Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4968, del 17-03-2005 (2005/2959)

DECRET 54/2005, d'11 de març, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, la Presa del Bosquet de Moixent.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4968

Data del DOGV
:   17-03-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/2959


Data del document
:   11-03-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Moixent
    * monument
    * ben cultural
    * protecció del patrimoni
    * legislació

DECRET 54/2005, d'11 de març, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, la Presa del Bosquet de Moixent. [2005/2959]
  
L'article 31.5 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un bé d'interés cultural es farà per mitjà de decret del Consell de la Generalitat, a proposta de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport. Això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració general de l'Estat.
  
Mitjançant la Resolució de 21 d'octubre de 1997, de la Direcció General de Patrimoni Artístic, de la llavors denominada Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, es va acordar tindre per incoat l'expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, a favor de la Presa del Bosquet de Moixent.
  
Posteriorment, la Resolució de 31 de març del 2004, de la Direcció General de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià, va acordar continuar els tràmits per a la seua declaració, va adaptar l'expedient a les determinacions de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, i va obrir un període d'informació pública pel termini d'un mes.
  
De conformitat amb el que establix l'apartat 5 de l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, consta a l'expedient l'informe favorable del Consell Valencià de Cultura, així com la sol'licitud d'informe efectuada a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles. Informe este últim que, davant de la falta d'evacuació en termini, i en virtut del que disposa l'esmentat precepte, ha d'entendre's emés en sentit favorable.
  
De conformitat amb el que disposa la legislació vigent, s'han realitzat els tràmits establits en l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, concedint tràmit d'audiència a l'Ajuntament de Moixent i als propietaris de l'immoble.
  
En virtut del que s'exposa, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell de la Generalitat, en la reunió del dia 11 de març de 2005,
  
DECRETE
  
Article 1
  
Es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, la Presa del Bosquet de Moixent, emplaçada al terme municipal de Moixent, província de València.
  
Article 2
  
L'entorn de protecció afectat per la declaració de Bé d'Interés Cultural, així com el seu règim de protecció, queden definits en els annexos adjunts, que formen part del present decret. La documentació complementària consta en l'expedient corresponent.
  
DISPOSICIÓ ADDICIONAL
  
La present declaració s'inscriurà en la secció primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.
  
DISPOSICIÓ FINAL
  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà a la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.
  
Castelló de la Plana, 11 de març de 2005
  
El president de la Generalitat,
  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ
  
El conseller de Cultura, Educació i Esport,
  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN.
  
ANNEX I
  
DADES SOBRE EL BÉ OBJECTE DE LA DECLARACIÓ
  
1. Denominació:
  
a) Principal
  
La Presa del Bosquet.
  
b) Secundària
  
Bassa del Bosquet.
  
Pantà, embassament.
  
2. Descripció:
  
Basada en l'estudi previ ?La presa del Bosquet, cap a la recuperació d'una obra hidràulica de la Il·llustració?, de la Direcció General de Patrimoni Artístic, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència.
  
a) Immoble objecte de la declaració:
  
El Bosquet se situa a la serra Grossa, en terreny de secà, a tres quilòmetres al SE de Moixent, paratge a què s'accedix a través del barranc del Bosquet, per la carretera que d'esta població conduïx a Aielo de Malferit i Ontinyent.
  
Ens trobem un conjunt d'altíssim interés hidrològic, constituït per la conca on s'arrepleguen les aigües, els barrancs que les conduïxen, l'embassament que les emmagatzema, la presa que les conté, les séquies que les distribuïxen i les hortes i bancals que les aprofiten.
  
Esta obra d'enginyeria hidràulica del s. XVIII (encara que amb indicis de l'existència d'un sistema anterior de menors proporcions) té una gran importància perquè constituïx una de les poques obres d'esta índole a la Comunitat Valenciana, així com perquè posseïx a més un valor històric, com a conjunt representatiu d'una forma d'assentament humà, d'intervenció en l'entorn i d'explotació dels recursos, que s'ha produït en este lloc.
  
La construcció de la presa del Bosquet i la posada al punt d'un nou sistema d'irrigació, és fruit ací de les idees renovadores que en este cas afecten les obres hidràuliques i la racionalització agrícola, pròpies de la política il·llustrada de Carles III.
  
L'embassament es troba al centre d'una foia tancada, entre les muntanyes del Picaio, serra de la Talaia, Corvatelles i la Balarma. Estes crestes que el rodegen configuren un camp visual tancat en el qual resulten recognoscibles els pendents, els canvis de nivell, les varietats geològiques, les masses arbòries característiques de la zona i la intervenció humana sobre l'entorn.
  
De reduïdes dimensions, 100 m d'amplària per 200 m de longitud, i 8 m de profunditat actual, amb una capacitat de 160.000 m³, rega una superfície de 4,33 hectàrees. És receptor dels vessaments de les muntanyes vinents, a més del mateix barranc del Bosquet, sobre el qual s'ubica. Rep també les aportacions de nombrosos pous per al reg i els excedents de la font de la Teula, que se situa en el seu extrem.
  
La primera notícia documental sobre la qual es basen totes les referències posteriors a la presa del Bosquet, es deu a Josep Antoni Cavanilles que, en el seu segon viatge a Moixent, ens parla del canvi que observa a la localitat, ja que ha crescut el nombre de veïns de 250 a 800, s'han posat camps en producció que abans estaven abandonats i que s'han transformat, gràcies a la nova política hidràulica i agrària de la Il·llustració, en feraces hortes regades per séquies i canals de nova construcció.
  
La ?feliç mudança?, ens diu, es deu en part a «les llums, l'aplicació i el patriotisme» de Pascual Caro, administrador del patrimoni del seu nebot, el Marqués de la Romana.
  
La presa, de traça poligonal, és de les denominades de gravetat, en les quals l'espenta de l'aigua és contrarestada en sentit vertical pel pes del mur, i la resultant obliqua d'ambdós forces recau en el terç central de la secció.
  
Es poden diferenciar tres sectors, per a la seua millor descripció:
  
1. Sector A
  
Constituït pel vas de l'embassament. Té aproximadament, com s'indicava anteriorment, unes dimensions de 100 metres d'ample per 200 metres de longitud. El fons actual es troba a 8 metres. Està limitat al nord per una séquia que fa de sobreeixidor, i al sud arriba al camí existent.
  
2. Sector B
  
Espai comprés entre els dics primer i segon, corresponents als paraments aigües amunt i aigües avall. La distància entre estos, en la seua part mitjana, la més ampla, és de 22 metres de longitud. La mínima es troba en l'extrem nord i és de 4 metres. Es tracta d'una zona aterrada entre ambdós estructures, per la qual actualment discorre una via pecuària.
  
El dic primer, parament aigües amunt, és de planta rectilínia trencada de 12 metres d'amplària en la seua part central i sis metres en els extrems. La longitud total és de 122 metres, i s'hi distingixen sis trams. El dic està compost per tres murs diferenciats, de fàbrica de maçoneria que, no obstant això, formen un conjunt solidari.
  
Elements a destacar en este dic primer són:
  
- Estructura de desaigüe de fons. De planta rectangular (9 metres de longitud per 6 metres d'amplària per 9 metres de profunditat màxima). Es recolza sobre el segon mur i talla el tercer de dalt a baix. Del seu fons partixen dos canals de reg, que es descriuen després.
  
- Pou de drenatge. Construït de fàbrica de maçoneria, té un brocal modern i reixa de ferro. Se situa en el mateix vèrtex central del dic 1r, El seu diàmetre és d'1,50 metres, i està farcit de pedres fins als 4 metres de profunditat.
  
- Començament d'un potent mur de fàbrica de maçoneria i morter de calç, que originàriament tancava el Sector B.
  
- Sèrie de quatre contraforts adossats al dic 1r, en un dels seus trams. Reforcen la pressió de l'aigua en esta part, més dèbil que la resta. Després de l'últim contrafort, s'inicia el desenvolupament d'un estret mur de maçoneria que, tant per la seua forma corbada com pels dos barrancs que partixen d'este, es podria considerar com un possible sobreeixidor de coronació.
  
El dic segon és de planta rectilínia trencada, d'1,80 metres d'amplària i un recorregut total de 116, 45 metres. La seua alçària, per la cara externa, en un suau talús que varia en cada un dels tres trams del seu desenvolupament i té una mitjana de 8 metres.
  
El primer tram, amb direcció sud-oest nord-est, és de maçoneria, en filades regulars i paral·lleles, amb morter de calç apreciable en les juntes. La base del parament allotja un revestiment o séquia de 0,50 metres d'amplària i la mateixa profunditat, a la qual desaigua un dels canals procedent del dic primer.
  
En el segon tram, de direcció sud-est nord-oest disposa de cinc contraforts adossats al mur, dos extrems de cos semicilíndric i els tres restants de cos semitroncocònic.
  
El tercer tram té direcció sud-nord. És el parament, de fàbrica semblant a les anteriors, més deteriorat del dic segon. La seua longitud és de 30,60 metres, i la seua amplària d'1,80 metres en l'inici, i va minvant fins als 1,10 metres al final, on s'aprecia una ruptura i reparació recent.
  
3. Sector C
  
Aigües avall de la presa, i després de salvar el dic segon, a 8 metres per davall de la seua coronació, s'instal·lla tot el sistema original d'irrigació de la presa del Bosquet, fora de servici actualment.
  
Dels dos canals de desaigüe que partixen del dic número 1 i que recorren el sector B pel seu interior, un d'estos a nivell més baix que l'altre, només funciona el que desaigua a la séquia continguda en el primer tram del dic segon. Regava les hortes ubicades al marge esquerre del xicotet barranc que discorre aigües avall de la presa. Actualment, es bifurca cap a l'est i aporta aigua a les hortes pròximes; per un tub subterrani travessa l'estructura interna del pont existent sobre el barranc, i porta el seu cabal a les hortes del marge dret del barranc.
  
El segon canal de desaigüe del dic primer, cegat actualment, es dirigix al primer contrafort del dic segon, i el travessa per la base. Desemboca en una séquia de 14 metres de longitud en direcció oest-est, gira després cap al sud-est, on séquia i murs estan destruïts quasi en la seua totalitat. A l'extrem sud queden en peu 4 metres de mur, que es troba aterrat en la seua part interna, i s'endinsa per davall de la capçalera del pont que salva el barranc del Bosquet.
  
El pont és d'un sol ull, i està constituït per un arc escarser de rajoles la llum del qual és de 3,50 metres d'amplària per 2 metres d'alçària. Té una longitud de 7 metres, i el coronament dels seus ampits està derruït; a penes es conserven 0,30 metres del seu l'alçat, l'amplària dels quals és de 0,50 metres i la fàbrica, de maçoneria i morter de calç. La distància entre ambdós ampits és d'1,80 metres, i la superfície del camí del pont està composta per lloses planes de pedra calcària.
  
La séquia que travessa el pont es bifurca en dos ramals a través de sengles boques de desguàs situades a ambdós flancs del pont, al final del seu trajecte:
  
- El primer ramal seguix en direcció nord, i està destruït fins als 12,40 metres.
  
- El segon ramal s'orientava cap al sud. De la séquia pròpiament dita queda, als 34,40 metres en línia recta, un mur de maçoneria en la coronació del qual s'allotja la mateixa séquia. Ambdós séquies regaven els camps situats al marge dret del barranc. El barranc que discorre junt amb les esmentades estructures té un exigu cabal permanent perquè hi ha una font que brolla contínuament i desaigua per Moixent al riu Canyoles.
  
Bassa de reg, de planta poligonal amb murs de maçoneria, les cares internes de la qual estan revocades de morter de calç. Un dels murs, el del costat oest, està destruït, i se'n conserva una part al llit del barranc. Actualment, l'interior de la bassa està farcit per una capa de terra i pedres de 0,40 metres de grossor, que descansa sobre un paviment de cudols i morter de calç.
  
- La nevera:
  
Un altre element a considerar és la nevera, que se situa a 30 metres aproximadament del dic segon i en direcció sud-oest. De planta circular i un diàmetre de 6 metres, es tracta d'una típica estructura per a conservar neu durant tot l'any.
  
Hi ha nombrosos exemples a la Comunitat Valenciana, que són espectaculars per les seues grans dimensions i estat de conservació, com la ubicada a la vessant nord del castell de Xàtiva i la de Barx, que depenia del monestir de la Valldigna.
  
- La casa de la Bassa:
  
Es tracta d'un immoble situat al sud-est de la presa en una elevació del terreny que domina el paisatge circumdant. Sembla que es va construir simultàniament a aquella per a l'allotjament del personal de manteniment de la presa.
  
La vegetació de la zona, a pesar de l'actual intervenció humana, junt amb la sequera i els últims incendis forestals, com el succeït l'agost de 1994, no diferix substancialment d'allò que va observar Cavanilles, «Es rico en vegetales el término de Moixent. Crianse allí muchos pinos, el arce común, el fresno en flor, el brusco, las onónides fructicosa, aragonesa y campesina, la zarzaparrilla común, las campanillas lineada, en cabezuelas y con hojas de altea, las coronillas mínima y juncal. En los sitios húmedos se ve el traquelio azul, la escrofularia canina, la ceriflor, la verbena y la yerbadoncella; en los áridos los cinósuros lima y dorado, los andrópogos de dos y cinco espigas, las rudas de monte y con hojas de lino; y finalmente un número muy considerable de xaras, astrálagos, alfalfas y gramas».
  
b) Parts integrants:
  
El vas de l'embassament.
  
Els dics, amb tots els seus elements.
  
Les séquies i canals.
  
El pont.
  
Les basses de reg.
  
La nevera.
  
La casa de la bassa.
  
Els abancalaments i murs de contenció del sistema de reg.
  
Les sendes i els camins associats.
  
c) Delimitació de l'entorn afectat:
  
1. Justificació de la delimitació proposada.
  
El criteri seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció ha sigut la inclusió del medi físic que configura el sistema hidrològic. D'esta manera, es protegix la continuïtat del funcionament de la presa com a element del conjunt de què forma part i que justifica la seua existència. D'altra banda, es pretén que en l'entorn de protecció s'incloguen la rica vegetació existent i les restes arqueològiques de la zona.
  
Amb este objecte, es fixa una cota per davall de la qual se situaria la zona de protecció.
  
Aigües amunt del pantà es tria la línia de nivell 525 i aigües avall, la línia 475, per ser les cotes que contenen totes les terres parcel·llades segons el pla cadastral del municipi. Per damunt d'estes cotes, el sòl, afectat per l'incendi forestal de juliol de 1994, té la classificació de Sòl No Urbanitzable Especialment Protegit.
  
L'element que dividix les dos zones (aigües amunt i aigües avall) és el barranc del Bosquet. Als efectes de delimitació, estes línies de nivell s'han ajustat a elements de constitució del territori, parcel·llació i camins, de manera que al costat nord-oest és la separació entre les parcel·lles i la muntanya, mentres que al costat sud-est es dirigix al camí d'Ontinyent fins a creuar-se amb este. Per a tancar esta delimitació pel sud-est, s'han pres els límits de les últimes parcel·lles en què encara es reconeixen elements del barranc original (topografia i arbratge).
  
Aigües avall s'ha mantingut com a delimitació la cota 475, fins a les embocadures est i oest del barranc del Bosquet, pel qual discorre la carretera d'Ontinyent, de manera que es controlen paisatgísticament els accessos naturals al Bosquet.
  
2. Delimitació de l'entorn.
  
Origen: intersecció de la carretera d'Ontinyent amb el límit sud de la parcel·lla 12-b del polígon 11.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora:
  
Des de l'origen, punt A, la línia discorre cap a l'oest pel límit sud de les parcel·lles 12-b, 13-b, 14-b, 15-b, 18-b i 24 del polígon 11 fins a trobar-se amb el camí que recorre esta vessant. Continua pel camí i l'incorpora; continua i gira al nord per la mitgera entre les parcel·lles 59 i 56, 57, 58 i 51 del polígon 13; continua per la mitgera entre les parcel·lles 181 i 179, 171-a, 167, 166, i 164 del polígon 16. A continuació, recorre el límit sud de la parcel·lla 143 del mateix polígon cap a l'est fins a trobar la corba de nivell 525; continua per esta fins a la parcel·lla 136, gira a l'est pel límit nord de la parcel·lla 143 fins a trobar la parcel·lla 55 del polígon 10; continua pel seu límit nord fins a trobar la corba de nivell 475. Gira al sud per esta corba de nivell fins a trobar-se amb la carretera d'Ontinyent, continua per la carretera i la inclou fins a arribar al punt d'origen.
  
d) Béns mobles que comprén i constituïxen part essencial de la seua història:
  
No es coneixen béns mobles relacionats amb la presa.
  
e) Normativa de protecció:
  
Monument:
  
Article 1
  
Caldrà ajustar-se al que disposa la secció segona, Règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III del títol II de la Llei 4/1998 d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
  
Article 2
  
Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució de estos fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons allò que disposa l'article 18 Llei 4/1998 d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Entorn de protecció:
  
Article 3
  
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se a l'entorn de protecció del monument requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de Cultura. Esta autorització s'emetrà conforme als criteris establits en la present normativa, i en el que esta no preveja, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 39 de l'esmentada llei.
  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit d'autorització, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que els corresponga per la seua especificitat, i amb la ubicació parcel·llària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
  
Article 4
  
A fi de preservar el paisatge històric de la presa, no s'autoritzarà cap edificació per a qualsevol ús, i queden expressament prohibits els abocaments de residus i moviments de terres, excepte els requerits per al seu estudi i conservació.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·llicite i obtinga autorització expressa.
  
S'haurà de fomentar la repoblació forestal amb varietats autòctones.
  
Article 5
  
Les cases rurals, Casa del Pi i Casa d'Elena, que formen part de l'entorn des de temps immemorial, hauran de ser conservades, preservant els elements definitoris de la seua estructura arquitectònica i els elements constructius singulars d'intrínsec valor que existisquen en els immobles. Estes mantindran els seus usos agrícoles i residencials tradicionals, si bé podran acollir altres usos compatibles amb les seues arquitectures i amb la posada en valor de l'àmbit protegit del monument i el seu entorn.
  
Article 6
  
La resta dels edificis es regiran pel règim, Fora d'Ordenació, de manera que, en els supòsits en què concloguen la seua vida útil, es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació (reestructuració) o una substitució voluntària d'estos, només s'autoritzarà la seua remoció amb el retorn dels terrenys als seus usos originaris, atenint-se a l'article 3 d'esta normativa. Tot això sense perjuí de l'aplicació de l'article 21 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, a estos immobles.
  
Article 7
  
Qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o del seu entorn de protecció se sotmetrà al que disposa el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Article 8
  
Esta normativa és transitòria fins a l'aprovació del preceptiu pla especial de protecció, previst en l'article 34.2 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, per als entorns de protecció dels monuments.
  
Article 9
  
La contravenció del que preveu la present normativa determinarà la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, i la resta de lleis que s'apliquen.
  
ANNEX II