Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4518, del 10-06-2003 (2003/6451)

RESOLUCIÓ de 5 de maig de 2003, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, per la qual s'estima parcialment el recurs administratiu d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra la modificació a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim, aprovada definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló el dia 30 d'octubre de 2002 i, en conseqüència, anul·lar parcialment el dit acord, i denegar l'aprovació definitiva de la delimitació d'una unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4518

Data del DOGV
:   10-06-2003

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2003/6451


Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 5 de maig de 2003, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, per la qual s'estima parcialment el recurs administratiu d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra la modificació a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim, aprovada definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló el dia 30 d'octubre de 2002 i, en conseqüència, anul·lar parcialment el dit acord, i denegar l'aprovació definitiva de la delimitació d'una unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch. [2003/6451]
  
Vist el recurs d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra l'apartat a) de l'Acord de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló de data 30 d'octubre de 2002, pel qual s'aprovava la delimitació d'una nova unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch, en el municipi de Benicàssim (Castelló), i de conformitat amb els següents,
  
Antecedents de fet
  
Primer
  
La Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, en sessió de 30 d'octubre de 2002, va aprovar definitivament la modificació puntual del Pla General de Benicàssim relativa a l'obertura de vials i delimitació de diverses unitats d'execució, entre la qual es trobava la delimitació d'una nova unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb Yolanda Casalduch, i es va publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana de 12 de desembre de 2002.
  
Segon
  
El 9 de gener de 2003 la senyora Carmen Félix Roig Martínez va interposar recurs administratiu d'alçada contra l'apartat a) de la dita modificació, en què adduïa la vulneració de la jurisprudència del Tribunal Suprem sobre la força normativa del fàctic, vulneració del principi de proporcionalitat com a límit de la discrecionalitat, infracció del principi de repartiment beneficis i càrregues, vulneració del principi d'igualtat, infracció del principi de proporcionalitat entre el que aporta i allò que s'ha adjudicat, i vulneració de la jurisprudència aplicable al cas, i va sol·licitar l'anul·lació de la modificació de les alineacions dels carrers la Cort i Yolanda Casalduch fixada en el nou Pla General d'Ordenació Urbana de Benicàssim aprovat l'any 1994; la revocació de l'Acord de 30 d'octubre de 2002, de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, que ara s'impugna, i subsidiàriament, l'establiment d'un mecanisme compensatori per a indemnitzar l'equivalent al valor de l'aprofitament urbanístic reduït per la modificació.
  
Tercer
  
Amb data 10 de gener de 2003, es va traslladar el citat recurs a l'Ajuntament de Benicàssim, perquè en el termini de 15 dies, de conformitat amb el que establix l'article 112 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, poguera al·legar tot el que estimara convenient, i es va rebre l'informe de la dita entitat local el 4 de febrer de 2003.
  
Quart
  
Els Servicis Territorials de Castelló el 7 de febrer de 2003, en relació amb l'objecte del present expedient, van proposar la desestimació del recurs.
  
Cinqué
  
L'Àrea Jurídica de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, el 2 de maig de 2003, va informar favorablement l'estimació parcial del present recurs d'alçada.
  
Fonaments de dret
  
Primer
  
El recurs d'alçada deduït és admissible ja que es va interposar dins del termini i en la forma escaient, de conformitat amb el que establixen els articles 107, 114 i 115 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, modificada per la Llei 4/1999, de 13 de gener, i en conseqüència procedix entrar en el fons de les qüestions que en este es plantegen.
  
Segon
  
A través del present recurs es pretén impugnar la delimitació de la nova unitat d'execució efectuada a través de l'apartat a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim aprovada per Acord, de 30 d'octubre de 2002, de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, així com les alineacions establides per a la seua parcel·la en el Pla General de Benicàssim aprovat definitivament el 28 de juny de 1994.
  
Tercer
  
Respecte a les modificacions introduïdes en l'aprovació del Pla General de Benicàssim de l'any 1994, la modificació puntual que ara s'impugna no introduïx cap alteració en l'ordenació detallada establida en el dit pla, i es mantenen les alineacions i la qualificació llavors fixades. Ja que este és l'abast de la modificació que es recorre, l'objecte del recurs ha de limitar-se a dilucidar si s'ajusta o no a dret la decisió de delimitar la nova unitat d'execució, sense que siga ara possible qüestionar la concreta qualificació urbanística (alineacions viàries i qualificació) establides en el Pla General de Benicàssim de l'any 1994.
  
Quart
  
De conformitat amb el que disposa l'article 40 de la Llei 6/1994, Reguladora de l'Activitat Urbanística Valenciana (LRAU), i sense perjuí de les competències autonòmiques d'aprovació definitiva del planejament, correspon a l'administració municipal ?des de la representativitat que li conferix la seua legitimitat democràtica- decidir com ha de quedar ordenat el sòl urbà, i exercitar per a això una potestat administrativa discrecional.
  
Com reiteradament ha establit la jurisprudència, la determinació concreta de la qualificació d'uns terrenys inclosos en el sòl urbà o del traçat d'uns vials s'emmarca clarament dins de la discrecionalitat del planejament urbanístic, i gaudix en tals casos l'administració d'àmplia llibertat per a elegir, entre les alternatives possibles, la forma en què el territori ha de quedar ordenat. La LRAU arreplega clarament esta línia jurisprudencial, així l'article 40 d'esta llei autonòmica, després d'explicitar les comeses autonòmiques que permeten formular objeccions a l'aprovació definitiva del planejament municipal, establix que està vedat a la resolució autonòmica d'aprovació qüestionar la interpretació d'este interés formulada pel municipi des de la seua representativitat.
  
No obstant això, s'ha d'assenyalar igualment que, fins i tot, tractant-se d'una qüestió de discrecionalitat emmarcable dins de l'autonomia municipal, no per això deixen d'actuar determinats límits a què tal potestat discrecional ha d'acomodar-se. En particular, hem de citar ací els límits derivats de l'existència d'uns fins de conformitat amb els quals segons l'article 2.2 de la LRAU, ha d'exercitar-se la potestat de planejament (assegurar un entorn ambiental, rural o urbà, adequat al desenrotllament de la persona, la seua qualitat de vida i el dret a disfrutar d'un habitatge digne, així com dels espais i construccions constitutius del patrimoni cultural col·lectiu), fins que determinaran totes les decisions públiques respecte a la utilització dels terrenys. Igualment, per exigència del principi constitucional d'interdicció de l'arbitrarietat dels poders públics, la decisió discrecional ha d'estar prou motivada en criteris de racionalitat.
  
D'esta manera, hi ha un control de legalitat autonòmic tendent a comprovar tant que la potestat de modificar el planejament s'ha utilitzat de conformitat amb els fins enumerats en la LRAU, com que esta s'ha exercitat sense vulnerar les exigències derivades del principi d'interdicció de l'arbitrarietat dels poders públics establit en l'article 9.3 de la Constitució. Este control s'establix en la previsió de l'article 40.1 in fine de la LRAU, segons la qual «la Generalitat no podrà aprovar definitivament els plans que incórreguen en infracció d'una disposició legal estatal o autonòmica».
  
Correspon a l'administració municipal, a través del corresponent instrument de planejament, delimitar les unitats d'execució que puguen preveure's tant en sòl urbà, com en el sòl urbanitzable. La delimitació de les unitats d'execució ha d'ajustar-se al que disposa l'article 33 de la LRAU, precepte desenrotllat fonamentalment en els articles 114 a 116 del Reglament de Planejament de la Comunitat Valenciana, disposicions legals estes que utilitzen una sèrie de conceptes jurídics indeterminats que presenten un important marge d'apreciació que ha de ser actuat per l'Ajuntament, amb els límits resultants dels principis a què abans s'ha fet referència.
  
En el cas que ens ocupa s'inclou en la unitat d'execució una única parcel·la no edificada enclavada en un sòl urbà que, segons les fotografies incorporades a l'expedient, es troba ja consolidat i urbanitzat. La unitat d'execució no implica la urbanització de dos o més parcel·les, ni exigix produir dos o més solars, ni la seua superfície supera els 40.000 m2. Per tant, únicament es podria pensar que la delimitació s'empara en el que preveu l'article 6.3.C de la LRAU, ja que l'Ajuntament considera oportú executar en la unitat una actuació integrada ?per a assegurar una major qualitat i homogeneïtat en les obres d'urbanització?.
  
L'Ajuntament de Benicàssim justifica la delimitació atenent, d'una banda, a la falta d'iniciativa privada per a dur a terme l'ordenació prevista pel Pla General de l'any 1994, i d'altra banda, l'assegurament de la urbanització del viari previst en el planejament vigent mitjançant el corresponent projecte d'urbanització inclòs en el necessari programa per al desenrotllament d'una actuació integrada. No obstant això, esta justificació municipal no resulta congruent amb la realitat que es deriva de la simple observació de les fotografies incorporades a l'expedient. La delimitació de la unitat d'execució no pot dir-se que tinga cobertura en l'article 6.3.C de la LRAU, ja que ens trobem davant d'una parcel·la en sòl urbà dotada de tots els servicis urbanístics i que no necessita obres d'urbanització de les previstes en el dit precepte legal. Tampoc té justificació que el carrer de la Cort, que en tot el seu traçat té una amplària de 10 metres, en el front de la parcel·la de la recurrent s'eixample a 15,5 metres; i que el carrer Yolanda Casalduch, que en tot el traçat té un ample de 10 metres, en el front de la parcel·la de la recurrent s'eixample a 16,5 metres. No obstant això, i sense prejutjar la correcció jurídica del dit eixamplament, pretendre ara que l'obtenció d'este sòl s'efectue de manera forçosa i gratuïta a través de la delimitació d'una unitat d'execució en què només s'inclou la parcel·la de la recurrent no resulta ni congruent amb la realitat ni de conformitat amb el principi de proporcionalitat i de justa distribució de beneficis i càrregues.
  
En este sentit és necessari recordar la jurisprudència del Tribunal Suprem que ha establit que, no és que el principi de justa distribució de beneficis i càrregues haja d'examinar-se en tot cas i exclusivament amb ocasió dels instruments de gestió urbanística inferiors sinó que tal principi està sempre present en l'exercici de totes les competències urbanístiques i mereix ser tingut en compte sempre, com a criteri rector i cardinal (Sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya de 27 de desembre de 2002, RJCA-390/2002).
  
També és necessari ressaltar que les cessions gratuïtes de terrenys imposades als propietaris en sòl urbà, exigixen que quan s'actue per mitjà d'unitats d'execució, estes tinguen entitat suficient per a permetre la distribució justa entre els propietaris dels beneficis i càrregues derivats del planejament (Sentència del Tribunal Superior de Justícia de Galícia de 20 de juny de 2002, RJCA-839/2002).
  
Quant a la sol·licitud d'indemnització només caldria entrar en el fons de l'assumpte per al cas que el present recurs fóra desestimat.
  
Per tot això, procedix estimar el recurs, en este aspecte, i anul·lar, per tant, per contrària a dret l'apartat de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim aprovada el 30 d'octubre de 2002, en el punt a) relatiu a la delimitació de la unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch.
  
Cinqué
  
El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports és competent per a resoldre el recurs interposat, de conformitat amb el que establix l'article 7 del Reglament Orgànic de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, Decret 210/2001, de 18 de desembre i el Decret 77/1996, de 16 d'abril del Govern Valencià, pel qual s'aprova el Reglament d'Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana.
  
Vists els preceptes legals citats i la resta de general i pertinent aplicació, resolc:
  
Estimar parcialment el recurs administratiu d'alçada interposat per la senyora Carmen Félix Roig Martínez contra la modificació a) de la modificació puntual del Pla General de Benicàssim, aprovada definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló el dia 30 d'octubre de 2002 i, en conseqüència, anul·lar parcialment el dit acord, i denegar l'aprovació definitiva de la delimitació d'una unitat d'execució en el carrer la Cort cantonada amb el carrer Yolanda Casalduch.
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, es podrà interposar recurs contenciós administratiu, davant de la Sala Contenciosa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà de la notificació o publicació d'esta, de conformitat amb el que preveuen els articles 10 i 46 de la Llei Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa, de 13 de juliol de 1998. Tot això sense perjuí que es puga exercitar qualsevol altre recurs que s'estime oportú.
  
València, 5 de maig de 2003. El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports: José Ramón García Antón.