Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9111, del 21-06-2021 (2021/6387)

RESOLUCIÓ de 2 de juny de 2021, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local el Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9111

Data del DOGV
:   21-06-2021

Secció del DOGV
:   II. AUTORITATS I PERSONAL - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2021/6387


Data del document
:   02-06-2021

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 2 de juny de 2021, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local el Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia. [2021/6387]  
L'article 1.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de patrimoni cultural valencià, estableix que formen part del patrimoni cultural valencià, en qualitat de béns immaterials del patrimoni etnològic, les creacions, els coneixements, les tècniques, les pràctiques i els usos més representatius i valuosos de les formes de vida i de la cultura tradicional valenciana.  
  
Els articles 15.5 i 55 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que s'inclouran en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià, amb la qualificació de béns immaterials de rellevància local, aquelles creacions, coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats més representatives i valuoses de la cultura i les formes de vida tradicionals valencianes. Igualment, s'hi inclouran els béns immaterials que siguen expressions de les tradicions del poble valencià en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i especialment aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé immaterial de rellevància local, emesos pel Servei de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial, i de conformitat amb aquests; fent ús de les facultats que confereixen l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià; l'article 22 del Decret 186/2017, de 24 de novembre, pel qual s'aprova el Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, i l'article 19.1 del Decret 62/2011, de 20 de maig, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local, resolc:  
  
  
Primer  
Incoar un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local el Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia i procedir a la seua inscripció en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià.  
  
Segon  
Atés el que disposa l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià, en l'annex que s'adjunta a aquesta resolució es determinen els valors del bé que justifiquen aquesta declaració i es descriuen els detalls que permeten identificar-lo amb precisió.  
  
Tercer  
La protecció del Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia, com a patrimoni cultural immaterial, es concretarà amb les mesures següents:  
a) Efectuar labors d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els mitjans disponibles en suports materials perquè garantisquen la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel desenvolupament normal i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que sobrepasse el desenvolupament normal dels elements que formen aquesta manifestació cultural s'ha de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a la seua autorització administrativa, si és el cas, i la consegüent modificació d'aquesta resolució.  
Les accions de salvaguarda que es projecten han de tindre en compte, de manera molt especial, els riscos de desvirtuació que podrien derivar-se del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
La gestió del patrimoni cultural protegit per aquesta declaració de bé immaterial de rellevància local correspon a la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia i a l'Ajuntament d'Aldaia.  
  
  
Quart  
Notificar aquesta resolució a les persones interessades en el procediment.  
  
València, 2 de juny de 2021.- La directora general de Cultura i Patrimoni: Carmen Amoraga Toledo.  
  
  
  
ANNEX  
  
1. Identificació  
a) Identificació geogràfica  
Municipi: Aldaia  
Comarca: Horta Sud  
Província: València  
b) Àmbit  
Coneixements tradicionals sobre pràctiques productives, processos i tècniques. Tradició oral i particularitats lingüístiques.  
c) Tipologia  
Bé de rellevància local de caràcter immaterial.  
d) Denominació principal i altres  
Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
e) Comunitats o persones relacionades amb l'element  
- Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
  
- Ajuntament d'Aldaia.  
f) Descripció curta  
El Tribunal del Comuner és el tribunal de reg de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia, també anomenat séquia del Comuner. El tribunal té jurisprudència absoluta i privativa sobre l'àrea agrícola del rollet de Gràcia i està exempt d'anar, en cas de conflicte, al Tribunal de les Aigües de València, ja que pot resoldre ell mateix els assumptes d'usos i aprofitament de les aigües, així com els conflictes i infraccions que s'hi puguen donar.  
Relacionats amb el Tribunal del Comuner hi ha tres components importants del patrimoni local que donen entitat a aquest tribunal, com podem observar en el gràfic. Es tracta de l'horta històrica tradicional d'Aldaia, la séquia del Comuner o rollet de Gràcia (amb els seus elements hidràulics), la Comunitat de Regants (comú de llauradors cultivadors dels camps) i la cisterna d'aigua del segle XVII (prenia l'aigua del rollet i abastia la població). Tots plegats constitueixen un ric conjunt de béns de valor històric, arquitectònic i etnològic representatius de la història i la cultura local, així com la conservació d'un viu lèxic valencià dels coneixements i pràctiques de reg de l'horta valenciana.  
  
El rollet de Gràcia pren les aigües de la séquia Quart-Benàger-Faitanar del Túria, en l'anomenat Pont Nou, i rega aproximadament unes 1.100 fanecades al terme d'Aldaia. El Tribunal del Comuner és una entitat jurisdiccional i de govern en els temes relatius a l'aigua i al reg. És considerat com un tribunal tradicional, tal com ho admet l'article 19 de la Llei orgànica del poder judicial en els apartats 2, 3 i 4.  
  
El rollet d'Aldaia és considerat com un exemple evident de municipalització del sistema de reg. Això ja està documentat en el privilegi del rei Jaume I de 10 d'abril de 1268, que concedeix als regants els drets d'usos de l'aigua. Sobre la base de l'horta medieval d'època islàmica es va construir la séquia del Comuner i el seu parcel·lari a partir de la carta de poblament de Quart de Poblet - Aldaia de 1334 (concedida pel Monestir de Poblet, senyoriu de les dues poblacions), i es consolida al llarg de la Baixa Edat Mitjana i l'Edat Moderna.  
Hi ha pocs registres escrits del Tribunal del Comuner, com és habitual en els tribunals consuetudinaris, però tenim constància de les ordenances de 1589 i de 1747 (reafirmades el 1845), de les reunions que el 1747 va fer el Tribunal del Comuner, així com de les ordenances de 23 d'abril de 1960, i de l'Acord del 30 de març de 2014, de la junta general extraordinària de la Comunitat de Regants, que va decidir actualitzar les normes i això va donar lloc a les ordenances actuals, aprovades el 27 de juliol de 2017.  
El Tribunal del Comuner es reunia cada dijous a l'antiga plaça Major d'Aldaia, l'actual plaça de la Constitució. Actualment ho fa l'últim dimecres de cada mes en la seua seu social de la Comunitat de Regants, i anualment celebra una sessió institucional el 4 d'agost en el marc de les festes patronals, recuperant el lloc on històricament es reunia. L'acte és una rica manifestació de patrimoni immaterial pel que fa als personatges que hi participen, la indumentària i els símbols que porten i la conservació del lèxic valencià del regadiu de l'horta.  
  
  
2. Marc espacial  
a) Localització  
Davant de l'església de l'Anunciació (plaça de la Constitució).  
b) Recorregut  
Processó cívica dels comuners entre el carrer Pablo Iglesias (seu de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia) i la plaça de la Constitució, on té lloc la sessió institucional del Tribunal del Comuner als peus del campanar de l'església parroquial de l'Anunciació.  
  
  
3. Marc temporal  
a) Calendari  
El Tribunal del Comuner es reuneix en sessió ordinària l'últim dimecres de cada mes a la seu social de la Comunitat de Regants, i en sessió institucional pública cada 4 d'agost a la plaça de la Constitució d'Aldaia (antiga plaça Major), als peus del campanar de l'església parroquial de l'Anunciació, en el marc de les festes patronals dedicades al Santíssim Crist dels Necessitats.  
b) Periodicitat  
Sessions ordinàries mensuals (últim dimecres de cada mes) i sessió institucional anual el dia 4 d'agost.  
  
4. Descripció i caracterització  
a) Orígens documentats o atribuïts  
a.1. Introducció: l'espai hidràulic del Rollet de Gràcia d'Aldaia  
  
S'entén per sistema hidràulic un espai agrícola de regadiu amb un règim concret de captació i distribució d'aigua, així com d'organització i gestió del regatge. L'horta d'Aldaia, situada a l'est de la ciutat, pertany al sistema hidràulic de la séquia Quart-Benàger-Faitanar, que és una de les huit séquies de l'horta regides pel Tribunal de les Aigües de València. Aquest sistema pren aigua directament del Túria, en l'assut de Quart. Des d'aquest assut, la séquia segueix en direcció a Quart de Poblet i acaba a l'ermita de Sant Onofre, en les anomenades llengües de Sant Onofre, que és un punt clau de tot el sistema hidràulic perquè divideix la séquia en dos canals diferents; la séquia de Quart i la séquia de Benàger-Faitanar. Així, tot i que els dos canals comparteixen punt de captació i, per tant, són formalment un sol sistema hidràulic, funcionen com a dos sistemes independents.  
El canal de la dreta a partir de les llengües de Sant Onofre ?en el sentit de l'aigua- és el de la séquia de Benàger, la qual continua encara cap al sud en direcció a Aldaia, seguint aproximadament la corba de nivell dels 45 metres sobre el nivell del mar. Un poc abans d'arribar a Aldaia, en el lloc del Pont Alt, es troba el partidor del Comuner, del qual naix la séquia del Comuner, que transcorre paral·lela a la de Benàger i que té també una jurisdicció pròpia i independent pel que fa a les altres del sistema. La séquia del Comuner rega més de 1.100 fanecades de l'horta d'Aldaia. Des de la séquia del Comuner parteixen 9 braços de diferent llargària i importància dels quals parlarem després.  
  
El sistema Quart-Benàger-Faitanar està dividit en quatre comunes de regants, jurídicament independents: la Comuna de Manises, la Comuna de la séquia de Quart, el Comuner d'Aldaia i la Comuna de Benàger-Faitanar. Totes aquestes comunitats de regants, excepte la del Comuner d'Aldaia, resolen els seus conflictes de reg en el Tribunal de les Aigües de València. Si fem una vista aèria sobre l'espai hidràulic de la séquia del Comuner, observem que se situa al costat de l'anomenat cinturó verd d'Aldaia, una albereda urbana de més de 2 km de llargària i vora 60.000 m² que va ser construïda precisament per a separar el nucli urbà de l'horta i així protegir-la de l'expansió urbanística.  
L'horta d'Aldaia està qualificada en el Pla general d'ordenació urbana (PGOU) com a sòl no urbanitzable i té un nivell de protecció PA1 (protecció agrícola i ambiental nivell 1). Totes les parcel·les de l'horta es troben emplaçades als polígons cadastrals de rústica 11, 12, 14, 14, 15 i 25. Així mateix, l'horta d'Aldaia gaudeix de protecció especial grau 2 (H2) en el Pla d'acció territorial de l'Horta de València, aprovat el 30 de novembre de 2018 pel Consell de la Generalitat Valenciana.  
  
a.2. Orígens històrics: creació de l'horta de la séquia del Comuner  
  
L'origen de la séquia del Comuner el trobem documentat en un privilegi del 10 d'abril de 1268 concedit pel rei Jaume als musulmans de l'alqueria d'Aldaia per a prendre aigües de la séquia que corria al costat d'Alaquàs (actual séquia de Benàger), un espai de regadiu que ja existia abans de la conquesta cristiana. (Traducció de l'original en llatí. Josep Ramon Sanchis Alfonso, 2003: «El reg de l'horta d'Aldaia i el seu Rollet de Gràcia: les ordenances de la séquia del Comuner», Torrens, 13, p. 160):  
«Per nos i els nostres concedim a tots vosaltres sarraïns d'Aldaia, alqueria de Quart, presents i futurs, que pugueu fer un partidor en la séquia que corre junt a Alaquàs, per a regar aquelles quatre heretats, que vosaltres teniu segons antigament en temps dels sarraïns acostumàveu a fer. Manant firmament als veguers, batlles, jutges i justícies i a tots els altres oficials i súbdits nostres, presents i futurs, que en el referent a açò cap impediment o contradicció vos facen, ni que permeten de ninguna manera que es faça ni per uns ni per altres.  
Donat a València, als 4 dies dels idus d'abril de l'any del Senyor MCCLXVIII.»  
Probablement van existir unes ordenances medievals o almenys uns costums de l'època musulmana que van regular tradicionalment l'horta del Comuner, a la qual fa referència el privilegi de 1368: «quos vos antiquitus temporis sarracenorum fieri consuetum» (Sanchis Alfonso, 2003: 153). Com és habitual en els tribunals consuetudinaris, hi ha molt pocs registres escrits, ja que les ordenances i normes adquireixen aquesta condició a força de la seua utilització reiterada, això és comú a tots aquests tipus de tribunals. Però, pel que fa a la séquia del Comuner, tenim constància de les ordenances de 1589 i les ordenances 1747, que encara estaven en ús a mitjans del segle XIX i de les quals parlarem més avant. Aquestes ordenances van ser elaborades en un temps en el qual ja s'havia consolidat la colonització feudal del camp aldaier.  
  
Després de la conquesta de Jaume I, la conseqüència més notable de la colonització feudal d'Aldaia va ser, sens dubte, l'operació que va comportar la séquia del Comuner. Jaume I va crear el senyoriu de Quart de Poblet - Aldaia en la carta de poblament de 1244, en la qual va lliurar les dues poblacions al Monestir de Poblet a través del priorat de Sant Vicent de València, de manera que van quedar integrades sota una mateixa jurisdicció senyorial fins al segle XIX. Segons l'historiador Ferran Esquilache (2007: 78-87), l'anàlisi morfològica del sistema hidràulic de l'horta del Comuner revela que es tracta, amb total seguretat, d'un afegitó posterior al disseny original de Benàger, és a dir, d'una reestructuració parcial de l'espai hidràulic, que si bé parteix de l'antiga horta musulmana, se situa clarament en l'època posterior a la conquista de Jaume I per la regularitat geomètrica foral que tenen les parcel·les dels camps. El que caracteritza l'horta regada per la séquia del Comuner és el gran nombre de braços rectes i perpendiculars a la séquia mare, que segueixen el sentit pendent, amb molt poc d'espai entre un i l'altre braç, i això ha facilitat tot plegat que es forme un parcel·lari perpendicular, fàcilment mesurable i divisible.  
  
El funcionament del Comuner, com s'ha dit, és independent de la resta del sistema de Quart-Benàger. La séquia principal comença al partidor del Comuner, que facilita l'entrada d'una huitena part de l'aigua de Benàger, i això permet la creació d'un sistema interior de distribució d'aigua per tandes diàries a través dels braços, que tornen a començar la setmana següent. Aquest partidor està situat aproximadament al mateix lloc que el partidor previ de l'horta que Jaume I va reconéixer als hispanomusulmans d'Aldaia el 1268.  
Un fet que s'ha pogut comprovar amb la tècnica de la prospecció hidràulica és que la totalitat dels braços principals són molt estrets (aproximadament mig metre) i estan tots construïts d'argamassa o reforçats amb pedra seca, tot i que en temps més recents, sobre la base dels antics caixers d'argamassa, les boqueres s'han construït amb rajoles de formigó.  
  
b) Evolució històrica / modificacions  
La séquia del Comuner es va crear durant la Baixa Edat Mitjana i l'Edat Moderna, que és quan es van elaborar les ordenances de 1589 i 1747. Segons l'historiador Ferran Esquilache, la séquia del Comuner és un espai hidràulic amb característiques morfològiques pròpies dels sistemes feudals, associat al parcel·lari de colonització posterior a la conquista de Jaume I. El parcel·lari utilitza les mesures agràries de longitud establides en els Furs de València. Això es pot observar encara en el parcel·lari del braç d'Escorriola. La majoria dels camps són d'una cafissada (6 fanecades) i algunes de cafissada i mitja (8-9 fanecades). A més, la superfície de les parcel·les presenta mesures en braces forals (60, 50, 45, 40- braces). I, més encara, la distància entre les terrasses principals dels diferents braços és de 10 cordes forals (200 braces = 407,60 m). Tot això demostra que la séquia del Comuner és un sistema posterior a la conquista de Jaume I i té un marcat caràcter colonitzador. La construcció de la séquia del Comuner i del seu parcel·lari cal situar-la cronològicament a partir de la carta de poblament de 1334 de Quart de Poblet (Esquilache, 2007:83-85).  
El seu disseny hidràulic, que expliquem a continuació, ha sobreviscut fins hui amb lleugeres modificacions. Seguim la classificació feta per Ferran Esquilache Martí en els seus estudis sobre l'horta d'Aldaia, així com la duta a terme per Enric Guinot, Sergi Selma i Reis Lloría en la memòria El patrimoni hidràulic de les séquies del Tribunal de les Aigües de València (2003: 69-70, 187-188).  
b.1. Elements hidràulics del Rollet de Gràcia o séquia del Comuner  
  
- Llengua del Rollet d'Aldaia o partidor del Comuner. Arranca de la séquia de Benàger, en l'anomenat Pont Alt, al límit septentrional del terme d'Aldaia. A partir d'ací el caixer de la séquia del Comuner fa un recorregut independent però paral·lel a la de Benàger en direcció sud. Cal destacar que, a causa de la construcció del cinturó verd, la séquia del Comuner va ser parcialment desviada cap a l'est, per la qual cosa, tant el caixer com els partidors dels braços són d'època molt recent. Les llengües del roll continuen al mateix lloc tradicional, però estan soterrades.  
- Braços o rollets de la séquia mare. Són 9 braços de reg perpendiculars a la séquia, en direcció est a favor del pendent.  
- Braç Forà o del Pont Nou, que és el que es troba més al nord.  
  
- Braç del Rollet de Vila, de curt recorregut.  
- Braç d'Escorriola, dividit en esquerra i dreta.  
- Braçal dels Trullets  
- Braçal del Dilluns. El primer braçal, que rep el nom del dia de la setmana en què originalment prenia l'aigua.  
- Braçal del Dimecres, el més gran de tots, que a més es divideix en dos braços de menor entitat.  
- Braçal del Divendres.  
- Braçal del Dissabte.  
- Braçal del Diumenge, que es dividia així mateix en tres braços més amb un traçat irregular a causa de l'existència d'un promontori. Els braços del Comuner van sempre en línia recta i cauen de terrassa en terrassa, fet que permet ?com s'ha dit anteriorment- un parcel·lari perpendicular. Els partidors d'aquests braços confinen amb el cinturó verd, on s'han instal·lat uns monòlits de rajola indicatius de cada braçal.  
  
- Braç de la cisterna d'Aldaia. A més dels braços de reg, la séquia del Comuner proveïa d'aigua la cisterna d'Aldaia a través d'una séquia (hui desapareguda) que abastia la cisterna d'aigua per a la població. La cisterna es conserva hui en els baixos de l'edifici de l'ajuntament d'Aldaia, és de titularitat municipal i té la declaració de monument local en el PGOU de 1990. Tot i que la cisterna d'aigua està actualment en desús i no forma part del patrimoni de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia, es tracta d'un bé arquitectònic antigament vinculat a la séquia del Comuner. La cisterna té una mesura de 15,5 metres de llarg per 6,5 d'ample, i una altura de 7 metres. Té una capacitat per a uns 705.000 litres. Està excavada a uns 7 metres pel que fa al nivell del carrer i consta de dues parts: el dipòsit i l'escala. L'escala, en forma de túnel, té 42 escalons, i arriba a l'entrada del depòsit, on hi ha unes aixetes per on brollava l'aigua. El depòsit, al qual es pot accedir, és una sala rectangular amb volta de canó de rajola. No se sap la data exacta de construcció, però segons Josep Ramon Sanchis, partint d'un document conservat a l'Arxiu Municipal d'Aldaia, la cisterna ja estava en funcionament el segle XVII. La cisterna s'omplia amb precaucions. Per tal d'assegurar la millor qualitat de l'aigua, en primer lloc es feia un ban a tota la població perquè no embrutara l'aigua de la séquia. Els guardes de la séquia controlaven el trajecte de l'aigua i s'asseguraven de mantindre el braç net i lliure d'obstacles, i quan advertien que l'aigua venia més nítida procedien a omplir la cisterna. L'operació es feia de nit, sempre al gener, que és quan l'aigua estava més fresca i era perfecta per tal de reservar-la per a l'estiu. La comporta per omplir-la se situava al carrer Santa Bàrbara, on hi havia una reixeta que evitava l'entrada d'impureses. En finalitzar l'estiu es buidava el depòsit, es netejava i es desinfectava amb calç, i es reservava per a la temporada següent.  
  
  
b.2. Les ordenances de 1589  
La història del Tribunal del Comuner és la història de la regulació hidràulica, segles de treball dels llauradors del poble en la captació, retenció i conducció de l'aigua per a regar els camps. El sistema de reg predominant en aquest sistema és reg per gravetat a manta, és a dir, les séquies se situen per damunt de les parcel·les i l'aigua les inunda.  
  
En l'espai hidràulic del Rollet de Gràcia o séquia del Comuner s'ha configurat històricament un patrimoni hidràulic singular i una organització social i econòmica vinculada a l'agricultura del regadiu. La séquia del Comuner és un apèndix del gran sistema hidràulic que conformen les séquies del Túria de l'Horta Sud de València, que són les següents: Quart-Benàger-Faitanar, Tormos, Mislata, Or, Rascanya, Rovella, Mestalla i Favara. En el segle XIV els terratinents d'Aldaia es van haver de constituir en comunitat de regants independents de les dues séquies grans de Quart i Benàger-Faitanar. Fet i fet, d'ací li ve el nom de Comuner, perquè és una comuna de regants separada de la resta, sense haver d'acudir al Tribunal de les Aigües de València, ja que el sequier d'Aldaia tenia la potestat per a celebrar els judicis a la plaça Major del poble (l'actual plaça de la Constitució). Les ordenances del Tribunal del Comuner més antigues conservades són de l'any 1589, recuperades pel cronista oficial d'Aldaia, Josep Ramon Sanchis, d'un protocol notarial en què van ser registrades (Sanchis Alfonso, 2013: 168-171). Tenim notícia també d'altres capítols d'ordenances de l'any 1597, i encara d'altres el 1602, de les quals no se sap res de moment. No obstant això, sí que es conserven les ordenances de 1747, reafirmades el 1845, i trobades pel mateix autor. El document original d'aquestes ordenances figura en l'arxiu particular del notari M. Joan Tàrrega, 1589, núm. 2.893.  
Les ordenances de 1589 s'inspiren en el mode d'organització de les séquies del Túria. La seua finalitat principal és l'organització dels regs i la resolució de conflictes entre regants. En la seua elaboració (27 capítols) van participar reunits en la plaça Major les autoritats d'Aldaia, encapçalades per l'alcalde Jeroni Esteve i el jurat major Joan Folgado, a més de 20 veïns del poble i altres 11 d'Alaquàs, tots ells terratinents i regants de la séquia del Comuner. Per la importància de la reunió van estar també presents el majoral de Quart de Poblet i el frare síndic del Monestir de Poblet en el priorat de Sant Vicent de la Roqueta de les poblacions de Quart i Aldaia.  
Les ordenances estructuraven l'organització de la séquia en tres òrgans principals: el sequier, els regants i el Tribunal del Comuner.  
  
- El sequier. Era el càrrec més important i se solia subhastar al millor postor, encara que normalment solia recaure en el jurat major d'Aldaia, tot i que no era sempre així. El jurat major era un magistrat municipal de l'època foral, amb facultats rectores i executives. El sequier era elegit per períodes de dos anys i treballava cobrant una quantitat de diners per superfície de terra regada. Les seues obligacions principals eren el manteniment i control de les cadires o comportes de la séquia, el cobrament del sequiatge als comuners i l'escurada (traure el tarquim i el fang del fons de la séquia) i neteja (tallar la brossa dels marges) de la séquia mare, com a mínim una vegada a l'any i el mes d'agost; treball que era supervisat per dos veedors nomenats pels regants. El capítol 13 de les ordenances obligaven el sequier a tindre casa a Aldaia. Regularment aquest càrrec l'ocupava el jurat major del poble. També trobem casos en què el càrrec de sequier va ser subhastat i adjudicat a particulars, com el bienni 1661-1663, ocupat pel llaurador d'Aldaia Vicent Taberner.  
- Els regants. Una part important dels capítols estaven dedicats a regular el funcionament interior del reg (tandeig i repartiment de l'aigua entre els diversos braços i parcel·les) i la resolució dels possibles conflictes entre els regants. Les infraccions més freqüents eren llevar-se l'aigua un regant a l'altre (15 sous de multa), sorregar algun camp d'un altre o un camí (10 sous), trencar alguna parada (60 sous) o traure aigua del Comuner per a regar fora del senyoriu Quart i Aldaia (60 sous). L'aigua de reg, seguint el costum consuetudinari valencià, se la podien passar entre els regants en el torn. Cal afegir que el control de la séquia del Comuner l'exercia l'elit de terratinents aldaiers, el sistema era més municipalista, a diferència d'altres comunitats de l'horta on el control no estava geogràficament localitzat pel fet de tractar-se de grans sistemes de reg compartits per diversos senyorius.  
  
- El Tribunal del Comuner. Una particularitat important de la séquia del Comuner era dirimir les seues qüestions al mateix lloc d'Aldaia sense haver d'anar al Tribunal de les Aigües de València. El capítol 13 de les ordenances obligaven a designar un home bo per a recollir les reclamacions dels regants i fer judicis. També regulava que els judicis havien de fer-se en la plaça Major. El Tribunal del Comuner es reunia tots els dijous i el presidia el jurat major del Consell d'Aldaia, és a dir, de l'Ajuntament.  
b.3. Les ordenances de 1747  
Aquestes ordenances consten de 17 capítols i són en bona part una còpia de les de 1589. La iniciativa de la seua redacció fou de l'Ajuntament d'Aldaia. Els motius que va al·legar eren causats pels incompliments de les antigues normes i els danys econòmics que això comportava per a l'agricultura local (Sanchis Alfonso, 2003: 156). No obstant això, cal situar aquest fet en el context històric de l'època. Després dels decrets de Nova Planta, promulgats entre 1707 i 1716, l'administració borbònica va posar en marxa una política de reforma de la jurisdicció de regadius, que renovava la totalitat de les ordenances de les séquies de l'horta al llarg del segle XVIII (Esquilache Martí, 2007: 101). Així doncs, el 4 de maig de 1747 es van aprovar unes noves ordenances a la sala capitular de l'Ajuntament, sota la presidència de l'alcalde Nofre Guzmán. El document original d'aquestes ordenances està en l'Arxiu de la Diputació de València, concretament en la sèrie E-31, caixa 62, exp. 1.055.  
Hi ha algunes novetats en aquestes ordenances, a més d'estar escrites en castellà, com marcava la Nova Planta. El càrrec del sequier ara és assumit per un regidor nomenat per l'Ajuntament, el qual tenia les mateixes obligacions que el sequier de les ordenances de 1589. La manera de gestionar el reg no canviava. Tampoc canviava el sistema de sancions per infraccions, tot i que les ordenances de 1747 filaven més prim en les obligacions dels regants. No obstant això, no es diu res del Tribunal del Comuner en les ordenances de 1747, encara que hi ha referències documentals (contenciosos judicials interposats per llauradors i el Monestir de Poblet) que demostren que el tribunal es continuava reunint durant els segles XVIII i XIX. De fet, el 1845, Pascual Soler (secretari de l'Ajuntament d'Aldaia) va presentar unes ordenances al cap polític de la província de València en què al·legava que eren una còpia literal de les de 1747, i constatava així la seua vigència (Sanchis Alfonso, 2003: 159).  
b.4. La séquia del Comuner i l'horta al llarg de l'Edat Contemporània  
Al llarg dels segles XVII i XIX es va consolidar en la séquia del Comuner l'estructura d'horta tradicional (en parcel·lari i cultius hortícoles comercials) que a grans trets ha arribat fins als nostres dies. Pel que fa als conreus, des de finals del segle XVIII i durant tot el XIX es van introduir nous cultius d'horta intensiva que, combinats en rotació amb cereals, havien fugit de la trilogia medieval dels horts i el blat i la vinya de regadiu. Durant el huit-cents, tot i que encara hi ha una forta presència del cereal de regadiu i la morera, desapareix gradualment la vinya (que es concentra en el secà) i s'introdueixen nous cultius d'hortalisses (sobretot carxofes, carabasses, melons i cebes), a més de cànem i fesols i alfals per al bestiar. Aquests cultius, a grans trets, perviuran fins a la postguerra de la Guerra Civil de 1936-1939 per la demanda d'aliments ?sobretot- de València. Es tracta d'una agricultura orientada a la comercialització (Esquilache Martí: 108-110).  
  
Paral·lelament, pel que fa a la propietat de la terra, el 6 d'agost de 1835 es produïa la desamortització de Sant Vicent de la Roqueta, filial del Monestir de Poblet, i es va posar així fi als quasi 600 anys d'existència del senyoriu feudal de Quart i Aldaia fundat aquell llunyà 1244. A conseqüència d'això, es produeix durant la revolució liberal del segle XIX l'accés progressiu dels xicotets llauradors locals a la propietat de la terra de la séquia del Comuner amb divisions parcel·làries de poques fanecades. Així ho confirmen els pocs estudis efectuats sobre la propietat de la terra a Aldaia. Segons un llibre de l'amillarament del terme de 1897, pel que fa a l'horta, 339 llauradors (84,75 %) posseïen 1.605 fanecades, 59 propietaris de València (15 %) tenien 655 fanecades i dos nobles (6 %) tenien les 146 fanecades restants. Les dades de l'amillarament constaten, a més, que el 57,6 % de les parcel·les d'horta tenien entre 1 i 4 fanecades, el 31,5 % una superfície inferior a la fanecada, i sols el 10,3 % entre 4 i 18 fanecades (López i Mozo, 1991-1993). Aquest sistema minifundista dels camps i la pertinença majoritària de la propietat de la terra en mans de llauradors locals s'han mantingut fins a aquest moment.  
b.5. El funcionament del reg del Rollet de Gràcia  
El procés de conversió jurídica de les comunitats de regants d'origen medieval a la legislació liberal no és ben conegut. En el cas d'Aldaia, com s'ha dit, les ordenances de la séquia del Comuner de 1747 van ser reafirmades el 1845, i afermaven el caràcter consuetudinari de la Comunitat de Regants que ha perdurat fins a aquest moment a través de les ordenances de 1960 i 2017.  
El funcionament de distribució de les aigües de la séquia del Comuner es va mantindre pràcticament inalterable des de l'Edat Mitjana fins a la construcció dels embassaments de regulació del riu Túria a mitjans del segle XX, d'entre els quals destaca el sistema Benaixeve-Loriguilla que va entrar en funcionament el 1944. Des de llavors els cabals d'aigua es van poder regular millor i els problemes d'aigua no van ser tan crucials com ho foren abans. Però mirem primer com era el regatge abans de la construcció dels pantans del Túria.  
A la part d'Aldaia que es rega per la séquia de Quart, a les partides del Divendres i el Dissabte, hi havia aigua tots els dies. En la part del terme del Rollet de Gràcia, el partidor del Comuner derivava una huitena part de l'aigua de Benàger. Per la séquia del Comuner corria l'aigua contínuament tots els dies i es repartia en els diferents braços. Cada braç prenia l'aigua solament durant el temps que necessitava. Durant les dècades centrals del segle XX es va establir que cada un dels braços tinguera tota l'aigua de la séquia mare durant dos dies, per ordre, però l'opció va ser desestimada poc de temps després per la seua ineficàcia, i es va tornar al sistema tradicional. La tanda a l'interior dels braços ha funcionat històricament ?i funciona encara així- de la manera següent. Es podia regar totes les setmanes de l'any. Els dilluns, quan arriba l'aigua a l'horta d'Aldaia, els llauradors que volen regar es reuneixen per a atandar-se, és a dir, per a ordenar el torn en què prendran l'aigua per a regar els seus camps. Hui en dia, davant de la disminució de la terra conreada per la urbanització de la segona meitat del segle XX i per l'abandó de la terra per falta de productivitat, ja no és necessària tanta aigua, i per a aprofitar-la més s'ha restringit el reg a cada 15 dies. Així, l'aigua arriba a l'horta del Comuner de dilluns a dijous, una setmana sí i una altra no.  
En les darreries del segle XX, i fins a aquest moment, no es produeixen tantes infraccions de reg com en el passat, ja que hi ha prou abastiment d'aigua. Tanmateix, no ha sigut així sempre. En temps de sequera l'aigua no arribava diàriament a la séquia del Comuner, ni tampoc corria lliurement per Benàger. La proliferació en l'horta d'Aldaia d'hortalisses de tota classe, i de plantacions de tarongers en la primera meitat del segle XX, productes que necessiten molt de cabal d'aigua, va obligar els agricultors locals a construir motors d'aigües subterrànies en l'horta. La seua funció era reforçar els regs de la séquia del Comuner i ajudar a regar els alters, és a dir, camps situats per dalt del nivell dels braços de reg. Es tracta dels motors del Pont Alt, l'Alter, la Muleta, Sant Antoni i Samarra. Es van construir durant els anys vint i trenta del segle passat. Aquests motors s'organitzaven mitjançant comunitats de regants que compartien la propietat per accions. Així ho feien els motors d'Aldaia, excepte el del Pont Alt, on la propietat es repartia d'acord amb la terra posseïda (Esquilache Martí: 122-123). Cal afegir, pel que fa al funcionament del reg, que les comunitats dels motors es regien amb els mateixos costums consuetudinaris que les séquies dels regadius històrics. Tenien una junta general de regants, un òrgan executiu per a fer complir els acords (format per un president, un vicepresident, vocals, secretari i dipositari) i unes normes de distribució de reg per torns. De fet, els estatuts d'aquestes comunitats s'inspiraven en les ordenances de reg de les séquies de l'Horta de València i de la séquia reial del Xúquer.  
  
  
b.6. La recuperació del Tribunal del Comuner el 2014  
L'any 2013 marca una fita significativa en la història del Tribunal del Comuner. La Junta General de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia va acordar recuperar el Tribunal del Comuner i aquest es va constituir a la plaça de la Constitució el 4 d'agost de 2014. Fou en un acte solemne davant de la corporació municipal, entitats cíviques, veïnat i visitants, i la presidenta d'honor del tribunal, l'alcaldessa d'Aldaia en aquell moment, Carmen Jávega. Acte al qual van ser convidats el president del Tribunal de les Aigües de València, Enrique Aguilar, i el catedràtic de Dret Processal de la Universitat de València i gran investigador sobre el tribunal aldaier, José Bonet Navarro.  
La recuperació del Tribunal del Comuner ha tingut un efecte positiu perquè ha contribuït a la sensibilització de la ciutadania d'Aldaia sobre el valor de la nostra cultura tradicional de l'aigua. A partir d'aquell moment, el Tribunal del Comuner no sols va recuperar les seues sessions ordinàries, sinó també les seues ordenances adaptades a la legislació actual, el text refós de la Llei d'aigües, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2001 de 20 de juliol. Cal destacar l'ingent treball d'investigació del catedràtic de Dret Processal de la Universitat de València, José Bonet Navarro, que ha contribuït a la recuperació i visualització del Tribunal del Comuner. Bonet és autor de diversos estudis sobre el tribunal aldaier, entre els quals cal esmentar l'obra col·lectiva dirigida per ell titulada Rollet de Gràcia de la Huerta de Aldaia. Tradición y costumbre en la resolución de conflictos (València, Editorial Tirant lo Blanch, 2019). En aquest llibre col·laboren també el professor aldaier i vicepresident del Tribunal del Comuner, Joan Carles Andrés Raga, així com Enrique Andrés Bonet (síndic del Rollet de Gràcia d'Aldaia), Jesús Quereda Palop (procurador de tribunals i assessor de la Junta de Govern de la Comunitat del Rollet de Gràcia), i els professors de Dret de la Universitat de València, Luís A. Cucarella Galiana, Reyes Marzal Raga i Alejandro Valiño Arcos. Tots ells donen una panoràmica general del significat del Tribunal del Comuner, tant en els aspectes jurídics com els seus elements diversos que el defineixen com a patrimoni cultural immaterial.  
b.7. Les ordenances de 2017 del Rollet de Gràcia de l'horta d'Aldaia  
El procés de recuperació ha anat consolidant-se en els darrers anys. Un altre pas decisiu fou l'aprovació de les ordenances i reglaments de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia, el dia 27 de juliol de 2017. La importància d'aquestes ordenances, pel que fa a la recuperació patrimonial d'una tradició consuetudinària, la destaca Jesús Quereda Palop, procurador de tribunals i assessor de la Junta de Govern de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia. (Quereda Palop: 2019, 123-155). Tot i que les ordenances estan adaptades a la realitat actual, s'articulen sobre la base d'unes pràctiques ancestrals antigues del regadiu tradicional valencià on han sigut determinants la transmissió oral de la cultura de l'aigua de generació en generació i el manteniment d'un lèxic en valencià sobre el reg. En aquest sentit, les ordenances responen a un conjunt de coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats representatives i valuoses de la cultura del regadiu valencià, i més en concret en cinc línies principals:  
  
- Capítol VIII sobre el Tribunal del Comuner (articles 75 al 80), en el qual es detallen les funcions i l'organització i del tribunal.  
- Reglament del Tribunal del Comuner de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia (consta de 4 articles).  
  
- Annex final sobre normes de reg de la Comunitat de Regants.  
- Capítol V sobre obres i manteniment de la xarxa de séquies del Rollet d'Aldaia (art. 59 al 65).  
- Capítol VI sobre usos de les aigües (art. 66 al 69).  
- Capítol VII sobre règim de sancions per infraccions comeses tant en la xarxa de séquies com en el regatge (art. 70 al 74).  
A continuació agruparem i explicarem de manera resumida els elements d'organització i pràctiques de reg del Rollet de Gràcia d'Aldaia. D'acord amb les ordenances, el Rollet de Gràcia pot disposar del cabal d'aigua de la séquia de Benàger-Faitanar, reconegut per la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, de 0,086 metres cúbics per segon, que es correspon amb la huitena part del cabal de Benàger-Faitanar (art. 2). Es tracta del cabal que històricament ha tingut el Rollet de Gràcia o séquia del Comuner.  
La comunitat es constitueix com una corporació de dret públic adscrita a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer (art. 7). Les finalitats de la comunitat, seguint el costum consuetudinari establit a través de la història, són la distribució equitativa de l'aigua entre els comuners, el manteniment de l'aprofitament hidràulic en condicions, l'exercici de facultats de policia de les aigües aprofitades i evitar conflictes entre usuaris (art. 4). Així mateix, els articles del 8 al 16 regulen els drets i obligacions dels comuners. Entre les obligacions cal destacar el pagament del sequiatge, el manteniment de les séquies netes de vegetació i lliures d'obstruccions, la reparació dels danys causats i l'obligatorietat de deixar passar l'aigua per les seues propietats sempre que siga necessari per a fer un millor ús i aprofitament de les aigües.  
  
Els òrgans de la comunitat i la seua administració estan arreplegats en els articles del 17 al 52. És la part més llarga de les normes. Els òrgans són tres: la Junta General de la Comunitat, la Junta de Govern i el Tribunal del Comuner.  
- La Junta General de la Comunitat. Òrgan sobirà que elegeix el president i el vicepresident de la comunitat i que es reuneix de manera ordinària cada any i extraordinàriament quan siga necessari. La Junta General és la que pren totes les decisions pel que fa a obres i manteniment de séquies (art. 59), ús de les aigües (art. 66 al 69), pressupostos, inversions, quotes dels comuners, projectes nous, sol·licitud de noves concessions i relacions amb les administracions públiques.  
  
- La Junta de Govern. És l'òrgan encarregat del compliment de les ordenances i dels acords de la Junta General per un mandat de 4 anys. Els seus membres són elegits per la Junta General a mà alçada pels comuners en la proporció que els corresponga. Es compon almenys de sis vocals. D'aquests vocals s'elegirà un president i un vicepresident. Aquesta junta és assessorada per un secretari i un tresorer, que són els que porten al corrent la gestió jurídica i la comptabilitat de la comunitat, respectivament.  
- El Tribunal del Comuner. El seu funcionament està regulat en els capítols VII i VIII i el Reglament del Tribunal del Comuner està inclòs en les ordenances. Normes que conjuguen tradició històrica i adaptació a la legislació actual. Parteixen de la base d'ordenances anteriors de les quals hi ha constància escrita, però adaptades a la legislació actual vigent en matèria d'aigües. El Tribunal del Comuner té com a funcions conéixer les qüestions de reg que se susciten entre els regants i imposar als infractors les correccions que calguen (art. 75). Es compon d'un president, que és un dels vocals elegits en la junta general, a més de 6 o 8 comuners elegits directament per la Comunitat de Regants. L'elecció dels membres del tribunal es verificarà en la junta general ordinària que se celebra cada quatre anys. Cap membre del tribunal podrà ocupar al mateix temps el càrrec de vocal de la Junta de Govern, llevat del cas del president. Els mandats seran de quatre anys. Les condicions per a ser membre del Tribunal són les mateixes que per a ser vocal de la Junta de Govern, és a dir, ser major d'edat, no estar condemnat criminalment, trobar-se en ple dret de gaudi dels drets civils i no ser deutor o creditor de la comunitat (art. 76 al 79).  
  
Reglament del Tribunal del Comuner  
Determina les obligacions i atribucions que corresponen al tribunal i, per tant, el procediment per a resoldre els conflictes entre regants. Consta de quatre articles que tenen a veure amb la jurisdicció, el caràcter tradicional i consuetudinari del tribunal, així com els seus principis, valors i regles. El reglament estipula, pel que fa a la jurisdicció del Tribunal del Comuner, que la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia, com ha sigut des de temps immemorials, no se sotmet al Tribunal de les Aigües de la Vega de València, ja que té l'honor de resoldre tradicionalment els conflictes entre els seus regants mitjançant el Tribunal del Comuner (art. 1).  
En els articles 2, 3 i 4 s'afirma que el Tribunal del Comuner és un òrgan d'origen immemorial i de caràcter tradicional i consuetudinari, i que per aquestes raons històriques crea dret. No obstant ser consuetudinari, el reglament fa una actualització jurídica als temps democràtics actuals i determina que el tribunal ha d'estar sotmés a l'ordenament jurídic vigent que siga aplicable, especialment en allò que fa referència als drets, principis i valors constitucionals, així com a les ordenances de la comunitat. Igualment, es determina que el Tribunal del Comuner respectarà en les seues actuacions els principis d'audiència i contradicció, així com el dret de defensa de les parts, i que dictarà les seues resolucions amb independència i imparcialitat. Finalment, d'acord amb els principis democràtics actuals, s'estipula que el tribunal ha d'estar presidit per un vocal de la Junta de la Comunitat de Regants, que el secretari del tribunal ha de ser el que siga de la Junta de Govern, que l'elecció dels seus membres serà per elecció democràtica, i que ha de tindre el seu domicili en el mateix lloc on el tinga la Comunitat de Regants.  
  
Normes de reg del Tribunal del Comuner  
Les ordenances, fidels a les pràctiques ancestrals de la séquia del Comuner, determinen unes normes de reg que han de seguir els regants per a fer un ús eficient de l'aigua. És la part de les ordenances en què millor s'aprecia el conjunt de coneixements, pràctiques, tècniques i usos de la cultura del regadiu valencià. De fet, les normes són fruit de segles de cultura agrària i de racionalització de l'ús de l'aigua pel llaurador de l'horta, i constitueixen un element del patrimoni etnològic local referit als usos de l'aigua (reg a manta) i al vocabulari històric agrícola valencià que s'ha generat al voltant del reg.  
  
En primer lloc, les normes dicten que l'ordre de reg començarà el dilluns de cada setmana, a les 07.00 hores, en l'entrada de l'aigua, al costat de la séquia de Benàger, on l'atandador marcarà als regants assistents el torn de reg en funció del curs de l'aigua, seguint el següent ordre de braços: Pont Nou, Rollet de Vila, Escorriola (primer el de l'esquerra i després el de la dreta), Trullets, Dilluns, Dimecres, Divendres, Dissabte i Diumenge. En cas que no hi haguera regants en el primer dels braços, l'aigua passarà al següent braç i així, de manera successiva, s'aniran regant cada un dels braços del Rollet. Si després d'haver passat l'aigua a un altre braç, es presenta un regant d'un braç ja regat, aquest no podrà regar fins que haja regat l'últim dels regants de l'últim braç que es regue. Dins del mateix braç, si l'aigua ha passat ja un camp, aquest no es podrà regar fins que haja regat l'últim dels regants de l'últim braç que es regue. Així mateix, pel que fa als torns de reg, el reglament estipula que el primer regant del braç que agafe l'aigua, senyalitzarà el torn de manera visible mitjançant una garba de brossa, que indicarà que està regant. Posar una garba de brossa per a indicar a tots que s'està regant és una pràctica ancestral del regadiu valencià que continua vigent a Aldaia.  
  
  
L'últim regant del braç haurà de tancar l'entrada d'aigua del seu braç per a permetre que l'aigua passe al següent braç. De la mateixa manera, l'últim que regue haurà de tancar l'entrada principal de l'aigua. A més, en cas de pluja, es reprendrà el reg on es va quedar l'últim camp, i l'últim regant haurà de tancar l'entrada principal de l'aigua. Altrament, el propietari del camp haurà de tindre en perfectes condicions d'ús tant la séquia d'entrada d'aigua al seu camp, com les boqueres. En cas que el camp es trobe sense cultivar, haurà de tindre les entrades d'aigua degudament segellades per a evitar pèrdues d'aigua. A més, queda prohibit que qualsevol comuner pose cadenes en els torns. Aquesta conducta serà sancionada pel Tribunal del Comuner. Només podran fer-ho l'atandador i el sequier, sempre que ho creguen necessari per a garantir així el bon ús i aprofitament de l'aigua. Els cadenats que es posen portaran gravada la paraula Rollet. Per a evitar usos indeguts de l'aigua, dins del camp no es podran fer séquies o cavallons transversals que impedisquen el recorregut longitudinal de l'aigua i hauran de tindre, com a mínim, un cavalló cada dues boqueres.  
  
Un element que cal destacar en la séquia del Comuner és la cura que es té dels cultius d'hortalisses (més delicats en les necessitats de l'aigua), per la qual cosa s'estableix que en la tanda «grossa» (cada quinze dies) podran regar tots els comuners per igual, mentre que en la tanda «prima» (entre dues «grosses»), tenen preferència de reg els comuners que tinguen plantades hortalisses. En cas que en la tanda «prima» no hi haguera cap comuner regant d'hortalisses, podrà regar el comuner que tinga plantat un altre tipus de cultiu amb dret a acabar el reg. Si durant aquest temps arriba algun comuner que vol agafar l'aigua per a regar hortalisses, haurà d'esperar que acabe el reg que s'estiga fent i després podrà regar el seu camp, seguint a continuació el torn de reg. L'incompliment de les normes anteriors pot ser sancionat pel Tribunal del Comuner amb multes que depenen de la classe d'incompliment, segons el que regula el capítol VII sobre el règim de sancions i infraccions. Igualment, i depenent de l'incompliment, el propietari de la parcel·la on es produïsca la infracció podrà perdre temporalment el dret a reg i pot ser condemnat també pel Tribunal del Comuner a pagar la indemnització que corresponga pels danys i perjudicis que ocasione.  
  
b.8. El Tribunal del Comuner: tribunal tradicional i consuetudinari per a la resolució de conflictes entre regants  
El catedràtic de dret processal de la Universitat de València José Bonet Navarro afirma que el Tribunal de les Aigües de la Vega de València i el Consell d'Homes Bons de l'Horta de Múrcia no són els únics tribunals de regants del mediterrani espanyol. N'hi ha d'altres, entre els quals mereix una menció especial el Tribunal del Comuner d'Aldaia. Aquest prestigiós jurista no dubta a admetre que es tracta d'un tribunal tradicional i consuetudinari, tot i que encara no té aquest reconeixement, però que espera que se li reconega. José Bonet, en el llibre El Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia (2019) i altres obres publicades sobre el mateix tema, proporciona algunes dades jurídiques que ajuden a comprendre el caràcter d'aquest tribunal.  
En primer lloc, assegura que el Tribunal del Comuner en alguns aspectes coincideix amb els anomenats jurats de reg que legalment ha de tindre tota comunitat de regants o usuaris. Així, per exemple, a més de sotmetre's als principis constitucionals i a l'ordenament jurídic «en tot allò que li siga aplicable», el seu president és un vocal de la junta de govern, elegit democràticament, amb domicili al lloc on estiga la comunitat de regants, i que pren els seus acords per majoria absoluta de vots, amb vot de qualitat del president, i les seues decisions queden escrites, amb indicació dels mitjans d'impugnació que procedisquen.  
  
En segon lloc, afirma que aquesta regulació, de caràcter bàsicament orgànic i de principis, no impedeix afirmar, tal com expressa amb total rotunditat el Reglament del Tribunal del Comuner de 27 de juliol de 2017, que «el Tribunal del Comuner és un òrgan d'origen immemorial i de caràcter tradicional i consuetudinari» i, en conseqüència, «el caràcter consuetudinari imposa que es regisca per la seua manera tradicional de conducta que crea dret» (articles 2 i 4.1 del reglament esmentat).  
En tercer lloc, assenyala que a més de les seues funcions jurídiques, el Tribunal del Comuner comparteix amb altres tribunals de regants del mediterrani espanyol el seu paper «de símbols visibles de les seues respectives comunitats», que «contribueixen a la cohesió de les comunitats de regants, vetlen per la sinergia d'una sèrie d'oficis (guardes, inspectors, podadors, etc.), transmeten oralment coneixements emanats d'intercanvis culturals seculars i posseeixen un vocabulari especialitzat». De manera que «són depositaris ancestrals d'una identitat local i regional... tenen també una gran importància per a les poblacions locals». Importància i caràcters que també comparteix, en la mesura que li correspon, el Tribunal del Comuner.  
En quart lloc, pel que fa al seu funcionament, José Navarro destaca que el Tribunal del Comuner recull algunes afinitats de la tradició històrica del Tribunal de les Aigües de València i la dels jurats de reg derivats de la regulació administrativa pròpia de les diferents lleis d'aigües. Tot això li dona unes singularitats pròpies, que són les següents:  
  
- Constitució. En lloc de constituir-se els dijous de cada setmana com el Tribunal de les Aigües de la Vega de València, el Tribunal del Comuner es constitueix en sessió anual cada 4 d'agost a la plaça de la Constitució. Igualment ho fa de manera ordinària (l'últim dimecres de cada mes) a la seu de la Comunitat de Regants i fins i tot en algun lloc que puga facilitar l'Ajuntament, com és la sala de plens.  
- Els procediments són públics i verbals. Predomina l'ús de la paraula sobre l'escriptura, tot i que les seues decisions queden escrites. Els interessats podran intervindre oralment en la sessió per a expressar el que creguen oportú per a la defensa dels seus respectius drets i interessos i per a la presentació de proves (testificals i pericials). Els membres del tribunal, després d'escoltar totes les parts i avaluar les proves existents, emeten una decisió. Per tant, primen els principis jurídics d'immediació, concentració i publicitat.  
- Les seues sentències són executives, perquè l'aigua constitueix un bé de domini públic hidràulic i perquè les comunitats de regants són corporacions de dret públic que dicten actes administratius. En conclusió, segons José Bonet Navarro, el Tribunal del Comuner és evidentment un clar exponent d'un jutjat de caràcter tradicional i consuetudinari. El dret consuetudinari és el basat en la tradició o costums, típicament propi de les societats premodernes. Si bé tota concepció del dret se sustenta, en últim terme, en les tradicions, els costums, els valors morals i els convencionalismes de la societat que el va crear.  
  
b.9. El camí cap a la declaració del Tribunal del Comuner com a tribunal consuetudinari i tradicional  
Una de les pretensions de la recent recuperació del Tribunal del Comuner és que el Govern espanyol el reconega com a tribunal consuetudinari, el mateix reconeixement que tenen el Tribunal de les Aigües de València i el Consell d'Homes Bons de Múrcia, dos tribunals que a més van ser declarats patrimoni immaterial de la humanitat per la UNESCO l'any 2009. Després de la recuperació del Tribunal del Comuner, diverses institucions públiques (l'Ajuntament d'Aldaia, la Diputació de València, les Corts Valencianes i el Senat) s'han manifestat a favor d'aquest reconeixement.  
c) Personatges: indumentàries, pràctiques i funcions  
c.1. Processó cívica del Tribunal del Comuner  
La sessió institucional del Tribunal del Comuner, el 4 d'agost, ve precedida d'una processó cívica formada per membres del tribunal, de la Junta de Govern del Rollet i persones convidades, així com els veïns i veïnes que hi vulguen participar. La processó, acompanyada amb tabal i dolçaina, ix del Consell Agrari Municipal (seu de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia, carrer Pablo Iglesias, 3), recorre alguns carrers del voltant i arriba a les portes de l'Ajuntament (plaça de la Constitució), on arreplega l'alcalde/essa, a qui se li col·loca la brusa de president/a d'honor del Tribunal. Després, al so del toc de campanes del migdia (a les 12.00 hores) des de l'església parroquial de l'Anunciació, la processó ix de la casa consistorial i acudeix al racó acotat (en la base del campanar del temple de l'Anunciació), on es troben desplegades les cadires dels membres del tribunal on es farà la sessió institucional.  
  
c.2. Elements simbòlics del Tribunal del Comuner  
Els personatges: els comuners. Les persones que constitueixen el Tribunal del Comuner són entre 6 i 8 comuners, presidits pel president ordinari, que necessàriament pertany a la Junta de Govern i és qui presideix els judicis ordinaris. Juntament amb aquests, durant la sessió institucional del 4 d'agost, participa també el president d'honor del Tribunal del Comuner, que és l'alcalde o alcaldessa d'Aldaia, que porta la mateixa indumentària que els comuners. La indumentària: brusa tradicional de l'Horta de València. Els membres del Tribunal del Comuner assisteixen als judicis amb una brusa tradicional de l'Horta de València de color marró fosc grisenc, a diferència del Tribunal de les Aigües de València, on tots els seus membres solen anar de negre.  
Simbologia: el fanal i la canya. Aquests objectes s'empren en l'acte públic de la sessió institucional del 4 d'agost. L'atandador du en una mà el fanal i en l'altra la canya. El fanal representa la llum que ha d'il·luminar els judicis a fi que es faça justícia. Antigament marcava durant la nit el punt exacte en el qual s'estava regant a fi que tots els comuners en foren sabedors. Així mateix, la canya recorda el canyar que recorre la séquia de Quart-Benàger, abans d'arribar al partidor del Comuner, d'on ix el Rollet de Gràcia. Rogle o «corralet» a l'església de l'Anunciació. La sessió del 4 d'agost té lloc a la plaça de la Constitució, concretament als peus del campanar de l'església de l'Anunciació que dona a la plaça esmentada. Es tracta d'un rogle l'escenografia del qual es compon de les butaques dels comuners i un conjunt de panells al·lusius al reg de l'horta d'Aldaia. Aquests panells tenen la finalitat d'informar els visitants que contemplen la sessió sobre els orígens de l'horta d'Aldaia i de donar a conéixer què és el Tribunal del Comuner. El Llibre d'Or del Tribunal. Recull els testimonis escrits per autoritats i persones de prestigi que han visitat el Tribunal del Comuner. La signatura d'aquestes personalitats es fa en la sessió pública del tribunal el 4 d'agost.  
  
d) Elements / processos (activitats i oficis)  
Ritual o procediment dels judicis orals del Tribunal del Comuner. Com s'ha dit, el tribunal el formen sis o huit comuners, presidits pel president ordinari i el president d'honor (l'alcalde o alcaldessa d'Aldaia). El tribunal es reuneix quan es presenten denúncies per part del sequier, de l'atandador o de qualsevol comuner (terratinent o no), primer amb caràcter previ per a analitzar-ne el cas i, després, en acte públic per dirimir les denúncies presentades. El propòsit inicial és no arribar a judici públic. Cal dir que, fins i tot s'atenen d'ofici requeriments de qualsevol veí o veïna que observa alguna irregularitat, però que, en puritat, no tenen valor de denúncia (sol tramitar-se mitjançant l'atandador o el sequier, que la traslladen al tribunal).  
  
En els judicis, el president ordinari i dos vocals són assessorats pels respectius suplents (a hores d'ara tres membres de la junta són dones i pertanyen en qualitat de components nates o assessores del tribunal). Així mateix, el síndic del Rollet, el president de la Junta de Govern i el secretari de la Comunitat de Regants efectuen tasques d'assessorament, tant en les vistes prèvies com en els judicis que es produeixen.  
  
Les denúncies més habituals solen ser robatoris d'aigua, desviacions del sentit del reg, obres en l'interior del caixer, mal estat de les infraestructures, inexistència de boqueres en alguna parcel·la, ponts solsits, séquies embossades, sorregats, existència d'obstacles al pas de l'aigua, intimidació a regants, desobediència al regador o l'atandador, entre altres. Davant d'una denúncia, de manera escrita o verbal, el tribunal es reuneix de manera immediata, en un termini màxim de tres dies, per a comprovar la veracitat dels fets denunciats ?amb veedors, components de la Junta?, si cal comprovar sobre el terreny la naturalesa de la infracció, el seu abast, qualsevol dada que hi aporte llum i, si és el cas, els danys ocasionats. Llavors, una vegada presa la filiació del denunciant i del denunciat, els dos són citats, a través del sequier o de l'atandador, a fi que compareguen al local del Consell Agrari, normalment, o bé a la sala de plens de l'Ajuntament d'Aldaia, a fi de dur a terme el judici públic (quan es preveu l'assistència de molt de públic o quan convé que hi haja presència policial).  
  
Les sessions prèvies solen ser dimecres de vesprada (la Junta es reuneix cada últim dimecres del mes) i els judicis, en funció de la naturalesa de la denúncia, s'ajusten a la necessitat de resolució immediata. Les sessions es fan a la seu de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia, és a dir, al local del Consell Agrari ubicat al carrer Pablo Iglesias. Es tracta d'un local històric pagat pels llauradors d'Aldaia i cedit, per llei, a l'Ajuntament d'Aldaia, la dècada dels noranta del segle passat. Les sessions se simplifiquen al màxim per a ser operatives. Però la indumentària i el protocol sempre és el mateix. D'aquesta classe hi sol haver algun cas mensual i, en període primaveral o estival, solen ser bastant freqüents. Estem parlant al voltant d'una vintena de casos dels quals arriben a juí entre 3 i 5, perquè no s'han resolt abans. El Tribunal, per la seua part i en la mesura de les seues possibilitats, comprovarà la veracitat dels fets referits i, amb caràcter dissuasiu, intentarà pactar acords entre els comuners implicats o imposar sancions en ferm davant d'accions, comportaments o actituds que ho exigisquen a fi d'assegurar el repartiment equitatiu i pacífic dels recursos hídrics que gestiona el Rollet. Si la infracció és menor o l'infractor és inèdit ?normalment nous regants?, es tracta d'amonestar verbalment amb caràcter pedagògic i, si convé, arribar a actes de conciliació entre denunciats i denunciants, o bé, directament, sancionar aquells actes o actituds contràries a les normes que regeixen el reg a l'àmbit del Rollet de Gràcia de l'horta d'Aldaia. Normalment, com que es tracta de buscar l'harmonia entre els comuners, es treballa per a arribar a acords amb els regants ?verbals o escrits, en funció de la gravetat- i dissuadir-los d'efectuar infraccions que, en cas de reiteració, aniran acompanyades de sancions d'acord amb la gravetat dels fets, tal com recullen les ordenances de reg.  
  
  
Quan es produeix un judici oral, l'atandador introdueix la denúncia, presenta al tribunal els actors implicats ?persona denunciada i denunciant/s- i es retira. En primer lloc, el president cedeix la paraula al denunciant per si vol aclarir els fets relatats i, a continuació, al denunciat perquè es defense. A més, si hi ha algun testimoni dels fets, se'l convida a comparéixer per a donar la seua versió. L'informe verbal dels veedors el té el tribunal amb caràcter previ a la sessió. De manera que el veedor, una classe de perit, que en temps antics solien ser síndics, components de juntes anteriors o algun comuner coneixedor del funcionament del sistema de reg. En conclusió, normalment, com ocorre en la resta de tribunals consuetudinaris, l'objectiu és comprovar la veracitat dels fets i mirar que l'infractor reconega o done explicacions sobre la presumpta falta.  
e) Desenvolupament i seqüència temporal  
- Últim dimecres del mes. Reunions ordinàries del Tribunal del Comuner a la seu social de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia, al carrer Pablo Iglesias, 10. Els judicis de les sessions ordinàries se celebren en aquesta seu o bé a la sala de plens de l'Ajuntament.  
  
- Dia 4 d'agost. Processó cívica del Tribunal del Comuner. Prèvia a la sessió institucional amb un recorregut entre el carrer Pablo Iglesias i la plaça de la Constitució.  
- Dia 4 d'agost. Sessió institucional del Tribunal del Comuner. S'efectua als peus del campanar de l'església de l'Anunciació, a la plaça de la Constitució.  
f) Organització / dedicació / finançament  
L'organització del Tribunal del Comuner està regulada en les ordenances del 27 de juliol de 2017, seguint el costum ancestral tradicional i consuetudinari de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia.  
  
Pel que fa al finançament de la comunitat, les despeses se sufraguen pels mateixos regants comuners a través de les quotes aprovades per la Junta General o bé per indemnitzacions imposades pel Tribunal del Comuner. Aquestes tasques les porta el tresorer de la comunitat, les obligacions del qual estan regulades en els articles 49 al 51.  
  
g) Llista dels béns mobles i immobles o entorns d'interés vinculats  
- Elements del patrimoni hidràulic del Rollet de Gràcia de l'horta d'Aldaia. Són la séquia mare, els partidors, els braços secundaris i la xarxa de séquies que duen l'aigua als camps. Actualment perviuen els següents:  
Llengua del Rollet d'Aldaia o partidor del Comuner.  
Séquia mare del Rollet de Gràcia.   
Braços secundaris o rollets anomenats d'Escorriola esquerra, Escorriola dreta, Trullets, Dilluns, Dimecres, Divendres, Vila, Dissabte i Diumenge. A més, cal afegir les basses, canonades i hidrants que formen part de la xarxa de reg de la comunitat.  
- Parcel·lari de l'horta històrica tradicional d'Aldaia regada pel Rollet de Gràcia o séquia del Comuner. Aproximadament 1.100 fanecades.  
- Cisterna d'aigua del segle XVII. Antigament, l'anomenat braç de la cisterna del Rollet de Gràcia abastia d'aigua l'aljub municipal, hui en desús. No obstant això, la cisterna es conserva hui en els baixos de l'Ajuntament d'Aldaia i té la declaració de monument local en el PGOU de 1990.  
- Església parroquial de la Mare de Déu de l'Anunciació. En els peus del campanar d'aquest temple se celebren ?com s'ha dit- les sessions institucionals del Tribunal del Comuner. L'església té declaració de monument local en el PGOU de 1990. Té un valor simbòlic molt especial per a la població.  
  
5. Percepció i implicació de la població i grau d'obertura als públics  
El Tribunal del Comuner forma part del patrimoni cultural immaterial intangible d'Aldaia. És, per tant, un objectiu de l'Ajuntament donar a conéixer i difondre el nostre patrimoni. Les sessions del Tribunal del Comuner, tant les ordinàries com l'extraordinària del dia 4 d'agost a la plaça de la Constitució, són l'expressió visible de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia, la qual es constitueix com a garant d'una part de la memòria col·lectiva del poble i com a salvaguarda per a la preservació d'aquest patrimoni. La percepció i implicació de la població al voltant del Tribunal del Comuner, així com el grau d'obertura als públics, han anat creixent progressivament des de la seua recuperació l'any 2014. La realització d'una sessió institucional a la plaça de la Constitució durant les festes patronals ha contribuït en gran manera a donar a conéixer aquest tribunal entre el veïnat d'Aldaia i visitants d'altres poblacions. Cada any és més nombrós el públic que assisteix a la plaça a presenciar la processó cívica i la posterior sessió del Tribunal del Comuner, on el públic disposa de cadires per a contemplar l'acte còmodament.  
Pel que fa a la difusió, cal destacar que en la sessió de 2018 l'Ajuntament d'Aldaia va editar l'opuscle Tribunal del Comuner: Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia, que va distribuir entre les persones assistents, amb la finalitat de fomentar el coneixement d'aquest bé patrimonial entre en la població. Es tracta d'un xicotet llibret en el qual es reprodueixen les normes del Rollet de Gràcia i el Reglament del Tribunal del Comuner.  
Igualment, és important assenyalar l'interés mostrat per la comunitat universitària cap al Tribunal del Comuner com a element d'estudi. La figura del catedràtic de dret processal de la Universitat de València José Bonet Navarro ha sigut determinant per a recuperar històricament aquest tribunal. Al llarg dels anys 2018 i 2019 José Bonet ha publicat i coordinat diversos estudis sobre el Tribunal del Comuner, els quals han contribuït a donar a conéixer i revalorar aquest òrgan com un tribunal consuetudinari i tradicional en la mateixa línia que el Tribunal de les Aigües de València o el Consell dels Homes Bons de Múrcia. Dels treballs de José Bonet, cal destacar-ne dos publicats el 2019: El Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia (Navarra: Editorial Aranzadi) i Rollet de Gràcia de la Huerta de Aldaia. Tradición y costumbre en la resolución de conflictos (València: Tirant lo Blanch). Aquests estudis han contribuït, a més, al fet que siga conegut el tribunal aldaier per l'Associació de Juristes Valencians, una entitat que defén que la Comunitat Valenciana recupere la seua capacitat legislativa en matèria de dret civil.  
  
  
6. Salvaguarda  
a) Protecció administrativa  
El Tribunal del Comuner aspira ara a ser reconegut per la Generalitat Valenciana com a bé de rellevància local de caràcter immaterial. A hores d'ara, aquest tribunal, si bé no disposa de cap figura de protecció administrativa municipal, com sí que la tenen alguns béns i entorns vinculats a ell (l'horta d'Aldaia, la cisterna d'aigua i l'església de l'Anunciació), sí que té ple reconeixement institucional per part de l'Ajuntament d'Aldaia. Reconeixement que s'ha vist reflectit tant en el suport que ha donat a la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia per a la recuperació de les sessions del Tribunal del Comuner, com pels acords de la corporació municipal perquè el tribunal aldaier siga reconegut tribunal tradicional i consuetudinari i patrimoni cultural immaterial.  
  
b) Agents i metodologia de transmissió  
Els agents de transmissió han sigut i són encara els llauradors propietaris de parcel·les de l'horta del Rollet de Gràcia que des de temps immemorials, generació darrere de generació, han transmés de manera oral una cultura de l'aigua i d'arbitratge de les qüestions del reg a través del Tribunal del Comuner. Cultura que s'ha materialitzat en un ric vocabulari valencià que roman viu gràcies a aquesta transmissió oral. Paraules com ara sequier, braç de reg, boquera, llengua o llengües, partidor, cadira o cadireta, reg a manta, fila, elet, atandador, comuner, séquia, séquia mare, roll, torn, marge, solcar, cavalló, obrir o tancar boquera, sequiatge, mitger, sorregar, tanda grossa, tanda prima?, i tantes altres més, configuren un ric lèxic agrícola que cal conservar. Lèxic que configura un conjunt de coneixements, pràctiques, tècniques i usos de la cultura del regadiu valencià, fruit de segles de racionalització de l'ús de l'aigua.  
c) Altres accions de salvaguarda  
Les ordenances del Rollet de Gràcia de l'horta d'Aldaia de 27 de juliol de 2017, aprovades per la mateixa Comunitat de Regants, constitueixen un corpus normatiu de salvaguarda d'aquest ric patrimoni configurat tant pel Tribunal del Comuner com per l'horta i els elements del patrimoni hidràulic d'aquest sistema de regadiu. Ordenances que recullen la tradició històrica d'altres ordenances del passat de les quals tenim constància escrita (1747, 1589, 1845 i 1960).  
d) Identificació de riscos i diagnòstic  
El risc principal que corre el Tribunal del Comuner és la degradació de l'horta a causa de la crisi de l'agricultura que ha provocat l'abandó dels camps. Hem assenyalat abans que l'horta d'Aldaia està protegida en el PGOU d'Aldaia i en el Pla d'acció territorial de l'horta i, a més, que està el cinturó verd (albereda de 2 km) que actua com a barrera de protecció entre el nucli urbà i l'horta. No obstant això, perviuen els riscos, com ara la pressió de les infraestructures de mobilitat i sobretot la crisi de preus de la producció agrària amb el consegüent abandó dels camps, que deixen de cultivar-se. Factors als quals cal afegir el progressiu envelliment de la població activa agrària. Tot això ha provocat que en els últims anys la superfície de l'horta aldaiera realment cultivada s'haja vist reduïda sensiblement. Un estudi-diagnòstic de l'horta d'Aldaia, dut a terme pel Servei d'Urbanisme de l'Ajuntament, assenyala la situació i la problemàtica actual d'aquest regadiu. El diagnòstic se centra en tres parts principals: l'estat de les parcel·les, la tipologia de cultius i l'estat de les séquies, camins i tanques.  
  
- Estat de les parcel·les de l'horta. Només el 50,13 % es cultiven regularment, el 49,10 % estan abandonades i el 0,77 % estan urbanitzades perquè pertanyen a antigues fàbriques o magatzems de tipologia industrial. Per tant, s'observa un elevat estat d'abandó. A més, hi ha construccions precàries (casetes de fusta o obra) en 91 parcel·les. Per una altra part, com ja hem indicat en els apartats històrics, predomina el minifundisme. El 37,63 % són parcel·les que oscil·len entre 1 i 2 fanecades. El rang de grandària de les quals varia des dels 45 m² (0,5 fanecades) fins als 24.932 m² (30 fanecades), i les parcel·les predominants són les que tenen entre 1 i 3 fanecades, que constitueixen més de la meitat del total del parcel·lari.  
- Tipologia de cultius. El 44,12 % de les parcel·les estan dedicades al cultiu d'arbres fruiters, principalment cítrics, mentre que el 36,60 % són cultius d'hortalisses, el 8,17 % de plantes ornamentals i el 0,33 % són hivernacles. Cal destacar que, a pesar de l'expansió que experimentaren els cítrics durant la primera meitat del segle XX, encara perviuen els cultius típics de l'horta valenciana tradicional i no han desaparegut com ha passat en altres espais agraris valencians.  
  
- Estat de les séquies, camins i tanques. El 25 % de les séquies secundàries es troben en un estat regular-roín, i això afecta 1914 parcel·les. Són tres els camins que vertebren l'horta d'Aldaia: camí Fondo, camí del Pont Nou i camí de Silla. El 30 % del seu recorregut està en un estat regular. Hi ha també un tancat de 7 km que envolta tota l'horta d'Aldaia, que va construir l'Ajuntament, amb 125 portes d'accés a les parcel·les; uns 1.400 metres d'aquest tancat presenten desperfectes. Malgrat això, el Tribunal del Comuner perviu i es manté en actiu.  
  
e) Objectius, estratègies, accions i propostes per a la salvaguarda  
La salvaguarda del Tribunal del Comuner està garantida tant per la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia com per l'Ajuntament d'Aldaia, els quals han pres la ferma determinació de mantindre i preservar aquest patrimoni immaterial lligat a l'horta d'Aldaia. Però sense horta no hi ha llauradors ni reg, i sense llauradors no pot haver-hi tribunal. Per tant, les estratègies i accions de salvaguarda han d'anar encaminades prioritàriament a la preservació i explotació agrícola de l'horta. L'Ajuntament ja està treballant en aquesta línia. Fa uns anys va crear un conjunt de parcel·les de l'horta comunitària, anomenat Horts d'Oci. Es tracta de 16 parcel·les municipals, arrendades a persones majors jubilades amb l'objectiu de conservar l'horta i evitar la degradació dels camps de la perifèria urbana. Aquesta iniciativa, pionera a la Comunitat Valenciana, va començar a funcionar l'abril de 2003 i va rebre el Premi d'Acció Social 2004 de la Diputació de València.  
  
Més endavant, concretament l'any 2011, l'Ajuntament va desenvolupar el Projecte integral de rehabilitació de l'horta d'Aldaia. Un projecte que va rebre una inversió del Pla de suport a la inversió productiva de la Generalitat. Es va construir una tanca perimetral de l'horta de 7.000 metres (amb 125 portes d'accés a les parcel·les) per a evitar robatoris de productes agrícoles i d'abocaments incontrolats, cosa que ha donat més seguretat al llaurador i ha afavorit el manteniment de la terra cultivada. També s'ha fet, com s'ha dit, un estudi-diagnòstic de l'horta d'Aldaia per a veure els punts febles i com poder actuar. Ara s'estan estudiant diverses estratègies per a evitar l'abandó dels camps, com per exemple la possible creació d'un banc de terra o fomentar i incentivar els cultius tradicionals d'hortalisses amb vista al mercat local. Totes les accions que es puguen plantejar en el futur hauran de fer-se consensuades amb el Consell Agrari Local i la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia, i hauran de ser també coherents amb els objectius i directius del Pla d'acció territorial de l'horta.  
  
  
7. Valoració i justificació de la declaració  
El Tribunal del Comuner reuneix uns valors d'un patrimoni cultural immaterial singular lligat a altres elements significatius del patrimoni local (de caràcter territorial, hidràulic, etnològic) que estan íntimament associats a aquest. A manera de resum, els valors patrimonials del Tribunal del Comuner són els següents:  
- Patrimoni territorial o paisatge patrimonial. El Tribunal del Comuner és l'òrgan que arbitra els conflictes de reg del Rollet de Gràcia de l'horta d'Aldaia, està exempt d'anar en cas de conflicte al Tribunal de les Aigües de València, València, ja que pot dirimir ell mateix els assumptes d'usos i aprofitament de les aigües, així com els conflictes i infraccions que es puguen donar. És considerat com un tribunal tradicional, tal com els admet l'article 19 de la Llei orgànica del poder judicial en els seus apartats 2, 3 i 4. És un tribunal consuetudinari que s'estructura sobre la base de l'horta medieval d'Aldaia. La séquia del Comuner i el seu parcel·lari es van construir a partir de la concessió de la carta de poblament de Quart de Poblet - Aldaia de 1334 i es consolidarà com a espai hidràulic al llarg de la Baixa Edat Mitjana i l'Edat Moderna. Un espai de regadiu que des de l'Edat Mitjana fins a l'actualitat ha conformat un paisatge patrimonial (unes 1.100 fanecades) configurat per una xarxa de séquies i un parcel·lari agrícola típic de l'horta tradicional valenciana.  
- Patrimoni jurídic i documental. El Rollet d'Aldaia és considerat un exemple de municipalització del sistema de reg. Això ja està documentat en el privilegi del rei Jaume I, de 10 d'abril de 1268, que concedeix als regants els drets d'usos de l'aigua. Amb posterioritat, el Tribunal del Comuner (hereu d'aquests vells usos de reg) ha anat creant al llarg de la seua història un conjunt d'ordenances que regulen els usos de l'aigua i les pràctiques de reg de la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia. Tenim constància escrita històrica de les ordenances de 1589, 1747 (reafirmades el 1845) i 1960. Les actuals ordenances de 27 de juliol de 2017 €adaptades a la legislació vigent- recullen tota la tradició consuetudinària de les tradicionals pràctiques de reg de l'horta d'Aldaia. El dret consuetudinari se sustenta en les tradicions, costums i valors morals de la societat que la va crear.  
  
- Patrimoni hidràulic material i arquitectònic. L'àmbit de jurisdicció del Tribunal del Comuner s'alça sobre una horta travessada per un sistema hidràulic. La séquia del Comuner pren les aigües de la séquia Quart-Benàger del Túria en l'anomenat Pont Nou. El funcionament del Comuner és independent al sistema de Quart-Benàger-Faitanar. Els principals elements hidràulics arquitectònics de la séquia del Comuner són la llengua del Rollet d'Aldaia o el partidor del Comuner, la séquia mare i els braços principals anomenats Forà, Rollet de Vila, Escorriola, Trullets, Dilluns, Dimecres, Divendres Dissabte i Diumenge. Fins a la dècada de 1960 existia també el braç de la cisterna d'aigua del segle XVII que abastia el poble.  
  
- Patrimoni etnològic i lingüístic. El Tribunal del Comuner és garant conservador d'un ric patrimoni etnològic i lingüístic associat a la cultura del conreu de la terra i dels usos de l'aigua (formes de reg), que ha donat lloc a un vocabulari valencià de tipus agrari que s'ha perpetuat a través de la cultura oral generació darrere de generació. Aquest patrimoni etnològic i lingüístic oral es fa visible en el ritual dels judicis del tribunal i en les ordenances de la comunitat, especialment en l'articulat sobre normes de reg i infraccions.  
- Patrimoni cultural immaterial. El Tribunal del Comuner està vinculat a una sèrie de pràctiques, representacions, coneixements, simbolismes i indumentària tradicionals adquirits des de temps immemorials. Aquestes pràctiques es manifesten en els processos orals ordinaris i institucionals que fa el tribunal. En les sessions ordinàries (l'últim dimecres de cada mes) es jutgen infraccions de reg seguint uns rituals de judici específics propis dels tribunals de reg consuetudinaris de la zona mediterrània. Els procediments són públics i verbals, i les seues sentències són executives. Predomina l'ús de la paraula sobre l'escriptura, tot i que les seues decisions queden escrites. Els actes en els quals es visualitza tota aquesta simbologia i representació viva són la processó cívica i la sessió institucional del Tribunal del Comuner que se celebra cada 4 d'agost als peus del campanar de l'església de l'Anunciació, a la plaça de la Constitució, antiga plaça Major, on s'ha estat reunint històricament aquest tribunal. És precisament en aquesta sessió on el Tribunal del Comuner es manifesta per a existir i salvaguardar la seua continuïtat. Aquesta recreació és part integrant de la identitat del grup ?la Comunitat de Regants del Rollet de Gràcia- transmesa per tradició oral generació darrere de generació, la qual té interioritzada i crea un sentiment d'identitat i de continuïtat, ja que forma part de la memòria social i col·lectiva d'Aldaia. La Comunitat de Regants reconeix el Tribunal del Comuner com un dels seus principals elements d'identitat i s'ha esforçat per mantindre'l i perpetuar-lo. Prova d'això ha estat la recuperació l'any 2014 de la sessió institucional del tribunal i l'aprovació el 2017 d'unes noves ordenances que recullen la cultura de l'aigua i del reg adquirida a través dels segles.