Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9095, del 28-05-2021 (2021/5014)

RESOLUCIÓ de 6 de maig de 2021, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local les Danses de les Carasses, de Petrer.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9095

Data del DOGV
:   28-05-2021

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2021/5014


Data del document
:   06-05-2021

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 6 de maig de 2021, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local les Danses de les Carasses, de Petrer. [2021/5014]  
L'article 1.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que formen part del patrimoni cultural valencià, en qualitat de béns immaterials del patrimoni etnològic, les creacions, els coneixements, les tècniques, les pràctiques i els usos més representatius i valuosos de les formes de vida i de la cultura tradicional valenciana.  
  
Els articles 15.5 i 55 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que s'inclouran en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià, amb la qualificació de béns immaterials de rellevància local, aquelles creacions, coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats més representatives i valuoses de la cultura i les formes de vida tradicionals valencianes. Igualment s'inclouran els béns immaterials que siguen expressions de les tradicions del poble valencià en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i especialment, aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé immaterial de rellevància local, emesos pel Servei de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial, i de conformitat amb aquests; fent ús de les facultats que confereixen l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià; l'article 22 del Decret 186/2017, de 24 de novembre, pel qual s'aprova el Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, i l'article 19.1 del Decret 62/2011, de 20 de maig, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local, resolc:  
  
  
Primer  
Incoar un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local les Danses de les Carasses de Petrer i procedir a la inscripció en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià.  
  
Segon  
D'acord amb el que disposa l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià, en l'annex que s'adjunta a aquesta resolució es determinen els valors del bé que justifiquen aquesta declaració i es descriuen els detalls que permeten identificar-lo amb precisió.  
  
Tercer  
La protecció de les Danses de les Carasses de Petrer com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar tasques d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els mitjans disponibles a suports materials per a garantir la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que sobrepasse el desenvolupament normal dels elements que formen aquesta manifestació cultural haurà de comunicar-se a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a l'autorització administrativa, si és el cas, i consegüent modificació d'aquesta resolució.  
Les accions de salvaguarda que es projecten hauran de tindre en compte, de manera molt especial, els riscos de desvirtuació que podrien derivar-se del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
La gestió del patrimoni cultural protegit per aquesta declaració de bé de rellevància local immaterial correspon a l'Ajuntament de Petrer.  
  
Quart  
Notificar la present resolució a les persones interessades en el procediment.  
  
València, 6 de maig de 2021. El conseller d'Educació, Cultura i Esport: Vicent Marzà i Ibáñez.  
  
  
  
ANNEX  
  
Des de fa uns anys, les festes, els costums i les tradicions s'estan revalorant com a elements que formen part del patrimoni cultural d'un municipi, junt amb els monuments, jaciments arqueològics i béns mobles que formen un patrimoni integral que cal conéixer, protegir i divulgar.  
Petrer és una vila que compta amb nombrosos elements que fan que el seu patrimoni immaterial siga ric i variat, i és intenció de l'Ajuntament vetlar, al costat de la societat en general, per la seua conservació i promoció perquè aquest valor cultural continue sent reflex dels valors tradicionals de la població i perdure en el temps, ja que en l'actualitat l'interés que demostren les generacions més joves en altres temes fa que puga perillar la seua continuació si no s'apliquen des de l'Administració i des de l'àmbit sociocultural les mesures oportunes per al seu coneixement i difusió.  
L'Administració autonòmica va promulgar la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, i les seues modificacions posteriors, que recull en l'article 55 que «s'inclouran en l'Inventari general del patrimoni cultural valencià, amb la qualificació de béns immaterials de rellevància local, aquelles creacions, coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats més representatives i valuoses de la cultura i les formes de vida tradicionals valencianes. Igualment s'inclouran els béns immaterials que siguen expressions de les tradicions del poble valencià en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i especialment aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià». Aquests béns reconeguts com a immaterials de rellevància local s'inclouran en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià, al mateix temps que s'establiran les mesures oportunes que garantisquen la seua preservació i difusió segons l'article 57 de la llei.  
  
Aquest és el motiu pel qual s'ha preparat la present documentació a manera de fitxa de catalogació que demostra el valor patrimonial de les Danses de les Carasses i per a les quals se sol·licita a la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport el reconeixement com a bé immaterial de rellevància local (BIRL). Per a elaborar-la ens hem basat fonamentalment en l'estudi més complet que hi ha fins hui, realitzat per l'investigador petrerí Vicent Navarro i Tomàs, titulat Les danses de les carasses de Petrer: origen, evolució i perspectives de futur i que es recull en la bibliografia.  
  
1. Identificació  
a) Identificació geogràfica  
Les Danses de les Carasses se celebren en el centre històric de la vila de Petrer, població situada a la comarca alacantina del Vinalopó Mitjà.  
b) Àmbit  
És una cercavila i un ball relacionats amb les festes patronals en honor a la Mare de Déu del Remei, que es realitza al llarg del mes d'octubre.  
c) Tipologia  
Danses de carrer realitzades per persones emmascarades i disfressades.  
d) Denominació principal i altres  
Les Danses de les Carasses de Petrer.  
e) Imatge  
Les carasses es relacionen tradicionalment amb les festes patronals en honor a la Mare de Déu del Remei, i la seua imatge representativa és una màscara o carassa que es confecciona amb un tros de tela en la qual es dibuixen trets facials com ulls, nas i boca.  
f) Comunitats o persones relacionades amb l'element  
Les Danses de les Carasses estan organitzades per la Regidoria de Festes de l'Ajuntament de Petrer en coordinació amb diferents col·lectius musicals i socioculturals de Petrer com són la Colla El Terròs, l'Associació El Terror, l'Associació de Veïns del Centre Històric Miguel Hernández i, en els últims anys, l'Associació Kaskaruja. Amb tot, la cercavila i la dansa estan obertes a totes les persones que vulguen participar-hi.  
g) Breu descripció  
En el mes d'octubre, després de les festes patronals en honor a la Mare de Déu del Remei, determinats dies dels caps de setmana, a la vesprada, es fa una cercavila pels carrers i places del centre històric amenitzada amb música tradicional de dolçaina i tabalet, i en què participen persones emmascarades i vestides amb vestits i roba de dècades anteriors anomenades carasses. Les màscares es realitzen per a l'ocasió amb trossos de tela en què es pinten trets facials. Al final de la desfilada, a la plaça de Baix, davant del públic congregat i amb acompanyament musical, les persones disfressades de carasses realitzen les danses.  
  
2. Marc espacial  
a) Localització  
Les danses de les carasses es representen en el nucli històric tradicional de Petrer, i consisteixen en una cercavila per diversos carrers i places que acaba en ball a la plaça de Baix, on estan ubicats l'ajuntament i l'església parroquial de Sant Bartomeu Apòstol. Per tant, es pot dir que el seu desenvolupament es realitza en dos escenaris:  
 Cercavila pels carrers i places del centre històric.  
 Danses a la plaça de Baix.  
b) Recorregut  
El recorregut habitual de la cercavila pel nucli antic de la població és: plaça de Baix, carrer Cánovas del Castillo, carrer Josep Perseguer, passeig de l'Esplanada, carrer Sant Vicent, carrer Gabriel Brotons, plaça de Dalt, carrer Rector Bartolomé Muñoz i retorn a plaça de Baix on es ballen les danses al centre de la plaça.  
  
3. Marc temporal  
a) Calendari  
Les danses es realitzen els caps de setmana d'octubre després de les festes patronals que se celebren al començament del mes d'octubre. Encara que en dècades anteriors els dies de les danses eren diferents.  
b) Periodicitat  
Anual.  
  
4. Descripció i caracterització  
a) Orígens documentats o atribuïts  
Al principi les danses es podrien considerar com una pràctica ritual, d'origen pagà, que va perdent el seu lloc preponderant dins de les festes de celebració i que el poble ha intentat mantindre, a pesar de les pressions de l'Església, dins de les manifestacions religioses importants que se celebraven en un moment d'exaltació i alegria per festejar i agrair a la mare naturalesa, a la Mare de Déu, al Santíssim Crist, etc., unes bones collites que garantisquen una vida sense penúries i amb felicitat. Per això, totes les referències que tenim de les danses estan vinculades amb les celebracions religioses més importants de Petrer.  
  
Seguint l'obra de Vicent Navarro i Tomàs (2000 i 2001), l'investigador petrerí que ha estudiat les danses, es pot indicar que se celebraven des del segle XVII, portades per famílies que van vindre, des de la Foia de Castalla, Biar i alguns pobles de l'Alacantí, a repoblar Petrer després de l'expulsió dels moriscos, a partir de 1611, amb la carta de poblament atorgada pel comte d'Elda.  
Els documents escrits que al·ludeixen a les danses de Petrer, els trobem en la relació d'actes de la celebració del segon centenari de la Mare de Déu del Remei de l'any 1830, quan s'indica que «[?] i a les vesprades dels expressats huit dies s'efectuaran els balls de dansa amb dolçaina segons és costum des d'immemorial d'aquesta vila». També apareixen en la relació d'actes de la celebració del segon centenari del Santíssim Crist de la Sang, l'any 1874, on s'escriu que «en els quinze dies que van seguir es van fer danses tocant la dolçaina totes les vesprades a la plaça de Baix on es reunien les màscares amb aquest objecte [?]».  
Els programes de les festes de la Mare de Déu del Remei de les primeres dècades del segle XX també es refereixen a les carasses. S'anuncien com un acte més de la festa: del dia 8 al 20 d'octubre de 1912 se celebren «balls de màscares». En 1925 s'anuncien, el dia 8, com un «concurs de màscares», els dies 9 i 10 com a «balls populars», i el dia 11 com a «concursos de disfresses, mantons de Manila i balls populars». El dia 8 d'octubre de 1927 s'anuncien com a «concurs de disfresses», els dies 9 i 10 com a «balls populars» i el dia 11 «concurs de disfresses i balls populars». En 1929 se celebra només el dia 8 d'octubre com a «concurs de disfresses», i en 1930, any del tercer centenari de la Mare de Déu del Remei, s'anuncien el dia 9 com a «típiques danses a l'estil del país», i els dies 10 i 11 com a «típiques danses regionals a la manera del país».  
b) Evolució històrica / modificacions  
El pas del temps i la idiosincràsia dels pobles ha portat les festes tradicionals a patir transformacions que, en alguns casos, les enriqueixen i en uns altres les empobreixen. El ball a Petrer s'havia perdut per complet i ara se'n conserven alguns passos concrets atenent als compassos de la música.  
Totes aquestes manifestacions han sobreviscut adaptant-se a les vicissituds de cada temps i a les necessitats de cada societat. Així es confirma a Petrer. En el segle XIX, els centenaris de la Mare de Déu i del Crist es van celebrar 8 i 15 dies, respectivament. L'any 1912 són 13 dies. En els anys vint eren quatre dies, i l'any del centenari de la Mare de Déu, en 1930, van ser 3 dies. La reducció dels dies de celebració dels balls ja havia començat, eren menys dies i estaven dins del novenari. No sabem si l'Església va intervindre en aquest canvi, ja que durant molts segles la seua determinació va ser fer desaparéixer les celebracions festives de naturalesa pagana impregnades de religiositat popular. Un factor determinant que va intervindre en el canvi i empobriment dels balls va ser el canvi social de principis del segle XX, amb el pas d'una societat agrícola en crisi, que va veure com la fil·loxera acabava amb les vinyes, a una societat en procés d'industrialització, amb les terrisseries treballant a plena capacitat i on van sorgir les primeres fàbriques de calçat, que van imposar un ritme de treball i temps que estaven renyits amb una tradició que prolongava les festes de la Mare de Déu nou dies més per a ballar les danses, i això no era viable laboralment.  
  
Cal dir que els participants en aquest tipus de celebracions festives van ser sempre les classes populars. Les persones més senzilles i humils que es van unir al món laboral. La classe alta era la que mantenia la religiositat oficial i en relació a les danses eren simples espectadors. Van ser uns anys en la història de Petrer en què va sorgir un moviment social i cultural amb un gran anhel de llibertat i coses a fer. Però la cadena de transmissió entre generacions, que garanteix que no es perda una tradició, es va trencar. Els balls estaven en declivi. En aquell moment els balls s'anuncien de diverses maneres: com a «balls de màscares», «balls populars», «concursos de disfresses i mantons de Manila»... Ja en 1930 es diuen «danses regionals a l'estil del país». Com es pot observar, el nom de carasses no apareix en cap ressenya. Una altra informació reveladora és que les danses van deixar de celebrar-se entre 1931 i 1938, i a l'octubre de 1939 es van reprendre els dies 9, 10, 12 i 15 anunciant-se com a «balls populars a l'estil del país». També hi ha referències per a animar el personal a participar-hi comunicant que «s'atorgaran diversos premis a les millors disfresses».  
  
Entre els anys 1941 a 1944 no es troba cap referència als balls, per la qual cosa considerem que no es van celebrar. I de nou en 1945 apareix una ressenya en l'última pàgina del programa, en la secció de notes i amb lletres molt xicotetes, on es llig el següent: «Durant el novenari i els diumenges restants del mes tindran lloc a les vesprades les tradicionals danses a l'estil del país». D'aquesta manera tan marginal van continuar anunciant-se els balls fins a l'any 1962, a excepció de l'any 1949 que, a més de la revisió esmentada, es van anunciar el «dia 9 a les 4 de la vesprada grans balls de màscares». La nota diu que se celebraran durant el novenari i la resta dels diumenges del mes. Això suposava entre onze i tretze dies de balls segons l'any. Vicent Navarro pensa que va ser aquests anys quan van passar a celebrar-se els diumenges del mes d'octubre posterior al dia 7, dia de la Mare de Déu. Després el temps va fer la resta i el que havien sigut els balls es va anar simplificant en la cercavila amb veïns i veïnes disfressats i representant uns senzills passos a manera de dansa.  
A Petrer el progrés va significar el final de coses tradicionals que feien olor d'antigor: les danses de les carasses, la foguera de Sant Antoni, la nit del rotllo, la festa dels quintos, el recapte d'almoines de l'Auroreta del Queixal per Tots Sants, etc. Sempre fou així, a excepció de la festa de moros i cristians que, per la seua estructura organitzativa, ha sigut capaç d'adaptar-se i evolucionar en tot moment.  
Cal tindre en compte que la ritualitat de la inversió, del grotesc i de la sàtira és el que més radicalment s'aboleix de l'escenari tradicional. I fruit d'aquest procés de transformació, les carasses es van prohibir l'any 1962. Es pot assegurar que la prohibició no va partir de les autoritats de la població, ja que se sap que l'alcalde i el rector de l'època n'eren grans entusiastes i participants, i el mateix secretari de l'Ajuntament va escriure en la revista dels moros i cristians que mai hi havia hagut incidents en aquesta festa. Per això la població de Petrer mai va saber quina havia sigut la verdadera raó per la qual les carasses van ser prohibides, encara que Vicent Navarro opina que es degué ordenar des d'instàncies polítiques i religioses superiors i les autoritats locals hagueren d'acatar-les.  
En els anys que no va permetre eixir a les carasses durant les festes patronals, hi havia un sentiment de nostàlgia per part de la població que se'n recordava, i s'anava creant un sentiment col·lectiu de recuperació d'aquesta tradició. Segons l'investigador, l'arribada de la democràcia va portar nous i renovats aires, i a Petrer va sorgir un moviment local que va intentar recuperar el sentit lúdic de la festa de la Mare de Déu promovent noves activitats participatives, alhora que exigia el control i l'organització de la festa. L'arribada dels ajuntaments democràtics va frustrar aquest moviment i les seues pretensions i va crear divisió veïnal. Hi hagué una comissió que reivindicava la recuperació de les danses que es va assabentar que la prohibició s'havia suspés quan va aparéixer el ban.  
A l'octubre de l'any 1979 van eixir de nou les carasses. Va ser un moment d'incertesa per la forma en què es va fer: tal com es va prohibir en 1962 es va recuperar en 1979, per decret. Algunes coses eren noves: els músics els pagava l'Ajuntament. Tots els que volien participar-hi s'havien d'identificar en l'oficina de la policia local, on els atorgaven un número identificatiu. Amb aquests canvis tot estava controlat, però en el fons les autoritats tenien por que ocorregueren incidents d'ordre públic. Des d'aquells anys les carasses han canviat de dia de celebració, passant de diumenge a dissabte, però l'estructura ha continuat segons la tradició, potser desvirtuada, ja que més que una cercavila tradicional s'ha convertit a vegades en una desfilada de carnaval pel fet que les disfresses no corresponien a les carasses.  
  
L'assistència i la participació en aquestes últimes dècades s'ha anat reduint, sobretot en els anys noranta i la primera dècada del segle XXI, però els últims anys, des de l'Ajuntament i des de col·lectius socioculturals, s'ha incentivat la seua importància com a tradició local, descartant les alteracions de tipus carnavalesques que estaven introduint-se, i s'ha potenciat el seu coneixement i difusió per les xarxes socials i els mitjans de comunicació amb la finalitat que aquesta festa no desaparega. Aquestes accions han tingut efecte i des de fa uns anys hi ha una major participació.  
Sobre la música i la cançó  
Aquests balls sempre van acompanyats de música. En totes les referències escrites de les danses trobem que la dolçaina és l'instrument principal.  
Dels dolçainers que la interpretaven se'n sap molt poc. En el programa de festes de 1925 s'indica que «se celebraran balls populars amenitzats pel dolçainer Sr. Poveda Maestre», el dolçainer Parra. Els testimonis orals sempre anomenen Parra acompanyat de Salvador, el seu inseparable tabaleter. Tots dos van tocar junts des de començaments del segle XX fins a la dècada dels anys trenta. En els anys cinquanta apareix en l'escena Lluís «el Tibero», de Petrer, que va interpretar la música de la dansa de les carasses que ara es toca.  
Aquesta música consta de sis temes que són variacions d'un tema principal que apareix, difuminant, en els balls de tots els pobles veïns. Cinc d'aquests temes van ser gravats en els anys seixanta a Lluís «el Tibero» pel mestre de música Manuel Alemany «el Maleno», que va col·laborar en el Cancionero de la provincia de Alicante de Salvador Seguí, on estan publicats.  
Per primera vegada apareix una partitura de les danses de Petrer. Seguí transcriu literalment el que escolta, però se sap que els dolçainers mai treballen amb partitura; per tant, en aquella època la música tradicional, que es tocava d'any en any, podia experimentar variacions importants, si no en el ritme i la base melòdica, sí en la disposició de les notes i en el seu valor. Amb tot, en l'actualitat sí que s'utilitzen partitures i els músics poden reproduir els temes sense variacions.  
Quasi tota la música popular portava lletra que la gent cantava, acompanyada per la dolçaina i el tabalet. L'investigador Francesc Martínez i Martínez va publicar en el seu llibre Coses de la meua terra (La Marina) la següent lletra, que fa una referència clara a les danses de Petrer. Diu concretament: «Quan ja estaven a punt tots els balladors, la dolçaina tocava la dansa primera i la variant». Seguidament fa una descripció de com era l'estructura de la dansa amb els seus moviments i passos, sent molt interessant per a recuperar la dansa, ja que el ball actualment està perdut i només se'n fan alguns passos. A continuació indica Martínez: «Després del descans, no molt llarg, el tabalet, amb el seu plam, prarram, plam, avisa que segueix el ball. La dolçaina canta, i a la melodia els xicons li apliquen la següent lletra:  
  
A ballar les danses  
eixirà Lluïseta amb  
el mocador,  
sabatetes roges,  
vestit de crespó,  
i un plat de tomaques  
per al senyor retor.  
  
Una altra música, però amb els mateixos moviments que la primera. Els donçainers li apliquen aquesta lletra:  
  
Ja tinc els morros lluents  
de tocar i no cobrar;  
fadrinetes de Petrer,  
no eixireu més a ballar  
si no em paguen al corrent.  
Mes que s'empenyaren  
tots els currutacos de Petrer,  
no eixireu més a ballar  
si no em paguen al corrent.  
  
El fet que en una cançó tradicional de la Marina aparega el nom de Petrer fa pensar a Vicent Navarro que devien ser músics d'aquesta comarca els que venien a tocar en les carasses a la nostra localitat. Navarro recull a Petrer un altre tema amb el mateix ritme i cadència, i que la gent cantava quan sentia el ritme de la dansa:  
  
Toporrons som, toporrons,  
toporrons som, toporrons.  
Ninots, ninots.  
  
Sabem per transmissió oral que, fins a l'any 1962 quan prohibeixen les carasses, als músics els pagaven els mateixos dansaires, i pel que es coneix, ho feien de mala gana, en una espècie de joc que feien per a enrabiar els músics. Aquests havien d'encarregar-se de cobrar pels seus serveis. Al que havia pagat li col·locaven un senyal o numeret, bé de tela, bé de paper. Ja durant la democràcia l'Ajuntament es va fer càrrec de pagar als músics.  
c) Personatges: indumentàries, pràctiques i funcions  
En les danses els participants són adults (la majoria) i menors, homes i dones, sense que hi haja cap limitació de nombre per a la participació. Les persones que hi participen han d'anar disfressades amb vestits o roba d'una altra època, normalment de mitjan segle XX, i portant una màscara, carassa en valencià, que constitueix l'element principal i identificador d'aquestes danses.  
Els participants es cobreixen la cara amb un drap blanc en què fan forats per als ulls, nas i boca, afegint-hi després celles, colorets a les galtes, llavis o bigots pintats. La màscara es completa amb la disfressa indicada anteriorment i amb aquesta indumentària es realitza una cercavila en què molesten de manera amable el públic assistent i li pregunten amb veu deformada si els coneixen.  
Finalment, a la plaça de Baix es realitza una dansa per part de les carasses acompanyades per la música tradicional de la dolçaina i el tabalet.  
d) Elements / processos (activitats i oficis)  
Les danses no requereixen la implicació activa d'oficis per al correcte desenvolupament de la festa, únicament la participació de músics que interpreten la música tradicional de la dolçaina i el tabalet. Els veïns i veïnes de Petrer realitzen la cercavila i la dansa sense que hi haja assajos previs.  
e) Desenvolupament i seqüència temporal  
Com s'ha indicat en el punt 3.a, les danses es realitzen els caps de setmana d'octubre a la vesprada, en unes hores determinades, concretament de 17 a 19 h. Es comença amb la cercavila pels carrers i places del centre històric en què participen les persones disfressades i portant carasses, acompanyades per música tradicional. La cercavila acaba en la plaça de Baix amb la dansa dels participants i amb l'assistència del públic que rep les bromes de les carasses al llarg de la cercavila i que observa el ball que fan.  
f) Organització / dedicació / finançament  
L'entitat organitzadora de les danses de les carasses és la Regidoria de Festes de l'Ajuntament de Petrer, que compta amb la col·laboració de diverses entitats socioculturals i musicals com s'ha indicat en el punt 1.f.  
g) Relació de béns o entorns d'interés vinculats  
La cercavila i danses es realitza en l'entorn del nucli històric tradicional, que té en conjunt la categoria de bé de rellevància local (BRL), atenent el Decret 62/2011, de 20 de maig, del Consell, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local. De la mateixa manera, en el catàleg de patrimoni municipal del Pla general de Petrer de 1997 s'inclou la plaça de Baix com a element protegit.  
  
5. Interpretació i simbolismes  
El fet de disfressar-se de carassa suposa desenvolupar una sèrie d'aspectes socials que es relacionen amb el públic espectador, encara que la primera premissa és la de buscar el divertiment dels participants, sent molts els homes que es disfressen de dona i, al contrari, moltes les dones que ho fan d'home. És un ball que, com s'ha indicat anteriorment, tradicionalment incloïa crítiques a l'activitat política i social quotidiana de la vila, provocant les persones del públic per on passa la cercavila, insinuant-se, clavant-se amb el públic, colpejant-lo amb un espolsador, i aconseguint una relació de complicitat, amb l'avantatge que la carassa coneix la persona del públic, però aquesta no, per la màscara que porta, el vestit o disfressa i la veu distorsionada que fa per a no ser reconeguda.  
Són unes hores uns dies determinats del mes d'octubre en què les persones que es disfressen canvien la seua rutina diària, i gràcies a l'anonimat de la carassa i a l'ambient de pertinença a un col·lectiu amb el qual fer la cercavila i el ball, es rememora una època en què la crítica es podia realitzar veladament, sabent que tot es feia en un ambient festiu i sense que es produïren represàlies per part de les autoritats polítiques i religioses.  
  
6. Percepció i implicació de la població i grau d'obertura als públics  
La població de Petrer participa activament tant en la cercavila com en el ball, encara que el nombre de participants no és molt gran: unes desenes de carasses, de totes les edats, que augmenta cada cap de setmana que dansen, sent l'últim dia quan la participació és majoritària, tant per les carasses que hi participen, com pel públic que les veuen.  
  
És una representació oberta a tot el veïnat i a les persones que ens visiten, ja que és un acte públic la cercavila del qual es realitza pels carrers i places del centre històric i acaba amb el ball a la plaça de Baix. Per tant, qualsevol persona pot participar activament vestint-se de carassa o actuar com a espectador mentre transcorre la festa tradicional.  
  
  
7. Salvaguarda  
a) Protecció administrativa  
L'Ajuntament de Petrer, a través de la Regidoria de Festes, és l'encarregat d'organitzar la cercavila i les danses dins de les festes patronals de la Mare de Déu del Remei.  
b) Agents i metodologia de transmissió  
La Regidoria de Festes és l'encarregada de coordinar amb les diferents associacions, col·lectius i resta de regidories implicades l'organització del festeig. Al ser una celebració anual, amb la suficient antelació, dins del programa de festejos de les festes patronals en honor a la Mare de Déu del Remei, s'anuncien les carasses perquè col·lectius i particulars puguen preparar-se per a participar-hi de manera lliure i espontània, ja que no cal inscripció prèvia.  
Des de fa dècades, en diferents col·legis de la localitat, quan arriba el mes d'octubre, es realitzen tallers d'elaboració de carasses dins de la programació educativa com a manera de transmetre una tradició als més menuts, i de la mateixa manera es realitzen cercaviles en les instal·lacions educatives per a fomentar el seu coneixement i participació.  
  
c) Altres accions de salvaguarda  
 Fotofesta. Des de fa una dècada, les regidories de Festes i de Cultura i Patrimoni convoquen un concurs de fotografia digital en què els fotògrafs retraten aspectes de les festes patronals d'octubre, entre els quals destaquen les danses de les carasses.  
 Aplec dolçainers i tabaleters. A l'octubre de l'any 2015 la Colla de Dolçainers i Tabaleters El Terròs de Petrer va celebrar el seu 35 aniversari organitzant el XVI Aplec de la Federació Valenciana de Dolçainers i Tabaleters. Dins del programa, els participants procedents de tota la Comunitat Valenciana van interpretar la dansa de les carasses promocionant el seu coneixement i ressaltant l'acte.  
 Taller de carasses. Des de 2017, tres associacions petrerines (Associació de Veïns Barri Antic Miguel Hernández, El Terròs i Kaskaruja), amb la col·laboració de la Regidoria de Festes, organitzen un dissabte al matí el taller de carasses a la plaça de Dalt, un dels punts per on discorre la cercavila. D'aquesta manera, tant adults com menors poden aprendre a confeccionar la seua carassa per a utilitzar-la en les danses que es faran a la vesprada.  
 Ral·li fotogràfic ClickPetrer 2019. El Grup Fotogràfic de Petrer realitza a l'octubre d'aquest any el VII Ral·li fotogràfic ClickPetrer, coincidint amb un dissabte de carasses, la qual cosa farà que diversos centenars de fotògrafs vinguts de diferents poblacions puguen conéixer aquesta celebració centenària i singular que es realitza en la nostra vila.  
d) Identificació de riscos i diagnòstic  
El risc que tenen les danses actualment és que, a pesar de ser una tradició secular que s'ha celebrat habitualment excepte en determinats períodes en els quals va estar prohibida, no té un seguiment important en la població, ja que són unes desenes de persones vestides de carasses les que participen activament en la cercavila, acompanyades dels músics amb els quals es balla davant d'un públic poc nombrós els primers dies i amb més afluència l'últim dia, la qual cosa podria comportar, a poc a poc, a la seua desaparició per falta de participació.  
  
e) Objectius, estratègies i accions proposades per a la salvaguarda  
Els objectius i estratègies proposades per a la salvaguarda de les danses com a bé immaterial de rellevància local es concretaran en les mesures següents:  
 Fomentar la investigació i la documentació amb criteris científics.  
  
 Recopilar testimoniatges passats i presents per a la seua preservació.  
 Promoure el desenvolupament normal i la pervivència d'aquesta manifestació cultural.  
 No modificar la festivitat mantenint els seus valors tradicionals  
Qualsevol canvi que excedisca el normal desenvolupament d'aquesta manifestació cultural s'haurà de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural perquè, si és procedent, reba l'autorització administrativa i es modifique la present declaració.  
De les accions que ja proposava l'investigador Vicent Navarro en el seu estudi de les carasses fa unes dècades, algunes s'han desenvolupat i d'altres encara no:  
 Que una entitat o col·lectiu s'encarregue d'organitzar les danses de les carasses secundada per l'Ajuntament, tant econòmicament com aportant infraestructures.  
 Crear un grup d'investigació que estudie i recopile tots els aspectes històrics que fan referència a les danses i a les carasses, així com la comparació i la relació que tenen amb festes semblants d'altres poblacions.  
 Recuperar la dansa creant un grup de ball que amb les vestimentes a l'ús i a la vista de tots siguen els seus mantenidors, reconstruint els seus passos.  
 Vetlar pel manteniment dels aspectes estètics de les disfresses i les màscares per a evitar que es convertisquen en un simple carnestoltes.  
 Vincular grups de persones que ja estan organitzats en les filades de les festes dels moros i cristians de Petrer perquè participen en les danses.  
 Estimular la crítica en tots els aspectes de la vida municipal com són els polítics, socials, econòmics, religiosos, en un to satíric i lúdic.  
  
  
8. Valoració i justificació de la declaració  
Les danses de les carasses tenen en el seu origen un caràcter satiricoburlesc, i segurament estaven associades des del començament a les festivitats religioses, com a contrapunt al sagrat i a l'ordre civil (Església i Ajuntament), per part dels veïns i veïnes de la vila que trenquen, almenys uns dies i per unes hores, l'ordre establit per la societat del període modern i contemporani.  
Aquesta expressió de la cultura popular, enfrontada al sistema establit, va tindre un ampli suport social que va anar fluctuant al llarg dels segles, amb major o menor participació, i que no era del grat dels estaments superiors, per la qual cosa van advocar per suprimir-les, fins que en la dècada dels seixanta del segle XX van ser prohibides, i reaparegueren amb l'arribada de la democràcia a final de la dècada dels anys setanta del segle XX, tractant de recuperar aquesta tradició amb el seu component lúdic, satíric i crític. És per això que en aquest acte festiu centenari trobem raons suficients per a sol·licitar la declaració de bé immaterial de rellevància local per a les danses de les carasses de Petrer.