Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4347, del 01-10-2002 (2002/10929)

DECRET 166/2002, de 24 de setembre, del Govern Valencià, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural el Conjunt Històric de Sant Mateu.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4347

Data del DOGV
:   01-10-2002

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2002/10068


Data del document
:   24-09-2002

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura i Educació

Tipus de document
:   Decret

Correcció d'errades

 Descriptors 

:   * Sant Mateu
    * ben cultural
    * patrimoni arquitectònic
    * protecció del patrimoni
    * legislació

DECRET 166/2002, de 24 de setembre, del Govern Valencià, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural el Conjunt Històric de Sant Mateu. [2002/X10496]
  
Per mitjà de la Resolució de 12 de febrer de 1979, de la Direcció General del Patrimoni Artístic, Arxius i Museus del Ministeri de Cultura, es va acordar tindre per incoat expedient per a la declaració com Bé d'Interés Cultural del Conjunt Històric de Sant Mateu.
  
La Direcció General de Belles Arts, Arxius i Biblioteques, del Ministeri de Cultura, va sol·licitar informe de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, la qual va informar favorablement el 14 de gener de 1984, per mitjà de dictamen que obra per simple fotocòpia en l'expedient.
  
L'expedient en qüestió va ser remés per a la seua tramitació a la Generalitat Valenciana segons el que disposa el Reial Decret 3066/1983, de 13 d'octubre, sobre Traspàs de Funcions i Servicis de l'Estat a la Generalitat Valenciana en Matèria de Cultura, i en concret, a la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, d'acord amb el que preceptua el Decret 171/1983, de 29 de desembre, de la presidència de la Generalitat Valenciana.
  
El 12 de maig de 1997, la Direcció General de Patrimoni Artístic, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, oficia la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando als efectes que advere l'autenticitat del dit informe, certificant la seua conformitat amb la simple fotocòpia que obra en l'expedient administratiu, sense que per part de la Reial Acadèmia hi haja hagut cap manifestació respecte d'això.
  
Per mitjà de la Resolució de 23 de juny de 1997, de la Direcció General de Patrimoni Artístic, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, es va acordar continuar l'expedient incoat d'acord amb les disposicions vigents i obrir un període d'informació pública. La dita Resolució, a més, va ser exposada en el tauler d'anuncis de l'Ajuntament de Sant Mateu, a què es va concedir tràmit d'audiència, sense que s'aportaren al·legacions a l'expedient.
  
En virtut del que disposa l'apartat segon de la Resolució de 2 de març del 2000, de la Direcció General de Promoció Cultural i Patrimoni Artístic, per la qual s'establixen els requisits per a la revalidació d'informes i la resta de tràmits produïts en els procediments sobre declaració de Béns d'Interés Cultural incoats amb anterioritat a l'entrada en vigor de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, d'acord amb el que preveu la disposició transitòria primera d'esta llei, la Direcció General de Patrimoni Artístic va procedir a dictar Resolució de 25 de gener del 2002, per la qual es convalidava l'informe favorable a la declaració emés per la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando i s'acordava la continuació de l'expedient.
  
El 15 de maig del 2002, la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles va emetre un informe favorable a la declaració de Bé d'Interés Cultural del Conjunt Històric de Sant Mateu.
  
Tenint en compte que l'article 31.5 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, aprovat per la Llei Orgànica 5/1982, d'1 de juliol, establix la competència exclusiva de la Comunitat Autònoma en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic, i que l'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un Bé d'Interés Cultural es farà per mitjà de decret del Govern Valencià, sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració General de l'Estat, omplits els preceptius tràmits administratius, a proposta de la Conselleria d'Educació i Cultura i després de la deliberació del Govern Valencià, en la reunió del dia 24 de setembre de 2002,
  
DECRETE
  
Article 1
  
Declarar Bé d'Interés Cultural el Conjunt Històric de Sant Mateu.
  
Article 2
  
1. L'àrea afectada per la declaració de Bé d'Interés Cultural del Conjunt Històric de Sant Mateu queda definida en els annexos que s'adjunten, i que formen part del present decret. La documentació complementària obra en l'expedient de la seua raó.
  
2. L'entorn de protecció dels immobles compresos en el Conjunt Històric que gaudixen per ells mateixos de la consideració de Béns d'Interés Cultural, queda igualment definit en els annexos adjunts.
  
Article 3
  
Inscriure el Conjunt Històric de Sant Mateu, de conformitat amb el que disposa l'article 29.1 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, en la secció 1ª de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Article 4
  
En virtut del que establix l'article 28.2.e) de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, els Béns de Rellevància Local mencionats en l'annex III del present decret hauran de ser inscrits en la secció 2ª de l'Inventari.
  
DISPOSICIÓ FINAL
  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.
  
València, 24 de setembre de 2002
  
El president de la Generalitat Valenciana,
  
JOSÉ LUIS OLIVAS MARTÍNEZ
  
El conseller de Cultura i Educació,
  
MANUEL TARANCÓN FANDOS
  
ANNEX I
  
Dades sobre el bé objecte de la declaració
  
1. Denominació:
  
Conjunt Històric de Sant Mateu.
  
2. Localització:
  
a) Comunitat Autònoma: Comunitat Valenciana
  
b) Província: Castelló
  
c) Municipi: Sant Mateu
  
3. Delimitació:
  
- Justificació de la delimitació:
  
Correspon bàsicament al perímetre de l'antiga vila gòtica, incloent-hi el palau dels Mestres de Montesa i l'antic convent de Dominics, situats en el raval de Sant Domènec, extramurs, ajustat a la trama urbanística actual. S'ha modificat la delimitació del Conjunt, proposada en la incoació del Conjunt Històric per la Resolució de 12 de febrer de 1979, de la Direcció General del Patrimoni Artístic, Arxius i Museus, a fi d'incorporar la totalitat de les illes de la vila gòtica i els espais on es van ubicar el palau dels Mestres de Montesa i el convent de Dominics, edificis de gran importància en la història medieval del Conjunt.
  
- Definició literal de la delimitació:
  
Origen: trobada entre els eixos dels carrers Tírig i Ildefons Aleu, punt A.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora: des de l'origen punt A, continua per l'eix del carrer del Maestrat fins a envoltar l'illa cadastral núm. 07285. Travessa l'illa núm. 08408 per la mitgera de les parcel·les 01 i 02. Contínua per l'eix del riu de Palau, fins a girar per a creuar-lo i arribar al raval de Sant Domènec i introduir-se en l'illa cadastral núm. 11181, travessant la parcel·la núm. 12 per a continuar recorrent les posteriors de les parcel·les recaients a este carrer. Envolta les illes números 12984 i 12774 pels eixos dels carrers que les voregen. Torna a creuar el riu de Palau i contínua per l'eix del carrer de Sant Isidre i després per l'eix del carrer del Beat Jacint. Envolta la plaça dels Llauradors i continua per l'eix del carrer Ildefons Aleu fins al punt d'origen.
  
4. Descripció:
  
Basada en l'obra de R. Rodríguez Culebras i en el Catàleg de Sant Mateu, ressenyats en la bibliografia:
  
?...vino que esta villa fue la mejor e mayor de la comarca..... E como el reverendísimo maestre de Montesa, señor de la mesa maestral vido el aventaje y mejoría que tenía la villa de Sant Matheo al castillo de Cervera por ser más apacible y graciosa de habitar. Mandó edificar un palacio y casa para apossiento del maestre?.
  
Martín de Viciana, 1563
  
La vila de Sant Mateu pertany a la comarca del baix Maestrat, al nord de la província de Castelló. Es troba en les proximitats del camí reial i de l'antiga via romana que discorria per l'interior i al llarg del Pla de l'Arc. Esta estratègica posició, l'abundància d'aigua, les seues fonts i la seua situació en un paratge pla i deliciós, l'ha fet exercir un paper importantíssim en la història de les comarques castellonenques, encara que la seua població mai va passar d'un discret número d'habitants.
  
Evolució històrica
  
Està documentalment provat que ja existia amb este nom anteriorment a la conquista de Jaume I, residint allí un grup de mossàrabs. Va ser conquistada en 1233 i donada a l'Orde de Sant Joan de l'Hospital. Hugo de Folcaquer, Gran castellà d'Amposta, li va donar carta de població en 1237. Va estar regida de 1317 a 1319 per Jaume II i el 31 d'agost de 1319 en un acte solemne celebrat en l'església arxiprestal, es va incorporar a la acabada de crear Orde de Montesa.
  
Sant Mateu va ser escenari d'importants fets, entre els quals es troben la celebració de Corts, al llarg del segle XV, així com un congrés cristianorabínic i l'acte oficial de la fi del Cisma d'Occident, rebent la visita de Sant Vicent Ferrer i del Papa Luna. Va decaure profundament en el segle XVII, recuperant-se en la centúria següent. En 1900 tenia al voltant de 4.000 habitants, decreixent el seu número fins a comptar amb poc més de 2.000 habitants en dates recents.
  
Anàlisi i creixement urbà
  
L'estructura de Sant Mateu està configurada per la confluència de dos trames urbanes que s'originen en diferents períodes: el primitiu poblament amb la seua trama rectangular irrompuda per la plaça de l'església i l'expansió medieval amb estructura radial al voltant d'una plaça sorgida fora d'aquell. Esta passaria a ser des d'este moment el centre de la població.
  
El primitiu poblament
  
Sant Mateu es va originar, segons alguna hipòtesi, d'un primitiu nucli: ?l'assut mossàrab?, situat en la part alta de la població, en l'entorn de l'església de Sant Pere, al sud-oest de la vila actual. El desboscament del pla de Sant Pere en els anys 40 ens ha privat de la possibilitat d'un estudi arqueològic que ho confirmara.
  
Edat mitjana
  
Comença a cobrar una gran importància en el segle XIV com a cap del Maestrat i com a residència del Gran Mestre de Montesa. El seu traçat medieval és propi d'un focus urbà de pla i no de muntanya o castell, però molt distint en el seu traçat de les poblacions fundades després de la reconquista en la zona litoral com va ser Benicarló, Castelló i Vila-real. En 1244 es concedix dia de mercat setmanal que se celebra en un camp al peu de la població al costat del riu. Este emplaçament va donar lloc a la plaça Major que, com se sap per documents, ja estava configurada en 1257 i que a ella requeia l'església i la casa del capellà. Això suposa que en finalitzar el segle XIV, el centre econòmic (mercat i fira) i el centre religiós (arxiprestal) s'havien desplaçat del nucli primitiu. Esta plaça, amb pintorescos porxos, es va convertir des de llavors i fins hui en el vertader eix de la vila. A pesar de la seua situació excèntrica, confluïxen a esta en forma radial set dels principals carrers. El carrer de la Cort (Ricardo Cerdá) serà el vincle d'unió entre el nou i el vell; el seu nom pareix indicar l'existència de l'ajuntament (Cort) en el període des de principis del segle XIV, fins a mitjans del XV, que passa a ocupar el palau denominat de la Cort nova en el carrer En Llor (Historiador Betí).
  
A mitjan segle XIV es van construir les muralles primitives: Aleu, en la seua Història de Sant Mateu, ens indica: ?Des del principi de la seua fundació va ser rodejat Sant Mateu de forts murs i sis altes torres, però després de la guerra de Successió, en temps de Felip V, es van manar demolir les seues fortaleses?. Parla, així mateix, de l'existència de huit portals. La torre palau del Mestre ja estava construïda en 1330, ja que en esta es va celebrar el primer capítol general de l'orde. Fortificada, estava situada a l'altre costat del riu. Al començament de segle quedaven encara restes de muralles i d'algunes de les seues cinc portes i torrasses. Actualment, només queda un llenç de muralla per la zona del ?carrer dels Judeus- fins al pont que correspon al carrer i raval de Sant Domènec, que està sent objecte d'una important labor de restauració i recuperació ambiental.
  
Durant els segles XIV i XV es produïx un gran desenrotllament econòmic i d'intercanvi comercial amb la Toscana, motivat per la puixança de la ramaderia de llana i la indústria tèxtil consegüent, que fa que aparega una classe burgesa de mercaders enriquits que s'assenten en la vila. Esta màxima esplendor es reflectix en construccions que encara perduren: la nova seu de l'ajuntament, el palau Borrull, i altres diverses cases i palaus en els carrers Forn Vell, la Cort, Saragossa i Morella. Durant esta època Sant Mateu va tindre tallers propis de pintura, escultura i orfebreria.
  
Segle XVI
  
Es construïxen alguns dels exemplars d'arquitectura civil més notables i es transformen altres.
  
Segle XVII
  
Comença una decaiguda de la població influïda sobretot per les grans epidèmies que hi hagué, sent especialment rellevants les de 1648 i 1650, que s'afirma que només va deixar setanta cases habitades.
  
Segle XVIII
  
Sant Mateu es va vore implicat en la guerra de Successió, fruit de tot això va ser la demolició de les seues muralles. Es va promoure l'eixamplament de les vies públiques i la construcció d'alguns edificis notables, com l'església de les Agustines i el revestit de l'arxiprestal.
  
En l'aspecte de els seus carrers es nota l'aparició dels balcons com a element innovador, que se superposa, en moltes ocasions, a les traces gòtiques. La ciutat va haver de posseir ja en este temps l'envergadura actual, conservant els ravals extramurs, quasi desapareguts en este moment.
  
Segles XIX-XX
  
L'aparició del trànsit rodat i la condició de punt d'encreuament de Sant Mateu va suposar la demolició d'edificacions per a eixamplar els antics portals i la modificació i eixamplament dels antics ponts de la vila. En els anys 20 es lamentava l'historiador Betí de les destruccions o transformacions de l'arquitectura civil més notable.
  
Valors objecte de protecció de Sant Mateu
  
En l'actualitat, Sant Mateu posseïx un considerable número de valuosos edificis singulars tant religiosos com civils. Són nombrosíssimes les cases que posseïxen elements d'interés en fatxades i en interiors per tot el recinte urbà, a pesar de les transformacions sofertes i de la destrucció o danys d'estos elements escassament valorats, o no considerats com a obstacle per a l'evolució. Fatxades de pedra, finestres gòtiques i renaixentistes, portes dovellades, arcs gòtics i escarsers en interiors abunden per tota la vila.
  
Cap a la zona baixa, en els carrers radials a la Plaça Major i en algunes transversals, sense variar molt la tipologia de la resta, és on es troben les cases més grans i amb elements més notables i on s'ubiquen les cases senyorials més altes i amb teulades i ràfols de fusta. Estes constituïxen un verdader exemple de carrers de l'edat mitjana i en elles es troben els exemples més destacats d'arquitectura civil.
  
La trama urbana medieval també és de gran interés, ja que reflectix l'evolució històrica de la vila.
  
ANNEX II
  
Béns d'interés cultural compresos en el conjunt històric, delimitació dels seus entorns de protecció.
  
1. Enumeració
  
- L'església arxiprestal. Monument Històric Artístic Nacional, Gaceta de Madrid de 4 de juny de 1931, núm. 43304049281 del Registre General de Béns d'Interés Cultural del Ministeri d'Educació, Cultura i Esport.
  
- Muralles. Monument per la disposició addicional segona de la Llei del Patrimoni Històric Espanyol i per la disposició addicional primera de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià. Els trams de les muralles coneguts es troben definits en el pla de delimitació de l'entorn de protecció de les muralles, adjunt.
  
- Creu de terme situada en la plaça dels Llauradors. Monument per la disposició addicional segona de la Llei del Patrimoni Històric Espanyol i per la disposició addicional primera de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, que es troba en tràmit d'inscripció en el Registre General de Béns d'Interés Cultural del Ministeri d'Educació, Cultura i Esport.
  
- Els escuts protegits per la disposició addicional segona de la Llei del Patrimoni Històric Espanyol i per la disposició addicional primera de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Relació, no exhaustiva, d'edificacions on es localitzen:
  
Casa de la Mare de Déu del Pilar núm. 5.
  
Llavador.
  
Torre de l'antic convent de Sant Domènec.
  
Palau del Marqués de Villores.
  
Historiador Betí núm. 20.
  
Casa Abadia.
  
Pont sobre el riu Palau.
  
2. Justificació de la delimitació proposada
  
La delimitació s'establix en funció dels criteris següents:
  
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, ja que qualsevol intervenció que es realitze sobre estes el poden afectar, tant visualment com físicament.
  
- Parcel·les que recauen al mateix espai públic que el BIC i que constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat i en el qual qualsevol intervenció que es realitze puga suposar una alteració de les condicions de la seua percepció o del caràcter de l'espai urbà.
  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment i que constituïxen part del seu ambient urbà immediat.
  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que encara que no tenen una situació d'immediatesa amb el BIC afecten de forma fonamental la seua percepció.
  
3. Delimitació de l'entorn de l'església arxiprestal
  
Origen: trobada entre els eixos del carrer de la Cort i la prolongació de la mitgera entre les parcel·les 12 i 13 de l'illa cadastral núm. 08696, punt A.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora: des de l'origen punt A, la línia incorpora les parcel·les núm. 12 i núm. 11 de l'illa núm. 08886, creua el carrer Morella i recorre les parts posteriors de les parcel·les de l'illa núm. 09199 recaients a la plaça Major. Incorpora les parcel·les 12, 13 i 14 de l'illa cadastral núm. 10074, seguix per l'eix del carrer Barcelona i pel de Riu de Palau, gira per l'eix del carrer Sant Isidre recorrent-lo. Continua per l'eix del carrer Beat Jacint per a travessar l'illa núm.09609 per les posteriors de les parcel·les recaients al carrer Sant Bernat. Creua el carrer de València, travessa l'illa núm. 09150 per les mitgeres entre les parcel·les 06 i 07 i 40 i 41 fins a finalitzar en el punt d'origen.
  
4. Delimitació de l'entorn de les muralles
  
Línia delimitadora exterior:
  
Origen: trobada entre els eixos dels carrers del Maestrat i Tírig, punt A.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora exterior: des de l'origen punt A, la línia seguix per l'eix del carrer del Maestrat fins al portal de Morella. Travessa l'illa núm. 08456 per la mitgera entre les parcel·les 01 i 02, continua per l'eix d'este carrer extramurs fins a creuar el riu de Palau; seguix per la seua vora fins a girar a nord-est per a incloure l'espai comprés entre les illes números 11174 i 11459. S'introduïx en l'illa cadastral núm. 11606 per la mitgera entre les parcel·les 08 i 09 continua per l'eix del carrer Raval de Barcelona, gira i s'introduïx en l'illa núm. 11708 recorrent les parts posteriors de les parcel·les recaients al riu de Palau. Creua el carrer Palau dels Mestres de Montesa i s'introduïx en l'illa núm. 12501 fins a la trobada amb la prolongació de l'eix del carrer Sant Isidre per la qual prosseguix. Recorre els eixos dels carrers de Sant Isidre i Beat Jacint, i travessa posteriorment l'illa núm. 09089 incloent la parcel·la 01. Travessa la plaça dels Llauradors i recorre els eixos dels carrers Ildefons Aleu i Tírig fins al punt d'origen.
  
Línia delimitadora interior:
  
Origen: trobada entre els eixos dels carrers de la Fira i de Saragossa, punt B.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora: des de l'origen punt B, gira per l'eix del carrer de Saragossa, travessa l'illa núm. 06106 recorrent les parts posteriors de les parcel·les que recauen als carrers de la Fira i Cantacorps. Creua el carrer Sant Vicent i seguix pels eixos dels carrers Bufa, Tàpia i Cantacorps. Travessa les places de la Mare de Déu de la Font i Pla de Baix i seguix per l'eix del carrer Historiador Betí. S'introduïx en l'illa cadastral núm. 10126 per la mitgera entre les parcel·les 13 i 14, i continua per les parts posteriors de les parcel·les 12, 11, 10, 09, 08, 07 i 06, creua el carrer de Barcelona i l'illa cadastral núm. 10431 per la mitgera entre les parcel·les 05 i 29, i les 06 i 07. Seguix l'eix del carrer de Sant Domènec i travessa l'illa cadastral núm. 11484 entre les parcel·les 32 i 33. Voreja l'església arxiprestal, creua el carrer de Sant Bernat, s'introduïx en l'illa núm. 09026 per la mitgera entre les parcel·les números 13 i 14 i seguix en direcció nord-oest per les parts posteriors de les parcel·les recaients al carrer de Sant Bernat. Continua per l'eix del carrer de València i pel del carrer de les Monges fins a travessar l'illa número 08557 per la mitgera de les parcel·les 09 i 010, i 11 i 16. Continua per l'eix del carrer de la Fira, fins al punt d'origen.
  
5. Delimitació de l'entorn de la creu de terme
  
Es considera l'entorn de la creu de terme, l'espai urbà de la plaça dels Llauradors.
  
6. Delimitació de l'entorn dels Escuts
  
Es considera l'entorn de l'escut l'edifici on està ubicat.
  
ANNEX III
  
Béns de rellevància local (article 28 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià)
  
Relació de les edificacions més destacades del casc històric de Sant Mateu, considerades com a Béns de Rellevància Local que han de ser inscrits en la Secció 2a de l'Inventari General del Patrimoni Cultural (article 46 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià):
  
Es consideren Béns de Rellevància Local les edificacions més representatives de la història i arquitectura de Sant Mateu. No se'ls delimita entorn de protecció per estar inclosos en el Conjunt Històric.
  
- Església de Sant Pere. Cronològicament se situa en el segle XIII. Va ser la primera església de Sant Mateu. És gòtica, posteriorment barroquitzada. Es troba ubicada en l'illa cadastral núm. 11656.
  
- La plaça Major o de l'Àngel. Plaça porticada, quadrangular d'uns 30 m per 40 m, a la qual confluïxen set carrers, constituint el punt neuràlgic de la vila. L'edificació que la circumda és fonamentalment de planta baixa, amb pòrtic format per columnes de pedra, davall del qual discorre la vorera, i dos altures. És una plaça que reflectix totes les etapes històriques de la vila, plantejada en el segle XIII com a mercat, i d'actes públics i festius amb posterioritat. En l'entorn de la plaça se situen els edificis més importants de la vila, ajuntament i palau Borrull i l'església arxiprestal. Es consideren afectats els edificis que configuren la plaça en el pòrtic medieval que recau a esta. Estos edificis s'ubiquen en les parcel·les números 24, 25, 26, 27, 28, 29 i 30 de l'illa núm. 09641, les parcel·les números 12, 13 i 14 de l'illa núm. 10721, les parcel·les números 20, 21 i 19 de l'illa cadastral núm. 10989, les parcel·les 24, 25, 26, 27 i 28 de l'illa núm. 11936, les parcel·les números 01, 02 i 03 de l'illa núm. 09104 i la parcel·la núm. 01 de l'illa núm. 09126.
  
- El vell forn gòtic. Situat en el carrer Historiador Betí núm. 13. Es va construir en 1386. És un edifici de planta rectangular, amb coberta a dos aigües de teula àrab. El sistema estructural és de pòrtics d'un sol arc paral·lels a fatxada. La seua fàbrica és de maçoneria. És l'únic que queda en l'actualitat. Es troba ubicat en l'illa cadastral núm. 20, parcel·la 049.
  
- Palau dels Mestres de Montesa. Va ser, junt amb el castell i el palau de Peníscola, l'edifici civil de major interés històric del Maestrat. La torre palau del Mestre va haver de construir-se al poc de la conquista cristiana del territori. Va tindre la seua major esplendor entre els segles XIV al XVI. Va ser destruït durant les guerres civils espanyoles del segle XIX. Els plans d'este edifici es troben en l'Arxiu Històric Nacional. Hui encara en queden restes. És de gran interés arqueològic. Es troba ubicat en l'illa cadastral núm. 09954, parcel·la 17.
  
- Convent dels Dominics. Situat en el raval de Sant Domènec. Va ser fundat pel mestre de Montesa en 1360. Va ser derruït en 1835, només queda la torre. De gran interés arqueològic. Es troba ubicat en l'illa cadastral núm. 12373, parcel·la 01.
  
- L'ajuntament nou. Situat en el carrer Historiador Betí núm. 4. Va ser construït a mitjans del segle XV per a seu de la Cort (ajuntament). D'àmplia fatxada de cadiratge, amb quatre finestres en la planta noble, tres d'elles triforis amb mainells i una bífora. Està coronada per un ràfol de rajola i teula decorat. Es troba ubicat en l'illa cadastral núm. 10695, parcel·la 14.
  
- Casa dels Borrull. Palau datat en el segle XV, confrontant amb l'ajuntament nou. Posseïx una àmplia fatxada de cadiratge amb composició simètrica, i en el centre té situada la porta d'accés davall d'un gran arc dovellat. A l'un costat i a l'altre se situen finestres quadrades dels entresòls. En el pis superior hi ha tres finestres originals bífides. El ràfol està construït amb vols successius de teula i rajola amb ornamentació. Es troba ubicada en l'illa cadastral núm. 10487, parcel·la 15.
  
- Palau del marqués de Villores. Es troba en el carrer València núm. 17. Renaixentista, del segle XVI, conserva encara la tipologia distributiva del gòtic. Està situat entre mitgeres amb fatxada de cadiratge. Les obertures estan reassetjades amb pilastres amb grotescs. La porta, centrada i molt ornamentada, està coronada per un escut nobiliari. Es troba ubicat en l'illa cadastral núm. 09452, parcel·la 27.
  
- El convent i església de les monges agustines. El convent va ser fundat en 1590 en què va ser hospital de la vila dels santjoanistes. L'església es va construir entre 1701 i 1708. Té planta de creu llatina, amb capelles laterals i deambulatoris. Coberta amb volta de mig punt amb llunetes i cúpula sobre el creuer. Fatxada simètrica, de tres altures, amb dos torres que ascendixen una més. Destaquen els arcs centrals de tres obertures a manera d'atri. Es troben ubicades en l'illa cadastral núm. 09331, parcel·la 01.
  
- Font de la Mare de Déu. Està situada en la plaça del mateix nom, en la confluència dels carrers Morella i Saragossa. Data del segle XVII. Té planta circular, amb bassa on desaiguen quatre canelles amb figura de cap d'animal. Tija i tassa de pedra de conglomerat, formant esta un ovoide compost per les dos peces d'una petxina. Sobre la tassa, coronant la composició, una figura de la Mare de Déu amb el Xiquet, que segons el pare Aleu, estigué policromada. La bassa és de pedra, així com el paviment circumdant. Rodeja la font una columnata de pedra d'orde dòric, sobre pedestals i reixa de forja en tres dels sis costats.
  
- Casa abadia. Edifici d'àmplia fatxada, del segle XVII, que forma conjunt amb l'església arxiprestal i la torre campanar. La seua fatxada dóna al carrer de Sant Bernat, on es perceben dos portes amb arcs dovellats de mig punt i dos finestres en la planta baixa. En la planta alta, una sèrie de quatre balcons amb barana de forja senzilla i recolzats en tornapuntes del mateix material. Com a detalls ornamentals es poden citar un escut llaurat en la clau d'un dels arcs dovellats i un altaret ceràmic que representa sant Bernat. Es troba ubicada en l'illa cadastral núm. 11261, parcel·la núm. 23.
  
ANNEX IV
  
Normativa de protecció del conjunt històric
  
(Article 28 de la llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del Patrimoni Cultural Valencià).
  
Article primer
  
Qualsevol intervenció necessitarà la preceptiva autorització de la Conselleria de Cultura i Educació ?amb caràcter previ a la concessió de llicència o aprovació municipal- segons l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del Patrimoni Cultural Valencià. La dita autorització haurà de tindre en compte els criteris establits en l'article 39 de la mateixa llei.
  
Article segon
  
L'article anterior regirà transitòriament fins que l'ajuntament redacte el preceptiu Pla Especial de Protecció o siga convalidat el planejament vigent als efectes de l'article 34.2 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià. En els monuments i els seus entorns de protecció es continuarà necessitant l'autorització indicada en l'article anterior d'acord amb l'article 35.2 d'esta llei.
  
Article tercer
  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit d'autorització, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
  
Este últim aspecte serà avaluat pel tècnic municipal del sospesat informe del qual l'ajuntament podrà derivar la no necessitat de tràmit d'autorització previ en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i instal·lacions dirigides a la correcta conservació, bon ús i habitabilitat interior dels immobles que no tinguen reconeixement individualitzat de Bé d'Interés Cultural o Bé de Rellevància Local, i que per plantejament, tècnica i abast no suposen posar en perill els valors de l'edifici, en si mateix i/o en la seua contribució als valors generals de l'entorn.
  
En estos casos, l'ajuntament comunicarà a la Administració, en el termini de 10 dies la concessió de llicència municipal, adjuntant com a mínim l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua falta de transcendència patrimonial.
  
Article quart
  
La contravenció del que preveu l'article anterior determinarà la responsabilitat de l'ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Article quint
  
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en la valoració de l'escena o paisatge urbà dels monuments, el seu entorn i el conjunt en general, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o arbratge, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes,... o qualssevol altres de semblant caire i conseqüències, hauran de sotmetre's a autorització de la Administració, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans al·ludits.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·licite i obtinga autorització expressa.
  
Article sext