Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4944, del 11-02-2005 (2005/987)

Notificació de la Resolució del recurs d'alçada, referència interna R-109/2004, a Vicente Fernández Fuentes.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4944

Data del DOGV
:   11-02-2005

Secció del DOGV
:   V. ALTRES ANUNCIS - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/987


Organisme emissor
:   Conselleria de Territori i Habitatge

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la Resolució del recurs d'alçada, referència interna R-109/2004, a Vicente Fernández Fuentes. [2005/X987]
  
De conformitat amb el que estableix l'art. 59.4 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, es notifica al Sr. Vicente Fernández Fuentes, c/ Almàssera, 10-1ª (46977 València) la resolució del recurs d'alçada amb el número de referència interna R-109/2004.
  
Examinat el recurs d'alçada formulat per Rogelio Soriano González en representació de la mercantil Espacio y Urbanismo, SL, contra la resolució del Servei Territorial d'Habitatge i Projectes Urbans de València, en l'expedient núm. 46/1G/0023/1999/220 (VIVI-040502/531).
  
Antecedents de fet
  
Primer. La Comunitat de propietaris de l'edifici siti a València, C/ Almàssera 8 i 10 i Músic Penella 7 i 9, va formular el 21 d'octubre de 2002 una denúncia en què se sol·licitava a la Generalitat Valenciana que obligara a Espacio y Urbanismo, SL, a complir determinades especificacions previstes en el projecte i no executades, com també l'esmena d'una sèrie de deficiències constructives, la llista de les quals va ser aportada posteriorment (document 4 de l'expedient).
  
Segon. L'inspector de la secció de fiscalia del Servei Territorial d'habitatge i Projectes Urbans de València va girar visita d'inspecció el 12 de febrer de 2003, en la qual va advertir la presència de 18 deficiències en l'edifici i va ordenar les obres que s'han de realitzar (document 5). Es va invitar a Espacio y Urbanismo a realitzar-les mitjançant l'escrit remés el 18 de febrer.
  
Tercer. Mitjançant l'escrit de data 2 d'abril de 2004, Espacio y Urbanismo comunicava al Servei Territorial que havia iniciat la realització de les obres de reparació.
  
Quart. Amb data 27 de juliol de 2003, es va passar segona visita d'inspecció, el resultat del qual consta al document 14 de l'expedient. En aquest informe el nombre de deficiències és de 16.
  
Cinqué. A la vista d'aquest informe el 18 de novembre de 2003, es va incoar expedient sancionador contra el promotor de l'edificació Espacio y Urbanismo, SL, i contra l'empresa constructora Edrix, Edificaciones y Promociones La Ribera, SAL, i es va formular el corresponent plec de càrrecs.
  
Un tercer informe de data 16 d'octubre de 2003 va ratificar que les obres no s'havien realitzat.
  
Per això amb data 10 de març de 2004, el cap del Servei Territorial d'Habitatge i Projectes Urbans de València va dictar una resolució per la qual qualificava la infracció com molt greu i imposava a Edrix, Edificaciones y Promociones La Ribera SL. una sanció de 4.210 euros i va obligar solidàriament a aquesta i a Espacio y Urbanismo SL. a realitzar les obres de reparació que s'enumeren en la resolució. (document 29).
  
Sisé. Contra aquesta resolució Espacio y Urbanismo va presentar recurs d'alçada en què enumerava tres vicis d'aquesta:
  
1. Nul·litat per falta de motivació i per haver prescindit totalment del procediment establit.
  
2. Prescripció de la infracció.
  
3. Vulneració de l'article 9 in fine de la Llei 1/1997.
  
Fonaments de dret
  
Primer. Competència
  
L'òrgan competent per a la resolució d'aquest recurs és el director general d'Habitatge i Projectes Urbans, d'acord amb el que estableix l'article 114 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú i article 19 del Decret 119/2003, d'11 de juliol, del Consell de la Generalitat Valenciana pel qual s'aprova el Reglament orgànic i funcional de la Conselleria de Territori i Habitatge.
  
Segon. Procediment
  
En la tramitació de l'expedient s'ha observat el que disposen els articles 107, 110, 114 i 115 de la Llei, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.
  
Tercer. Sobre la resolució recorreguda
  
Plantejat el recurs de la forma elegida pel recurrent, escau analitzar per separat cadascun dels vicis que Espacio y Urbanismo denúncia com a comesos.
  
1. Ha de decaure prompte la imputació de falta de motivació de la resolució recorreguda perquè aquesta compleix els requisits exigits per la jurisprudència: llista dels fets tipificats com a infracció administrativa, autor dels mateixos i sanció imposada.
  
A Espacio y Urbanismo i a Edrix se'ls ha imposat la sanció de realitzar les obres enumerades i a Edrix, a més la multa de 4210 euros.
  
La STS de 29.9.92, estableix que: «la motivació de qualsevol resolució administrativa constitueix la via essencial per a l'expressió de la voluntat de l'administració, que al seu torn constitueix garantia bàsica de l'administrat que així pot impugnar, si escau, l'acte administratiu amb plenitud de possibilitats crítiques del mateix, perquè el paper representat per la motivació de l'acte és que no prive l'interessat del coneixement de les dades fàctiques i jurídiques necessàries per a articular la seua defensa. El dèficit de motivació productor d'anul·labilitat de l'acte radica, en definitiva, en la producció d'indefensió en l'administrat».
  
La STS de 25 de gener de 1992 assenyala que «la doctrina científica ha assenyalat que la motivació és el medi tècnic de control de la causa de l'acte. No és un requisit merament formal, sinó de fons».
  
El Tribunal Constitucional ha afirmat que la motivació d'un acte administratiu és la que permet discernir entre discrecionalitat i arbitrarietat (STC 165/93, 18 de maig), i així «...l'exigència de motivació suficient és, sobretot una garantia essencial del justiciable mitjançant la qual es pot comprovar que la resolució donada al cas és conseqüència d'una exigència racional de l'ordenament i no el fruit de l'arbitrarietat» (SSTC 75/1988, 199/1991, 34/1992 i 49/1992).
  
La STC 232/92, de 14 de desembre assenyala que: «...l'interessat o part ha de conéixer les raons decisives, el fonament de les decisions que li afecten, en tant que instruments necessaris per a la seua possible impugnació i utilització de recursos».
  
Si es tracta d'un acte discrecional de l'administració, la STC 224/1992, de 14 de desembre, assegura que «aquesta facultat no constitueix per ella mateixa justificació suficient de la decisió finalment adoptada, sinó que, al contrari, l'exercici d'aquesta facultat ve condicionada estretament a l'exigència que aquesta resolució estiga motivada, perquè només així pot procedir-se a un control posterior d'aquesta, en evitació de tota possible arbitrarietat que, d'altra banda, vindria prohibida per l'art. 9.3 CE».
  
La motivació serà, perquè, el medi que possibilite el control jurisdiccional de l'actuació administrativa, com a exponent del control que els jutges i tribunals han de realitzar de la legalitat de l'actuació administrativa i del sotmetiment d'aquesta als fins que la justifiquen (art. 106.1 CE).
  
No exigeix la jurisprudència en cap cas que la resolució perquè siga motivada, reculla una contestació expressa i prolixa sobre cadascuna de les al·legacions efectuades per l'expedientat, que és el que sembla que entén el recurrent que havia d'haver-se fet. Així, és clar que l'òrgan instructor no considera l'existència d'una prescripció de la infracció, quan eleva una proposta de resolució sancionadora al cap del Servei Territorial d'habitatge i Projectes Urbans de València, sense que la legalitat d'aquesta proposta, i en conseqüència de la correlativa resolució sancionatoria, es veja afectada perquè en el seu text no s'haja fet expressa menció al rebuig de la prescripció de la infracció.
  
2. La mateixa sort ha de seguir la denúncia d'haver prescindit del procediment establit per a això.
  
Com indica la disposició addicional primera de la Llei 1/1997, de 21 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de règim sancionador en matèria d'habitatge: ?El procediment sancionador s'haurà d'ajustar a què, amb caràcter general, establisca el Govern Valencià i, si no n'hi ha, a l'establit amb caràcter general pel Reial decret 1398/1993, de 4 d'agost, pel qual es va aprovar el Reglament del procediment per a l'exercici de la potestat sancionadora, en desplegament de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú?.
  
I això és el que ha fet l'òrgan instructor, i per tant la seua actuació ha d'afirmar-se que és ajustada a dret.
  
3. Interpreta el recurrent que l'obligació de realitzar obres de reparació és una mesura complementària de les sancions consistents en multes.
  
Això és un error, perquè l'article 9 de la Llei 1/1997 qualifica ?l'obligació de realitzar obres de conservació i conservació?, com una ?sanció?.
  
Es tracta per tant d'una sanció independent que pot imposar-se sense necessitat imposar una sanció pecuniària.
  
- Als autors d'infraccions greus i molt greus es podran imposar, a més, les sancions següents: ....- I entre elles es troba la indicada.
  
Espacio y Urbanismo és infractor greu, i com a conseqüència d'això se li ha imposat la sanció de realitzar les obres de reparació enumerades en la resolució que es recorre.
  
4. Al·lega finalment el recurrent la prescripció de la infracció per tractar-se de defectes a la vista, i haver transcorregut més d'un any, des de el lliurament dels habitatges.
  
La proposta de resolució no considera els defectes com a la vista, i pel seu component tècnic haurà d'estar-se primordialment a aquesta, per la qual cosa ha d'entendre's que el termini de prescripció és de tres anys i no d'un, com pretén el recurrent.
  
Vistos la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, i la resta de legislació de general i pertinent aplicació i de conformitat amb la proposta de resolució de l'Àrea de Promoció, resolc:
  
Desestimar el recurs d'alçada interposat per Rogelio Soriano González en representació de la mercantil Espacio y Urbanismo, SL, formulat contra la Resolució de la cap del Servei Territorial d'habitatge i Projectes Urbans de València de data 10 de març de 2004, i confirmar-la, en conseqüència, íntegrament.
  
Contra la present resolució que posa fi a la via administrativa, es pot interposar recurs contenciós administratiu, davant del jutjat contenciós administratiu de València, en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà a la notificació d'aquesta, segons els arts. 8.3 i 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.
  
Tot això, sense perjudici que puga exercir qualsevol altre recurs que estime oportú.