Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5799, del 04-07-2008 (2008/8170)

Notificació a Carlos Frade Sanz i al Sr. José Antonio García Gracia de la resolució dictada pel director general d'Indústria i Innovació, d'11 de febrer de 2008, en relació amb el recurs d'alçada RECURS/2005/141/IND.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5799

Data del DOGV
:   04-07-2008

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2008/8170


Data del document
:   28-05-2008

Organisme emissor
:   Conselleria d'Indústria, Comerç i Innovació

Tipus de document
:   Edicte

Notificació a Carlos Frade Sanz i al Sr. José Antonio García Gracia de la resolució dictada pel director general d'Indústria i Innovació, d'11 de febrer de 2008, en relació amb el recurs d'alçada RECURS/2005/141/IND. [2008/8170]  
Atés que s'ha intentat la notificació en l'últim domicili conegut dels interessats mencionats més amunt de manera infructuosa, de conformitat amb el que s'ha disposat en l'article 59.5 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, es publica la resolució del recurs que a continuació es transcriu, de la Direcció General d'Indústria i Innovació, d'11 de febrer de 2008, en relació amb el recurs d'alçada interposat per Carlos Frade Sanz, contra la resolució del director territorial d'Indústria i Seguretat Industrial d'Alacant, per la qual es declarava que l'interessat no era tècnic competent per a subscriure un projecte d'instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges:  
"Vist el recurs d'alçada interposat en data 31 d'agost de 2005, pel Sr. Carlos Frade Sanz (I-221/05), contra la Resolució del director territorial a Alacant de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència de 13 de juliol de 2005, per la qual es declarava que l'interessat no era tècnic competent per a subscriure un projecte d'instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges (exp. TECACP/2005/22).  
Antecedents de fet  
Primer. El dia 14 d'abril de 2005 es presenta documentació relativa a sol·licitud d'autorització d'instal·lació de calefacció en l'edifici Faisán, al c/ Faisán, cantonada amb Padre Damián a Los Montesinos (Alacant). El projecte de l'esmentada instal·lació de calefacció està firmat pel Sr. Carlos Frade Sanz, enginyer tècnic de Mines, especialitat Recursos Energètics, Combustibles i Explosius.  
Segon. Amb data 13 de juliol de 2005 es dicta Resolució del director territorial a Alacant de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència, per la qual es declara que l'interessat no és tècnic competent per a subscriure el dit projecte d'instal·lació de calefacció.   
Tercer. El dia 31 d'agost de 2005 s'interposa recurs administratiu d'alçada contra l'anterior resolució basat en diversos motius, que poden resumir-se en els següents: 1) que de l'expressió "tècnics competents" no pot deduir-se una genèrica falta de competència dels enginyers tècnics de Mines; 2) que d'acord amb el que s'ha disposat en el Reial Decret 1.456/1991 i en les matèries de l'esmentada titulació un enginyer tècnic de Mines, especialitat en Recursos Energètics, Combustibles i Explosius, té la formació adequada i l'especialitat tècnica necessària per a realitzar la instal·lació de calefacció en un bé immoble; 3) falta de motivació i de congruència de la resolució administrativa referenciada.   
Quart. Emés informe pel director territorial de la Conselleria amb competència en matèria d'indústria, es proposa la desestimació del recurs.   
Fonaments de dret  
Primer. L'article 12 de la Llei 21/1992, de 16 de juliol, d'Indústria, establix que els reglaments de seguretat podran condicionar el funcionament de determinades instal·lacions al fet que s'acredite el compliment de les normes reglamentàries en els termes que estes establisquen.  
Per la seua banda, l'article 3 del Decret 59/1999, de 27 d'abril, que establix el procediment per a la posada en funcionament d'indústries i instal·lacions industrials disposa l'obligatorietat de presentar, davant el Servei Territorial d'Indústria i Energia corresponent, la comunicació en la qual es facen constar les dades i característiques de la instal·lació, acompanyada de la documentació tècnica que calga, d'acord amb els reglaments de seguretat que hi resulten d'aplicació. I afegix que en el cas que, d'acord amb la normativa específica aplicable a cada instal·lació siga necessària la presentació de projecte, este es presentarà firmat per tècnic competent i visat pel corresponent col·legi oficial.  
El Reial Decret 1.751/1998, de 31 de juliol, que aprova el Reglament d'Instal·lacions Tèrmiques en els Edificis prescriu en l'article 7 que les instal·lacions subjectes al dit reglament es desenvoluparan com a part del projecte general de l'edifici o en forma d'un o de diversos projectes específics, que compliran en ambdós casos allò especificat en les instruccions tècniques. Els projectes específics seran realitzats per tècnics competents, que quan siguen distints de l'autor del projecte d'edificació han d'actuar coordinadament amb ell i entre ells.  
Segon. Es fa per tant imprescindible determinar si en virtut del que s'ha disposat anteriorment, l'interessat és tècnic competent per a redactar l'esmentat projecte. Efectivament, com assenyala el recurrent, de l'expressió "tècnics competents" no pot deduir-se una genèrica falta de competència dels enginyers tècnics de Mines, ni de cap enginyeria, però al mateix temps la mera formació tècnica en la matèria, com veurem, no pressuposa que es tinga l'esmentada competència ni és suficient per a acreditar-la.  
La Llei 12/1986, d'1 d'abril, que regula les atribucions professionals d'arquitectes tècnics i enginyers tècnics, disposa en l'article 1 que els enginyers tècnics tindran la plenitud de facultats i atribucions en l'exercici de la seua professió dins de l'àmbit de la respectiva especialitat tècnica, per a afegir l'article 2, que de nou dins de la respectiva especialitat els correspon la redacció i firma de projectes de distinta índole, tant amb caràcter principal com accessori, sempre que queden compresos per la seua naturalesa i característiques en la tècnica pròpia de cada titulació. Finalment, l'article 4 de l'esmentada norma establix que quan les activitats professionals incloses en els articles anteriors es referisquen a matèries relatives a més d'una especialitat, s'exigirà la intervenció del titulat en l'especialitat que, per la índole de la qüestió, resulte prevalent respecte de les altres.   
Dels esmentats preceptes es desprén de forma evident que el legislador ha volgut que siguen les especialitats les que determinen els diferents sectors d'activitat dins dels quals exerciran els titulats, de manera plena i en tota la seua extensió, les competències professionals que els són pròpies.   
Per la seua banda, el Reial Decret 1.456/1991, de 30 d'agost, establix el títol universitari oficial d'Enginyer Tècnic en Recursos Energètics, Combustibles i Explosius i les directrius generals pròpies dels plans d'estudis conduents a la seua obtenció, que va ser modificat pel Reial Decret 50/1995, de 20 gener, i en modifica la denominació per la d'Enginyer Tècnic de Mines, especialitat en Recursos Energètics, Combustibles i Explosius. Assenyala la primera norma que els ensenyaments conduents a l'obtenció del dit títol oficial hauran de proporcionar una formació adequada en les bases teòriques i en la tecnologia específica d'esta enginyeria tècnica.   
Quart. Per tant, en primer lloc caldria ajustar-se a les matèries cursades per l'interessat, per a determinar si la seua formació és adequada per a la projecció d'una instal·lació de calefacció. No obstant això, l'esmentada operació no és necessària en este cas ja que, encara que es pressuposara que l'interessat per la seua formació té els dits coneixements tècnics adequats en matèria d'instal·lacions de calefacció, eixa competència tècnica o residual no és suficient per a la seua pretensió sinó que, tal com establix la Llei 12/1986, en els articles anteriorment esmentats, a més a més, la seua actuació ha de desenvolupar-se dins de l'àmbit en què el legislador ha volgut que es desenvolupe l'activitat, és a dir dins de l'especialitat de cada titulació, que en este cas és la mineria.  
Cinqué. En este mateix sentit, la jurisprudència distingix entre competència tècnica o formació adequada derivada dels coneixements adquirits de conformitat amb els respectius plans d'estudi i competència legal, que implica, que l'actuació es desenvolupe dins de l'àmbit o especialitat en què el legislador ha volgut que es desenvolupe l'activitat. Quan es tracta d'obres, com la que és objecte del projecte denegat, que tenen una autonomia pròpia, sense perjudici del reconeixement que els enginyers de Mines, d'acord amb els seus plans d'estudis, posseïsquen capacitat tècnica per a redactar un projecte d'instal·lació de calefacció, les seues funcions, per la seua naturalesa i definició, han de desenvolupar-se en el camp de la mineria, que és l'àmbit en el qual s'exercita l'objecte de la seua professió. En estos casos, en faltar la nota d'accessorietat de la instal·lació, la referència que es fa en les disposicions mencionades a «tècnic competent», ha d'integrar-se amb aquelles normes que regulen el que constituïx el nucli essencial de cada enginyeria, és a dir, han de conjugar-se la competència tècnica i la legal.   
És a dir, que no han d'obviar-se la naturalesa i el destí de les construccions amb vista a delimitar les competències concurrents, i ha de prevaler l'especialitat que estiga d'acord amb la finalitat de l'obra. Per tant, en el present cas, en tractar-se d'un edifici d'habitatges amb autonomia pròpia, en virtut de les normes analitzades anteriorment, i concretament de la Llei 12/1986 i el Reial Decret 1.456/1991 que configuren la regulació de les atribucions dels enginyers tècnics de Mines, així com de la jurisprudència en la matèria, és procedent concloure que l'enginyer tècnic de Mines no és competent per a redactar el projecte d'instal·lació de calefacció en un edifici d'habitatges, sense perjudici que ho siga per a altres projectes en els quals la instal·lació siga accessòria a la seua especialitat.   
Sisé. Quant a la falta de motivació de la resolució impugnada, cal assenyalar que aquella recull de manera suficient tant les raons fàctiques com els fonaments jurídics en els quals es basa, que queden degudament acreditats, per la qual cosa no es pot entendre conculcat cap dret de l'interessat.   
Seté. Finalment, en relació amb la falta de congruència pretesa basada en el fet que la resolució es referix únicament a una competència general dels enginyers de Mines, tampoc pot acceptar-se la dita afirmació ja que, tant en la resolució impugnada, com en el present recurs, s'ha analitzat la competència d'un enginyer tècnic de Mines per a projectar en concret una instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges, sense perjudici de la seua competència per a projectar instal·lacions que s'exerciten en l'àmbit de la seua especialitat, tal com la normativa aplicable al cas exigix.  
Resolució  
En virtut d'això, esta Direcció General d'Indústria i Innovació resol desestimar el recurs d'alçada interposat en data 31 d'agost de 2005, pel Sr. Carlos Frade Sanz (I-221/05), contra la Resolució del director territorial a Alacant de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència de 13 de juliol de 2005, per la qual es declara que un enginyer tècnic de Mines no és tècnic competent per a subscriure un projecte d'instal·lació de calefacció d'un edifici d'habitatges (exp. TECACP/2005/22), la qual cosa es confirma en tots els seus punts.  
La present resolució és definitiva en la via administrativa i contra esta podrà interposar-se recurs contenciós administratiu, en el termini de dos mesos comptats des de l'endemà de la notificació davant el jutjat contenciós administratiu competent, d'acord amb els criteris establits en l'article 14 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa.   
València, 11 de febrer de 2008. El director general d'Indústria i Innovació, Bruno Broseta Dupré"  
València, 28 de maig de 2008.- El sotssecretari: Ricardo Bayona Giménez.