Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5895, del 18-11-2008 (2008/13815)

DECRET 171/2008, de 14 de novembre, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, l'església de San Nicolás de Bari, en Requena.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/2008/11/14/171/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   5895

Data del DOGV
:   18-11-2008

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2008/13533


Data del document
:   14-11-2008

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Requena
    * protecció del patrimoni
    * monument
    * ben cultural
    * patrimoni arquitectònic
    * legislació

DECRET 171/2008, de 14 de novembre, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, l'església de San Nicolás de Bari, en Requena. [2008/13203]
L'article 49.1.5ª de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un Bé d'Interés Cultural s'ha de fer mitjançant un decret del Consell, a proposta de la conselleria competent en matèria de cultura. Tot això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració general de l'Estat.
Mitjançant Resolució de 17 de desembre de 2007, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià va acordar incoar l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, a favor de l'església de San Nicolás de Bari, de Requena. La dita resolució, amb els seus annexos, va ser objecte de publicació oficial i fou comunicada als interessats en l'expedient i a l'Ajuntament de Requena, als quals se'ls va concedir tràmit d'audiència.
En compliment del que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, en l'expedient consten els informes favorables de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i del Consell Valencià de Cultura.
L'expedient va ser sotmés a informació pública durant un termini d'un mes i s'han obtingut els informes exigits per l'article 43 de la Llei del Consell.
En virtut d'allò exposat, i d'acord amb el que establix la normativa indicada, a proposta de la consellera de Cultura i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell, en la reunió del dia 14 de novembre de 2008,
DECRETE
Article 1
Es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, l'església de San Nicolás de Bari, de Requena.
Article 2
L'entorn de protecció afectat per la declaració de Bé d'Interés Cultural, així com el seu règim de protecció, queden definits en els annexos I i II, que formen part del present decret. La documentació complementària figura en l'expedient corresponent.
DISPOSICIÓ ADDICIONAL
Única
La present declaració s'ha d'inscriure en la secció primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.
DISPOSICIÓ FINAL
Única
El present decret s'ha de publicar en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.
Valencia, 14 de novembre de 2008
El president de la Generalitat
FRANCISCO CAMPS ORTIZ
La consellera de Cultura i Esport,
TRINIDAD MARÍA MIRÓ MIRA
ANNEX I
Dades sobre el bé objecte de la declaració
1. Denominació
Església de San Nicolás de Bari
2. Descripció
a) Immoble objecte de la declaració
L'església de San Nicolás de Bari és la més antiga de les tres esglésies que hi ha a la vila de Requena, situada al costat de la muralla medieval al primitiu raval de la ciutat, declarada Conjunt Històric Artístic el 1966. Va ser en el seu origen un temple gòtic, finalitzat en el segle xv, que fou objecte de successives ampliacions i reformes en els estils arquitectònics de cada moment. Constituïx una magnífica i harmoniosa síntesi de gòtic, renaixement, barroc i neoclàssic, realitzada per importants arquitectes i artistes del seu temps.
- Resum històric
Es formulen diverses hipòtesis sobre l'origen d'esta església, encara que no sembla posar-se en dubte la seua major antiguitat respecte a les altres dos esglésies de Requena. Adquirix força la hipòtesi de Piqueras Haba que, amb Rafael Bertomeu, dóna suport a la tesi d'una primitiva capella consagrada a la Puríssima que podria haver servit com a església cristiana en els temps de la dominació musulmana, mentre que les esglésies del Salvador o de Santa Maria foren mesquites que van ser consagrades com a esglésies cristianes després de la conquista. El fet que fóra utilitzada com a església cristiana des dels seus orígens justificaria la seua major antiguitat.
L'advocació de l'església a sant Nicolau el Gran, patró de la ciutat, és senyal de la importància que des dels seus orígens va tindre esta parroquia. San Nicolás va posseir els privilegis inherents a la fundació com a parròquia més antiga, entre els quals el d'organitzar la processó del Corpus Christi «a costa del Rey nuestro Señor», com pot llegir-se en les «Constituciones del cabildo Eclesiástico de esta Villa», renovades el 1762.
És possible que l'església gòtica la manaren construir els primers pobladors cristians de la vila, trenta cavallers de la nòmina del rei i eclesiàstics del bisbat de Conca, poc de temps després d'haver sigut atorgada la Carta de Poblament per part d'Alfons X el 1257.
La primera notícia de la construcció es conserva en una inscripció de la seua fàbrica, que diu: «Esta iglesia se composió a... de junio de MCCCCLVIIII años siendo cura de ella el honrado Hernán Pérez de Enjuano». Se suposa que l'església fou acabada en eixa data, si bé se sap que la façana gòtica va ser construïda cap a l'any 1551, segons un manuscrit de Marcos Pedrón, contemporani seu, que també parla d'altres obres sense especificar realitzades entre 1551 i 1558.
La frontera gòtica, segons alguns autors, va ser destruïda en la Guerra de Successió en un bombardeig que va deixar en estat ruïnós l'edifici gòtic, i l'absis va ser suprimit per l'ampliació iniciada el 1723.
Esta ampliació va ser conseqüència d'un moment florent i de bonança econòmica de Requena, i va ser executada en l'estil neoclàssic al gust de l'època. L'obra es va iniciar entre 1723-27 i en l'estat actual de l'església correspon al tram final del temple que inclou el creuer, la cúpula i el presbiteri.
Els responsables d'esta intervenció van ser José Mínguez i Antoni Garcia. El primer, aragonés, format en el taller de València de Pérez Castiel, va col·laborar en la construcció del Palau de Sant Pius V, en l'església parroquial de Chelva, en Sant Llorenç a València i en les torres campanar de Sant Valero de Russafa, entre d'altres. Antoni Garcia, també valencià, va treballar en la parroquial de Chiva i també se sap que va col·laborar a Requena en l'església de Santa Maria.
També hi van intervindre Mauro Minguet, mestre d'obres, Pérez Castiel, arquitecte, l'escultor Ignasi Vergara, Tomàs Artigues, escultor i tallista, i el pintor Josep Parreu, que va realitzar les pintures del reresagrari, conegut per les seues aportacions a la pintura al fresc en matèria de vernissos i colorants.
- Descripció arquitectònica
L'església, segons descriu el diccionari de Madoz, té «51 varas de larga y 11 œ de ancha. Delante del presbiterio hay un cimborrio crucero con una elevación céntrica de 24 varas, y un diámetro de cúpula de 11 varas y cuarto».
L'edifici gòtic constava d'una sola nau de quatre trams coberts amb voltes de creueria que descansaven en els contraforts, entre els quals s'ubicaven les capelles laterals. La il·luminació es resolia per mitjà d'ulls de bou laterals i la coberta de les capelles quedava a un nivell inferior respecte de la part central. No obstant això, els arcs formers de les voltes recorden els que es van fer a l'església valenciana del Patriarca en el segle xvi i a les de Sant Andreu i Sant Esteve a principis del xvii, i podrien ser les obres que s'executaven en esta època a què al·ludix Pedrón en el manuscrit anteriorment citat. Possiblement es va realitzar una recomposició de les voltes de creueria a la manera ja del segle xvi.
A les capelles laterals queden restes d'una decoració posterior barroca que consistix en una motlura trencada adornada al centre amb angelots i els marcs de les finestres de les capelles. També es conserven en este estil les claus penjants de les voltes de creueria, que recorden les de l'església de Sant Esteve de València.
Entre 1723 i 1788 San Nicolás va ser objecte d'importants ampliacions amb la finalitat de convertir-la en una església al gust del moment, i s'hi van fer el creuer, la cúpula semiesfèrica sobre tambor i el presbiteri, i un absis semicircular darrere d'un tram de volta de canó, que es conserven. S'hi insinuen els braços del creuer, a l'altura de la nau central. La coberta es resol elevant els murs exteriors de les capelles laterals i cobrint la nau amb una teulada de dos aiguavessos que oculta les primitives entrades de llum. A més d'esta ampliació, Mínguez i Garcia van emblanquinar tot l'interior i van cobrir amb motlures i enlluïts el temple primitiu.
El 1742 es realitza la torre, els materials de la qual (rajola per al campanar i taulellets vidrats en blau i verd per a la teulada) són els mateixos que els utilitzats en la cúpula, fet pel qual es podria atribuir als mateixos Mínguez i Garcia, encara que la seua construcció es va endarrerir respecte a les altres obres. La construcció de la torre va afectar greument l'edifici, ja que va trencar la volta primitiva del primer tram i això debilità l'estructura.
En canvi, la portada de carreus no té semblances constructives amb la torre i a més va ser feta més tard, segons la inscripció que hi ha al frontis:
«Se hizo esta iglesia con. do la Iglesia Unive
Nº S. Sº Pío VI. La de Cuenca el Ilmo. Sr. D.
Felipe Antonio Solano. Los R. de España
la Mag. de el señor D. Carlos III. Esta parroquial
el Dr. D. Benito Cuevas de la Fuente.
Y siendo mayordomo de su fábrica D. Joseph
Enriqu de Navarra y Zelaia. Año MDCCLXXXVIII.»
Seguix un cànon propi de l'estil neoclàssic, la porta allindada del qual es troba emmarcada per dos pilastres dòriques d'orde gegantí que sostenen un frontó triangular que servix de coronació de la porta. Sobre la porta allindada hi ha un medalló del patró, sant Nicolau de Bari.
Durant el segle xix l'església va ser sotmesa a certes reformes de poca importància. S'hi van obrir uns soterranis davall del presbiteri per a habilitar-los com a ossera, que recentment han quedat al descobert.
El 1849 es van obrir capelletes sobre els murs de l'església per a donar recer a diverses imatges procedents de l'antic convent de Sant Francesc, exclaustrat el 1835. De mitjan segle eren les pintures al fresc de Vicent Lledó que després es van perdre. Més tard es va restaurar la capella del sagrari, dotant-la de noves pintures i d'un altre retaule, a costa de José de la Cárcel Marcilla.
Finalment, les tres campanes que es conserven van ser col·locades al llarg del mateix segle xix.
Durant la guerra civil de 1936, igual que la resta de les esglésies de Requena, San Nicolás de Bari fou saquejada. Les seues imatges van ser cremades en la foguera encesa a la plaça, i les portes, finestres i bigues utilitzades com a combustible per a protegir-se del fred.
Després de la guerra civil, el temple va ser tancat al culte i va patir una ràpida deterioració.
b) Parts integrants:
- Nau central gòtica
- Creuer, cúpula i presbiteri
- Torre
- Portada principal
- Restes de la sagristia
- Criptes subterrànies
c) Delimitació de l'entorn afectat:
1. Justificació de la delimitació
La delimitació s'establix a partir dels criteris següents:
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC i en què qualsevol intervenció que es realitze pot afectar-lo tant visualment com físicament.
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que en constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i en què qualsevol intervenció que es realitze pot suposar una alteració de les condicions de percepció del bé o del caràcter de l'espai urbà.
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment i que formen part del seu ambient urbà immediat.
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, tot i no tindre una situació d'immediatesa amb el BIC, afecten de forma fonamental la percepció del bé.
2. Definició literal de la delimitació:
- Origen: Intersecció entre l'eix del carrer Somera i el del carrer Cortina.
- Sentit: Antihorari.
- Línia delimitadora:
Des de l'origen la línia seguix al sud per l'eix del carrer Cortina i s'introduïx a l'illa cadastral núm. 33035 per la mitgera entre les parcel·les 41 i 42. Recorre les posteriors de les parcel·les 36, 35, 34, 33, i 32 i inclou la parcel·la 46. Creua el carrer Juan Masía i l'incorpora fins a la prolongació de l'eix del carrer Barriete, pel qual prosseguix en direcció nord. La línia gira i s'introduïx a l'illa anterior entre les parcel·les 09 i 10 i 16 i 17. Creua el carrer Cantero, continua per les fronteres de les parcel·les 14 i 13 de l'illa 33508, prosseguix per la mitgera de les parcel·les 12 i 13 de la mateixa illa i recorre les posteriors de les parcel·les 18, 20, 21, 22, 23, 01, 02, 03, 04, i 05. Gira per l'eix del carrer San Nicolás a l'oest i continua per l'eix del carrer per a incorporar les parcel·les 09, 10, 11, 12, 13 i 14 de l'illa cadastral núm. 33468 fins a l'eix del carrer Somera i des d'ací fins al punt d'origen.
3. Definició gràfica de la delimitació:
Esta es concreta en el pla que figura com annex II.
d) Normativa de protecció:
Monument:
Article 1
Cal ajustar-se al que disposa la secció segona, règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
Article 2
Els usos permesos són tots els que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució dels dits fins. L'autorització particularitzada d'ús s'ha de regir pel que disposa l'article 18 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.
Entorn de protecció:
Article 3
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del Monument requerix l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. Esta autorització s'ha d'emetre d'acord amb els criteris establits en la present normativa, i per als aspectes no previstos en esta, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 39 de la llei esmentada. La present normativa ha de regir amb caràcter provisional fins que es redacte el Pla Especial de protecció del monument i del seu entorn i obtinga validació patrimonial.
Totes les intervencions requerixen per al tràmit d'autorització la definició precisa de l'abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
Article 4
Sense perjuí del que disposa l'article anterior, per mitjà d'un informe tècnic municipal sospesat, es podrà derivar la no-necessitat del tràmit d'autorització previ en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i instal·lacions dirigides a la mera conservació, reparació i decoració interior d'estos immobles.
En estos casos, l'Ajuntament haurà de comunicar a la administració de la Generalitat en el termini de deu dies, la concessió de la llicència municipal, adjuntant, com a mínim, l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua falta de transcendència patrimonial.
Article 5
La contravenció del que preveuen els articles anteriors determinarà la responsabilitat de l'Ajuntament, en els termes establits en l'article 37 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 6
A fi de preservar el paisatge històric de l'església, no s'autoritzaran edificacions per a cap ús en la part que dóna a l'exterior de la muralla de les parcel·les cadastrals 46, 31, 30, 14, 13, 12, 11 i 10 de l'illa cadastral 33338.
Article 7. Criteris d'intervenció a les illes cadastrals situades en el sòl urbà
1. S'ha de mantindre la parcel·lació històrica de l'entorn.
2. S'han de mantindre les alineacions històriques de l'edificació conservades fins a l'actualitat.
3. Els edificis tradicionals del conjunt, per l'alt valor ambiental i testimonial d'una arquitectura i tipologia que el caracteritza, han de mantindre les fronteres visibles des de la via pública, preservant i restaurant el seu caràcter originari.
4. Queden prohibits els semisoterranis.
5. Les fronteres s'han d'adequar amb caràcter estètic a la tipologia i als acabats tradicionals de Requena, segons l'article 27 del Pla Especial de Protecció de la Vila de Requena, aprovat el 20 de desembre de 2004, i es prohibixen els morters monocapa.
6. Per al que no es disposa en els articles anteriors, cal atindre's a les determinacions del Pla Especial de Protecció de la Vila de Requena mencionat en el punt anterior.
Article 8
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resulta d'aplicació el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.ANNEX II
DOCUMENTACIÓ GRÀFICA


Còpia Permalink ELI