Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 3115, del 05-11-1997 (1997/11985)

RESOLUCIÓ de 21 d'octubre de 1997, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interès Cultural, amb la categoria de Monument, a favor de la presa del Bosquet de Moixent (València).
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   3115

Data del DOGV
:   05-11-1997

Secció del DOGV
:   CONVENIS I ACTES - AUTORITZACIONS ADMINISTRATIVES

Número del document
:   1997/11975


Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Resolució

3686 RESOLUCIÓ de 21 d'octubre de 1997, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interès Cultural, amb la categoria de Monument, a favor de la presa del Bosquet de Moixent (València). [97/X11154]
  
Vist l'informe emés pel Servei de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, favorable a la incoació de l'expedient de declaració de Bé d'Interès Cultural, amb la categoria de Monument, a favor de la presa del Bosquet de Moixent (València);
  
Atès el que disposen l'article 9 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, i l'11 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de Desenvolupament Parcial de la citada llei, la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana ha resolt:
  
Primer
  
Incoar l'expedient de declaració com a Bé d'Interès Cultural, amb la categoria de Monument, a favor de la presa del Bosquet de Moixent (València).
  
Segon
  
De conformitat amb el que disposa l'article 12.1. del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de Desenvolupament Parcial de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, descriure, per tal d'identificar-lo, el bé objecte de la incoació, i delimitar-hi la zona afectada en els annexos que s'adjunten a aquesta resolució.
  
Tercer
  
Seguir amb la tramitació de l'expedient segons les disposicions vigents.
  
Quart
  
Traslladar aquesta resolució a l'alcalde de l'Ajuntament de Moixent i fer-li saber que, d'acord amb el que estableix l'article 19 en relació amb l'article 11 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, la realització d'obres en el monument que es pretén declarar o en el seu entorn haurà de ser autoritzada per la Direcció General de Patrimoni Cultural. La mateixa autorització serà preceptiva per a col·locar-ne qualsevol classe de rètol, senyal o símbol a les façanes o a les cobertes.
  
Cinquè
  
Que, d'acord amb el que disposa l'article 12.2. del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de Desenvolupament Parcial de la Llei 16/1985, es notifique aquesta resolució als interessats, als efectes oportuns, i al Registre General de Béns d'Interès Cultural per a la seua anotació preventiva.
  
Sisè
  
Que aquesta resolució, amb els seus annexos, es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.
  
Resolució que es fa pública als efectes oportuns.
  
València, 21 d'octubre de 1997.- La directora general de Patrimoni Artístic: Carmen Pérez García.
  
Annex I
  
Descripció de l'immoble objecte de la declaració
  
Basada en l'estudi previ La presa del Bosquet, cap a la recuperació d'una obra hidràulica de la Il·lustració, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència.
  
A) Immoble objecte de la declaració
  
El Bosquet se situa a la serra Grossa, en terreny de secà, a 3 km al SE de Moixent, paratge a què s'accedeix a través del barranc de la Corbella, per la carretera que condueix d'aquesta població a Aielo de Malferit i Ontinyent.
  
Allí ens trobem amb un conjunt de gran interès hidrològic, constituït per la conca, on s'arrepleguen les aigües, els barrancs que les condueixen, l'embassament que les emmagatzema, la presa que les conté, les séquies que les distribueixen i les hortes i els bancals que les aprofiten.
  
Aquesta obra d'enginyeria hidràulica del s. XVIII (encara que amb indicis de l'existència d'un sistema anterior de menors proporcions) té una gran importància perquè constitueix una de les poques obres d'aquesta índole a la nostra Comunitat, així com perquè posseeix, a més a més, un valor històric com a conjunt representatiu d'una forma d'assentament humà, d'intervenció en l'entorn i explotació dels seus recursos que ha anat produint-se en aquest lloc.
  
La construcció de la presa del Bosquet i la posada a punt d'un nou sistema d'irrigació és fruit, ací, de les idees renovadores que en aquest cas afecten les obres hidràuliques i la racionalització agrícola, pròpies de la política il·lustrada de Carles III.
  
L'embassament es troba al centre d'una foia tancada, entre les serres del Picaio, la Talaia, les Covatelles i la Balarma. Aquestes crestes que l'envolten configuren un camp visual delimitat on es poden reconèixer els pendents, els canvis de nivell, les varietats geològiques, les masses arbòries característiques de la zona i la intervenció humana sobre l'entorn.
  
De reduïdes dimensions, 100 m d'amplària per 200 m de longitud, i 8 m de profunditat actual, amb una capacitat de 160.000 m3, rega una superfície de 4,33 ha. És receptor dels vessaments de les serres pròximes, a més a més dels del barranc del Bosquet, sobre el qual s'ubica. Rep, també, les aportacions de nombrosos pous per al regatge i els excedents de la font de la Teula, que se situa a la seua cua.
  
La primera notícia documental de la presa del Bosquet, sobre la qual es basen totes les referències posteriors, es deuen a José Antonio Cavanilles que, en el seu segon viatge a Moixent, ens parla del canvi que observa a la localitat, on el nombre de veïns havia crescut de 250 a 800, s'hi han posat en producció camps que, abans abandonats, s'han transformat, gràcies a la nova política hidràulica i agrària de la Il·lustració, en feraces hortes regades per séquies i canals de nova construcció.
  
La "feliç mudança", ens diu, es deu en part a "les llums, l'aplicació i el patriotisme" del Sr. Pascual Caro, administrador del patrimoni del seu nebot el marqués de la Romana.
  
La presa, de traça poligonal, és de les denominades de gravetat, en què l'espenta de l'aigua és contrarestada en sentit vertical pel pes del mur, i la resultant obliqua de les dues forces recau en el terç central de la secció.
  
S'hi poden diferenciar tres sectors per tal de millorar-ne la descripció:
  
1. Sector A
  
Constituït pel vas de l'embassament. Té aproximadament, com indicàvem anteriorment, unes dimensions de 100 m d'amplària per 200 m de longitud. El fons actual es troba a 8 m. Està limitat, al nord, per una séquia que fa de sobreeixidor, i pel sud arriba fins el camí existent.
  
2. Sector B
  
Espai comprés entre els dics 1r i 2n, corresponents als paraments d'aigües amunt i aigües avall. La distància entre els paraments a la part mitjana, la més ampla, és de 22 m de longitud; i la mínima, a l'extrem nord, és de 4 m. Es tracta d'una zona aplanada per efecte dels aterraments entre les dues estructures, per on actualment discorre una via pecuària.
  
El dic 1r, parament aigües amunt, és de planta rectilínia trencada de 12 m d'amplària en la part central, i 6 m en els extrems. La longitud total és de 122 m; se'n distingeixen 6 trams. El dic està compost per tres murs diferenciats, de fàbrica de maçoneria, que, no obstant això, formen un conjunt solidari.
  
Elements destacables d'aquest dic 1r són:
  
- Estructura de desguàs de fons. De planta rectangular (9 m de longitud, per 6 m d'amplària, per 9 m de profunditat màxima). Recolza sobre el segon mur, i talla el tercer de dalt a baix. Del seu fons parteixen dos canals de regatge, descrits posteriorment.
  
- Pou de drenatge. Construït de fàbrica de maçoneria, posseeix un brocal modern i una reixa de ferro. Se situa en el mateix vèrtex central del dic I. El seu diàmetre és d'1,50 m, i està ple de pedres fins als 4 m de profunditat.
  
- Arrancada d'un potent mur de fàbrica de maçoneria i morter de calç, que originàriament devia tancar el Sector B.
  
- Sèrie de quatre contraforts adossats al Dic I en un dels seus trams. Reforcen la pressió contra l'aigua en aquesta part, més dèbil que la resta. Després de l'últim contrafort s'inicia el desenvolupament d'un estret mur de maçoneria que, tant per la seua forma corbada com pels dos barrancs que en parteixen, es podria considerar com un possible sobreeixidor de coronació.
  
El dic 2n, és de planta rectilínia trencada, d'1,80 m d'amplària i un recorregut total de 116, 45 m. L'alçària, per la cara externa, en un suau talús, varia en cadascun dels tres trams del dic, la mitjana del qual és de 8 m.
  
El primer tram, en direcció SO-NE, és de maçoneria, en filades regulars i paral·leles, amb morter de calç apreciable en les juntes. La base del parament allotja un albelló o séquia de 0,50 m d'amplària i igual profunditat, on desguassa un dels canals procedent del dic 1r.
  
El segon tram, de direcció SE-NO, disposa de cinc contraforts adossats al mur, dos extrems de cos semicilíndric i els tres restants de cos semitroncocònic.
  
El tercer tram, de direcció S-N, de fàbrica similar a les anteriors, és el parament més deteriorat del dic 2n. La longitud és de 30,60 m, i l'amplària, d'1,80 m en l'inici, i va minvant fins als 1,10 m del final, on s'aprecia una ruptura i reparació recents.
  
3. Sector C
  
Aigües avall de la presa i després de salvar el dic 2n, a 8 m per davall de la seua coronació, s'instal·la tot el sistema original d'irrigació de la presa del Bosquet, fora de servei actualment.
  
Dels dos canals de desguàs que parteixen del dic núm. 1 i que recorren el sector B per l'interior, un d'ells a nivell més baix que l'altre, només funciona el que desguassa a la séquia continguda en el primer tram del dic 2n. Regava les hortes ubicades al marge esquerre del barranquet que discorre aigües avall de la presa. Actualment es bifurca cap a l'est, aporta aigua a les hortes pròximes i, per un tub soterrani, travessa l'estructura interna del pont existent sobre el barranc per a portar el seu cabal a les hortes del marge dret del barranc.
  
El segon canal de desguàs del dic 1r, actualment cegat, es dirigeix al primer contrafort del dic 2n i el travessa per la base. Desemboca en una séquia de 14 m de longitud en direcció O-E, després gira cap al sud-est, on tant la séquia com els murs estan destruïts quasi totalment. En l'extrem sud queden en peu 4 m de mur, aterrat en la seua part interna, que s'interna per davall de la capçalera del pont que salva el barranc de la Corbella.
  
El pont és només d'un ull, constituït per un arc escarser de rajoles, la llum del qual és de 3,50 m d'amplària per 2 m d'altura. Té una longitud de 7 m, posseeix el coronament dels seus ampits derruït -se'n conserva a penes 0,30 m de l'alçat d'aquests-, l'amplària dels quals és de 0,50 m i la fàbrica de maçoneria i morter de calç. La distància entre els dos és d'1,80 m i la superfície del camí que el travessa està composta per lloses de pedra calcària.
  
La séquia que travessa el pont es bifurca en dos ramals a través de sengles boques de desguàs situades als dos flancs del pont, al final del seu trajecte:
  
El primer ramal, que segueix direcció nord, està destruït fins als 12,40 m.
  
El segon ramal s'orientava cap al sud. De la séquia pròpiament dita queda, als 34,40 m en línia recta, un mur de maçoneria en la coronació del qual s'allotja aquesta. Les dues séquies regaven els camps situats al marge dret del barranc. El barranc que discorre al costat de les citades estructures posseeix un exigu cabal permanent a causa de la surgència d'una font, i desguassa per Moixent al riu Cànyoles.
  
Bassa de regatge, de planta poligonal amb murs de maçoneria, les cares internes del qual estan cobertes de morter de calç. Un dels murs, el del costat oest, està destruït; només se'n conserva una part al llit del barranc. Actualment, l'interior de la bassa està ple d'una capa de terra i pedres de 0,40 m de grossor, que descansa sobre un paviment de còdols i morter de calç.
  
4. La nevera
  
Un altre element a considerar és la nevera, que se situa a 30 m aproximadament del dic 2n i en direcció SO. De planta circular i un diàmetre de 6 m, es tracta d'una típica estructura per a conservar neu durant tot l'any.
  
Entre els nombrosos exemples que n'hi ha a la Comunitat Valenciana, són espectaculars per les grans dimensions i l'estat de conservació, la ubicada al vessant nord del castell de Xàtiva i la de Barx, que depenia del monestir de la Valldigna.
  
5. La casa de la Bassa
  
Es tracta d'un immoble situat al sud-est de la presa, en una elevació del terreny que domina el paisatge circumdant. Sembla que es va construir simultàniament a aquella per a allotjament del personal de manteniment de la presa.
  
La vegetació de la zona, a pesar de l'actual intervenció de l'home, juntament amb la sequera i els últims incendis forestals, com el succeït a l'agost de 1994, no difereix substancialment del que havia observat Cavanilles, "El terme de Moixent és ric en vegetals. Allí es crien molts pins, l'auró comú, el freixe de flor, el galzeran, les ononis fructicosa, aragonesa i de camp, la sarsaparella, les campanetes lineades, en capítols i amb fulles d'altea, les coronetes mínima i jonquera. Als llocs humits es veu el traquèlium blau, l'escrofulària canina, la nebulosa, la berbena i l'herba donzella; en els àrids els cinòsurs llima i daurat, els andròpogs de dues i cinc espigues, les rudes de muntanya i amb fulles de lli; i finalment un nombre molt considerable d'estepes, astràgal, alfals i grams".
  
B) Parts integrants
  
El vas de l'embassament.
  
Els dics amb tots els seus elements.
  
Les séquies i els canals.
  
El pont.
  
Les basses de regatge.
  
La nevera.
  
La casa de la Bassa.
  
Els abancalaments i murs de contenció del sistema de regatge.
  
Les sendes i camins associats.
  
Annex II
  
Delimitació de l'entorn de protecció
  
A) Justificació de la delimitació proposada
  
El criteri seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció ha sigut la inclusió del medi físic que configura el sistema hidrològic. D'aquesta manera es protegeix la continuïtat del funcionament de la presa com a element del conjunt de què forma part i que justifica la seua existència. D'altra banda, es pretén que en l'entorn de protecció s'incloguen la rica vegetació existent i les restes arqueològiques de la zona.
  
Amb aquest objecte es fixa una cota per davall de la qual se situaria la zona de protecció.
  
Aigües amunt del pantà, s'elegeix la línia de nivell 525 i aigües avall, la línia 475, per ser les cotes que contenen totes les terres parcel·lades segons el pla cadastral del municipi. Per damunt d'aquestes cotes, el sòl, afectat per l'incendi forestal de juliol de 1994, té la classificació de Sòl No Urbanizable Especialment Protegit.
  
L'element que divideix les dues zones (aigües amunt i aigües avall) és el barranc de la Falç. A efectes de la delimitació, aquestes línies de nivell s'han ajustat a elements de constitució del territori, parcel·lació i camins, de manera que al costat NO, és la separació entre parcel·les i el muntanya, mentre que al costat SE, es dirigeix al camí d'Ontinyent fins la interseccció amb aquest. Per a tancar aquesta delimitació pel sud-oest, s'han pres els límits de les últimes parcel·les en què encara es reconeixen elements del barranc original (topografia i arbratge).
  
Aigües avall, s'ha mantingut com a delimitació la cota 475, fins les embocadures E i O del Barranc de la Falç, pel que discorre la carretera d'Ontinyent, de forma que es controlen paisatgísticament els accessos naturals al Bosquet.
  
B) Descripció literal de la delimitació
  
Origen: Intersecció de la carretera d'Ontinyent amb el límit sud de la parcel·la 12-b del polígon 11.
  
Sentit: Horari.
  
Línia delimitadora:
  
Des de l'origen, punt A, la línia discorre cap a l'oest pel límit sud de les parcel·les 12-b, 13-b, 14-b, 15-b, 18-b i 24 del polígon 11, fins trobar-se amb el camí que recorre aquest vessant. Continua pel camí, incorporant-lo, fins girar a nord per la mitgera entre les parcel·les 59 i 56, 57, 58 i 51 del polígon 13, segueix per la mitgera entre les parcel·les 181 i 179, 171-a, 167, 166, i 164 del polígon 16. A continuació recorre el límit sud de la parcel·la 143 del mateix polígon cap a l'est, fins trobar la corba de nivell 525; hi continua fins la parcel·la 136, gira a est pel límit nord de la parcel·la 143 fins trobar la parcel·la 55 del polígon 11, continua pel seu límit nord fins trobar la corba de nivell 475. Recorregut a sud per aquesta corba de nivell a l'encontre de la carretera d'Ontinyent, continua per la carretera, incloent-la, fins el punt d'origen.
  
C) Descripció gràfica de la delimitació