Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6699, del 25-01-2012 (2012/170)

Notificació de la sentència dictada en el judici de guarda i custòdia de fill menor número 17/2011.
---------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6699

Data del DOGV
:   25-01-2012

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2012/170


Organisme emissor
:   Jutjat de Violencia Sobre la Dona Número 1 de Gandia

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el judici de guarda i custòdia de fill menor número 17/2011. [2012/170]  
Fam. guard., cust. ali. fill menor no matri. no c - 000017/2011  
De: María Eugenia Miret Camarena.  
Procurador: Rafael Nogueroles Peiró.  
Contra: Tarek Arafa Azam Moheieldin.  
Procurador/a: -  
En aquest procediment de guarda i custòdia seguit a instàncies de María Eugenia Miret Camarena contra Tarek Arafa Azam Moheieldin s'ha dictat la sentència que té la part dispositiva que, literalment, és com segueix:  
«Fonaments de dret  
Primer. Davant la situació de crisi d'una unió de fet, és obligació dels tribunals pronunciar-se sobre les conseqüències personals i patrimonials derivades de la ruptura de la convivència i això, en atenció a la protecció social econòmica i jurídica de la família, que proclama el nostre text constitucional en l'article 39.1, havent reconegut el Tribunal Suprem, en sentència de 21 d'octubre de 1992, la plena legalitat de l'estable unió de fet entre un home i una dona, com a manifestació del dret fonamental al lliure desenvolupament de la personalitat (art. 10 de la Constitució) i la susceptibilitat de constituir amb això una família tan protegible com la creada a través de la unió matrimonial i si bé la normativa prevista per a les crisis matrimonials no resulta aplicable de manera general a la ruptura de la unió de fet (sentències del Tribunal Constitucional de 15 de novembre de 1990, del Tribunal Suprem, d'11 de desembre de 1991, 18 de febrer de 1993 i 5 de juliol de 2001, entre altres), no obstant això, els fills són iguals davant la llei, com proclama el article 39 esmentat, en el punt 2, de la Constitució, que assegura la protecció integral dels fills davant la llei amb independència de la filiació. Aquesta equiparació entre els fills per naturalesa, siguen matrimonials o no, com es raona en la sentència de l'Audiència Provincial de Barcelona, de 28 de setembre de 1999, provoca que les normes substantives reguladores de les crisis matrimonials (articles 92 a 96 del Codi Civil) siguen aplicables a les relacions paternofilials que es creen en les parelles de fet, quan es produeix la ruptura de la convivència more uxorio. Així, la pàtria potestat de la prole actua com a dret inherent de la paternitat i maternitat i en el nostre àmbit té un indubtable caràcter de funció tutelar que la configura com a institució a favor dels fills, com estableix l'article 154 i ho té declarat la jurisprudència des d'antic (sentències del Tribunal Suprem de 28 d'octubre de 1981, 25 de juny de 1923) així com les més recents (sentències de 23 de juliol de 1987, 5 de març de 1998, 9 de juliol de 2002), com declara l'article 24 del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics (Nova York, 19 de desembre de 1966), i esmenta l'article 39.3 de la Constitució, en el seu vessant obligatori de dret-funció. Per això, el cessament de la convivència de la parella exigeix haver de regular la forma de desenvolupament del dret-deure dels pares de vetlar per ells, tindre'ls en companyia seua, educar-los i procurar-los una formació integral (art. 154 del Codi Civil).  
  
  
Segon. Que la declaració de rebel·lia no equival a l'assentiment ni suposa l'admissió dels fets per part del demandat rebel, sinó que de conformitat amb el que estableix l'article 1214 del Codi Civil roman la càrrega de la prova en qui exigeix el compliment de l'obligació, i de l'examen de la prova practicada no res contradiu les pretensions de l'actora, les quals mereixen ser aprovades de forma íntegra. Per tant, s'estableixen les mesures següents:  
A) Custòdia de la filla  
1. La filla quedarà sota la custòdia i companyia de la mare, i ambdós progenitors en compartiran la pàtria potestat.  
2. Ambdós progenitors es comprometen a informar-se recíprocament de les malalties que patisca la filla quan es troben en companyia seua, i facilitaran al màxim, en aquestes circumstàncies, la relació del fill amb l'altre progenitor.  
3. Els canvis de col·legi, els ensenyaments complementaris, els cursos d'estiu i altres activitats de caràcter anàleg, seran sempre objecte de consulta entre ambdós progenitors.  
4. Per a eixir a l'estranger caldrà el consentiment d'ambdós pares, per a la qual cosa serà informat prèviament, per escrit, el progenitor no custodi dels plans d'aquesta eixida.  
B) Règim de visites  
1. Ambdós pares facilitaran al màxim la lliure comunicació de la menor amb ambdós progenitors, sense alterar o pertorbar les hores de col·legi, estudi i son de la filla.  
2. El progenitor no custodi disposarà del règim de visites amb la filla més ampli, i aquests quedaran en completa llibertat per a relacionar-se quan així ho desitgen.  
3. Es fixa, per al cas de desavinences, com a règim mínim de visites a favor del progenitor no custodi el següent:  
- Una vesprada a la setmana (els dilluns) i ha de ser arreplegada a l'eixida del col·legi i tornada al domicili matern a les 21.00 hores.  
- Els caps de setmana alterns del divendres de les 18.00 hores al diumenge a les 20.00.  
- Les vacances de Falles, Setmana Santa, Nadal i estiu estaran dividides a mitges entre ambdós progenitors, i els anys imparells triaran la mare i els imparells, el pare. Els períodes en què la filla no estiga amb cada progenitor no podran superar els 15 dies consecutius.  
La menor serà arreplegada al domicili del progenitor custodi i reintegrada en el mateix lloc, i es lliurarà a qualsevol persona responsable que s'hi trobe.  
4. En cas de malaltia de la menor, i a més de l'obligació de comunicar el fet a l'altre progenitor, el pare que en aquest moment tinga els fills en companyia seua facilitarà al màxim la comunicació i l'atenció dels menors amb l'altre progenitor.  
C) Domicili  
El que era el domicili familiar siti a Gandia, carrer Sant Pere, número 34, 1r, 1a, quedarà en ús de la menor i de sa mare, atés que és la titular de la guarda i custòdia de la menor.  
D) Aliments a favor de la filla  
1. Atesos els ingressos dels progenitors, s'assenyalen com a aliments a pagar per Tarek Arafa Azam a la filla menor d'edat la quantitat de 275 euros en dotze mensualitats.  
2. Aquesta quantitat serà ingressada per mesos anticipats, dins dels cinc primers dies de cada mes en el compte corrent que la mare designe a aquest efecte.  
3. La pensió alimentària fixada es pagarà tots els mesos, amb independència dels períodes que la menor convisca amb el pare no custodi.  
  
E) Actualització de les pensions  
1. Les anteriors quantitats experimentaran anualment les variacions corresponents, tenint en compte l'índex de preus de consum publicat per l'Institut Nacional d'Estadística o organisme que, si pertoca, el substituïsca.  
2. Aquesta actualització es durà a terme a partir de l'1 de gener de l'any següent al de la sentència que establisca l'obligació alimentària.  
F) Despeses extraordinàries  
El pare sufragar la meitat de totes les despeses extraordinàries que es produïsquen en la vida de la menor d'edat, sempre que s'acrediten suficientment, siguen consultats en la mesura possible amb ell, o siguen autoritzats pel Jutjat en cas de discrepància entre els pares.  
  
No s'aprova la quantitat reclamada de 500 euros, ja que no ha aparegut cap prova dels ingressos paterns, sent càrrega de la part, i s'aprova la quantitat de 275 euros mensuals que va ser la que les parts van convindre en ordre de protecció.  
Tampoc no s'aprova la descripció de despeses extraordinàries que la part inclou en la seua pètita, i s'aplica en aquesta matèria els establits legalment i jurisprudencialment.  
Tercer. No s'hi observen motius que puguen determinar una especial condemna a costes processals.  
Dispositiva  
Estime en part la demanda formulada pel procurador senyor Nogueroles Peiró, en nom i representació, de M.ª Eugenia Miret Camarena contra Tarek Arafa Azam Moheieldin, en rebel·lia, i dispose les mesures en benefici de la filla N. A. M., previstes el fonament jurídic segon. Sense costes.  
Notifiqueu aquesta resolució a les parts i feu-los saber que pot ser objecte d'un recurs en apel·lació, davant de l'Audiència Provincial de València; caldrà preparar el recurs mitjançant un escrit que es presentarà en aquest Jutjat, dins del termini de cinc dies hàbils, comptador des de l'endemà de la notificació, que es limite a esmentar la resolució objecte d'apel·lació i on es manifeste la voluntat de recórrer-hi, amb la indicació dels pronunciaments que s'impugnen.  
Aquesta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme. En done fe».  
I atés que el demandat esmentat, Tarek Arafa Azam Moheieldin, es troba en parador desconegut, s'expedeix aquest edicte a fi que valga de notificació de forma deguda.  
  
Gandia, 19 d'octubre de 2011.- La secretària judicial: M.ª Carmen Pellicer Verdú.