Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 3191, del 25-02-1998 (1998/790)

Notificació de la Resolució de 2 de setembre de 1997, adoptada pel conseller d’Obres Públiques, Urbanisme i Transports, dictada en expedient sancionador.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   3191

Data del DOGV
:   25-02-1998

Secció del DOGV
:   V. ALTRES ANUNCIS - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   1998/790


Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la Resolució de 2 de setembre de 1997, adoptada pel conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, dictada en expedient sancionador. [1998/X790]
  
D'acord amb l'art. 59.4 de la Llei 30/92, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, es notifica a Covespan, SL, representada per la Sra. Diamantina Galiatsatos Baillo i el Sr. José Luis Valero Nuevo, Pça de Don Carlos s/n 03010 El Campello (Alacant), la Resolució del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, de 2 de setembre de 1997, que tot seguit es transcriu:
  
?Vist l'expedient sancionador incoat a la mercantil Covespan, SL, i tramés per l'Ajuntament del Campello a fi de la resolució definitiva i de conformitat amb els següents
  
Antecedents de fet
  
Primer
  
L'11 d'abril de 1997, l'Ajuntament del Campello va trametre a aquests serveis territorials l'expedient sancionador instruït per aqueix ajuntament contra l'empresa Covespan, SL, a fi d'adoptar l'oportuna resolució atesa la quantia de la sanció proposada, la qual excedeix de la competència sancionadora que en aquesta matèria la legislació vigent atribueix als alcaldes en els municipis que no passen de 25.000 habitants.
  
Segon
  
L'expedient sancionador esmentat tenia per objecte la determinació de les possibles responsabilitats administratives en què s'hauria incorregut per canvi de l'ús d'un edifici situat en el sector E3, Coveta Fumada, plaça D. Carlos, s/n, que segons la llicència atorgada i el Pla General d'Ordenació Urbana del Campello (zona E3, Dotacions turístiques privades, articles 177 i 42.a.b. de la normativa urbanística), s'havia d'haver destinat a apartaments turístics i, tanmateix, se li ha donat un ús real d'habitatges de renda lliure.
  
Tercer
  
Pels motius exposats, el 7 de febrer de 1997 i per provisió de l'alcaldia, es va acordar:
  
1r. Declarar la caducitat de l'expedient sancionador número 61-70/93, iniciat per les mateixes causes que el que ara tractem, ja que han transcorregut més de sis mesos des de la incoació sense que s'haja dictat l'oportuna resolució, de conformitat amb el que estableix l'article 20.6 del Reial Decret 1398/1993, de 4 d'agost, pel qual s'aprova el Reglament del procediment per a l'exercici de la potestat sancionadora.
  
2n. Incoar un nou expedient sancionador contra l'entitat Covespan, SL, mancomunadament representada per la Sra. Diamantina Galiatsatos Baillo el Sr. José Luis Valero Nuevo, en concepte de promotora de les obres l'ús inadequat de les quals es constitueix en objecte d'aquest procediment, ús constitutiu presumptament d'una infracció de l'article 79 del Reglament de Disciplina Urbanística, aprovat pel Reial Decret 2.187/1978, de 23 de juny, i es proposa una sanció de 97.790.142 pessetes, equivalents al 10% del valor de l'edifici.(840.039.766 pessetes).
  
Quart
  
Contra la incoació d'expedient sancionador es formulen al·legacions per la part denunciada, i es donen per reproduïdes la totalitat de les expressades durant la tramitació de l'expedient sancionador caducat abans esmentat i les que ara es formulen es basen en la suposada prescripció de la infracció denunciada ja que han transcorregut, segons la part al·legadora, més de quatre anys des de la seua comissió, termini que estableix l'article 263 de la llei del sòl vigent en aquell moment per a la prescripció de les infraccions urbanístiques greus.
  
Es fonamenta aquesta afirmació, i se cita textualment, en què «en el mateix decret de l'alcaldia que s'al·lega, es fa al·lusió al fet que el supòsit canvi d'ús dels apartaments turístics, com a acte contrari al Pla General, es va constatar en la resolució de la Direcció General de Turisme l'1 de febrer de 1993. Si el decret d'incoació d'un nou expedient d'infracció urbanística, pels mateixos fets, és de 7 de febrer de 1997 és obvi, pels mateixos fonaments, que la infracció ha de considerar-se prescrita».
  
Així mateix, es ratifica en les al·legacions realitzades el 24 de novembre de 1993, el 21 de febrer i 20 de juliol de 1994, sobre improcedència de la imputació de la infracció urbanística, i es presenten com a documentació l'escrit de 24 de novembre de 1992 del Servei Territorial de Turisme a Covespan, SL, en què es dóna audiència prèvia a la proposta de revocació de la utilització d'explotació d'apartaments turístics concedida el 18 de febrer de 1991 a la mercantil esmentada i la resolució del director general de Turisme d'1 de febrer de 1993, en què dóna de baixa l'establiment «Apartamentos Covespan, SL.».
  
Cinqué
  
Així, el 7 de març de 1997, es dicta proposta de resolució d'expedient sancionador en què es desestimen les al·legacions realitzades basant-se en els següents fonaments que tot seguit reproduïm resumits:
  
1r. Quant a la reiteració de les al·legacions realitzades en l'expedient sancionador caducat ?fonamentalment, la negació de l'autoria dels fets imputats- es desestimen basant-se en el fet que les notes que han de caracteritzar jurídicament un bloc d'apartaments turístics consistents en l'efectivitat de la total destinació al trànsit turístic no es va arribar a instrumentar ni en els estatuts de l'edifici promogut per Covespan, SL, ni en la realitat d'aquesta promoció, i amb això s'incomplia la normativa establerta pel Decret 30/1993, de 8 de març, del Govern Valencià, pel qual s'aprova el Reglament d'apartaments turístics, vil·les, xalets, bungalous i semblants.
  
I així, es destaca que els estatuts de la comunitat de propietaris d'apartaments turístics van ser redactats per Covespan, SL, de manera que els diferents propietaris d'apartaments turístics quedaven alliberats de les obligacions pròpies del règim legal dels blocs d'apartaments turístics, condició d'ús recollida en la mateixa llicència d'obres de l'edifici d'acord amb el Pla General.
  
2n. Pel que fa a la possible prescripció de la infracció comesa s'indica que l'ajuntament únicament va poder iniciar eficaçment l'expedient sancionador contra la mercantil pe la presumpta infracció urbanística de canvi d'ús a partir del moment en què l'administració sectorial competent ?la Direcció General de Turisme- comunica a l'ajuntament la baixa de Covespan, SL, com a empresa explotadora d'apartaments turístics, comunicació que va trametre aquella administració a l'ajuntament el 8 de febrer de 1993 on va entrar formalment el 5 de març de 1993, data en la qual, segons l'ens municipal, s'ha de situar el començament del còmput del termini de prescripció.
  
En virtut del que s'ha exposat, es dicta proposta de resolució que continua qualificant els fets d'una infracció greu de l'article 79 del Reglament de Disciplina Urbanística per alteració de l'ús a què estava destinat l'edifici pel Pla, sense que es considere d'aplicació l'article 60.1 del text legal esmentat, i considera, així mateix, els agreujants de reincidència i major benefici obtingut en la comissió de la infracció, i fonamenta l'aplicació de la primera d'aquestes en el fet que el 30 d'abril de 1990 ja va ser dictada una resolució pel conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports en l'expedient administratiu SA-233/89 i justifica l'apreciació de l'agreujant d'obtenció de major benefici econòmic amb la infracció comesa per mitjà de l'aportació de les notes simples registrals de diverses vendes d'apartaments corresponents a l'edifici elegides a manera de mostreig del total de les vendes d'apartaments (pàg. 84 de l'expedient administratiu).
  
Com a conseqüència de tot el que s'ha exposat, es proposa una sanció de 36.709.052 pessetes, equivalent al 10% de la valoració de l'edifici xifrada en 683.327.241 pessetes.
  
Cal destacar que la sanció proposada és inferior a la que fixa l'acord d'incoació d'expedient sancionador, i està fonamentada la que ara es proposa en la valoració de les obres que va realitzar el 8 de maig de 1991 l'arquitecte autor del projecte i director de l'obra (pàgines de la 140 a la 144 de l'expedient administratiu), que xifra el cost dels 50 apartaments fets en 811.715.840 pessetes, mentre que la sanció fixada en l'acord d'incoació es va fer sobre el projecte original de construcció de 57 apartaments valorats en 037.561.200 pessetes pel mateix tècnic.
  
Sisé
  
Contra l'esmentada proposta la mercantil interessada presenta al·legacions dins del termini concedit per a això i addueix altra vegada la prescripció de la suposada infracció comesa per haver transcorregut més de quatre anys des que es va cometre, i basa aquesta al·legació sobre una sèrie de raons que donem per reproduïdes en benefici de l'economia processal (pàgines de la 308 a la 313 de l'expedient administratiu) i que rebat l'informe jurídic subscrit pel tècnic d'administració general i el secretari general de la corporació municipal en què neguen una altra vegada la suposada prescripció de la infracció i recalquen la circumstància que en cap moment la part interessada ha rebatut el fet que els estatuts de la comunitat de propietaris d'apartaments turístics van ser redactats per la mercantil imputada de manera que els diferents propietaris quedaven alliberats de les obligacions pròpies del règim legal dels blocs turístics, de la mateixa manera que, segons els indicats estatuts, correspondria a la mateixa mercantil la gerència i adreça de l'empresa turística, a més de concórrer l'efectiva alteració de l'ús a què estava destinat l'edifici segons ha quedat explicitat.
  
Seté
  
La Comissió Territorial d'Urbanisme d'Alacant, en la sessió celebrada el 28 de juliol de 1997, va adoptar l'acord d'emetre l'informe preceptiu, en els termes que es deriven en aquesta resolució.
  
Fonaments jurídics
  
Primer
  
La tramitació que s'ha seguit és correcta i s'ajusta al que estableix el Reglament del Procediment per a l'exercici de la potestat sancionadora, aprovat pel Reial Decret 1398/1993, de 4 d'agost, per remissió de l'article 273.2 del text refós de la Llei sobre Règim del Sòl i Ordenació Urbana, aprovat pel Reial Decret Legislatiu 1/1992, de 26 de juny.
  
Segon
  
L'article 275, apartat a) del text refós atribueix als alcaldes de municipis que no passen de 25.000 habitants la facultat d'imposar sancions de fins 72.993.701 de pessetes, per la qual cosa i atès que en el cas que tractem es proposa la imposició d'una sanció de 21.915.315 pessetes és d'aplicació l'article 273.3 del text legal esmentat, el qual estableix que «quan la proposta de resolució inclou una multa en quantia superior a la que siga de la competència dels òrgans corresponents a l'administració que va tramitar l'expedient de sanció, aquesta proposta s'elevarà a l'autoritat que siga competent per raó de la quantia», article que és d'aplicació en l'àmbit de la Comunitat Valenciana en virtut del Decret 78/1996, de 16 d'abril, pel qual es deroga el Decret 36/1992, per mitjà del qual es van adoptar les quanties de les multes previstes en l'article 228.6 de la Llei del Sòl.
  
Tercer
  
Del que s'ha exposat en els antecedents de fets abans indicats cal extraure les següents conclusions:
  
1ª. Que l'actuació sancionadora iniciada va ser conseqüència de l'ús d'un immoble com a habitatge de renda lliure, ús no ajustat a la llicència d'obres concedida i al Pla General d'Ordenació Urbana vigent en el municipi, ja que aquest havia de ser el d'un edifici destinat a apartaments turístics en aplicació de la normativa municipal continguda en els articles 177 ter. i 42.a.b de l'esmentat Pla.
  
2ª Que tant les al·legacions fetes per la part imputada com els informes jurídics municipals elaborats sobre això se centren en el debat si la infracció comesa s'ha de considerar prescrita o no d'acord amb la legislació vigent.
  
Per això, és necessari establir una sèrie de premisses sobre aquest tema, com són:
  
A. Atès que la infracció la constitueix l'ús d'un immoble no ajustat a la llicència i normativa aplicable s'ha d'estimar, tal com va establir la sentència de 15 de setembre de 1989 la sala tercera, secció 1a, contenciosa administrativa del Tribunal Suprem, que «l'ús del sòl constitueix ordinàriament una activitat continuada i, per tant, el termini de prescripció no comença a comptar fins que aquesta activitat acaba. Que haja prescrit abans la infracció integrada per les obres que van donar lloc a l'edificació en la qual es desenvolupa l'ús no és obstacle perquè subsistesca la possibilitat de sancionar aquest ús: mentre que les obres integren una actuació passatgera, l'ús normalment està destinat a desenvolupar-se activament al llarg del temps... Si l'administració pot impedir l'ús il·legal mentre aquest dure, serà raonable que el termini de prescripció, quant a la potestat sancionadora, no comence a comptar mentre es mantinga aquest ús ...».
  
En un sentit semblant es pronuncia la sentència de 2 de juny de 1987 d'acord amb la qual «mentre subsistesca un acte de l'ús del sòl i aquest siga contrari a l'ordenament urbanístic no es pot parlar de caducitat de la potestat municipal dirigida a la restauració d'aquest, de la mateixa manera que tampoc es podria iniciar el còmput del termini de prescripció per a perseguir la infracció urbanística, fins que no haguera acabat l'ús il·legal»; així com la Sentència de 23 de gener de 1991 dictada per la sala 3a, secció 6a, la qual indica que «... no es pot parlar de prescripció perquè tractant-se d'una falta relacionada amb l'ús del sòl, de caràcter permanent, no es pot iniciar el còmput del lapse prescriptiu fins que no cesse l'activitat», la qual cosa òbviament no ha ocorregut, ja que encara persisteix.
  
B. Resulta també de transcendental importància per al complet i correcte desenvolupament del procediment que ens ocupa el contingut de la Sentència de 15 de febrer de 1997, núm. 133/97, pronunciada en el recurs contenciós administratiu 1/1751/94, interposat contra la resolució de l'expedient sancionador SA-233/89 €abans esmentat- en el fonament jurídic sisè del qual s'indica textualment que «el fet que l'edifici haguera sigut destinat a un ús diferent del previst per la norma, no afecta l'edificació, si no que afecta l'ús que se'n fa. Si això és així, es podria sancionar els actors per aquesta circumstància, però per a això caldria la incoació d'un nou procediment sancionador, amb totes les garanties».
  
I el procediment de què tractem no és sinó la perfecta resposta al contingut jurídic de la sentència esmentada en sancionar, precisament, aqueix ús indegut.
  
3a Que la infracció, la comissió de la qual es considera provada per la mercantil imputada, adquireix la qualificació de greu en aplicació del que estableix l'article 262.3 del text refós de la Llei del Sòl. No obstant això, quant a la consideració d'ambdós agreujants, s'ha d'indicar el següent:
  
a) La circumstància que va servir de fonament per a la consideració de l'agreujant de reincidència va ser la resolució dictada pel director general d'Urbanisme i Ordenació Territorial el 30 d'abril de 1990 en l'expedient sancionador número SA-233/89 (pàgines de la 87 a la 92 de l'expedient administratiu), resolució que va imposar a la mercantil promotora una sanció de 56.842.364 pessetes per haver comès diverses infraccions, entre aquestes la de construcció d'un edifici per a habitatges sense ajustar-se a la llicència concedida.
  
Atès que de conformitat amb el que estableix l'article 131.3.c) de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, hi ha reincidència quan es produeix la comissió en el termini d'un any de més d'una infracció de la mateixa naturalesa i així haja sigut declarat per resolució ferma, no cal en aplicació de l'article esmentat considerar en el cas que ens ocupa aquesta circumstància agreujant.
  
b) Pel que fa a l'agreujant d'obtenció de major benefici econòmic en la comissió de la infracció s'ha de considerar que la seua aplicació no ha quedat degudament justificada ja que no hi ha en l'expedient administratiu tramitat el pertinent estudi econòmic justificatiu de la seua apreciació.
  
És per això que atès que no queda justificada l'aplicació de cap circumstància agreujant en la comissió de la infracció, es proposa la imposició a la mercantil imputada d'una sanció equivalent al 8% del valor de l'edifici en aplicació del que estableix l'article 63 del Reglament de Disciplina Urbanística en relació amb l'article 79, la qual pujaria a 57.433.831 pessetes.
  
4t. Que es considera responsable de la infracció denunciada en concepte de promotora d'aquestes a la mercantil Covespan, SL, per aplicació del que estableixen els articles 57.1 i 58 del Reglament de Disciplina Urbanística.
  
Quart
  
D'acord amb l'article 6 h) del Decret 77/1996, de 16 d'abril, pel qual s'aprova el Reglament dels Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana, per a la imposició de la sanció proposada, és competent el conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, amb l'informe previ de la Comissió Territorial d'Urbanisme, de conformitat amb l'article 10.c) del Reglament esmentat.
  
Vistos els preceptes legals esmentats i la resta de normativa aplicable resolc:
  
Imposar a la mercantil Covespan, SL, representada mancomunadament per la Sra. Diamantina Galiatsatos Baillo i el Sr. José Luis Valero Nuevo la quantitat de 99.937.217 de pessetes, en concepte de sanció per infracció urbanística.
  
Contra aquesta resolució, que posa fi a la via administrativa, es podrà interposar un recurs contenciós administratiu, davant de la sala contenciosa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà de la notificació o publicació d'aquesta.
  
Per a la interposició d'aquest recurs serà requisit imprescindible que, prèviament, el recurrent en comunique a aquest òrgan la interposició, de conformitat amb els articles 57.2.f) i 58 de la Llei Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa i l'article 110.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú.
  
Tot això, sense perjudici que puga interposar qualsevol altre recurs que considere oportú?.
  
Aquesta notificació és transcripció exacta de la resolució original que consta en l'expedient.
  
De conformitat amb l'article 20 del Reglament General de Recaptació, la sanció imposada s'haurà de pagar en els terminis següents:
  
a) Les notificacions entre els dies 1 i 15 de cada mes, des de la data de notificació fins el dia 5 del mes següent o de l- immediat hàbil posterior.
  
b) Les notificacions entre els dies 16 i últim de cada mes, des de la data de notificació fins el dia 20 del mes següent o l'immediat hàbil posterior.
  
Aquesta quantitat s'haurà d'ingressar en la Tresoreria de l'Ajuntament del Campello d'acord amb el que estableix la disposició addicional primera de la Llei de la Generalitat Valenciana 12/1994, de 28 de desembre de 1994, de mesures administratives i de modificació del text articulat de la llei de bases de taxes de la Generalitat Valenciana, amb aquesta finalitat l'ajuntament esmentat haurà d'indicar quan pertoque el lloc, la forma i el termini per al pagament d'aquesta.