Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5822, del 06-08-2008 (2008/8338)

Judici ordinari 001153/2005. Notificació de la sentència a Sociedad Iberoamericana Profesional Estética, SL.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5822

Data del DOGV
:   06-08-2008

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2008/8338


Data del document
:   23-05-2008

Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 14 de València

Tipus de document
:   Edicte

Descriptors 

:   * sistema judicial

Judici ordinari 001153/2005. Notificació de la sentència a Sociedad Iberoamericana Profesional Estética, SL. [2008/8338]  
Demandant: María Soledad Muñoz Matut.  
Procurador: Raúl Martínez Giménez.  
Demandats: Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL i Juan Antonio Mira González.  
Procuradora: Herminia Arnau Arnau.  
Pilar Peña Parreño secretària del Jutjat de Primera Instància número 14 de València, fa saber:  
Que en el procés d'execució seguit en este jutjat amb el número 1153/2005, a instància de María Soledad Muñoz Matut contra Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL i Juan Antonio Mira González sobre judici ordinari, s'ha acordat notificar per edictes a la primera codemandada (Societat Iberoamericana Professional d'Estètica, SL) la sentència següent:  
«Jutgessa que la dicta: María Asunción Solís García del Pozo.  
Lloc: València  
Data: 30 de novembre de 2007  
Part demandant: María Soledad Muñoz Matut.  
Advocada: María José Gil Tortajada.  
Procurador: Raúl Martínez Giménez.  
Part demandada: Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL i Juan Antonio Mira González.  
Advocada: María Dolores Carrascosa Ferrer.  
Procuradora: Herminia Arnau Arnau.  
Antecedents de fet  
Primer. El procurador dels tribunals Raúl Martínez Giménez, en nom i representació de María Soledad Muñoz Matut, va formular demanda de judici declaratiu ordinari contra Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL i contra Juan Antonio Mira González. En la que després d'al·legar els fets que va considerar convenient i els fonaments de dret que va estimar aplicables, va suplicar que, previs els tràmits legals, es dicte sentència per la qual amb l'estimació de la demanda es condemne als demandats.  
1. A pagar a l'actora la quantitat de 180 mil euros (180.000 €).  
2. O quantitat superior que es derive de la prova practicada.  
3. Més els interessos legals que es produïsquen. I les costes del procediment.  
Segon. Admesa a tràmit l'anterior demanda es va citar vàlidament als demandats, perquè en el termini de 20 dies compareguen i contesten amb l'advertència de ser declarats en situació de rebel·lia processal. Dins del termini i en la forma escaient va comparéixer en les actuacions Juan Antonio Mira González, representat per la procuradora Herminia Arnau Arnau, que va al·legar l'excepció de defecte legal en el mode de proposar la demanda, i va expressar les raons de la seua oposició a la pretensió actora i va suplicar es dictara sentència desestimatòria: la codemandada Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL, no va comparéixer en el procés, per la qual cosa va ser declarada en situació de rebel·lia processal.   
Tercer. En data 31 de maig de 2007 es va celebrar l'audiència prèvia al judici, en la qual es va desestimar l'excepció proposada, i les parts van ratificar els seus respectius escrits expositius. A continuació es va proposar prova, i es va acordar sobre la seua admissió i pràctica, per a finalitzar amb l'assenyalament de judici oral. Este acte es va celebrar en dos sessions, per haver-se interromput la vista a instància de la part demandada, que van ser els dies 19 d'octubre i 21 de novembre de 2007. I va quedar finalitzat el judici i vist per a dictar sentència.  
Quart. Que, en la tramitació d'este procés s'han observat les prescripcions legals.  
Fonaments de dret  
Primer. En este supòsit es deduïx demanda per María Soledad Muñoz Matut basada en la pretesa responsabilitat i incompliment contractual, o si s'escau, extracontractual, del doctor Juan Antonio Mira González i de la mercantil Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL, en relació amb una intervenció de reducció de mames efectuada a l'actora, que ha originat danys estètics i seqüeles consistents en mastitis de repetició i fistulació persistent; degut segons la reclamant a la mala praxi mèdica i falta d'informació a la pacient.  
Pretensió a què s'oposa el codemandat Juan Antonio Mira González, que nega la mala praxi mèdica; i al·lega que les operacions realitzades a l'actora van ser d'escrupolós compliment de la lex artis ad hoc, tant en el preoperatori, com en l'operació utilitzant la millor tècnica i la més idònia, així com en el postoperatori; i afirma que la intervenció practicada ha millorat la forma i volum de la senyora Muñoz Matut, i que les cicatrius que li han quedat es troben dins de la normalitat, conseqüències en tot cas conegudes per la demandant; i que el consentiment informat explicava de manera clara i veraç les indicacions, contraindicacions, riscos i potencials seqüeles.  
Segon. Dins de l'àmbit de responsabilitat mèdica, és reiterada la jurisprudència que declara:  
a) Que la relació jurídica metge-malalt no implica una obligació de resultat, sinó de mitjans, és a dir, la tasca del facultatiu no té com a objecte necessari la curació del pacient, que normalment ningú pot assegurar, sinó el compromís de proporcionar-li totes les mesures que requerisca, segons l'estat de la ciència i la denominada lex artis ad hoc (SSTS 20 de febrer de 1992, 18 de desembre de 1997, 22 de maig de 1998, 12 de març de 1999 i 23 de març de 2001).  
b) Que la culpa del metge, la infracció de la lex artis i la relació causa-efecte entre l'acció o omissió culpable i el dany patit, incumbix provar-ho al perjudicat (SSTS 8 de maig de 1991, 7 de juny de 1994 i 29 de maig de 1998).   
c) Que en este tipus de responsabilitat mèdica queda descartada tota idea de responsabilitat més o menys objectiva, i no opera la inversió de la càrrega de la prova (SSTS 12 de juliol de 1994, 10 de desembre de 1996, 14 d'abril de 1999). Com indica la sentència de la Secció Huitena de l'Audiència Provincial de València de 9 de febrer de 2002: «...cert és que la jurisprudència considera que tot l'anterior és aplicable a aquelles especialitats que tenen com a finalitat la curació directa d'un pacient, per la qual cosa el facultatiu no pot comprometre's a garantir la rehabilitació de la salut malalta, no obstant això, junt amb estes hi ha d'altres l'objectiu de les quals no és eixe, que és el cas de la cirurgia plàstica o estètica, la peculiar característica de la qual motiva que existisca una tendència, encara que no absoluta, a qualificar la relació jurídica que d'això sorgix com pròpia d'un contracte d'obra, per tant d'una obligació de resultat, en la mesura que en no ser plenament correctiva, ni encaminar-se a evitar grans deformitats o patiments psíquics, qui ho mamprén ha de donar una garantia de la seua intervenció que no pot exigir-se en les altres branques de la medicina. D'ací que, fins i tot, sent doctrina reiterada la que considera que el contracte que unix a un metge i pacient és d'arrendament de servicis i no d'obra, en aquells casos en què s'acudix al metge per al millorament d'un aspecte físic o estètic, el contracte, sense perdre el seu caràcter de servicis, s'aproxima de manera notòria al d'obra. Això propícia l'exigència d'una major garantia en l'obtenció del resultat que es perseguix, ja que si així no succeïra és obvi que l'interessat no acudiria al facultatiu per a l'obtenció de la finalitat buscada. En conseqüència, esta obligació que és encara de mitjans, s'intensifica fent caure sobre el facultatiu, no ja només, com en els supòsits de medicina connectiva, la utilització dels mitjans idonis amb este fi, sinó també les obligacions d'informar el client -que no pacient- tant del possible risc que la intervenció ocasiona, com de les possibilitats que esta no comporta l'obtenció del resultat que busca».  
Tercer. En este supòsit, la valoració de la prova practicada permet afirmar com a provats els fets següents:  
1. Que María Soledad Muñoz Matut, es va sotmetre en data 4 d'octubre de 1999, a l'Hospital 9 d'Octubre, a València, a una intervenció quirúrgica de reducció mamària, segons la tècnica de Madelane Lejour, amb una resecció de 1.700 gr en la mama dreta i 1.800 gr en la mama esquerra. Practicada pel doctor Mira.  
2. Que, prèviament a la intervenció se li van practicar a la senyora Muñoz de forma minuciosa una sèrie d'estudis i proves preoperatòries, com analítiques, anamnesi i E.C.G.; havent subscrit la pacient el document de «consentiment per a operació» que s'acompanya com a document número 6 de la demanda.  
3. Que, després de la intervenció, el doctor Mira va seguir una pauta de seguiment i cures a la pacient, i li va prescriure pomades antibiòtiques efectuant desbridaments segons l'evolució de les cicatrius.  
4. Que, en data 2 d'agost de 2000 el doctor Mira practica a la senyora Muñoz un retoc de cicatrius, així com una cirurgia de parpelles.  
5. Que, en data 24 de desembre de 2004, es diagnostica a Soledad Muñoz a l'Hospital General de València, de mastitis en la mama dreta. I el 2 de gener de 2005, amb anestèsia local, se li drena un abscés en la mama dreta, i se li practiquen cures successives.  
6. Que en el mes de maig de l'any 2005 se li practica una fistulectomia-biòpsia en la mama dreta, amb diagnòstic de granuloma en cos estrany.  
En ordre a qualificar el contracte que a les parts vinculava, han de tindre's molt en compte les opinions pericials, sobre si l'operació de cirurgia duta a terme pot considerar-se com curativa o sanadora, o bé entraria en l'àmbit de la denominada cirurgia voluntària o satisfactiva. El perit judicial en les conclusions del seu dictamen s'inclina per la primera, en exposar: «qualsevol intervenció quirúrgica es realitza amb caràcter curatiu, i especialment en un cas com este on el gegantisme mamari ... i la quantitat de teixit mamari extirpat de cada glàndula mamària, 1.700 grs i l.800 grs, es desprén que el quadre preoperatori de la pacient davant del pes mamari li devia haver ocasionat, en cas de no haver realitzat esta cirurgia, un problema d'invalidesa molt seriós davant de la sobrecàrrega que la seua columna cervicodorsal venia ja suportant».  
Per la seua banda, segons l'opinió del doctor Ramón Canet: per que fa a la tècnica quirúrgica empleada, he d'explicar que es tracta d'una correcció primer funcional i després estètica. És a dir, el primer objectiu és el de reduir volum a nivell d'ambdós glàndules mamàries per a descarregar l'excessiu pes sobre la columna vertebral. Lògicament tampoc cal oblidar la part estètica, però en casos de grans reseccions (com el cas que ens acompanya) hem de saber que són situacions que molt possiblement requeriran d'algun retoc posterior» (conclusions del seu informe).  
D'acord amb estes premisses, i atenent que la pròpia actora en la seua demanda manifesta que es va sotmetre a l'operació quirúrgica de reducció de mames per motius de salut, hem de concloure que no estem davant d'un supòsit de medicina satisfactiva, sinó que més bé la intervenció practicada a l'actora pot considerar-se de medicina correctiva, terapeútica o assistencial: o com menys participaria d'ambdós qualitats o característiques.  
Quart. Pel que fa si ací va existir mala praxi mèdica per l'inadequat del tractament o imperícia en la seua aplicació, o en el seguiment postoperatori, hem d'acudir necessàriament als informes medicopericials.  
El doctor Vicente Mirabet Ippólito i el doctor Antonio Ramón Canet coincidixen a assenyalar que la tècnica empleada pel doctor Mira va ser del tot correcta, com també ho va anar el seguiment i atenció postoperatòria. En el mateix sentit es pronuncia el perit judicial doctor Vila Sanchís, en qualificar la tècnica de Lejour modificada, empleada en la intervenció com, totalment adequada. Referint-se tots ells al resultat com, excel·lent, tenint en compte el pes de la glàndula mamària extirpada.  
En allò que afecta el consentiment informat, es tracta d'un pressupost i element integrant de la lex artis, i la seua absència o deficiència constituïx per es títol suficient d'imputació de responsabilitat. Tota informació ha de ser la més completa i precisa possible, independentment de les obligacions legals o reglamentàries, però a més ha de ser continuada i renovada, perquè si no es renova, els efectes nocius que puguen produir-se servixen per a establir una relació causal entre aquell deure i este resultat sobre el que assenta la responsabilitat.  
En el present cas, «els consentiments informats firmats per María Soledad són els correctes i habituals en este tipus de cirurgia, sent a més molt detallats pel que fa a les possibles complicacions que podria presentar ...i se li han explicat els problemes de les cicatrius i constatant el major risc de patologies que presenten en determinades intervencions quirúrgiques, les pacients que fumen més de 10 cigarrets diaris» (informe pericial judicial pàgina 8).  
Indica el mateix informe, que la cicatrització en el supòsit concret de la senyora Muñoz, no sols és l'habitual, sinó que a més el resultat aconseguit pel doctor Mira és excel·lent, ja que després de la quantitat de glàndula mamària extirpada, és prou freqüent que existisquen problemes de necrosi del complex arèola-mugró, molt més seriosos i greus que una cicatriu més o menys ampla, en la que a més influïx l'hàbit de tabaquisme de la pacient. Extrem en què hi ha acord entre tots els perits que han informat en este plet, i als seus dictàmens i declaracions en la vista oral ens remetem.  
Tampoc podem acceptar la pretensió actora basada a establir una relació causa-efecte entre l'actuació mèdica del doctor Mira a través de les dos intervencions quirúrgiques que li va practicar a la senyora Muñoz (de reducció mamària i retoc de cicatrius) i la posterior mastitis diagnosticada. Descarten la dita relació de causalitat tots els perits.  
D'una banda, atés el temps transcorregut, més de quatre anys, atesa la intervenció realitzada pel metge demandat i el moment en què es va declarar la mastitis; i d'una altra, a causa dels factors que intervenen en la seua gènesi, d'immunitat, físics, químics, i inclús cobrant especial rellevància el factor hormonal. Una infecció, exposa el perit judicial «no té un període normal de 5 anys, mai».  
El doctor Ramón Canet remarca que «les mastitis són inflamacions de la glàndula mamària, les quals poden aparéixer tant si està operada com si no ho està. En este cas és molt difícil afirmar que ho haja sigut a propòsit de la intervenció, ja que va passar temps fins que es va declarar la mastitis». Així mateix, que el granuloma per cos estrany, que va ser el resultat de la biòpsia, tinguera el seu origen en els materials de sutura emprats pel doctor Mira, que tenen un període de reabsorció d'uns 5-8 mesos, de manera que quan es va declarar la mastitis havien deixat d'existir.  
L'anàlisi de totes estes circumstàncies, ponderant el resultat de les proves practicades i l'aplicació de la doctrina exposada al cas concret, no permet atorgar la raó a l'accionant, perquè ni pot imputar-se a la demandada mala praxi mèdica, ni incompliment contractual, a més de descartar la relació causal entre la intervenció i tractament realitzat i la mastitis persistent que patix. El que comporta necessàriament a la desestimació de la demanda.  
Cinqué. Costes. Han d'imposar-se a la part demandant, les pretensions de la qual han sigut íntegrament rebutjades, en aplicació del que establix l'article 394 de la Llei d'Enjudiciament Civil.  
Vistos els preceptes legals citats i la resta de general i pertinent aplicació.  
Dispositiva  
Que, desestime la demanda formulada pel procurador Raul Martínez Giménez, en nom i representació de María Soledad Muñoz Matut, contra Juan Antonio Mira González i contra Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL, i absolc els citats demandats de les peticions de la demanda. Amb imposició de costes processals a la part demandant.  
Manera d'impugnació: per mitjà de recurs d'apel·lació davant de l'Audiència Provincial de València (article 455 LECn).  
El recurs es prepararà per mitjà d'escrit presentat en este jutjat en el termini de cinc dies hàbils comptats des de l'endemà de la notificació, limitat a citar la resolució apel·lada, i es manifestarà la voluntat de recórrer, amb expressió dels pronunciaments que impugna (article 457.2 LECn).  
Esta és la sentència, que pronuncie, mane i firme».  
Publicació. L'anterior sentència l'ha donada, llegida i publicada la jutge que la va dictar, mentre celebrava audiència pública en el dia de la data, de la qual cosa jo, la secretària judicial en done fe, a València, 30 de novembre de 2007.  
I perquè servisca de notificació a la part codemandada Sociedad Iberoam. Profesional Estética, SL de la mencionada sentència inclosa en este edicte, que es publicarà en el butlletí oficial de la comunitat autònoma o en el Boletín Oficial del Estado.  
València, 23 de maig de 2008.- La secretària judicial: Pilar Peña Parreño.