Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6801, del 21-06-2012 (2012/5976)

RESOLUCIÓ de 30 de maig de 2012, de la subsecretària de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació, per la qual es resolen els recursos d'alçada plantejats contra la reducció d'havers practicada amb efectes d'1 de març de 2012, en el component retributiu relacionat amb la formació del professorat i la realització d'altres activitats per a la millora de la qualitat de l'ensenyança.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6801

Data del DOGV
:   21-06-2012

Secció del DOGV
:   II. AUTORITATS I PERSONAL - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2012/5976


Data del document
:   30-05-2012

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 30 de maig de 2012, de la subsecretària de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació, per la qual es resolen els recursos d'alçada plantejats contra la reducció d'havers practicada amb efectes d'1 de març de 2012, en el component retributiu relacionat amb la formació del professorat i la realització d'altres activitats per a la millora de la qualitat de l'ensenyança. [2012/5976]  
Les persones interessades que apareixen en l'annex de la present resolució han interposat sengles recursos d'alçada contra la reducció d'havers practicada en les corresponents nòmines del passat mes de març respecte del component relacionat amb la formació permanent del professorat i la realització d'altres activitats per a la millora de la qualitat de l'ensenyança, regulat en el Decret 157/1993, de 31 d'agost, i resulten els següents  
  
Fets  
  
Primer. Per mitjà del Decret Llei 1/2012, de 5 de gener, del Consell, de mesures urgents per a la reducció del dèficit a la Comunitat Valenciana (DOCV núm. 6688, de 10.01.2012), van ser modificats els imports corresponents al component retributiu relacionat amb la formació permanent dels funcionaris de carrera dels diferents cossos docents, i es va establir que els efectes econòmics quant a la percepció de les noves quantitats d'este component retributiu serien a partir de l'1 de març de 2012.  
  
Segon. Les persones interessades, pel fet que no estan d'acord amb la reducció practicada en la nòmina del mes de març respecte de la quantitat abonada pel component relacionat amb la formació permanent del professorat i la realització d'altres activitats per a la millora de la qualitat de l'ensenyança, interposen els corresponents recursos d'alçada, en què sol·liciten que «siga dictada una resolució estimatòria per la qual es reconega el dret a percebre el component retributiu relacionat amb la formació permanent dels funcionaris (sexennis) íntegrament durant tots els mesos sense cap reducció i, per consegüent, s'acorde la devolució de les quantitats que, si és el cas, s'hagueren detret del seu import total, així com es procedisca a la regularització de les nòmines a partir dels corrents».  
  
Fonaments de dret  
  
Primer. La subsecretària de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació és competent per a conéixer dels presents recursos d'alçada en virtut del que disposen l'article 20.1 del Decret 98/2011, de 26 d'agost, del Consell, pel qual s'aprova el Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació (DOCV núm. 6597, de 30.08.2011), així com els articles 114 i 115 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú (d'ara en avant LRJ-PAC).  
  
  
Segon. A causa de la identitat substancial dels recursos d'alçada presentats i per raons d'economia processal i unificació de doctrina, és procedent disposar el tractament unitari dels recursos mitjançant l'acumulació, en virtut del que disposa l'article 73 de la LRJ-PAC.  
  
  
Tercer. Els recursos han sigut interposats per titulars d'un dret que els conferix legitimació activa, i dins del termini establit a l'efecte, de conformitat amb el que disposa l'article 115 de la LRJ-PAC.  
  
  
Quart. Les persones recurrents fonamenten la seua pretensió en l'article 21 de la Llei 7/2007, de 12 d'abril, de l'Estatut Bàsic de l'Empleat Públic, relatiu a la determinació de les quanties i dels increments retributius, entre altres preceptes, i al·leguen, en síntesi, que la reducció practicada «no s'ajusta a dret, perquè atempta contra un dret econòmic adquirit i consolidat en el temps».  
Per tant, amb l'objecte de procedir a la resolució dels recursos d'alçada plantejats, resulta imprescindible determinar si s'ajusta a dret la utilització de la figura del decret llei com a instrument normatiu vàlid per a alterar les retribucions complementàries dels empleats públics, així com la possible validesa de l'afectació de drets econòmics suposadament consolidats en el temps.   
  
Quint. La regulació del sistema retributiu dels funcionaris públics està prevista en la Llei 7/2007, de 12 d'abril, de l'Estatut Bàsic de l'Empleat Públic (d'ara en avant EBEP), l'article 22 de la qual establix que «les retribucions dels funcionaris es classifiquen en bàsiques i complementàries».  
En concordança amb esta classificació, l'article 23 de l'EBEP determina que les retribucions bàsiques es fixaran en la Llei General de Pressupostos Generals de l'Estat, i en l'article 24 es disposa que «la quantia i l'estructura de les retribucions complementàries dels funcionaris s'establiran per les corresponents lleis de cada administració pública», per la qual cosa, en conseqüència, són les comunitats autònomes les que posseïxen la potestat i la competència per a establir la quantia i l'estructura de les retribucions complementàries, i entre les quals, les del complement específic.  
És per això que, exercint la Generalitat Valenciana la competència per a determinar el complement específic dels funcionaris integrats en esta, es va crear dins d'este un component retributiu destinat al personal docent al seu servici i relacionat amb la formació permanent i la realització d'altres activitats per a la millora de la qualitat de l'ensenyança per mitjà de l'aprovació del Decret 157/1993, de 31 d'agost (DOCV núm. 2104, de 16.09.1993).  
La quantia d'este component retributiu vigent a 29 de febrer de 2012 es trobava establida en l'annex de l'Acord d'11 de juny de 2010, del Consell, pel qual es dóna publicitat a les taules retributives a què fa referència la disposició addicional octava del Decret Llei 3/2010, de 4 de juny, del Consell, de Mesures Urgents en Matèria de Retribucions en l'Àmbit del Sector Públic Valencià (DOCV núm. 6288, de 14.06.2010).  
  
Sext. L'actual context econòmic i fiscal, caracteritzat per la greu crisi financera internacional, i els compromisos assumits per les comunitats autònomes en l'Acord Marc sobre Sostenibilitat de les Finances Públiques 2010-2013, aprovat pel Consell de Política Fiscal i Financera, així com l'establiment de l'objectiu d'estabilitat pressupostària per a les comunitats autònomes durant el període 2012-2014, fixat en l'Acord del Consell de Ministres, de 24 de juny de 2011, han originat que siga necessària l'adopció urgent d'una sèrie de mesures tendents a la racionalització i l'eficàcia dels gastos de personal en les administracions públiques, ja que constituïxen una partida significativa en els pressupostos generals, i amb això reduir el dèficit públic per a assegurar la sostenibilitat fiscal.  
  
D'esta manera, la Generalitat Valenciana, fent ús de la potestat legislativa conferida en virtut de l'article 44.4 de la Llei Orgànica 5/1982, d'1 de juliol, per la qual s'aprova l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, el qual disposa que «el Consell, en casos d'extraordinària i urgent necessitat, podrà dictar disposicions legislatives provisionals per mitjà de decrets llei sotmesos a debat i votació en les Corts, atenent el que preceptua l'article 86 de la Constitució Espanyola per als decrets llei que puga dictar el Govern d'Espanya», i atenent a la doctrina constitucional consolidada en diverses sentències, entre les quals la Sentència número 6/1983, de 4 de juliol, i la Sentència número 137/2003, de 3 de juliol, així com la Interlocutòria número 63/2010, de 28 d'octubre, en els quals s'assenyala que «la utilització del decret llei per al tractament de conjuntures econòmiques problemàtiques representa un instrument constitucionalment lícit, en la mesura que és pertinent i adequat per a la consecució del fi que justifica la legislació d'urgència, que no és un altre, segons hem reiterat, que subvindre a situacions concretes dels objectius governamentals que per raons difícils de preveure requerisquen una acció normativa immediata en un termini més breu del requerit per la via normal o pel procediment d'urgència per a la tramitació parlamentària de les lleis», ha abordat l'adopció de mesures urgents per a la reducció del dèficit a la Comunitat Valenciana per mitjà del ja mencionat Decret Llei 1/2012, de 5 de gener, del Consell (DOCV núm. 6688, de 10.01.2012).  
Per tant, resulta convenient destacar, enfront de les al·legacions de les persones recurrents quant a la impossibilitat de modificar les retribucions dels funcionaris públics amb un instrument normatiu diferent de la corresponent llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana, que el cas de recórrer a normes extrapressupostàries que incidisquen precisament sobre les lleis de pressupostos pel fet que estes últimes contenen la previsió d'ingressos i autoritzacions pressupostàries, resulta ajustat a dret perquè, segons ha assenyalat el Tribunal Constitucional en la Sentència núm. 3/2003, de 16 de gener, «la Constitució i les normes que integren el bloc de la constitucionalitat establixen una reserva material de la llei de pressupostos -la previsió d'ingressos i autoritzacions de gastos per a un any-, reserva que, tot i no excloure que altres normes amb contingut pressupostari alteren la quantia i la destinació del gasto públic autoritzats en la dita llei, sí que impedix una modificació de la llei que no obeïsca a circumstàncies excepcionals». Esta excepcionalitat es troba justificada segons els raonaments exposats anteriorment.   
  
  
Sèptim. Finalment, quant a l'al·legació de les persones recurrents fonamentada en la vulneració d'un dret econòmic adquirit i consolidat en el temps, és a dir, el dret a rebre íntegrament el component de formació regulat en el Decret 157/1993, de 31 d'agost, com a conseqüència de la reducció operada en la quantia del dit component retributiu, ha de destacar-se que resulta inapropiat l'intent d'aplicar la controvertida teoria dels drets adquirits en l'àmbit estatutari, perquè, d'acord amb la doctrina constitucional, «és indubtable que en el camp de la relació funcionarial, el funcionari adquirix i té drets subjectius que la llei ha de respectar. Però una cosa és o són eixos drets i una altra la pretensió que siguen considerats immodificables en el seu contingut concret. El funcionari que ingressa al servici de l'Administració pública es col·loca en una situació objectiva, definida legalment i reglamentàriament i, per això, modificable per un instrument normatiu o altre d'acord amb els principis de reserva de llei i de legalitat, sense que, conseqüentment, puga exigir que la situació estatutària quede congelada [...]» (segons la Sentència del Tribunal Constitucional núm. 99/1987, d'11 de juny, i la recent Sentència dictada per la Secció Sèptima de la Sala Contenciosa Administrativa, del Tribunal Suprem, de 02.03.2012).  
  
En conseqüència, cal concloure que la concurrència d'una situació d'extraordinària i urgent necessitat derivada d'una alteració substancial de les circumstàncies econòmiques possibilita que la reducció en la quantia de les retribucions dels empleats públics puga ser legítimament adoptada per mitjà de la figura del decret llei, dins dels límits formals i materials que respecte d'este instrument normatiu exigix la legalitat vigent.  
En virtut del que s'ha exposat i fent ús de les atribucions conferides per l'article 20 del Decret 98/2011, de 26 d'agost, del Consell, pel qual s'aprova el Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació, i la resta de legislació de general i pertinent aplicació, i vista la proposta de resolució del subdirector general de Personal Docent, resolc:  
Desestimar per les raons anteriorment exposades els recursos d'alçada interposats per les persones interessades que figuren en l'annex d'esta resolució, i confirmar les liquidacions d'havers practicades en les nòmines corresponents del passat mes de març respecte del component relacionat amb la formació permanent del professorat i la realització d'altres activitats per a la millora de la qualitat de l'ensenyança, regulat en el Decret 157/1993, de 31 d'agost.  
Contra la present resolució, que esgota la via administrativa, les persones interessades podran interposar un recurs contenciós administratiu, sense perjuí de qualsevol altre que consideren procedent, en el termini de dos mesos a comptar de l'endemà de la recepció d'esta notificació, davant del jutjat contenciós administratiu en la circumscripció del qual tinguen el domicili o es trobe la seu de l'òrgan autor de l'acte originari impugnat, a elecció de les persones demandants, d'acord amb el que preveuen els articles 8.2.a, 14.1 segona, 25.1 i 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa.  
  
València, 30 de maig de 2012.- La subsecretària de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació: Virginia Jiménez Martínez.ANNEX / ANEXO  
  
