Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4688, del 10-02-2004 (2004/1186)

RESOLUCIÓ de 27 de gener de 2004, de la Direcció General de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de monument, a favor del Canal de Bellús a Xàtiva.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4688

Data del DOGV
:   10-02-2004

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2004/1186


Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 27 de gener de 2004, de la Direcció General de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de monument, a favor del Canal de Bellús a Xàtiva. [2004/X1186]
  
Vistos els informes emesos pels servicis tècnics de la Direcció General de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià, favorables a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, del denominat Canal de Bellús.
  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei d'11 de juny de 1998, de la Generalitat Valenciana, del Patrimoni Cultural Valencià, esta Direcció General, en allò que és matèria de la seua competència, ha resolt:
  
Primer
  
Incoar expedient de declaració com a Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor del Canal de Bellús.
  
Segon
  
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei d'11 de juny de 1998, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que justifiquen la declaració, descriure este per a la seua perfecta identificació, així com delimitar el seu entorn de protecció i fixar les normes de protecció en els annexos que s'adjunten a la present resolució.
  
Tercer
  
Continuar amb la tramitació de l'expedient d'acord amb les disposicions vigents.
  
Quart
  
En compliment del que es preceptua en l'article 27.2 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució als interessats i als ajuntaments de Xàtiva, Genovés i Bellús, i fer-los saber que, de conformitat amb el que establix l'article 33 de la Llei, la incoació del present expedient determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les dites actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden, igualment, suspesos els efectes de les ja atorgades.
  
No obstant això, la Direcció General de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que manifestament no perjudiquen els valors del bé, així com les obres que, per causa major o interés general, hagen de realitzar-se inajornablement.
  
Quinta
  
Que, en compliment del que es preceptua en l'article 27.3 de la Llei, es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a la seua anotació preventiva, i al Registre de la Propietat amb el mateix fi.
  
Sexta
  
Que la present resolució amb els seus annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.
  
Cosa que es fa pública als efectes oportuns.
  
València, 27 de gener de 2004.- El director general de Política Lingüística i Patrimoni Cultural Valencià: David Serra Cervera.
  
ANNEX I
  
Dades sobre el bé objecte de la declaració
  
1. Denominació
  
Principal: Canal de Bellús a Xàtiva.
  
2. Descripció
  
a) Immoble objecte de la declaració
  
Descripció, traçat i entorn
  
El canal de Bellús naix en la font denominada amb el mateix nom, al mig del que es coneix com a senda de l'Estret de les Aigües. El naixement es produïx per mitjà d'un brollador censat per l'institut geogràfic militar d'Espanya amb el número 1.026. El terme municipal en el qual es troba el dit naixement és el de Bellús, situant-se en el marge esquerre del riu d'Albaida, en el contrafort nord-oriental de la Serra Grossa.
  
El canal naix a 112,73 metres d'altitud, i a través de 7.158 metres travessa tres termes municipals fins a arribar a la ciutat de Xàtiva. Estos són els de Bellús, Genovés i Xàtiva. La conducció voreja el marge esquerre del riu d'Albaida des del brollador fins a la partida que es coneix com de la Bastida, pel camí on es desvia cap a la partida del Pla, pel camí de la casa Sumsi, fins a arribar a la porta de Cocentaina de la ciutat de Xàtiva.
  
Els accidents topogràfics trobats al llarg del traçat del canal (barranc de la Casa Quadrado, barranc del Pont Sec, barranc de l'Angeliu o barranc de Sant Antoni) se salven per mitjà d'arcades de distinta longitud, que en un principi es van executar en fusta i després, segons consta en cròniques escrites, es van refer en obra de fàbrica. Les altres dificultats orogràfiques són salvades per mitjà d'excavacions en el terreny i resoltes per mitjà d'un sistema d'alcavons o voltes de rajola aparedada.
  
La primera de les arcades és la que salva el barranc denominat del Quadrado o de la Font Quintana. Esta composta per dos arcs, un d'apuntat i un altre de més xicotet de mig punt, que aconseguixen una amplitud en planta d'uns cinc metres i estan construïts amb lloses de pedra. Després de travessar la pedania d'Alboi es troba l'aqüeducte del barranc del Pont Sec, denominat Arcadetes d'Alboi, consistent en una successió de nou arcs apuntats, d'època gòtica, realitzats amb carreus i amb dimensions desiguals. La seua longitud total és d'uns cent metres, i l'altura és d'uns vint sobre el punt més baix. Més endavant, una vegada passada la zona de la Corona de l'Estrela, es troba l'última de les arcades que queden en peu. Es tracta d'una conducció d'obra de maçoneria composta per dos arcs apuntats realitzats en rajola, l'altura total de la qual sobre el nivell del barranc no supera els sis metres.
  
Durant el transcurs del canal s'observen una sèrie d'elements verticals circulars denominats respiralls, per on el conducte comunicava amb l'exterior durant el seu trajecte subterrani. La tendència i disposició d'estos no seguia cap regla marcada, però es col·locaven per a afavorir tasques de neteja, de captació d'aigua puntual o d'anivellació i fuga d'aire tancat. Se'n conserven al voltant de setanta. La neteja i reparació anual del canal es duia a terme en Quaresma, i per a això s'emmagatzemava aigua en un aljub situat en la plaça de Sant Pere, s'interrompia el pas de l'aigua, abocant-la al riu, i es procedia a enllacar la conducció amb una pasta, anomenada llaca, feta amb oli i argila, amb la qual es reparaven clivelles i fugues.
  
De la distribució de l'aigua que transporta el canal hem de dir que es dividix en files d'aigua. Antigament, segons constaten els escrits de Jaubert de Passa, es distribuïa en deu files d'aigua. L'orde d'estes és el següent:
  
La primera correspon a la denominada del Pla de la Mesquita o Belluset, està situada una vegada passada la zona de la Corona de l'Estrela i en la zona que s'anomena el Pla de la Mesquita. Dóna reg a 304 fanecades (504, segons Alfred Boluda) dividida en set tandes.
  
La segona, denominada del Portal de Cocentaina o de la Bassa del Mercat, se situa abans d'entrar en la ciutat. D'esta fila, antigament es donava moviment a un molí arrosser, s'alimentava una bassa i una font pública i es donava reg a 380 fanecades (1.150, segons Alfred Boluda) de la partida dels Cremats, repartides en huit tandes.
  
Es repartixen set files per al consum humà i per a abastir gran nombre de fonts públiques i privades; després d'això, els sobrants formaven una tercera fila per a ús agrícola, denominada fila del Lleonet; es distribuïa en huit tandes i regava 360 fanecades de la partida del Lleonet (1.152, segons Alfred Boluda).
  
L'última era la denominada fila de la Bassa de les Barreres, i alimentava la bassa i el molí de la Mare de Déu. Es dividia en huit tandes i regava 330 fanecades de la partida de la Vila (1.536, segons Alfred Boluda).
  
En l'interior de la població, l'aigua es distribuïa d'una manera molt semblant a la de la ciutat de Damasc. Del canal principal eixien xicotetes derivacions que desemboquen en unes arquetes de pedra anomenades partidors, soterrades per davall de la via pública. Estos distribuïdors estaven dividits en compartiments travessats per orificis de diversos diàmetres, per on l'aigua discorria fins als domicilis amb dret i fonts públiques.
  
El repartiment de fonts varia entre els plans i manuscrits trobats, sent el referent més fiable per a no entrar en contradiccions el datat a finals de 1700 i conservat en la biblioteca nacional. En el dit document, s'hi descriuen les 15 fonts reials, huit de veïnals i un nombre per determinar de fonts particulars. La distribució de l'aigua es realitzava per canelles de distintes plomes (unitat de superfície dels conductes). En un altre document d'estudi, realitzat per Gonzalo Viñes Masip, es definix la quantitat de fonts que hi havia quan es van formar les ordenances generals de la ciutat. Estes eren quinze de reials, set de veïnals i setanta de particulars.
  
b) Parts integrants
  
El canal històric i el seu tram abandonat, entre el barranc del Pont Sec i el barranc de la Canal de Ferro (Senda de Diego), amb els seus respiradors o respiralls i les seues arquetes de pedra o partidors.
  
Arcades o arcadetes del barranc de l'Angeliu o de Sant Antoni.
  
Arcades o arcadetes d'Alboi.
  
Arcades o arcadetes del barranc del Quadrado.
  
Fonts Reials:
  
Font de les Vint-i-cinc Canelles.
  
Font de l'Aldomar
  
Font de la Trinitat.
  
Font de Sant Francesc.
  
Font de Ferran VII, en la plaça del Sant Jaume.
  
Fonts veïnals:
  
Font de Pinyana, a la plaça de la Morera.
  
Font de l'Àngel.
  
Font dels Peixos de l'Albereda
  
Font del Lleó.
  
c) Delimitació de l'entorn afectat
  
Justificació:
  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció ha sigut:
  
Protecció arqueològica, a fi de protegir la canalització d'agressions físiques que en destruïsquen la integritat; per a això es manté la distància històrica de protecció establida en les Ordenanzas Generales para el gobierno político y económico de la ciudad de Sant Phelipe, publicades a la ciutat de València l'any 1750.
  
Paisatgístics, establint al voltant de les arcades una franja de protecció que garantisca la conservació del seu entorn i de les seues vistes, lligades als accidents geogràfics que van condicionar el seu traçat.
  
Línia delimitadora: discorre paral·lelament a un costat i a l'altre de l'aqüeducte, a una distància de 20 peus (5,60 metres a cada costat des del seu eix). L'ermita de Sant Antoni s'inclourà totalment en l'entorn de protecció del canal.
  
En les tres arcades existents (les del barranc de l'Angeliu, les d'Alboi i les del barranc del Quadrado) s'establix un àmbit de protecció comprés en una línia virtual que es troba a 100 metres de cada punt de l'eix de les arcades, considerat este des de l'inici del mur en el qual es conformen les dites arcades)
  
d) Béns mobles que comprén i que constituïsquen part essencial de la seua història
  
No es coneixen béns mobles, encara que hi ha en el subsòl algunes arquetes o partidors de pedra i catúfols de ceràmica que han de ser recuperats.
  
e) Normativa de protecció del Canal de Bellús i del seu entorn
  
Monument:
  
Article primer. Caldrà ajustar-se al que disposa la secció segona, Règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
  
Article segon. Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució dels dits fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons el que disposa l'article 18 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Entorn de protecció:
  
Article tercer. De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei de Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del monument requerirà la prèvia autorització de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport. Esta autorització s'emetrà d'acord amb els criteris establits en la present normativa, i en el que esta no preveu, per mitjà a l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 39 de la citada Llei.
  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit d'autorització, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
  
Article quart. A fi de preservar el paisatge històric del canal, fora del sòl urbà de Xàtiva no s'autoritzarà cap edificació per a cap ús, i queden expressament prohibits els abocaments de residus i moviments de terres, excepte els requerits per al seu estudi i conservació. Les edificacions existents en l'entorn de protecció del canal fora del sòl urbà de Xàtiva podran realitzar únicament obres de consolidació i manteniment sense augmentar el seu volum edificat.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat, sol·licite i obtinga autorització expressa.
  
Article quint. Els canvis en l'ús agrícola actual de les parcel·les seran objecte d'autorització segons l'article tercer d'esta normativa. En les zones de cultiu, a menys de tres metres del canal, no es permetran les plantacions d'arbres de gran dimensió que impedisquen la contemplació paisatgística o perjudiquen el monument.
  
Article sext. L'ermita de Sant Antoni, que forma part de l'entorn del canal des de temps immemorial, haurà de ser mantinguda i restaurada.
  
Article sèptim. L'entorn de protecció del tram del canal que travessa el sòl urbà de Xàtiva es regirà pel que disposa la normativa urbanística i patrimonial aplicable al Conjunt Històric declarat de la dita població.
  
Article octau. Qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o del seu entorn de protecció se sotmetrà al que disposa el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.