Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6229, del 18-03-2010 (2010/2609)

Informació pública de l'aprovació de la proposta de retaxació de càrregues del PAI relatiu a la UA 3.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6229

Data del DOGV
:   18-03-2010

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - A) ORDENAMENT DEL TERRITORI I URBANISME

Número del document
:   2010/2609


Data del document
:   10-02-2010

Organisme emissor
:   Ajuntament de Mislata

Tipus de document
:   Anunci

Descriptors 

:   * Mislata
    * administració local
    * pla d'urbanisme

Informació pública de l'aprovació de la proposta de retaxació de càrregues del PAI relatiu a la UA 3. [2010/2609]  
L'Alcaldia Presidència, en relació amb l'expedient que es tramita per a la retaxació de càrregues del PAI relatiu a la UA 3 d'este terme municipal, amb data 2 de febrer de 2010, va adoptar el següent:  
Decret núm. 236/2010  
A la vista de l'expedient que es tramita per a la retaxació de càrregues del PAI relatiu a la UA 3 d'este terme municipal, a instància de l'urbanitzador Payá Miralles, SA, i a la vista de l'informe emés per l'arquitecte municipal i el cap del Servici d'Urbanisme.  
Antecedents  
L'Alcaldia Presidència, amb data 25 de setembre de 2009, va adoptar resolució (Decret núm. 2.572/2009) per la qual se sotmetia a informació pública el document de retaxació de càrregues de la UA 3, presentat en data 29 de juliol de 2009, i va remetre, prèviament, avís del seu contingut als titulars cadastrals. Als interessats se'ls va concedir un termini de 15 dies, comptadors des de la publicació de l'edicte, per a formular-hi al·legacions.  
L'edicte va ser publicat en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana de 28 d'octubre de 2009.  
Dins del període d'informació pública es van presentar escrits d'al·legacions per Teresa i Trinidad Zarzo Aliena (registre d'entrada 17602) i Carmen Zarzo Aliena (registre d'entrada 18492) els dies 12 i 20 de novembre de 2009, respectivament.  
Que les al·legacions anteriors es van comunicar a l'urbanitzador que, amb data 11 de desembre de 2009 (registre d'entrada 19361) presenta instància amb la contestació que considera oportuna a les al·legacions anteriors.  
Que per Teresa i Trinidad Zarzo Aliena s'oposen a la pretensió de l'urbanitzador de revalorar les càrregues per les consideracions següents:  
- Que entenen que per existir en la tramitació de l'expedient dilacions imputables a Payá Miralles, SA, no és possible la retaxació de càrregues pel transcurs de més de dos anys des de l'aprovació de la proposició economicofinancera.  
- Que ha de ser rebutjada la pretensió d'incloure, en la retaxació de càrregues, partides que consten incorporades en el projecte d'urbanització aprovat el 22 de juliol de 2009 però que no obeïxen a una circumstància sobrevinguda.  
- Que, en tot cas, si el resultat de la retaxació supera el 20% de l'import de les càrregues previst en la proposició jurídicoeconomica, la quantitat que excedisca del dit percentatge no podrà en cap cas repercutir-se als propietaris.  
- Que la retaxació de càrregues, si s'aprova, no podrà suposar cap increment del benefici empresarial de l'urbanitzador.  
Que Carmen Zarzo Aliena s'oposa a la pretensió de l'urbanitzador per les consideracions següents:  
- Entén que no concorren les circumstàncies per a acordar la retaxació pel transcurs del temps ja que ha hagut un retard imputable a l'agent urbanitzador.  
- Estima que qualsevol nova partida que s'incloga en la retaxació de càrregues i que no es trobava continguda en la proposició juridicoeconòmica de 1999 resulta improcedent.  
- Jutja, en tercer lloc, que si és procedent la retaxació, en cap cas podrà repercutir-se als propietaris afectats cap quantitat que excedisca del 20% de l'import de les càrregues previstes en la proposició jurídicoeconomica.  
- Considera que mai pot incrementar, la retaxació, el benefici empresarial de l'urbanitzador.  
- I finalment, invoca un vici invalidant de nul·litat de ple dret per no haver-se seguit el procediment previst en l'article 168 de la LUV.  
L'entitat urbanitzadora, en la instància presentada el dia 11 de desembre de 2009 (registre d'entrada núm. 19503), adjunta còpia de la proposta de contestació a les al·legacions en què, en síntesi, advertix:  
a) Respecte de l'al·legació relativa a la improcedència de la retaxació per dilacions indegudes imputables a Payá Miralles, SA, la rebutja i després d'argumentar la seua procedència transcriu part de la Sentència núm. 1.286/2009, d'1 d'octubre, dictada en el recurs contenciós administratiu núm. 1.708/2005.  
b) Respecte de l'al·legació relativa a la prohibició que la retaxació supere el 20%, advertix que de la simple comprovació i comparació dels pressupostos s'evidencia que la retaxació no supera el límit esmentat.  
c) Respecte de l'al·legació relativa al fet que en l'expedient de retaxació s'augmenta el benefici de l'urbanitzador, advertix que és incorrecte ja que no s'han augmentat els honoraris professionals ni els gastos generals ni els percentatges de benefici industrial. Considera que els al·legants confonen el benefici de l'urbanitzador amb el benefici industrial.  
d) Respecte de l'al·legació relativa al suposat incompliment de l'article 168 de la LUV, considera que també ha de ser desestimada perquè qüestiona el procediment seguit per a l'aprovació del projecte d'urbanització, que res té a veure amb la retaxació. Entén que la disconformitat amb aquell va haver de ser objecte, en el seu dia, de l'oportú recurs contenciós administratiu.  
e) Considera, finalment, que les al·legacions efectuades per Carmen Zarzo Aliena són extemporànies en haver-se formalitzat després del termini concedit per a això.  
Fonaments de dret  
I. El procediment de retaxació de càrregues, de conformitat amb el que establix la disposició transitòria tercera del ROGTU, se sotmet a les disposicions de la LUV (Llei 16/2005).  
II. La retaxació de càrregues està regulada en l'article 168 de la LUV i en els articles 389 a 393, ambdós inclusivament, del ROGTU.  
III. D'acord amb el que disposen els preceptes anteriors, l'entitat urbanitzadora Payá Miralles, SA ha instat retaxació de càrregues i ha aportat memòria justificativa de la petició.  
En la memòria, l'urbanitzador justifica la concurrència de les causes legals que habiliten per a la seua tramitació. La documentació aportada és la prevista en l'article 390.1 del ROGTUV.  
IV. S'ha procedit al sotmetiment a informació pública de l'expedient, per mitjà de notificació als que figuren com a interessats en l'expedient, així com la publicació de l'anunci en el DOCV de 28 d'octubre de 2009 (núm. 6132). Article 390.2 ROGTUV.  
V. S'han formulat al·legacions per tres dels interessats, conforme s'indica en els antecedents d'este informe, en concret, per Teresa, Trinidad i Carmen Zarzo Aliena.  
Les dos primeres van presentar la instància el dia 12 de novembre de 2009 i la tercera el dia 20 de novembre de 2009, quan havien transcorregut 15 dies hàbils següents a la seua publicació.  
VI. Les al·legacions són, bàsicament, les mateixes excepte l'última invocada per Carmen Zarzo Aliena relativa a la nul·litat de ple dret de l'expedient de retaxació.  
VII. Amb caràcter previ, en relació amb l'extemporaneïtat de l'escrit presentat per Carmen Zarzo Aliena, ha d'admetre's que és cert allò que s'ha indicat per l'urbanitzador; no obstant, ha d'advertir-se que no estem en fase de recurs sinó d'instrucció de l'expedient amb vista a l'adopció de l'oportuna resolució. Independentment d'això, la incompareixença en este tràmit no impedix als interessats interposar els recursos procedents al mateix temps que, en el present cas, les al·legacions d'ambdós recurrents són essencialment idèntiques (art. 86 de la LRJAP i PAC), la contestació s'estén, per tant, a tots els al·legants.  
VIII. Sobre la concurrència, o no, del requisit o motiu de retaxació basat en el transcurs de més de dos anys des de la presentació de la proposició juridicoeconòmica per motius no imputables a l'urbanitzador.  
Els tècnics que subscriuen en este apartat no poden més que rebutjar la petició dels al·legants i fer seua la cita textual del fonament de dret tercer de la sentència dictada pel TSJ en el recurs contenciós administratiu núm. 1.708/2005 interposat contra l'aprovació del PAI en esta UA en analitzar la qüestió de la caducitat de l'expedient:  
«D'un altre costat, la pretesa caducitat de l'expedient tampoc pot ser acollida a la llum de l'article 92.1 de la Llei 30/1992, en la mesura que si bé ens trobem davant d'un procediment iniciat a sol·licitud de l'interessat, no consta que la paralització haja tingut lloc per causa imputable a aquest, ni tampoc que l'administració li advertira que, transcorreguts tres mesos, es produiria la caducitat; ans pel contrari, la pròpia part demandant convé que la paralització no és atribuïble a l'entitat codemandada Payá Miralles, SA ("és cert que la paralització no obeïx a una actuació directa del sol·licitant", es diu en l'apartat X, relatiu a la infracció del termini de resolució". Caducitat de l'expedient, dels fonaments de dret de la demanda) i, a més, va ser la mateixa entitat codemandada la que, sense ser requerida, va sol·licitar la represa de la tramitació, com així mateix reconeix la pròpia part actora amb cita (en eixe mateix apartat de la demanda) de l'escrit de data 20 de juny de 2005 presentat per la societat recorreguda.»  
IX. Sobre la impossibilitat d'incorporar noves partides en la retaxació de càrregues i la limitació legal de no sobrepassar el 20% de l'import previst en la proposició juridicoeconòmica.   
Atés que ambdós al·legacions van íntimament unides, se'ls atorgarà un tractament conjunt en la seua contestació.  
De la simple anàlisi comparativa de les càrregues previstes a repercutir, aprovades l'any 1999 i les previstes en el projecte de retaxació s'advertix que l'import dels honoraris professionals es mantenen íntegrament, així com els gastos generals derivats d'anuncis, notaria, publicacions, etc. Només es modifica el pressupost de contracte per l'execució de les obres que passa de 708.132,94 euros (sense IVA) a 849.759,53 euros (sense IVA), i es manté (encara que és superior) en el límit legal del 20% sense sobrepassar-lo.  
Inicialment, doncs, no s'infringixen de cap manera les previsions establides en l'article 168.4 de la LUV, sobre el límit de repercussió en els supòsits de retaxació de càrregues.  
Ha de recordar-se que, en el moment de l'aprovació del PAI la proposició juridicoeconòmica que es va aprovar partia de la consideració que l'instrument que s'aprovava era l'avantprojecte d'urbanització i no el projecte d'urbanització. Este va ser aprovat posteriorment, (Decret núm. 1916 /2009 de 22 de juliol), va ser notificat als interessats i no es té cap constància que contra aquest s'haja interposat recurs contenciós administratiu.  
Si comparem ambdós pressupostos s'advertix, prima facie, que el primer resum pressupostari està delimitat per zones i el segon determinat per elements o conceptes.  
Però l'expressió resumida per zones no vol dir que no existisca un estudi detallat dels capítols que integren l'avantprojecte aprovat juntament amb l'aprovació del PAI.  
Així, este document desglossa partides corresponents a demolicions, moviments de terra, paviments, sanejament, séquies, xarxes de distribució, enllumenat, xarxes de mitjana i baixa tensió, telefonia, zones verdes i jardineria, mobiliari urbà, senyalitzacions, fossa de ximenera, etc.  
Hi ha dos conceptes que aparenten ser nous però que no ho són, el primer es refereix a les obres de reforçament de la ximenera i el segon al cost de part de les obres d'urbanització del PAI desenvolupat en una porció de sòl limítrof. Tant el segon (vial) com el primer (ximenera) s'enquadren perfectament en conceptes aprovats juntament amb la proposició juridicoeconòmica i el PAI com ara vials, parc i fossa de la ximenera. Esta última s'integrarà, com a element protegit, en la infraestructura de la zona verda (la disposició addicional quinta introduïda per la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, establix que, en tot cas, de la consideració de bé immoble de rellevància local "les ximeneres de tipus industrial construïdes de rajola anteriors a 1940") i el segon és una repercussió per obres executades, anticipadament, en un carrer comú a dos programes. El programa limítrof a què no ocupa ja ha sigut ultimat en totes les seues fases i el carrer va ser realitzat per eixe urbanitzador (a exigència de l'Ajuntament) a fi d'atorgar-li un tractament únic i homogeni, impedint la desvirtuació que suposa l'execució d'un vial per parts. La quantitat repercutida correspon a la part proporcional de l'àmbit vial de la UA 3.  
La imposició per l'Ajuntament d'un determinat tipus de lluminària tampoc pot considerar-se com un element previsible no repercutible ja que, a causa del temps transcorregut i les exigències d'este tipus es fan per raons tècniques i d'homogeneïtzació.  
X. Sobre el fet que la retaxació de càrregues no pot suposar, en cap cas, cap benefici de l'urbanitzador, per imposar-ho així l'article 168.3 de la LUV.  
Ha de destacar-se la circumstància que suposa que, ni en el pressupost de la plica aprovada juntament amb el programa, ni en la proposta de retaxació de càrregues, no hi ha cap concepte que es referisca al benefici d'urbanitzador.  
La proposta, per tant, no infringix el precepte al·ludit.  
Ha de tindre's en consideració que el benefici de l'urbanitzador és un concepte diferent del benefici industrial i gastos generals imputables als que executen les obres. Estos dos conceptes s'inclouen en qualsevol obra pública i res tenen a veure amb el benefici de l'urbanitzador que inclou la tasca de gestió, no l'obra, i el risc mercantil que assumix. En l'article 168 de la LUV el cost de les obres enunciades en l'article 157 de la LUV (on s'integra el benefici industrial i gastos generats) és diferent de la càrrega repercutible que suposa el benefici empresarial de l'urbanitzador i els seus gastos de gestió).  
Siga com siga, repetim, en el present cas no existix proposta de benefici de l'urbanitzador.  
XI. Sobre la nul·litat de ple dret de la retaxació proposada.  
L'articulació d'eixa al·legació és de difícil enquadrament jurídic ja que per un costat pareix que el que es pretén és sol·licitar la nul·litat del projecte d'urbanització cosa materialment i legalment impossible per ser un acte ferm en via administrativa i irrecurrible en via contenciosa (el seu plantejament donaria lloc a la invocació de l'extemporaneïtat del recurs) i per un altre costat, menciona l'incompliment de l'article 168 que establix el procediment de retaxació de càrregues i este s'està complint escrupolosament per l'Ajuntament.   
Pretén mesclar, la recurrent, amb una finalitat clara i amb aire dialèctic un concepte i l'altre (projecte d'urbanització i retaxació de càrregues). El primer ja està aprovat i en ell s'establix el que es fa.   
El segon està en tramitació i en ell s'establix quant costa i quan és repercutible als diferents propietaris de terrenys de l'àmbit de l'actuació.  
No hi ha, de cap manera, vici invalidant del procediment.  
XII. L'urbanitzador justifica la retaxació pel transcurs del termini de més de dos anys transcorreguts des de la presentació de la proposició juridicoeconòmica i advertix que el percentatge d'increment encara que és superior, es manté dins del límit de 20%, i assumix la resta l'urbanitzat, i recorda que la variació de l'índex de preus de consum en el període comprés entre el mes d'agost de 1999 i el mes de maig de 2009 és del 33,4%.  
L'article 389 del ROGTU es remet al ja derogat article 104 del Text Refós de la Llei de Contractes de les Administracions Públiques, aprovat per Reial Decret Legislatiu 2/2000, per la qual cosa ha d'entendre's referit a l'article 78 de la Llei 30/2007 de Contractes del Sector Públic.  
Doncs bé, en l'apartat 3 de l'article anterior s'advertix que un dels índexs de referència és el de preus de consum elaborat per l'INE amb una limitació de revisió del 85% de la variació experimentada.  
No hi ha dubte que existixen més formules de revisió de preus en la Llei 30/2007 però la mateixa llei indica que reglamentàriament es va establir la relació de materials bàsics a incloure en les fórmules de revisió de preus.  
En la disposició transitòria segona de la llei anterior s'advertix que fins que no s'aproven les noves fórmules de revisió de preus seguiran aplicant-se les aprovades pel Decret 3650/1970, pel Reial Decret 2167/1981 i pel Decret 2341/1975.  
El resultat de l'aplicació de les fórmules contingudes en les disposicions anteriors donen, en tot cas, un percentatge de revisió superior:  
Fórmula 1. Explanació en general. Ferms en general amb tractaments superficials. Obres completes de nova carretera amb explanació i paviments de formigó. Túnels de gran secció. Canals.  
Coeficient: 1,2932  
Fórmula 4. Obres de fàbrica en general. Obres amb predomini de les fàbriques. Obres de formigó armat. Ferms amb paviments de formigó hidràulic. Obres accessòries. Infraestructura amb obres de fàbrica normals. Obres de reg amb les seues instal·lacions i servicis.  
Coeficient: 1,3198  
Fórmula 9. Proveïment i distribucions d'aigües.  
Coeficient: 1,3356  
Fórmula 24. Jardineria i plantacions.  
Coeficient: 1,2503  
Fórmula 29. Instal·lacions subterrànies d'electrificació en baixa tensió inclosa transformació i connexió en alta tensió en zones urbanes.  
Coeficient: 1,3419  
Fórmula 40. Paviment i pavimentació. Amb ferm flexible. Dotat de base regular (amb pavimentació de mescla bituminosa).  
Coeficient: 1,3798.  
Per tot això, l'Alcaldia Presidència resol:   
Primer. Desestimar les al·legacions formulades per Teresa, Trinidad i Carmen Zarzo Aliena per les raons que hi ha en poder dels antecedents d'esta resolució.  
Segon. Aprovar la proposta de retaxació formulada per l'urbanitzador l'entitat mercantil Payá Miralles, SA.  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, podrà interposar-se potestativament recurs de reposició davant de l'Alcaldia en el termini d'un mes, comptador des de l'endemà de la notificació. La desestimació presumpta del recurs de reposició es produirà pel transcurs d'un mes des de la interposició, i contra esta podrà interposar-se, en el termini de sis mesos comptadors des de l'endemà de l'acte presumpte, recurs contenciós administratiu, davant del Jutjat Contenciós Administratiu de València. El recurs contenciós administratiu podrà també interposar-se directament davant del jutjat citat, sense necessitat prèvia de recurs de reposició i sempre que no s'haja interposat este, en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà de la notificació d'esta resolució.  
No obstant això, l'interessat podrà exercir qualsevol altre que estime procedent, de conformitat amb el que establix l'article 58 de la Llei 30/1992.  
La interposició de qualsevol recurs no suspén, per si sola, l'execució de l'acte impugnat, excepte que una disposició establisca el contrari (art. 111 Llei 30/1992).  
Mislata, 10 de febrer de 2010.- L'alcalde: Manuel Corredera Sanchis.