs** per al plural:

> Els súbdits es queixaven, però **son** prec no arribava al cor del monarca.  
> Joan i Maria confiaven en ell, però **llurs** esperances han esdevingut vanes.

## 2.2. *Els possessius tònics*

Per a un sol posseïdor, en la primera persona del singular hi ha les formes **el meu** per al masculí i **la meua** per al femení; i en plural, **els meus** per al masculí i **les meues** per al femení:

> **El meu** llibre és molt interessant.  
> **La meua** intenció era bona.  
> Ho he de comentar amb **els meus** amics.  
> No han tingut en compte **les meues** protestes.

Per a la segona persona, en singular hi ha les formes **el teu** per al masculí i **la teua** per al femení; i en plural, **els teus** per al masculí i **les teues** per al femení:

> Ja parlaràs quan arribe **el teu** torn.  
> **La teua** intervenció ha sigut molt oportuna.  
> M’agraden molt **els teus** pantalons.  
> Sempre s’oposen a **les teues** iniciatives.

I per a la tercera persona, en singular, **el seu** per al masculí i **la seua** per al femení; i en plural, **els seus** per al masculí i **les seues** per al femení:

> **El seu** projecte és inviable.  
> Agrairem sempre **la seua** generositat.  
> **Els seus** partidaris el van abandonar.  
> **Les seues** cosines visitaran els iaios demà.

Per a diversos posseïdors, per a la primera persona del singular hi ha les formes **el nostre** per al masculí i **la nostra** per al femení; i en plural, **els nostres** per al masculí i **les nostres** per al femení:

> **El nostre** pare treballa massa.  
> Posàrem tota **la nostra** il·lusió en el projecte.  
> Els hem manifestat **els nostres** millors desitjos.  
> Heu de disculpar **les nostres** deficiències.

Per a la segona persona del singular, hi ha les formes **el vostre** per al masculí i **la vostra** per al femení; i en plural, **els vostres** per al masculí i **les vostres** per al femení:

> De tots el que hem vist, **el vostre** treball és el millor.  
> Això són coses de **la vostra** professora.  
> Van vetlar **pels vostres** interessos.  
> Ahir van vindre **les vostres** companyes.

I per a la tercera persona hi ha, d’una banda, les mateixes formes que per a un posseïdor: en singular, **el seu** per al masculí i **la seua** per al femení; i en plural, **els seus** per al masculí i **les seues** per al femení.

> Els socis l’han alliberat **del seu** compromís.  
> Ara vindran amb **els seus** romanços!

REMARCA: Quan els possessius van darrere del mot que determinen, s’usen sense article: *Un cosí **meu** viu a Xàbia. Li ho ha dit una amiga **seua**.*