Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5365, del 11-10-2006 (2006/11949)

DECRET 147/2006, de 6 d'octubre, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, l'església arxiprestal de la Mare de Déu dels Àngels de Chelva.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5365

Data del DOGV
:   11-10-2006

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2006/11915


Data del document
:   06-10-2006

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Chelva
    * monument
    * protecció del patrimoni
    * ben cultural
    * legislació

DECRET 147/2006, de 6 d'octubre, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, l'església arxiprestal de la Mare de Déu dels Àngels de Chelva. [2006/11244]  
L'article 49.1.5ª de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, Monumental, arquitectònic, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un bé d'interés cultural es farà per decret del Consell, a proposta de la Conselleria competent en matèria de cultura. Tot això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració general de l'estat.  
Per Resolució de 29 de maig de 1981, la Direcció General de Belles Arts, Arxius i Biblioteques, del Ministeri de Cultura, va acordar tindre per incoat l'expedient de declaració de Monument historicoartístic a favor de l'església parroquial de Chelva.   
L'expedient en qüestió va ser remés a la Generalitat per a la tramitació, segons disposa el Reial Decret 3066/1983, de 13 d'octubre, sobre traspàs de funcions i servicis de l'Estat a la Generalitat en matèria de cultura, i, en concret, a la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, d'acord amb el Decret 171/1983, de 29 de desembre, de la Presidència de la Generalitat.  
Per Resolució de 25 de maig de 2005, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport va acordar continuar l'expedient incoat d'acord amb les disposicions vigents i obrir un període d'informació pública. La resolució, amb els annexos, va ser comunicada als interessats en l'expedient, als quals es va concedir tràmit d'audiència, sense que aportaren al·legacions a l'expedient.  
En compliment del que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i el Consell Valencià de Cultura han emés un informe favorable a la declaració. Consta en l'expedient, així mateix, l'informe favorable de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.  
En virtut d'això i d'acord amb la normativa mencionada, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell, en la reunió del dia 6 d'octubre de 2006,  
DECRETE  
Article 1  
Es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, l'església arxiprestal de la Mare de Déu dels Àngels de Chelva.  
Article 2  
L'entorn de protecció afectat per la declaració de Bé d'Interés Cultural, així com el règim de protecció d'este, queda definit en els annexos adjunts, que formen part del present decret. La documentació complementària consta en l'expedient corresponent.  
Disposició addicional  
La present declaració s'inscriurà en la secció 1a de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.  
Disposició final  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat.  
Valencia, 6 d'octubre de 2006  
El president de la Generalitat,  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ  
El conseller de Cultura, Educació i Esport,  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN  
ANNEX I  
DADES SOBRE EL BÉ OBJECTE DE LA DECLARACIÓ.  
1. Denominació:   
Església arxiprestal de la Mare de Déu dels Àngels.  
2. Descripció:  
Basada principalment en el text de Simó, J.J. del Catàleg de Monuments de la Comunitat Valenciana, editat per la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, de la Generalitat, i en el de Jerónimo Torralba, Erario de santuarios de l'arquitectura religiosa de Chelva, editat per la Real Academia Valenciana de Cultura.  
a) Immoble objecte de la declaració:  
El temple de la Mare de Déu dels Àngels és una imponent construcció del segle XVII, d'aproximadament 32m. per 49m. de planta, inspirada en l'església romana del Gesú de Vignola, amb importants innovacions, com el fet de ser el primer campanar barroc i la major cúpula del moment de la Comunitat Valenciana, així com una grandiosa portada manierista extraordinàriament treballada. La seua ornamentació interior és magnífica i característica del seu autor, un dels millors arquitectes de la seua època. Posseïx una important col·lecció de pintura i orfebreria.  
Este temple en substituïx un altre de més antic, construït al mateix solar cap a 1400, que al seu torn s'havia alçat sobre una xicoteta església edificada després de la conquista de Chelva per Jaume I.  
. Descripció:  
La planta és de creu llatina, amb capelles laterals i un creuer de la mateixa profunditat inscrita en el tradicional rectangle, segons el model difós per l'orde jesuític a partir del concili de Trento, la qual, junt amb altres esglésies siscentistes valencianes, com la parroquial de l'Assumpció de Llíria i el monestir de Sant Miquel dels Reis, de València, significa un nou pas ja quasi definitiu a València, fins llavors encara bastant fidel a la planta de tipus saló d'arrel gòtica.  
La nau es cobrix amb una volta de canó, reforçada amb arcs faixons, en la qual s'obrin en cada tram les corresponents llunetes, als arcs formers de les quals se situen grans finestres rectangulars que la il·luminen. El profund presbiteri també es cobrix amb una volta de canó, però sense llunetes, i s'hi substituïxen els arcs faixons per un cassetonat rectangular en el qual s'inscriuen rombes on s'allotgen penjants .elements decoratius que pengen. en forma de rosetó. La mateixa decoració es troba a les dos voltes transversals del creuer i els arcs faixons de la nau.  
La gran cúpula del creuer és circular i de tambor baix. En este s'obrin huit finestres emmarcades de rocalla, i tot descansa en quatre petxines cobertes per la típica decoració de Joan Pérez Castiel: àngels sostenidors que porten escuts al·legòrics (castells heràldics per Chelva i feixos de blat i vinyes pels llauradors que la van repoblar el 1400), rodejats d'un vigorós amuntonament de retorçuda fullaraca.  
Destaquen les portes de la sagristia i de l'antiga capella de la Comunió per la seua densitat ornamental: dos columnes salomòniques suporten un entaulament, que inicia molt prompte una brusca elevació cap al centre, on es diluïx en una sèrie de motius orgànics guardant simetria.  
La profusa decoració s'estén a tot el temple, però més espaiadament. Així, la cornisa que recorre tot el perímetre interior, excepte al lloc on se situava el retaule de l'altar major, no decora tot el seu fris longitudinalment, com cabria esperar per la seua pròpia comesa ornamental, sinó verticalment, en utilitzar un entaulament de mènsules. Sobre les pilastres se situen els angelots que, junt amb la successió de mènsules, rimen l'entaulament. L'arquitrau es reduïx a dos fines faixes, mentre que el fris llis i el plafó de la cornisa són enormes. Les pilastres que el sostenen són d'orde compost, i s'alcen sobre pedestals i encoixinats que en el seu terç inferior tenen una cornucòpia que en les de la nau porten pintada alternativament la inscripció .ANNO 1692..  
A les finestres del creuer, Pérez Castiel avança una solució que quinze anys més tard s'incorporarà al repertori barroc més utilitzat: l'arquitrau escalonat.  
A la capçalera de la nau, que no té finestra, es troba una fornícula en què se situa sant Isidre llaurador flanquejat per les dos figures coronades dels sants Abdó i Senén, que porten vinyes i blat, seguint la iconografia ja comentada de les petxines del creuer. També les finestres d'este últim es flanquegen de figures al·legòriques: a un costat i a l'altre, dos àngels sostenidors i dos aus fènix, clara referència al delirant llibre de Vicent Marés La Fénix troyana, editat a València, on afirma que esta vila va ser fundada pels fugits amb Enees de Troia, arrabassant a la ciutat del Tíber l'honor donat per Virgili.  
En conjunt, la decoració és magnífica, i molt característica de Joan Pérez Castiel, la fecunda carrera del qual s'inicia el 1674 amb la renovació del presbiteri de la catedral de València, amb les solucions ornamentals de la qual guarda evidents similituds. La seua innegable aparatositat no resulta aclaparadora, donades les proporcions del temple, encara que la desaparició dels retaules en l'última guerra civil espanyola i el penós repintat del segle XIX minven el seu efecte.  
No té res a veure amb esta decoració efectista i bulliciosa la continguda i freda fatxada manierista que dóna accés al temple. Es tracta d'una gran portada retaule, d'estricta ordenació i gran correcció, però que, en conjunt les seues proporcions i articulacions són discutibles i poc afortunades: tota ella queda apaïsada i sembla com si els ordes estigueren compostos de la manera més ordenancista i menys imaginativa possible. El fill de Joan Pérez Castiel, mossén Joan, va escriure cap a 1.700 una demolidora crítica d'esta portada que tan bé degué conéixer: .De ... fábricas cobardes ay algunas en nuestro Reyno que nos enseñan con su experiencia lo que debemos hazer, a costa de su hierro como dice Aristóteles: .experiencia vero docet artem.. En la villa de Jelva ay una portada, su coste 30.000 L. Según Mares L. 6, C.20, y con estar divinamente trabajada su architectura respecto de sus molduras y miniaturas: En cuanto a la disposición y bien parecer está muerta y lamentablemente desgraciada.. No obstant això, la portada no deixa de tindre prestància i és una mostra molt interessant d'un manierisme molt típic: la portada és de quatre pisos, de tres buits cada un, excepte l'últim que només en té un. Els buits queden separats per semicolumnes apariades, correctament superposades, de baix a dalt, dòric, jònic, corinti i compost amb els seues ordes. A mesura que es puja, la transgressió del cànon proporcional i icònic augmenta: els fusts de les columnes van adoptant ornaments continguts però extravagants i van reduint la seua altura sense reduir la distància entre si. Això, junt amb la continuïtat de les cornises, fa que les proporcions s'horitzontalitzen i aplanen. A més de certes rareses decoratives, com el pinacle apagodat de l'últim frontó o les estranyes marqueteries laterals cal destacar-ne una de caràcter estructural: l'accés es realitza per dos entrades laterals i el buit central queda cec. En este buit cec hi ha un escut barroc sostingut per putti alats sobre una onejant tela d'estuc. La portada queda com pegada al gran immafront del temple, de perfil escalonat i coronat de pinacles, i en el seu costat dret s'eleva el campanar.  
El campanar és de planta quadrada i rematat per una estructura típica en rajola que posteriorment empraria Mínguez, el qual va consolidar el prototip de torre barroca valenciana del XVIII: el templet de coronament està assegurat per quatre contraforts de perfil rectangular disposats en diagonal. Cada un d'estos es perfora amb un arc de mig punt i suporta un aletó massís que la unix amb l'espadanya, que es cobrix amb un pronunciat teulat de teula blavosa a quatre aigües.  
La capella de la Comunió és més tardana; va ser acabada en 1770, està situada al costat dret i és com una rèplica a menor escala d'aquell, encara que el seu presbiteri és semicircular i la seua decoració menor. Destaca la portada: sobre un immafront mixtilini s'obri un buit adovellat guarnit d'una motlura convexa i emmarcat per dos ordes jònics apilastrats, rematats per un frontó triangular partit, irrellevant enfront de l'aparatós desplegament ornamental que es desenrotlla al voltant d'una hòstia esculpida: un ric dosser petri la cobrix i una sèrie d'ingenus núvols caragolats l'acompanyen. La portada es remata amb tres pinacles, dos situats simètricament sobre el frontó i el tercer sobre un dosser petri.   
b) Parts integrants:  
. La nau central i les capelles laterals.  
. La capella de la Comunió.  
. La sagristia i les habitacions annexes.  
. El campanar.  
c) Delimitació de l'entorn afectat:  
. Justificació: el criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció consistix a incloure dins de la seua àrea els següents elements urbans:  
. Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, que poden afectar, tant visualment com físicament, qualsevol intervenció que s'hi realitze.  
. Parcel·les recaients al mateix espai públic que el BIC i que constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i en el qual qualsevol intervenció que es realitze puga suposar una alteració de les condicions de percepció d'este o del caràcter de l'espai urbà.  
. Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment, i que constituïxen part del seu ambient urbà immediat.  
. Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, encara que no tenen una situació d'immediatesa amb el BIC, n'afecten de forma fonamental la percepció.  
. Origen: intersecció de l'eix del carrer José Sagí amb el del carrer Ventura Esteval.   
. Sentit: horari.  
. Línia delimitadora: des de l'origen, la línia continua cap a nord-oest per l'eix del carrer Ventura Esteval fins a la travessia Ventura Esteval. Continua per este per esta travessia per a introduir-se en l'illa cadastral núm. 18.193 seguint les parts posteriors de les parcel·les números 19, 18, 17 i 16. Ix de l'illa i travessa el carrer de María Antonia Clavel i s'introduïx en l'illa cadastral núm. 18.185 per la mitgera entre les parcel·les números 11 i 12; continua per les parts posteriors de les parcel·les números 39 i 40 i per la mitgera entre les parcel·les 02 i 40 d'aquella. Creua el carrer En Projecte i l'illa cadastral núm. 18.188 per la mitgera est de la parcel·la núm. 06. Travessa el carrer de Caballeros, creua l'illa cadastral núm. 18.179 per la mitgera entre els números 05 i 52 i gira a l'oest per l'eix del carrer Cuesta Misa. S'introduïx en la illa cadastral núm. 16.173 per la mitgera entre les parcel·les números C6 i C7 i continua a sud-oest per les posteriors de les parcel·les d'esta illa recaients a la plaça Mayor fins a la de la B4. Seguix per la mitgera nord de la parcel·la núm. A9 fins al carrer José Manteca, on gira pel seu eix per a finalitzar al punt d'origen A.  
d) Béns mobles que comprén i que constituïxen part essencial de la seua història:  
. Oli sobre tela:  
. Adoració dels pastors (núm. SVI: G9065298025311)  
Obra de Jeroni Jacint Espinosa. Segle xvii (c. 1660) Oli sobre tela. 225 x 170 cm.  
. Adoració dels pastors (núm. SVI: X7961919738006)  
Obra de Jeroni Jacint Espinosa. Segle xvii (c. 1660) Oli sobre tela. 200 x 246 cm.  
. Sant Miquel Arcàngel (núm. SVI: R9756942923063)  
Obra atribuïda a Vicent Castelló. Segle xvii (primer terç). Oli sobre tela. 202 x 152,5 cm.  
. David vencedor (núm. SVI: K2494873974132)  
Obra atribuïda a Pedro de Orrente. Segle xvii. Oli sobre tela  
. Josué detenint el sol (núm. SVI: E7285154475143)  
Obra de Pedro de Orrente. Segle XVII. Oli sobre tela  
. Tèxtil:  
. Capa pluvial amb tira brodada amb les efígies de Maria Magdalena, sant Joan, sant Pere, Déu Pare, sant Joan Evangelista, sant Pau i santa Llúcia (núm. SVI: S5588440307589)  
Anònim. Segle xvi (primera mitat). 130 x 280 cm  
. Orfebreria:  
. Creu processional (núm. SVI: W0891658488528)  
Obra de Martín Hiero (nimo). Segle xvi (segona mitat). Plata daurada i repujada, amb elements de fosa. 73 x 25 cm.  
. Creu processional (núm. SVI: C5355204376026)  
Taller valencià (sense punxó). Segle xvii (primera mitat). Plata repujada i gravada, amb elements de fosa. 61,5 x 23 cm.  
. Lignum Crucis (núm. SVI: H1841281154930)  
Taller valencià (sense punxó). Segle xvii (primera mitat). Plata daurada repujada i esmalts niellats. Peanya i mànec de coure daurat. 46 x 32 cm.  
. Custòdia processional (núm. SVI: F2405985887133)  
Taller valencià (sense punxó). Segle xvii (1684). Plata daurada repujada, esmalts niellats i caboixons de vidre de colors. 80 x 35 cm.  
3. Normativa de protecció de l'església arxiprestal de la Mare de Déu dels Àngels de Chelva i el seu entorn:  
. Monument:  
Article 1  
Caldrà ajustar-se al que disposa la secció 2a, relativa al règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III, de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.  
Article 2  
Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé, i que contribuïsquen a la consecució d'estos fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons allò que s'ha disposat per l'article 18 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Article 3  
El règim de protecció dels béns mobles que es relacionen en este annex, i que, de conformitat amb el que disposa l'article 28.2.c) de la Llei 4/1998, d'11 de juny del Patrimoni Cultural Valencià, participen de la condició de Bé d'Interés Cultural de l'immoble, serà l'establit en la secció 3ª, del capítol III, títol II, de l'esmentada llei.  
. Entorn de protecció:  
Article 4  
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del Monument requerirà l'autorització prèvia de la Conselleria competent en matèria de cultura. Esta autorització s'emetrà conforme als criteris establits en la present normativa i, en allò que no hi està previst, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 38 de l'esmentada llei.   
Totes les intervencions requeriran per al seu tràmit d'autorització la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que, per la seua especificitat, els corresponga i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.  
Article 5  
Sense perjuí del que disposa l'article anterior, per mitjà d'informe tècnic municipal sospesat, es podrà derivar la no-necessitat de tràmit d'autorització previ en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i les instal·lacions dirigides a la mera conservació, reparació i decoració interior d'estos immobles.  
En estos casos, l'Ajuntament comunicarà a l'administració de la Generalitat, en el termini de 10 dies, la concessió de la llicència municipal, adjuntarà, com a mínim, l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua falta de transcendència patrimonial.  
Article 6  
La contravenció del que preveuen els articles anteriors determinarà la responsabilitat de l'Ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Article 7. Criteris d'intervenció  
1. Es mantindrà la parcel·lació històrica de l'entorn.  
2. Seran mantingudes les alineacions històriques de l'edificació conservades fins a l'actualitat.  
3. Els edificis tradicionals del conjunt, pel seu alt valor ambiental i testimonial d'una arquitectura i tipologia que el caracteritza, han de mantindre les fatxades visibles des de la via pública i n'han de preservar i restaurar el caràcter original.  
4. Les altures seran les mateixes dels edificis actualment existents, sempre que no superen el nombre màxim de plantes de quatre, inclosa la baixa. Queden prohibits els semisoterranis. Els edificis que superen este nombre de plantes es regiran pel règim fora d'ordenació. A este efecte, en els supòsits que concloga la seua vida útil, es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, una remodelació amb eliminació de les plantes superiors, o una substitució voluntària dels esmentats immobles, s'aplicaran les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjudici de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià a estos immobles.   
5. Les cobertes, d'acord amb la tipologia de la zona, seran en el cos principal de l'edifici, la profunditat edificable del qual oscil·larà entre 8 i 11 metres, inclinades, de teula àrab, amb pendent màxim del 35%, a dos aigües i carener d'altura màxima de 2,25 m respecte de l'altura de la cornisa. Este requisit únicament podrà ser dispensat, amb caràcter excepcional, en aquells casos en què s'acredite l'existència d'una singular justificació històricocontextual.  
6. Les noves edificacions s'adequaran amb caràcter estètic a la tipologia i als acabats tradicionals de Chelva, i la fatxada s'atindrà a les disposicions següents:  
. Ràfols amb longitud màxima de vol de 35 cm.  
. Impostes, motlures, marcs, cèrcols, impostes ornamentals i la resta d'elements compositius amb una longitud màxima de vol de 15 cm.  
. Buits de fatxada de proporció vertical, disposició i dimensions característiques de la zona.  
. Balcons de barana metàl·lica amb amplària màxima de vol de 40 cm., 15 cm. de gruix i una longitud màxima d'1.80 m., i es prohibixen els miradors.  
. Els sòcols seran de pedra.  
. Els tancaments seran de fusta.   
. Es prohibixen les persianes, excepte les persianetes exteriors enrotllables tradicionals.  
7. L'ús permés en esta zona serà el residencial, amb els usos compatibles acceptats pel pla general.  
Article 8  
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en l'apreciació de l'escena o paisatge urbà del Monument i el seu entorn, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o arbratge, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualssevol altres de semblant característica i conseqüències, hauran de sotmetre's a autorització de la Conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat adés al·ludits.   
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat, sol·licite i obtinga l'autorització expressa.  
Article 9  
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resultarà d'aplicació el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.  
Article 10  
Esta normativa és transitòria fins a l'aprovació del preceptiu Pla Especial de Protecció previst en l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, per als entorns de protecció dels Monuments.