Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6779, del 22-05-2012 (2012/4279)

Notificació de la sentència dictada en el juí ordinari número 225/2009.
-----------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6779

Data del DOGV
:   22-05-2012

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2012/4279


Organisme emissor
:   Jutjat Mercantil Número 3 de València

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el juí ordinari número 225/2009. [2012/4279]  
Juí ordinari 000225/2009  
De: Unisersa, SA.  
Procurador: Antonio Vives Cervera.  
Contra: Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater.  
Neus Sabater Ventura, secretària judicial del Jutjat Mercantil número 3 de València, faig saber:   
Que en este procediment, seguit a instàncies de Unisersa, SA contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, s'ha dictat la sentència que literalment és la següent:   
«Sentència número 61/2011  
València, 25 de març de 2011   
José María Cutillas Torns, magistrat jutge del Jutjat Mercantil número 3, vistes les actuacions de juí declaratiu ordinari número 225/2009, promogudes a instàncies de l'entitat mercantil Unisersa, SA, i en la seua representació pel procurador dels tribunals Antonio Vives Cervera, assistit pel lletrat Jesús Guasch Serra, contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, administradors mancomunats de la mercantil Deportivo Herakles, SL, declarats en situació processal de rebel·lia, en este procediment que versa sobre la reclamació d'una quantitat i en exercici acumulat de les accions de responsabilitat individual per danys i de responsabilitat per deutes, respecte dels administradors mancomunats demandats, segons els següents   
  
Antecedents de fet   
Primer. El procurador dels tribunals, Antonio Vives Cervera, en nom i representació de l'entitat mercantil Unisersa, SA, va interposar demanda de juí ordinari i va exercitar l'acció de reclamació d'una quantitat, per import de 13.689,79 euros, contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, administradors mancomunats de la mercantil Deportivo Herakles, SL, i en l'exercici acumulat de les accions de responsabilitat individual per danys i de responsabilitat per deutes; i tot això de conformitat amb les prevencions legals existents, concretament per tindre tancada provisionalment, la mercantil demandada, el seu full de comptes com a conseqüència de la no presentació de la documentació comptable dels exercicis des de 1997 fins a l'actualitat. Com a conseqüència d'això, s'imputa als administradors mancomunats la responsabilitat per dany dels articles 133 i 135 de la Llei de Societats Anònimes. Finalment, s'al·lega que la societat demandada estaria incursa en les causes de dissolució previstes en l'article 104, número 1, paràgrafs e) i f) i 105 de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada.   
  
Tot això basant-se en els fets i fonaments de dret que es troben de manera suficient en les actuacions i que per a aconseguir major brevetat es donen ací per reproduïts i acaba sol·licitant que es dicte sentència de conformitat amb allò que s'ha sol·licitat en el petitum de la demanda.   
Segon. Per la interlocutòria de data 8 de setembre de 2009, es va admetre a tràmit la demanda i es va acordar substanciar-la per les regles del juí ordinari i, després de l'ompliment dels tràmits i els requisits legalment exigits per la Llei 1/2000 d'Enjudiciament Civil, es va citar la part demandada. a través de la cèdula comprensiva dels requisits legals i d'exhort al Jutjat de Pau de la Pobla de Vallbona. La part demandada, Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, no ha comparegut dins del termini per a contestar la demanda i, d'acord amb el que disposa l'article 496.1 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, va ser declarada en situació de rebel·lia processal.  
  
Tercer. Per providència de 27 de gener de 2011, es va convocar les parts a una audiència prèvia, de conformitat amb l'article 414.1 d'este text legal i amb la finalitat prevista en eixe precepte, la qual cosa va tindre lloc el dia 24 de març de 2011, a les 13.00 hores.  
En esta, el tribunal va obrir l'acte, però no van comparéixer els demandats, ja declarats pel tribunal en situació de rebel·lia processal. La part actora va sol·licitar, de conformitat amb l'article 429.8 i 326, ambdós de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, atés que l'única prova ha sigut la de documents, tots ells aportats al procés, que van ser presentats amb l'escrit iniciador d'estes actuacions, sense resultar impugnats, que el tribunal dictara sentència, sense celebració prèvia del juí, dins dels 20 dies següents a aquell en què acabe l'audiència.   
  
Quart. Que en la tramitació d'este procediment s'han observat les prescripcions legals.   
Fonaments de dret  
Primer. Tenint en compte la situació processal de la demandada, cal recordar la sentència del Tribunal Suprem, de 28 de desembre de 1999 (RJ 1999\9892), on es posa en relleu que són diverses les classes de rebel·lia en què pot qualificar-se l'absència del demandat en el procés, diversitat que ja la interlocutòria de la sala 1a, de 28 de maig de 1985 es feia ressò, i distingix entre la rebel·lia per convicció -qui no compareix per estimar incompetent el tribunal-, la rebel·lia a la força -per falta de citació-, i la rebel·lia per conveniència, pròpia de qui no obstant haver sigut citat en forma i coneixent l'existència del procediment, no acudix davant del tribunal que el convoca (en el mateix sentit, AATS 13-6-1988 i 1-6-1993 i STC 43/1986, de 15 d'abril [UGN 7441\43]). Este últim supòsit és el que ací tenim en compte. Com a avanç del que s'acaba de dir, ja va assenyalar la sentència del Tribunal Suprem de 26 juny 1946 (RJ 1946\840), seguida de moltes altres la prolixa enumeració de les quals és innecessària per coneguda i reiterada, la rebel·lia del demandat no implica en el nostre dret conformitat amb les pretensions de la part contrària, per la qual cosa no eximix l'actor de l'obligació de provar els fets normalment constitutius del dret que pretén ni tampoc implica l'assentiment amb les resolucions judicials que, si és el cas es dicten. Però també s'ha de posar de relleu, com indica la sentència de 17 de febrer de 1941 (RJ 1941\301), que en els preceptes de la nostra Llei d'Enjudiciament Civil que regulen la situació processal de rebel·lia hi ha raons per a afirmar, en contrast amb el que, sobre este aspecte establixen altres ordenaments, que la institució referida no està concebuda en contemplació a l'element objectiu de la incompareixença sinó en el subjectiu de la voluntarietat. En el present cas, la citació es fa en les persones dels demandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias, per la qual cosa no hi ha dubte que la seua incompareixença i la consegüent declaració de rebel·lia respon a una decisió personal d'ells i no a un possible desconeixement de l'existència de l'acció. Raó per la qual no pot existir dubte que la mercantil actora ha complit amb l'obligació que li conferix l'article 217 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil.  
  
Segon. En relació a l'al·legació que la societat Deportivo Herakles, SL, de la qual són administradors mancomunats els demandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias, té tancat provisionalment el seu full de comptes com a conseqüència de la no presentació de la documentació comptable dels exercicis socials de 1997 fins a l'actualitat, segons consta documentalment acreditat en les actuacions (document número 3 de la demanda). La primera cosa que es constata, valorada com ha sigut en el seu conjunt la prova practicada, és que els administradors mancomunats van abandonar l'exercici de les seues funcions, sense ocupar-se ni tan sols de redactar i sotmetre a l'aprovació de la junta general els comptes anuals de la societat ni d'assegurar-se que els comptes aprovats -si és que van ser-ho- es depositaren efectivament en el Registre Mercantil.  
Amb això no només van incomplir un deure essencial dels administradors socials que té com a efecte el tancament del Registre Mercantil per a qualsevol acte que no siga el cessament dels administradors (art. 221 de la Llei de Societats Anònimes i 378 del Reglament del Registre Mercantil) sinó que van impedir que els tercers, entre els quals estava la societat ací demandant, Unisersa, SA, coneguera la situació econòmica de la societat, almenys des de l'exercici de 2000 fins a l'actualitat i, d'esta manera, impossibilitar que els creditors de la societat puguen provar la disminució patrimonial concreta existent en relació amb la lletra e de l'article 104 de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada, per conseqüència de pèrdues que deixen reduït el patrimoni net a una quantitat inferior a la mitat del capital social, llevat que este s'augmente o es reduïsca en la mesura suficient, i sempre que no siga procedent sol·licitar la declaració de concurs d'acord amb el que disposa la Llei 22/2003, de 9 de juliol, Concursal.   
El Tribunal Suprem ha considerat, en la sentència de 5 d'octubre de 5696 VAW 2004/147767 (la Llei 207069/ 2004) que la causa que la societat actora no haguera pogut provar la disminució patrimonial concreta en relació amb la causa 4a de l'article 260 de la Llei de Societats Anònimes (lletra e) de l'article 104 de la LSRL), va ser que la societat deutora "va incomplir la seua obligació des de 2004 de depositar els seus comptes anuals en el Registre Mercantil (art. 643-282 VQX)", i afegix que «és de mala fe i al mateix temps irracional pretendre que l'incompliment d'una obligació deriva en benefici per a l'incumplidor, quan deixa sense prova a la contrapart de dades objectives molt importants.  
  
La prova que la societat demandada no ha patit disminució del seu patrimoni en termes que obligaren els administradors a procedir conforme a l'article 262,5 de la Llei de Societats Anònimes li haguera correspost a la part demandada., per ser-li més fàcil i accessible (hipotèticament en este cas) que a l'actora, supòsit este últim (facilitat i accessibilitat de la prova) que invertix l'onus probandi cap a la part que està en eixes condicions, a fi d'evitar la indefensió de la contrària».   
  
En suma, que la no presentació dels comptes anuals en el Registre Mercantil no constituïx per si causa de dissolució de la societat anònima però sí que comporta la inversió de la càrrega de la prova respecte a l'existència de la causa de dissolució 4a de l'article 260 de la Llei de Societats Anònimes i, per tant, ha de ser l'administrador demandat qui acredite que la societat no ha incorregut en pèrdues que porten amb si la disminució del patrimoni net a xifra inferior a la mitat del capital social.   
Per consegüent, ha d'estimar-se que la societat Deportivo Herakles, SL ha incorregut en pèrdues que porten amb si la disminució del patrimoni net a xifra inferior a la mitat del capital social, incorrent en la causa de dissolució (lletra e) de l'article 104 de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada.   
Tercer. Doncs bé, consta degudament acreditat documentalment en les actuacions que, com a conseqüència de relacions comercials hagudes entre la mercantil Unisersa, SA i l'entitat Deportivo Herakles, SL, de les quals eren administradors mancomunats els demandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias, aquella entitat va resultar tenidora de quatre lletres de canvi i dos pagarés, expedits a favor seu, que una vegada presentats per al cobrament van resultar impagats al seu venciment. Es va interposar demanda de juí canviari que es va tramitar davant del Jutjat de Primera Instància número 7 de València, sentència 405/2001, i que la mercantil Deportivo Herakles, SL, va formular demanda d'oposició; i que, en data 12 de setembre de 2002, va dictar-se sentència que declarava l'execució sol·licitada a instància d'Unisersa, SA, per import de 10.090,00 euros, més interessos, gastos i costes. Per sentència de 2 de març de 2009, es va declarar ferma la taxació de costes per import de 3.599,79 euros practicada en aquelles interlocutòries.   
  
A més, es va constatar el tancament del domicili social de la mercantil Deportivo Herakles, SL, determinant-se la frustració de l'entitat actora per a veure's rescabalada del seu crèdit impagat. Ítem més: hi ha reclamacions de la Tresoreria General de la Seguretat Social.  
Quart. D'altra banda, com diu la SAP de Madrid, de 24 de setembre de 0895 XVN 2009/262188, la simple constatació de la falta de presentació dels comptes anuals en el Registre Mercantil no seria per si mateix motiu suficient per a fundar una acció de responsabilitat contra un administrador com l'exercitada en el present procés, llevat que això haguera privat d'informació rellevant al creditor al temps de contraure amb ell el deute i que a este se li haguera oferit una altra de qualsevol índole que no responguera a la realitat o s'haguera aparençat una solvència que no es tenia. El fet només de l'incompliment d'una obligació social no és per si mateix demostratiu de la culpa de l'administrador ni determinant de la seua responsabilitat (sentències del TS 2 de juliol de 1998, 20 de juliol de 2001 i 6 de març de 2003, citades en la de 14 de març de 2007).   
No obstant això, l'acceptació del càrrec d'administrador suposa l'assumpció per este d'una responsabilitat en l'administració de la societat de la qual no podia fer desistiment davant de tercers. I ha resultat acreditat en este litigi que el demandat va portar a la societat, que ara no té actius rellevants ni establiment comercial operatiu ( perquè consta les actuacions l'alienació de la totalitat dels immobles de la societat), a una situació de desaparició de la seu física (cosa que no ha sigut negada). Per això, pot concloure's que la imputació de responsabilitat als administradors de la mercantil Deportivo Herakles, SL està justificada, a l'empara de l'acció prevista en l'article 69 de la vigent Llei 2/1995, de 23 de març, de Societats de Responsabilitat Limitada (en relació amb l'article 135 del TRLSA), perquè no van actuar amb la diligència exigible a l'administrador ordenat (art. 127 del TRLSA) a l'enfrontar-se a una situació de crisi empresarial, sense procedir a una liquidació ordenada de l'empresa, i trencar, d'esta manera, els principis de confiança i bona fe que han de regir en el tràfic mercantil i causar amb això dany als creditors que, com la demandant, han vist retallades les possibilitats de veure atés, en alguna mesura, el seu crèdit contra Deportivo Herakles, SL. La no liquidació del patrimoni social en forma legal quan la societat està en situació d'insolvència ja és per si mateix susceptible de crear un dany directe als creditors i, per tant , de generar responsabilitat de l'administrador per tolerar-ho, incomplint així els seus deures legals que li són exigibles l'empara dels articles 133 i 135 del TRLSA i 69 de LSRL. La jurisprudència ha assenyalat que constituïx un comportament negligent dels administradors el limitar-se a eliminar a la societat de la vida comercial o industrial sense liquidar-la en qualsevol de les formes previngudes legalment (sent. TS 4 de novembre de 1991, 22 d'abril de 1994, 6 de novembre 1997, 4 de febrer de 1999 i 14 de març de 2007), ja siga per mitjà de la desaparició del domicili social el tancament de facto de l'empresa o la volatilització de l'actiu. Esta conducta incorre en una via de fet, al realitzar-se al marge dels interessos dels creditors, que tenen dret que els seus crèdits siguen atesos en la mesura que siga possible i en qualsevol cas de manera ordenada, la qual cosa només es garantix bé per mitjà d'un procediment liquidatori o bé acudint al procés concursal. N'hi ha prou amb demostrar el dany, patit per la part creditora demandant, inherent al fet de retallar-se-li la possibilitat de cobrar el seu crèdit, i el tancament de facto de l'establiment en què radicava l'empresa deutora, o la volatilització dels seus actius per la via de fet, ni tan sols qüestionat en este supòsit, perquè el nexe causal entre l'un i l'altre es presumisca, excepte prova en contra de l'administrador demandat (sentències de la secció 28a de l'AP de Madrid de 15 de juny de 2006, 19 d'abril de 2007, 7 de febrer de 2008 i 18 de març, 27 de març, 14 i 22 de maig de 2009, entre altres) que en este cas no s'ha facilitat.   
  
Per consegüent, aplicant les doctrines precedents jurisprudencials al present supòsit litigiós, i valorada en la seua totalitat la prova documental que està en les actuacions, han d'estimar-se en la seua integritat les accions de responsabilitat contra els administradors codemandats, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias.   
Quint. Així les coses, la prova documental que està en les actuacions ha deixat absolutament adverat que la mercantil Deportivo Herakles, SL està en causa directa de dissolució d'acord amb la llei. I que tal obligació ha sigut incomplida pels administradors Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias; raó per la qual és procedent estimar l'acció de responsabilitat contra estos instada i condemnar-los mancomunadament al pagament de la quantitat reclamada.   
Però és que, a més, també i igualment ha quedat degudament provada, a través de la prova documental, la relació de causalitat entre l'omissió dels administradors, Manuel Fernández Sabater i Manuel Hidalgo Frias i el deute social; perquè certament, com ja s'ha posat de manifest l'acció individual exercitada acumuladament "té naturalesa extracontractual i requerix que concórreguen els requisits propis -acció o omissió culpable, dany i prova de la relació de causalitat-"; no podem oblidar el reiterat incompliment d'estos administradors mancomunats respecte de les obligacions que la llei els imposa, al convertir en il·lusòria la possibilitat que la mercantil actora, Unisersa, SA, puga rescabalar-se dels danys que se li van ocasionar.  
  
Sext. A la quantitat reclamada per la part actora i a la qual es condemna mancomunadament als demandats s'ha d'imposar els interessos previstos en els articles 1100 i 1108, ambdós del Codi Civil, des de la interpel·lació judicial.  
Sèptim. De conformitat amb el que establix l'article 394.1 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, s'imposen les costes a la part demandada.  
Vistes les disposicions legals citades i la resta de preceptes de general i pertinent aplicació al cas:  
Dispositiva   
Que estimem íntegrament la demanda interposada pel procurador dels tribunals, Antonio Vives Cervera, en nom i representació de l'entitat mercantil Unisersa, SA, contra Manuel Hidalgo Frias i Manuel Fernández Sabater, administradors mancomunats de la mercantil Deportivo Herakles, SL, declarats en situació processal de rebel·lia, declare responsables, ex lege, als dits demandats de les quantitats degudes per la mercantil Deportivo Herakles, SL a l'entitat actora, atés que resulta demostrat que es tracten dels seus administradors mancomunats. Així mateix, els condemne mancomunadament a pagar la quantitat de 13.689,79 euros, més els interessos establits en el fonament de dret sext d'esta resolució. S'imposen les costes a la part demandada.   
  
Mode d'impugnació: mitjançant un recurs d'apel·lació davant de l'Audiència Provincial de València (art. 455 LECn).   
El recurs s'ha de preparar mitjançant un escrit que cal presentar en este Jutjat, dins del termini de cinc dies hàbils comptador des de l'endemà de la notificació, que es limite a esmentar la resolució objecte d'apel·lació i on es manifeste la voluntat de recórrer-hi, amb la indicació dels pronunciaments que s'impugnen (art. 457.2 LECn).   
Notifiqueu a les parts que no gaudixen del benefici de justícia gratuïta que, d'acord amb el que disposa la Llei Orgànica 1/2009, els recursos que es presenten, anuncien o preparen des de l'entrada en vigor d'esta contra les resolucions dictades amb, abans o després d'esta, no s'admetran a tràmit si no s'acredita que s'ha constituït el depòsit per a recórrer per mitjà de la presentació de còpia o resguard de l'orde d'ingrés en el compte de consignacions d'este Jutjat.   
L'ingrés es farà en qualsevol oficina de Banesto, 4657 0000 clau 00 reposició ( 25clau ?), 01 revisió de resolucions del secretari judicial ( 25clau ?), 03 queixa ( 30més ?), els quatre dígits del número de procediment més els dos dígits de l'any.  
Així ho pronuncia, mana i firma José María Cutillas Torns, magistrat jutge del Jutjat mercantil nombre 3 de València. En done fe ».  
  
I atés que el demandat, Manuel Hidalgo Frias, es troba en parador ignorat, expedisc este edicte a fi que li valga de notificació de forma deguda.   
  
València, 28 de febrer de 2012.- La secretària judicial: Neus Sabater Ventura.