Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 3945, del 22-02-2001 (2001/1080)

Notificació de la resolució del recurs d'alçada número 124/2000.
----------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   3945

Data del DOGV
:   22-02-2001

Secció del DOGV
:   V. ALTRES ANUNCIS - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2001/1080


Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la resolució del recurs d'alçada número 124/2000. [2001/A1080]
  
De conformitat amb el que estableix l'article 59.4 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, es procedeix a notificar a la senyora Josefa Hervás Esteve, carrer Duc de Calàbria, 1, 16ª, 46445 Xàtiva, la resolució del recurs d'alçada amb el número de referència interna R-124/2000.
  
Resolució
  
"Una vegada s'ha examinat el recurs d'alçada formulat per la senyora Josefa Hervás Esteve contra la resolució del Servei Territorial d'Arquitectura i Habitatge de València, en l'expedient instruït per a la concessió de pròrroga de la subsidiació del tipus d'interés del préstec qualificat per l'adquisició d'un habitatge de protecció oficial, número 46/6253/1992/145.
  
Antecedents de fet
  
1. La senyora Josefa Hervás Esteve, titular d'un préstec concedit per Caixa Postal Argentaria, acollit al Reial Decret 1.932/1991, de 20 de desembre, i destinat a l'adquisició d'un habitatge de protecció oficial, va presentar en el Servei Territorial d'Arquitectura i Habitatge de València, el dia 6 de maig de 1999, una sol·licitud de pròrroga de subsidiació del tipus d'interés del préstec qualificat.
  
2. En vista de la documentació que hi ha en l'expedient, i en virtut del que disposa l'article 8.1.c, del Reial Decret 1.932/1991, de 20 de desembre, i en l'article 5.c, del Decret 55/1992, de 30 de març, del Govern Valencià, el cap del Servei Territorial, el 20 de juliol de 1999, dicta una resolució denegatòria de la pròrroga de subsidiació del tipus d'interés sol·licitada, atés que no queda acreditada l'ocupació de l'habitatge objecte de l'expedient en els terminis establits en la legislació vigent i, en tot cas, dins dels tres mesos següents al seu lliurament.
  
3. Contra l'esmentada resolució interposa un recurs d'alçada la senyora Josefa Hervás Esteve, amb les al·legacions que hi consten, i que es donen per reproduïdes a fi de ser breus.
  
Fonaments de dret
  
1. Aquesta Direcció General és competent per a la resolució del present recurs d'alçada, tant pel que disposa l'article 114 de la Llei 30/1992, 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú (LRJAP i de PAC), així com pel que estableix el Decret 225/1999, de 15 de desembre, del Govern Valencià (DOGV núm. 3.648, de 20 de desembre).
  
2. El que disposen els articles 107; 110; 114 i 115 de la LRJAP i PAC, quant a l'admissió i tramitació del recurs d'alçada.
  
3. Segons disposa l'article 8.1.c, en relació amb els articles 3 i 4 del Reial Decret 1.932/1991, de 20 de desembre, i l'article 5.c, del Decret 55/1992, de 30 de març, del Govern Valencià, és requisit per a accedir al finançament qualificat que els habitatges promoguts per a ús propi i els adquirits o rehabilitats es destinen a residència habitual i permanent, i que siguen ocupats dins dels terminis establits en la legislació vigent, i en tot cas, en els tres mesos següents al seu lliurament, excepte una pròrroga justificada per raons de tipus familiar o laboral, que haurà de ser autoritzada per l'autoritat competent.
  
4. En el procediment administratiu de sol·licitud de subvencions el silenci no és positiu, sinó negatiu; la nova redacció donada a la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de RJAP i PAC, per la Llei 4/1999, en la seua disposició transitòria primera, apartat tercer, disposa que, mentre no es porte a efecte el que disposa la disposició addicional primera, apartat segon, que estableix l'obligació del Govern d'adaptar en el termini de dos anys les normes reguladores dels procediments al sentit del silenci administratiu establit per la Llei 4/1999, conservarà validesa el sentit del silenci establit en l'original Llei 30/1992.
  
Així, el silenci continua sent positiu fins que el Govern adapte els procediments administratius al nou sentit del silenci administratiu establit per la Llei 4/1999; per a això disposa d'un termini de dos anys que finalitza el 14 d'abril de 2001.
  
D'altra banda, l'article 9 de l'ordre de tramitació de les sol·licituds de visat i finançament qualificat pertanyents al Pla 1992-1995, de 27 de juliol de 1994, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, Pla 1992-1995, a què s'acull el seu expedient, assenyala expressament que, transcorreguts sis mesos des de la presentació de la sol·licitud sense que s'haja dictat una resolució expressa, l'esmentada sol·licitud s'entendrà desestimada.
  
5. Respecte a la infracció per part de l'administració del procediment administratiu, hem d'assenyalar a la part recurrent que aquest procediment no ha sigut infringit en cap moment, i això per:
  
5.1 L'administració, segons disposa l'article 80.2 de l'esmentada Llei 30/1992, podrà acordar el període de prova quan no tinga per certs els fets, i en aquest cas tenia completament per cert, en virtut del que més endavant s'expressarà, que la sol·licitant no havia ocupat l'habitatge ni residia en aquest de manera habitual i permanent en els terminis assenyalats per la normativa aplicable.
  
5.2. S'ha respectat el tràmit d'audiència establit en l'article 84 de la Llei 30/1992, que precisament està establit per a comunicar a la part interessada la proposta de resolució, perquè d'aquesta manera l'esmentada part tinga coneixement dels motius en què es basarà la resolució del procediment, per la qual cosa a la recurrent no li ha arribat el contingut de la resolució "de sorpresa", tal com al·lega.
  
6. L'al·legació de la recurrent referida a la nul·litat de la resolució impugnada en virtut del que disposa l'article 62.1.a de la Llei 30/1992, a causa de la presumpta indefensió que segons l'esmentada part li ha produït l'administració, ha quedat resolta en el fonament de dret V.
  
Independentment d'això, atés que la interessada va presentar els documents que se li van requerir, consistents en els certificats de consum de llum i aigua de l'habitatge objecte de les ajudes, va quedar plenament provat, en principi, el presumpte incompliment de l'obligació de la interessada d'ocupar l'habitatge en els terminis establits per la normativa aplicable.
  
D'altra banda, tant la indefensió al·legada per la recurrent, com el principi de contradicció, que també al·lega són principis relatius als procediments administratius de caràcter sancionador, cas que no és el present, ja que ens trobem davant d'un procediment administratiu de concessió d'ajudes econòmiques, amb caràcter purament de foment i de cap manera sancionador.
  
7. Una vegada establit tot el que antecedeix, i revisada tota la documentació que hi ha en l'expedient, queda plenament provat que l'alta en el subministrament d'energia elèctrica es va contractar el 29 de maig de 1997 i que, fins aproximadament el gener de 1999, el pagament d'electricitat que realitzava la recurrent era el mínim establit.
  
Respecte al subministrament d'aigua potable, aquesta es va contractar per a l'habitatge el 5 de juny de 1998, segons un certificat expedit per l'Ajuntament de Xàtiva, i, encara que amb posterioritat aquest Ajuntament certifica que l'habitatge fins al 5 de juny de 1998 tenia servei d'aigua de la presa general de la finca des de la data d'acabament d'aquesta, això no acredita que efectivament l'esmentat habitatge tinguera consum d'aigua, encara que tinguera servei de la presa general de la finca.
  
En virtut de l'anterior, i tenint en compte que sense subministrament elèctric no és possible habitar un habitatge, ja que encara que utilitzara un fanal de gas per a poder veure, aquests no serveixen per a la utilització d'electrodomèstics essencials per a portar una vida digna i adequada, tals com llavadora, nevera, etc. i atés que no s'ha provat l'efectiu consum d'aigua en l'habitatge, i ateses les dates efectives d'alta en els subministraments, aquest òrgan conclou fàcilment que l'habitatge objecte del present recurs no va ser ocupat per la recurrent en els terminis establits en la normativa aplicable d'habitatge i que no ha constituït la residència habitual i permanent de la recurrent.
  
Les al·legacions de la recurrent relatives que l'administració va haver de comprovar l'ocupació efectiva de l'habitatge en la data que es complien els tres mesos des del lliurament de l'habitatge és irrellevant, ja que l'administració no pot inspeccionar a totes les persones amb finançament qualificat per al seu habitatge, i per això, quan se sol·liciten les pròrrogues de finançament es comprova a tots els interessats que les sol·liciten si efectivament van complir els terminis i requisits assenyalats per la legislació d'habitatge, i si es comprova, com en el present cas, que no va ser així, es denega la pròrroga.
  
D'altra banda, la interessada no va sol·licitar la preceptiva pròrroga per a ocupar l'habitage fora del termini establit, al·legant els possibles motius laborals o familiars que pogueren concórrer, i que l'administració competent havia d'autoritzar.
  
Una vegada establit l'anterior, i ja que la recurrent no ha presentat prova suficient i adequada que desvirtue el contingut de la resolució impugnada, pertoca confirmar aquesta.
  
Vistos la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, i la resta de legislació de general i pertinent aplicació i de conformitat amb la proposta de resolució de la Divisió d'Habitatge, resolc:
  
Desestimar el recurs d'alçada formulat per la senyora Josefa Hervás Esteve contra la Resolució del Servei Territorial d'Arquitectura i Habitatge de València, de 20 de juliol de 1999, la qual queda confirmada.
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, es podrà interposar un recurs contenciós administratiu, davant del Jutjat Contenciós Administratiu de València, en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà de la notificació d'aquesta, segons els articles 8.3 i 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa.
  
Tot això, sense perjudici que puga interposar qualsevol altre recurs que estime oportú.