## Un Ribalta del Museu de Belles Arts de València és la nova ‘Obra invitada’ en el Belles Arts d’Astúries

*** La pintura *Abraçada de sant Francesc d’Assís* al Crucificat es podrà visitar a Oviedo fins al mes de juny**

El Museu de Belles Arts de València (MuBAV) ha cedit en préstec una de les seues obres més conegudes del pintor del Barroc Francesc Ribalta, *Abraçada de sant Francesc d’Assís al Crucificat*, la qual s’exposa com a ‘Obra invitada’ en el Museu de Belles Arts d’Astúries, a Oviedo, fins al pròxim 13 de juliol.

El programa ‘La Obra invitada’ té com a finalitat enriquir la col·lecció del Museu de Belles Arts d’Astúries amb destacades obres procedents d’institucions nacionals i internacionals, o bé de col·leccionistes particulars en algunes ocasions, que durant un període aproximat de tres mesos permeten reforçar el discurs de la seua exposició permanent.

La presentació ha comptat amb la presència del director del Museu de Belles Arts de València, Pablo González Tornel, qui ha manifestat que els museus espanyols “hem de treballar en xarxa per a reforçar-nos”. El director ha incidit en què la cultura “és capaç d’unir més que mai el Cantàbric i el Mediterrani”. Igualment, González Tornel ha subratllat que “amb Ribalta, visita Oviedo el millor del Barroc valencià”.

La pintura, realitzada cap a 1620, és un llenç barroc de notables dimensions (208 x 167 cm) que procedix del convent de caputxins de la Sang de Crist de València, des d’a on va passar al Museu de Belles Arts després de la desamortització dels béns eclesiàstics en el segle XIX.

L’*Abraçada de sant Francesc d’Assís al Crucificat* és una obra de maduresa de Francesc Ribalta en la qual, a partir dels models gravats del flamenc Hieronymus Wierix, el pintor va crear una composició totalment original.

En esta obra, sant Francesc, en èxtasi, apareix en el mont Gòlgota per a convertir-se en testimoni directe i probatori de la crucifixió i abraçar Jesús. Crist, per la seua part, deixa anar una de les seues mans de la fusta de la creu per a despullar-se de la corona d’espines i posar-la sobre el cap del sant.

La visió de sant Francesc es convertix, amb Ribalta, quasi en una al·legoria sensorial del sagrament de l’Eucaristia, en la qual el sant aproxima els seus llavis a la ferida del costat de Crist per a, tancant els ulls, paladejar la sang i la carn salvadores que, gràcies al ritu de la transsubstanciació, són l’eix central de la litúrgia catòlica.

L’escena, d’una potència física commovedora, es convertix en una figuració perfecta de gran part dels elements vertebrals del catolicisme qüestionats per la Reforma protestant: els sagraments, la transsubstanciació i el valor dels sants com a mediadors entre els fidels i la divinitat.

**El pintor Francesc Ribalta**

Francesc Ribalta es va formar inicialment a Barcelona, encara que va abandonar Catalunya en 1581 davant la primerenca mort dels seus pares. A Madrid va entrar en contacte amb el nucli d’artistes cortesans actius a El Escorial i l’obra de Juan Fernández de Navarrete ‘el Mudo’ i Bartolomé Carducho va deixar especial empremta en la seua manera de pintar.

Ribalta es va traslladar a València en 1599, probablement en la comitiva que es va desplaçar a la ciutat per a les bodes de Felip III i Margarita d’Àustria. A València va entrar al servici de l’arquebisbe sant Joan de Ribera i va participar de la creació en 1616 d’un col·legi de pintors.

Francesc Ribalta va ser l’iniciador del Barroc a València i va crear una escola de pintors de la qual van formar part el seu propi fill Joan Ribalta (ca. 1596 - 1628), Vicent Castelló (ca. 1585 - 1636) o Jeroni Jacint de Espinosa (1600-1667).

Ribalta, a partir d’una formació tardomanierista, va anar modulant el seu estil sobre la base de la pintura del natural i a través d’un profund realisme aprés a través de la circulació de còpies d’obres de Caravaggio, la importació de llenços de Josep de Ribera i la presència del pintor itinerant Pedro Orrente a València.

Francesc Ribalta va executar formidables pintures religioses com el retaule de Sant Jaume a Algemesí (ca. 1603), la *Santa Cena* del Col·legi de Corpus Christi de València (1606) o el retaule de la cartoixa de Porta Coeli (1625-1627), així com nombrosos retrats “del viu” dels principals protagonistes de la religiositat valenciana del moment.

Fecha: 04/04/2025