# La representació del fonema /k/: les grafies c, q, qu, g i k

El fonema velar oclusiu sord /k/ es pot representar per mitjà de les grafies **c, q, qu, g** i **k,** segons les normes següents:

# 1. Davant de vocal

*a*) Es representa amb **c** davant de **a**, **o**, **u**: ***c**asa, va**c**a; Al**c**oi, **c**olom; **c**urt, pe**c**uliar.*

*b*) Es representa amb **qu** davant de les vocals **e**, **i**: *en**qu**esta, pa**qu**et, **qu**erella; en**qu**itranar, mà**qu**ina, **qu**imera.*

# 2. Davant de diftong

*a*) S’escriu **q** davant de la vocal **u** quan esta forma diftong amb la vocal que la seguix: *conse**qü**ència, obli**qü**itat, **qu**adre, **qu**otidià.*

*b*) S’escriu **c**davant de la vocal **u** quan esta no forma diftong amb la vocal següent: *conspí**c**ua, **c**ua, eva**c**uar, innò**c**ua.*

# 3. Davant de consonant

*a*) S’escriu **c** davant d’una altra **c** o davant de **t**, **s** i **z**: *a**c**cés, a**c**ció; a**c**triu, ca**c**tus; da**c**sa, sa**c**seig; è**c**zema.*

*b*) S’escriu **g** davant d’una altra **g** o davant de les grafies **d**, **m** i **n**: *bur**g**gravi, su**g**gerir; amí**g**dala, mara**g**da; fra**g**mentar, ma**g**ma; ma**g**nitud, sa**g**nar.*

EXCEPCIONS: S’escriuen amb **c** mots com *anè**c**dota, arà**c**nid, dra**c**ma, estri**c**nina, fran**c**maçó, llo**c**nouí, pi**c**nic i tè**c**nic.*

# 4. A fi de mot

*a*) En paraules agudes en què el fonema /k/ està precedit de vocal, s’escriu **c**: *afala**c**, bate**c**, pessi**c**, cadu**c**.*

EXCEPCIONS: S’escriuen amb **g** algunes paraules agudes com ara *buldo**g,** estrate**g,** ga**g,** gro**g*** (beguda)*, ma**g,** mucíla**g,** nura**g,** re**g,** tuare**g** i zig-**zag***; i les paraules amb la terminació culta **-gog:** *demago**g**, pedago**g***.

*b*) En paraules agudes en què el fonema /k/ està precedit d’una altra consonant o en les planes quan va precedit de vocal, s’escriu **g** o **c** segons la grafia que presenten els derivats:

> fan**g** < fan**g**ar  
> llar**g** < allar**g**ar  
> pelas**g** < pelas**g**a  
> san**g** < san**g**onós  
> cartíla**g** < cartila**g**inós  
> nàufra**g** < naufra**g**ar  
> pròdi**g** < prodi**g**ar

Però:

> ar**c** < ar**c**ada  
> blan**c** < blan**c**or  
> cal**c** < cal**c**ar  
> por**c** < por**c**atera  
> estóma**c** < estoma**c**al  
> fàrma**c** < farma**c**ologia  
> líri**c** < líric**a**  
> pràcti**c** < practi**c**ar

EXCEPCIONS: S’escriuen amb **c** final:  
Alguns mots plans com ara *àne**c***(però *ane**g**uet)*, *aràbi**c*** (però *aràbi**g**a), bròfe**c*** (però *brofe**g**ar),* *càrre**c*** (però *càrre**g**a), càve**c*** (però *cave**g**ada), espàrre**c*** (però *esparre**g**uera),* *fàsti**c*** (però *fasti**g**ós), feréste**c***(però *feréste**g**a), llòbre**c*** (però *llòbre**g**a), màne**c*** (però *màne**g**a), présse**c*** (però *presse**g**uer), ròne**c*** (però *ròne**g**a), ròsse**c*** (però *rosse**g**ar).*  
La primera persona del present d’indicatiu de molts verbs: *be**c***(però *be**g**a, be**g**uí, be**g**uera); de**c***(però *de**g**a, de**g**uí, de**g**uera); di**c***(però *di**g**a, di**g**uí, di**g**uera); tra**c***(però *tra**g**a, tra**g**uí, tra**g**uera).*

# La grafia *k*

Només s’utilitza per a representar certs mots provinents d’altres llengües o en derivats de noms propis: *kafkià, kàiser, kantisme, kurd.*