Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6526, del 23-05-2011 (2011/5471)

RESOLUCIÓ de 4 de març de 2011, de la Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, a favor de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva, i s'obri un període d'informació pública.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6526

Data del DOGV
:   23-05-2011

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2011/5471


Data del document
:   04-03-2011

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Anàlisi jurídica

RESOLUCIÓ de 4 de març de 2011, de la Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, a favor de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva, i s'obri un període d'informació pública. [2011/5471]
Vistos la sol·licitud d'incoació formulada per l'Ajuntament de Chelva l'informe emés pels servicis tècnics de la direcció general de Patrimoni Cultural Valencià i la resta d'antecedents que figuren en l'expedient, favorables a la declaració com a Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva (València).
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta Conselleria, en allò que és matèria de la seua competència, resol:
Primer
Incoar l'expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, a favor de la vila de Chelva i les seues hortes, al municipi de Chelva (València).
Segon
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del Conjunt Històric que justifiquen la declaració com a Bé d'Interés Cultural, delimitar-lo, descriure el Conjunt i els immobles compresos que tenen per si mateixos la categoria de béns d'interés cultural, individualitzar els béns de rellevància local existents dins del seu perímetre a l'efecte de la inscripció separada en la secció segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià i fixar les normes de protecció del Conjunt Històric en l'annex adjunt a la present resolució.
Tercer
En compliment d'allò preceptuat en l'article 27.3 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució a l'Ajuntament de Chelva i als interessats i fer-los saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36, en relació amb el 27.4 de la Llei, qualsevol intervenció en el Conjunt Històric haurà de ser autoritzada preceptivament per la direcció general de Patrimoni Cultural Valencià abans que es realitze i s'atorgue la llicència municipal, si fóra preceptiva.
Quart
La present incoació, d'acord amb el que establix l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i tots altres actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les dites actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les ja atorgades, suspensió els efectes de la qual, de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es resoldran després de la declaració.
No obstant això, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció determinades per la present resolució, no perjudiquen manifestament els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que per causa major o interés general s'hagen de realitzar inajornablement, segons que disposa l'incís primer de l'article esmentat.
Cinqué
D'acord amb el que preveuen l'article 86 de la Llei de Procediment Administratiu i l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, obrir un període d'informació pública, a fi que totes les persones que hi tinguen interés puguen examinar l'expedient durant el termini d'un mes a partir de la publicació de la present resolució en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana. L'expedient està a disposició dels interessats a la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, Servici de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, de la Conselleria de Cultura i Esport, carrer Colom, núm. 66, de València.
Sisé
Que en compliment del que disposa l'article 27.3 de la Llei es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural dependent de l'administració general de l'Estat per a l'anotació preventiva, i al Registre de la Propietat amb el mateix fi.
Seté
Que la present resolució amb els seus annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Butlletí Oficial de l'Estat.
València, 4 de març de 2011.- La consellera de Cultura i Esport: Trinidad Miró Mira.
ANNEX I
Dades sobre el bé objecte de la declaració
1. Descripció del Conjunt Històric vila de Chelva i les seues hortes i determinació dels seus valors
La vila de Chelva està composta per una sèrie de barris de gran complexitat, amb un traçat enigmàtic, sinuós, que s'adapta al terreny. Posseïx un gran interés històric perquè conserva l'empremta de tots i cada un dels primitius habitants que van caracteritzar els diversos barris antics.
a) Barri musulmà o barri de Benacacira:
Va ser construït en el segle xi pels musulmans i ocupava la totalitat de la superfície d'un penyal allargat. Estava envoltat d'una fortificació amb quatre portes. En la part oest es trobava el castell, del qual només queden algunes restes, ja que en èpoques posteriors es va reutilitzar i remodelar per a crear el palau i el castell cristians.
Actualment es caracteritza per un traçat urbà hispanomusulmà. Les muralles fa molt de temps que van desaparéixer i de les portes d'entrada només subsistix la de San Cristóbal, però conserva la seua estructura urbana, tancada en si mateixa. En l'interior es poden trobar atzucacs, placetes, passadissos, andadors, etc., que li conferixen una complexitat urbana molt característica que enriquix l'espai. Pocs carrerons s'obrin com places, en un dels quals trobem l'ermita de La Soledad, que es va construir sobre una de les mesquites de l'època musulmana.
b) Barri morisc o barri del Raval:
El seu origen es remunta als segles XIII i XIV i sorgix com a lloc d'assentament dels moriscos i cristians nouvinguts després de la conquista de Jaume I en 1238, el qual va cristianitzar la vila definitivament. Estos van construir un barri extramurs que van anomenar Benaeça, on es va erigir una mesquita, posterior ermita de Santa Cruz.
Actualment és un dels sectors més característics de Chelva, comparable en la seua importància al barri de Benacacira. El seu traçat és també molt trencat i d'una gran riquesa espacial, però la seua principal diferència amb els barris alts rau en el fet que, per trobar-se en les zones baixes, es veu immers en l'horta i les terres de secà de la vall. Hi ha dos places importants en què sorgixen tres edificis singulars. En la primera, bifurcada en dos, es troba l'antic Ajuntament o Consell de la vila, on estava el centre neuràlgic de la ciutat en eixe moment, i la ja anomenada mesquita de Benaeça. I en la segona plaça trobem l'ermita de la Virgen del los Desamparados, del segle XVII. En la seua rica decoració barroca interior destaquen els esgrafiats. La plaça d'El Arrabal també marca el final del recinte emmurallat medieval.
c) Barri jueu o barri d'El Azoque:
La jueria, com Benacacira, també estava tancada darrere de muralles que permetien viure als jueus sempre aïllats de musulmans i cristians. Un dels arcs de l'antic Ajuntament, denominat portal d'El Azoque, ens introduïx en el barri jueu d'El Azoque, amb els seus carrerons i portals. També este és un barri on es conserva intacte el traçat original, amb carrers estrets i portes d'accés que l'aïllaven de l'exterior.
d) Barris cristians:
Es tracta dels barris que es troben en la part més baixa de la vila, seguixen també l'orografia dels tossals situats en el nivell inferior al de la Plaza Mayor i unixen el barri de Benacacira amb el del Raval i la jueria pel riu. La seua estructura urbana és un poc menys sinuosa i un poc més àmplia, encara que tampoc massa. Segurament es tracta, amb el Raval, de l'última zona d'expansió del poble en l'època medieval. Un element que s'ha de destacar és la completa absència d'edificacions singulars en este barri de la ciutat, és a dir, la inexistència d'esglésies, palaus, ermites, etc.
e) Eixample:
Començant des del nord es troba la primera expansió o eixample de la vila, el qual és posterior a l'etapa medieval de desplegament del primer nucli del poble. L'eix principal d'esta extensió se situa al nord de la Plaza Mayor, es prolonga a un costat i a l'altre de l'església coincidint amb el nou accés a la ciutat des de València, que substituïx l'antiga entrada que penetrava pel Raval. L'entorn d'esta carretera anà omplint-se d'edificacions del segle XVII al XIX i es va formalitzar sobretot en el segle XX quant a l'arquitectura. S'hi poden distingir tres subzones. La primera es troba situada a l'oest de l'església i posseïx una trama quasi reticular. La segona, a l'est de l'església, disposa d'una estructura més irregular. Finalment, la tercera subzona, que és la que forma l'actual Plaza Mayor, de proporcions harmòniques.
2. Tipologia de l'edificació
(Textos en cursiva citats de l'expedient per a la incoació de Conjunt Històric redactat per Alicia González Díaz, Esther Marín Pérez, Félix Benito Martín i Victoria Marín Pérez en 1982 per al Ministeri de Cultura.)
a) Barri musulmà o barri de Benacacira:
«Espai torturat i trencat d'escala xicoteta...Molt important a Benacacira és l'acabat i l'impacte de l'arquitectura popular... Façanes estretes de tàpia arrebossada que deixen entreveure l'estructura del material. Les cornises de rajola senzilla es coronen amb una volada de teules canals alternades de gran efecte visual. Als àtics hi ha nombroses obertures horitzontals. Element molt important és el color blanc amb variacions a l'anyil i sobretot al verd, de molt d'efecte en una zona com esta, on la llum directa penetra difícilment a causa de l'estretor de l'espai, i on l'alegria d'este color és molt important en l'escena urbana.»
Caldria afegir a esta magnífica descripció del barri que les façanes contenen principalment obertures verticals en les plantes baixes i només és en l'última planta on es transformen en horitzontals o, uns pocs, en arcuacions. Estos porxes denominats «barandas» localment servien a les antigues cases com a assecadors. També s'han conegut amb el nom de «solanar». Moltes d'estes últimes obertures, encara que van ser pensades per a romandre sense finestra que les tancara, hui es presenten amb tancaments de fusta, que segurament permeten el canvi d'ús d'estes últimes plantes. Es pot afegir que l'alçària mitjana és de tres plantes, amb una distribució d'obertures en la façana de caràcter asimètric i absència total de volades tancades. La major part de les façanes, amb una absència pragmàtica de decoració, lluïxen balcons aïllats de dimensions xicotetes amb baranes de barrots verticals de metall.
b) Barri morisc o barri del Raval:
«...És amb Benacacira el de més personalitat de la població i que en si mateix resumix tota la complexitat que pot tindre un conjunt complet. L'arquitectura és menys popular que altres zones, més «formal» i urbana. A pesar d'això els espais no són amplis. L'element bàsic de composició ambiental és la plaça, quasi sempre xicoteta i molt configurada... La plaça més important és l'anomenada d'El Arrabal, situada al costat de l''Ajuntament antic i subdividida en dos àmbits. El més oriental és el més homogeni en l'arquitectura i el que té un millor nivell en l'escena. Hi ha uns quants edificis de caràcter formal amb arcuacions de mig punt en els àtics. Molt prop se situa la plaça de La Ermita. És també triangular i s'obri en perspectiva sobre el senzill porxe de l'edificació religiosa. Hi ha diverses placetes o eixamples en la zona més extrema del Raval, entre els quals destaca la senzilla i apartada plaça de l'ermita de Los Desamparados. L'arquitectura és en este sector més sòbria, amb un domini major de les parets emblanquinades, i l'espai es definix més per la seua composició i l'articulació dels espais entre si.»
c) Barri jueu o barri d'El Azoque i barris cristians:
«Estos barris estan formats basant-se en un eix [?] encadenats entre si. Les característiques de l'edificació són molt semblants a les ja descrites a Benacacira. Arquitectura molt popular de tàpia arrebossada amb els interiors de les obertures en anyil o verd, obertures xicotets excepte en l'àtic. Esta arquitectura es desplega en un espai lineal de carrers de suau inclinació que permet la visió successiva de les façanes i que al mateix temps configura un espai tancat. L'itinerari així compost s'obri lateralment en visions sobre la vall i sobre la part alta on se situa l'exterior del castell...»
d) Eixample:
«S'articula en dos sectors: la Calle Nueva com a eixida cap a València i els carrers en retícula que emergixen a l'oest de l'església. Són de distint caràcter tant espacialment com quant a l'arquitectura que els fonamenta. La zona oest [...] té una arquitectura de característiques similars a la dels barris més antics però amb un cert caràcter més urbà. L'espai és, però, totalment diferent, ja que són carrers rectes.
Al carrer de la Carrera la visió de l'església es complementa amb un aspecte urbà més neutre que en altres barris de Chelva. El carrer de Santa María [...] és el més urbà i ha tingut moltes transformacions. Allí se situa la Casa de la Inquisició, una de les més destacades com a arquitectura civil. La Calle Nueva és completament distinta, espacialment comprén un conjunt d'espais de naturalesa diversa.
En un primer terme es dirigix al nord i és més que un carrer l'articulació de dos placetes en les quals la visió sobre la capçalera de l'església és el més destacat [...] L'últim tram està format per un carrer recte molt homogeni en l'arquitectura. És sens dubte el de més interés i el que més expressa el caràcter del sector. Arquitectura molt urbana del segle xix, que alterna amb alguna altra preexistent de segles anteriors, profusament decorada i amb una gamma de blancs, ocres i cremes de tradició molt llevantina.»
En esta zona l'alçària mitjana de les edificacions és de quatre plantes, i l'última és un àtic. Les façanes són més nobles, moltes simètriques en la composició d'obertures i decoracions, amb un acabat més refinat, més harmoniós. Tampoc hi ha en este cas volades tancades, sinó balcons que generalment es troben recolzats sobre mènsules més decorades amb baranes molt més treballades. La composició de colors de les façanes és també molt harmoniosa, de manera que es pinten amb tons més clars els elements decoratius que el pla de façana pròpiament dit. Hi ha alguna casa amb un acabament superior amb terrassa.
Cal destacar d'esta zona la Plaza Mayor, amb una arquitectura molt homogènia i un accentuat caràcter urbà, d'un elevat nivell de qualitat. Es tracta d'una de les grans places valencianes d'estructura molt clàssica. Només s'hi pot observar un punt negatiu, l'existència d'alguns edificis moderns que no s'adapten en absolut al conjunt i que entorpixen la lectura harmònica de la plaça.
Delimitació literal del conjunt històric
1. Delimitació geogràfica del conjunt històric - Perímetre de protecció - Pla annex 01
A) Justificació de la delimitació.
El criteri per a delimitar l'àmbit del Conjunt Històric de Chelva i les seues hortes, fruit d'un estudi promogut per la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià i realitzat per l'equip tècnic multidisciplinari dirigit pels professors Fernando Vegas i Camilla Mileto, ha sigut la inclusió de totes les parcel·les i espais públics pertanyents al nucli urbà històric, estenent el perímetre de protecció a l'oest, al sud i a l'est fins a les zones no urbanitzades, d'horta tradicional, que garantiran la seua vinculació territorial i la panoràmica de la vila, característica de la seua imatge històrica. S'hi inclouen els camps i horts compresos entre el riu de Chelva o Tuéjar i els barrancs d'El Mozul i d'El Remedio.
Esta àmplia delimitació s'establix a partir dels criteris específics següents:
- Criteris patrimonials i urbanístics, amb la inclusió dels immobles i espais urbans i rústics i les hortes, la rica i singular simbiosi dels quals és necessari preservar per a garantir la correcta tutela del conjunt.
- Criteris topogràfics i paisatgístics, amb la inclusió dels bancals que envolten el nucli de la vila, els ravals històrics i els eixos d'articulació territorial per a garantir l'òptima contemplació de l'assentament des del promontori que es troba al sud, vista històricament rellevant i reflectida en diversos materials gràfics històrics.
- Criteris arqueològics, d'acord amb les previsibles troballes arqueològiques.
B) Definició literal de la delimitació
- Origen: Trobada de la carretera València-Ademuz (CV-35), el barranc d'El Remedio i el límit nord-oest de la parcel·la rural 7, punt A.
- Sentit: Horari.
- Línia delimitadora: Des de l'origen punt A la delimitació seguix en direcció sud el barranc d'El Remedio incorporant-lo. Voreja els límits est de les parcel·les 281, 282, 288, 289, 290, 292, 516 i 515. Creua en sentit sud la parcel·la 539 des del punt de coordenades N 833264 P 4401372 fins al punt H 212642 K 4401350, coincident amb el riu Tuéjar. Continua en direcció oest per la vora nord del riu Tuéjar fins al camí entre les parcel·les 414 i 475. Es dirigix al nord pels límits oest de les parcel·les 477, 476, 475, 406, 412, 413, 410, 409, 361, 362, 359, 357, 333, 332 i nord de les 332, 334, 335, 336, 337, 318, 317, 313, 309 i 307.
Recorre el nord del carrer Losicas i incorpora les parcel·les 04 i 10 de l'illa 14026. Creua el carrer d'El Hoyo i continua per les mitgeres entre les parcel·les 24 i 23, 22 i 07, 08 i 19, 12, 11, 10 i 09. Seguix pel carrer Joraira i travessa l'illa 15196 pel límit nord de la parcel·la 16. Creua el carrer Almazara i incorpora l'illa 15697. Creua el carrer d'El Tinte i prosseguix per les posteriors de les parcel·les 11, 21, 12 i 13 de l'illa 15628. Creua el carrer Huerto de la Cárcama i incorpora l'illa 15995, excloent les parcel·les 01, 02, 03, 39, 04, 05, 04, 07, 08, 09 i 12. Creua el carrer Pesquera i seguix per les façanes de les parcel·les 14 i 13 de l'illa 16180 excloent-les. Travessa esta illa entre les parcel·les 12 i 13 i 04 i 15. Creua el carrer Chorrillo i incorpora les parcel·les de 04 a 10 de l'illa 16551. Incorpora l'illa 17964 i creua el carrer Mártires. Travessa l'illa 18459 pels límits sud de les parcel·les 01 i 02 i nord de les 20, 21 i 5 de l'illa 18355. Incorpora les illes 18396 i 19244. Creua el carrer San Antonio i seguix pels límits sud de les parcel·les 04 i 05 i nord de les parcel·les 41, 40, 39 de l'illa 19782. Seguix per les posteriors de les parcel·les 13, 14, 15, 17, 18, 19 i 20 d'esta illa. Arriba a la carretera de València a Ademuz i seguix pel marge sud a est fins al punt d'origen.
2. Delimitació literal del perímetre urbanitzat i edificat. Pla annex 01
A) Justificació de la delimitació
Amb la finalitat d'una especificació més acurada de les normes provisionals que seran aplicables abans de la redacció i aprovació del Pla Especial de Protecció, es definix el perímetre del nucli històric de la vila de Chelva que actualment està urbanitzat, i que és intern a la delimitació anterior.
B) Definició literal de la delimitació
- Origen: a l'illa 19805 el cantó nord-oest de la parcel·la 3 és el punt B.
- Sentit: horari.
- Línia delimitadora: des de l'origen punt B, a l'illa 19583 continua pel límit est de la parcel·la 3y 1. Rodeja pel nord i per l'est la parcel·la 27. Continua vorejant el límit sud-est de la parcel·la 22. Voreja el límit amb el carrer Roberto Madrid de la parcel·la rural 18, envolta per l'est l'illa 19091 fins al cantó est de la parcel·la 2. Seguix cap a l'oest pel límit sud de les parcel·les 2 i 4. Creua el carrer Roberto Madrid fins a l'illa 19534, seguix el límit sud de la parcel·la 30, puja cap al nord pels límits oest de les parcel·les 30, 29, 27, 25, 24 i 18 i baixa cap al sud pels límits oest de les parcel·les 17, 10, 9, 8, 7, 6, 5 i 3. Envolta pel nord i per l'est la parcel·la 31 de la mateixa illa 19223. Creua el carrer Virgen de Loreto fins a la parcel·la 44 de l'illa 19076. Avança pel límit entre l'illa 19906 i les parcel·les rurals 99, 101, 102, 103, 104 i 105. Creua el camí que ix de la plaça Santa Cruz cap al nord-est fins a la parcel·la 3 de l'illa 19277. Seguix pel límit entre l'illa 19021 i les parcel·les rurals 108, 109, 110, 111 i 112. Talla el carrer Fuente del Arrabal fins a la parcel·la 23 de l'illa 19819. Seguix pel límit entre l'illa 19460 i les parcel·les rurals 08, 274, 275, 276 i 297. Creua el carrer Zurrerías fins a la parcel·la 24 de l'illa 19662 i prosseguix pel límit entre l'illa 19512 i les parcel·les rurals 313, 318 i 319. Talla el carrer Beleguer fins a la parcel·la 25 de l'illa 19575. Seguix pel límit entre l'illa 19707 i les parcel·les rurals 319, 328 i 1266. Travessa el carrer d'El Polo fins a la parcel·la 13 de l'illa 18877. Continua pel límit entre l'illa 18278 i les parcel·les rurals 333, 334, 335. Creua el carrer Mangraneros fins a la parcel·la 30 de l'illa 18779 i prosseguix pel límit sud les parcel·les 30, 31, 20, 32, 15, 46, 43 i 33. Creua el carrer de La Peirera fins al cantó nord-est de la parcel·la 24 de l'illa 17609 i seguix el seu límit est. Creua el camí que ix del poble i seguix els límits nord de les parcel·les rústiques 349, 351, 352 i 363. Creua un altre camí que ix del poble i seguix pel límit entre l'illa 16790 i les parcel·les rurals 364, 1271, 376, 377, 378, 379 i 380. Creua el camí que ix del carrer Moreras fins a la parcel·la 15 de l'illa 16246. Avança pel límit entre l'illa 16209 i les parcel·les rurals 412, 413, 417, 418, 422. Travessa el carreró Murtera fins a la parcel·la 17 de l'illa 14673, la qual envolta fins a seguir pel límit nord de la parcel·la 18. Continua pel límit sud de les parcel·les 14, 13, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6 i 5 de la mateixa illa 14271. Envolta el límit de la parcel·la 5 de l'illa 14728 amb el carrer Murtera, el creua i prosseguix pel límit oest de la parcel·la 43 de l'illa 14645. Continua vorejant el límit nord de les parcel·les 43, 42, 41, 40, 39, i el límit oest de les parcel·les 38, 37, 12 i 11. Creua la séquia de l'illa 14603 fins a la parcel·la 8 de la mateixa illa, la qual voreja per l'oest, i creua la séquia fins al cantó sud-oest de la parcel·la 23 de l'illa 14339. Seguix dins de l'illa 14485 pel límit sud de les parcel·les 22, 16, 15, 14, 13, 12, 8, 4 i 1, on gira cap al nord pel límit oest de les parcel·les 1, 4 i 3. Creua el carrer San Joaquín. Travessa l'illa 13635 pel límit nord i est de les parcel·les 19 i 6, respectivament. Creua el camí i seguix a través de l'illa 14479 pel límit oest de la parcel·la 6 i est i nord de la 5 fins a trobar el camí d'El Hoyo. Continua cap al nord pel límit est de les parcel·les 4 i 3. Creua el camí d'El Hoyo i continua per les mitgeres entre les parcel·les 24 i 23, 22 i 07, 08 i 19, 12, 11, 10 i 09. Seguix pel carrer Joraira i travessa l'illa 15551 pel límit nord de la parcel·la 16. Creua el carrer Almazara i incorpora l'illa 15010. Creua el carrer d'El Tinte i prosseguix per les posteriors de les parcel·les 11, 21, 12 i 13 de l'illa 15022. Creua el carrer Huerto de la Cárcama i incorpora l'illa 15592 excloent les parcel·les 01, 02, 03, 39, 04, 05, 04, 07, 08, 09 i 12. Creua el carrer Pesquera i seguix per les façanes de les parcel·les 14 i 13 de l'illa 16886 excloent-les. Travessa esta illa entre les parcel·les 12 i 13 i 04 i 15. Creua el carrer Chorrillo i incorpora les parcel·les 04 a 10 de l'illa 16570. Incorpora l'illa 17906 i creua el carrer Mártires. Travessa l'illa 18817 pels límits sud de les parcel·les 01 i 02 i nord de les 20, 21 i 5 de l'illa 18895. Incorpora les illes 18544 i 19621. Creua el carrer San Antonio i seguix pels límits sud de les parcel·les 04 i 05 i nord de les parcel·les 41, 40, 39 de l'illa 19441. Seguix per les posteriors de les parcel·les 13, 14, 15, 17, 18, 19 i 20 d'esta illa. Arriba a la carretera de València a Ademuz i seguix pel marge sud a est fins al punt d'origen.
Béns d'interés cultural dins del perímetre delimitat del conjunt històric
Al Conjunt Històric de Chelva es troben els següents béns d'interés cultural amb la categoria de Monument:
- Església arxiprestal de Nuestra Señora de los Ángeles.
Declarada Bé d'Interés Cultural amb la categoria de Monument pel Decret 147/2006, de 6 d'octubre, de la Conselleria de Cultura i Esport (DOGV 11.10.06). El seu número d'Inscripció en el Registre de Béns d'Interés Cultural del Ministeri de Cultura és K-B-26-0405185.
- Restes del castell i les muralles de Chelva.
El castell i les muralles es troben protegits des de la promulgació del Decret, de 22 d'abril de 1949, de Protecció de Castells Espanyols, i declarat Bé d'Interés Cultural per la disposició addicional primera de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià. El seu número d'Inscripció en el Registre de Béns d'Interés Cultural del Ministeri de Cultura és D-O-82-3670622.
L'entorn de protecció de les restes del castell i les muralles de Chelva va ser delimitat per l'Orde de 26 de juliol 2006 de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport (DOGV 05.09.06).
La normativa de protecció establida de manera particular per als entorns d'ambdós monuments queda derogada per l'establida en el present decret.
Béns de rellevància local dins del perímetre delimitat del conjunt històric
Relació de les edificacions més destacades del nucli històric de la vila de Chelva, el valor del qual les fa creditores del reconeixement com a béns de rellevància local i que han de ser inscrites en la secció segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural amb la categoria de monuments d'interés local (article 46 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià de la Llei 4/1998, d'11 de juny). No es delimita un entorn de protecció propi perquè estan protegits per la normativa del Conjunt Històric.
- L'ermita de La Soledad (antiga mesquita de Benacacira). Carreró de l'Hospital, núm. 1.
- La sinagoga del carrer Caballeros, núm. 35 i 36.
- L'església de la Santa Cruz (antiga mesquita del Raval). Plaça Santa Cruz, núm. 29.
- L'ermita de Nuestra Señora de los Desamparados. C/ Arrabal, núm. 38.
- La capilla de Los Santos Vicentes al carreró de Mosén Marés, núm. 4.
- La Casa de la Inquisició.
- L'antic Ajuntament o Consell de la Vila. Plaça Arrabal, núm. 17.
- Els porxes.
- La font de la plaça de la Iglesia.
- La font de la plaça d'El Arrabal.
- Els llavadors.
- La posada. Plaza Mayor, núm. 13.
Amb la categoria específica de «plafons ceràmics exteriors», reconeguda en la disposició cinquena de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, modificada per la Llei 5/2007, de 9 de febrer, es troben els següents:
- Beat Nicolau Factor. C/ Nuestra Señora del Remedio, núm. 18.
- Crist carregat amb la creu. C/ Bolea, núm. 3.
- La Puríssima. Plaça Arrabal, núm. 17 (antic Ajuntament).
- Puríssima. Av. Mártires, núm. 9 i 11.
- Puríssima. C/ d'El Tinte, núm. 18.
- Sant Bonaventura. C/ Corazón de Jesús, núm. 5.
- Sant Cristòfol. Porta Benacacira s/n.
- Sant Cristòfol. C/ Morera, núm. 19.
- San Francesc d'Assís. C/ María Antonia Clavel, núm. 54.
- Sant Joaquim i santa Anna. C/ María Antonia Clavel, núm. 40.
- Sant Josep. C/ Ollerías, núm. 41.
- Sant Josep. C/ María Antonia Clavel, núm. 42.
- Sant Josep. C/ San José, núm. 19.
- Sant Josep. C/ María Antonia Clavel, núm. 19.
- Sant Joan Baptista. C/ María Antonia Clavel, núm. 33.
- Mare de Déu del Remei. C/ María Antonia Clavel, núm. 33.
- San Francesc d'Assís. C/ María Antonia Clavel, núm. 33.
- Sant Miquel de Llíria, any 1885. C/ Azoque, núm. 61.
- Sant Roc. C/ Benacacira, núm. 82.
- Sant Vicent Ferrer. C/ San Francisco de Asís, núm. 5.
- Sant Vicent Ferrer. Plaça Arrabal, núm. 5.
- Sant Vicent Ferrer. C/ Ollerías, núm. 53.
- Sant Crist de Zalamea (amb exvots). C/ Murtera, núm. 21.
- Sant Tomàs de Villanueva. Plaça Arrabal, núm. 14.
- Mare de Déu de la Soledat. C/ Corazón de Jesús, núm. 31.
- Jesús Maria, any 1699. C/ Moreras, núm. 32.
- Sagrat Cor de Jesús. C/ Ventura Esteban, núm. 8.
- Estació núm. 1. Carreró de Villar.
- Estació núm. 2. C/ Benacacira, núm. 53.
- Estació núm. 3. C/ Benacacira, núm. 70.
- Estació núm. 8. C/ Benacacira, núm. 1-E.
- Estació núm. 10. C/ Benacacira, núm. 35.
- Estació núm. 11. C/ Cuatro Esquinas, núm. 1.
- Estació núm. 12. C/ Benacacira, núm. 38.
- Mare de Déu de la Soledat. C/ Corazón de Jesús, núm. 31.
- Nostra Senyora de la Soledat. C/ Benacacira, núm. 66.
- Mare de Déu dels Dolors. C/ Natividad Domínguez, núm. 12.
- Mare de Déu dels Desemparats. C/ Natividad Domínguez, núm. 12.
- Mare de Déu de la Soledat. Carreró de l'Hospital s/n (dos imatges).
- Mare de Déu dels Desemparats. Plaça Virgen del los Desamparados.
- Mare de Déu dels Desemparats. Plaça Virgen del los Desamparados (ermita).
- Mare de Déu dels Dolors (en fornícula). C/ Ollerías, núm. 71.
- Mare de Déu dels Dolors. C/ Benacacira, núm. 16.
- Nostra Senyora del Remei. C/ Murtera, núm. 19.
- Mare de Déu del Remei. C/ Ollerías, núm. 63.
- Mare de Déu del Remei. Plaza Mayor, núm. 6.
- Nostra Senyora del Remei. Plaça Ángel Valero, núm. 6 (façana que dóna al camí d'El Hoyo).
- Sant Antoni de Pàdua. Plaça Ángel Valero, núm. 6 (façana que dóna al camí d'El Hoyo).
Normativa de protecció del conjunt històric
Article 1. Règim general d'intervencions
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció en l'àmbit del Conjunt Històric requerix, abans d'iniciar-la i, en tot cas, d'atorgar la llicència o aprovació municipal, si és el cas, quan resulte preceptiva, l'autorització de la conselleria competent en matèria de cultura. Esta autorització s'ha d'emetre d'acord amb els criteris establits en la present normativa i, per a allò que s'hi preveu, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris continguts en l'article 39 de la llei esmentada.
Article 2. Obligatorietat de redactar el Pla Especial de Protecció
La present normativa ha de regir amb caràcter provisional fins que es redacte el Pla Especial de Protecció del Conjunt Històric i tinga validació patrimonial o siga convalidat, als efectes de l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 3. Béns d'interés cultural
Cal ajustar-se al que disposa la secció segona, «Règim dels béns immobles d'interés cultural», del capítol III del títol II de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
Els usos permesos són tots aquells compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i que contribuïsquen a la consecució dels dits fins. L'autorització particularitzada d'ús s'ha de regir pel que disposa l'article 18 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 4. Béns de rellevància local
El règim d'intervencions patrimonialment admissibles en els béns seleccionats en el present decret per al reconeixement com a béns de rellevància local ha de garantir la protecció integral dels seus valors, d'acord amb el que disposa l'article 50 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per als béns així reconeguts. Això sense perjuí de l'obligació municipal d'adaptar el contingut del Catàleg de Béns i Espais Protegits del Planejament de Chelva a l'efecte d'incloure-hi estos immobles amb esta expressa qualificació i la seua corresponent normativa específica. El règim d'intervenció en estos béns s'ha d'ajustar al que establix l'article 50.4 de la mateixa llei, i els projectes d'intervenció han d'atendre les mencions determinatives que establixen els articles 35.4 i 50.6 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià
Article 5. Règim general d'actuacions en el Conjunt Històric. Documentació preceptiva
Totes les obres d'intervenció en els immobles privats o públics compresos dins de l'àmbit delimitat del present perímetre de protecció, necessiten l'oportuna llicència o aprovació municipal, amb l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura, sobre la base de la documentació següent:
a) Informació completa de l'immoble i el destí que se li pretén donar, amb les obres i intervencions proposades que es pretenen realitzar. Els documents que s'exigixen són:
- Documentació fotogràfica de l'emplaçament de l'edifici, del seu conjunt i de l'estat actual de les estructures, dels detalls interiors, façanes, patis, decoracions, etc., així com de l'alçat dels edificis contigus i de les perspectives del carrer en què es troba; i, si és el cas, dibuixos expressius de l'anàlisi formal i efectes de la seua perspectiva urbana (ritme d'obertures, llums, colors, etc.)
- Projecte bàsic o d'execució preceptiu o memòria valorada que incloga plans d'informació de l'estat actual, on es reflectisca l'estructura, la distribució, les façanes, les cobertes i les patologies.
- Fotografies del conjunt urbà pròxim, que incorpore la simulació del nou edifici o la forma proposada que en mostra l'adequació, l'escala i l'harmonització amb l'ambient urbà.
- Igualment, s'ha d'aportar tota la documentació necessària per a la perfecta identificació dels usos proposats, amb una anàlisi de l'impacte i les conseqüències espacials i funcionals dels usos.
b) Per a les intervencions que tinguen com a objecte el manteniment de façanes, encara que es consideren obres menors, s'exigix una documentació que definisca detalladament les obres que s'han de fer i els materials que s'han d'utilitzar. Ha d'estar constituïda per alçats, memòria de tècniques i materials que s'han d'emprar i, si és el cas, una proposta de rètols o anuncis, que hauran de ser integrats formalment en la façana.
c) Per a les intervencions en els espais lliures i vials, s'exigix el projecte d'urbanització o una memòria valorada que definisca, amb el mateix nivell de precisió exigit en els epígrafs anteriors, les obres que s'han de fer i els materials que s'han d'emprar.
Article 6. Actuacions en el Conjunt Històric. Casos excepcionals
Totes les intervencions requerixen, per a l'autorització patrimonial, la definició precisa de l'abast, amb la documentació tècnica que s'especifica en l'article 5.
Esta documentació ha de ser avaluada pel tècnic municipal, de l'informe motivat del qual l'Ajuntament podrà derivar la no-necessitat d'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i instal·lacions dirigides a la correcta conservació, al bon ús i a l'habitabilitat interior dels immobles sense reconeixement individualitzat de Bé d'Interés Cultural o de Bé de Rellevància Local, que, per plantejament, tècnica i abast, no posen en perill els valors de l'edifici en si mateix i en la seua contribució als valors generals de l'àmbit protegit, i que, en definitiva, no comporten una alteració perceptible o sensible de les preexistències fàctiques.
Estes actuacions no han d'implicar cap demolició important ni una reconfiguració de la distribució, ni han de tocar elements estructurals o decoratius.
En estos casos, l'Ajuntament haurà de comunicar a la conselleria amb competències en matèria de cultura, en el termini de deu dies, la concessió de la llicència municipal, adjuntant-hi com a mínim:
- L'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior.
- Un pla d'ubicació de l'immoble amb la referència parcel·lària.
- Plantes i seccions de l'estat previ i la proposta d'intervenció a escala 1/50.
- Un enquadrament fotogràfic que incloga vistes exteriors de totes les façanes, vistes interiors i de detalls inherents a la intervenció.
Article 7. Criteris substantius d'intervenció
Amb les úniques excepcions que la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, establix, i que justificadament pogueren ser invocades, i fins que no es proveïsca del planejament a què fa referència l'article 2 de la present normativa, les intervencions han d'atendre, segons l'emplaçament, els criteris descrits en els articles següents.
Article 8. Àrea interna del perímetre edificat. Conservació i intervenció en les edificacions existents
A fi de preservar adequadament les arquitectures i tipologies d'este enclavament pels seus valors propis i ambientals, s'han de mantindre no sols les façanes visibles des de la via pública, preservant-ne els caràcters originaris, sinó també els elements interiors rellevants per a la lectura arquitectònica, morfològica, constructiva i material de l'edifici. Per això, s'han de preservar, al seu torn, els elements definitoris de l'estructura arquitectònica: altures i forjats, jerarquització dels espais interiors, dependències principals, escales principals, murs i elements portants, espais lliures i la resta d'elements propis, com tancaments, reixes, balcons, etc.
S'hi admeten exclusivament les obres de restauració i conservació que perseguisquen el manteniment i reforç dels elements estructurals, així com la millora de les instal·lacions de l'immoble. No hi és admissible cap demolició d'edificis, cossos, elements arquitectònics, estructurals i funcionals, decoracions i detalls propis de l'arquitectura tradicional, encara que la seua integritat i estabilitat es vegen compromeses. En estes circumstàncies, s'ha de procurar l'apuntalament o la posada en seguretat preventius fins que es realitze la intervenció de consolidació oportuna. Per contra, es podran, si resulta procedent, demolir o substituir només aquells cossos o elements construïts després del 1950, sense que estes obres posen en perill l'estabilitat general de l'edifici.
Sempre amb el dictamen previ favorable de la conselleria competent en temes de cultura, podrà autoritzar-se, per mitjà de llicència d'intervenció:
- L'obertura de buits indispensables per a l'accés o necessaris per a la ventilació.
- La reconfiguració d'escales interiors, causant el menor perjuí als forjats.
- La remoció de particions internes que no participen en la subjecció estructural de la construcció.
- L'adaptació i la rehabilitació de la fusteria històrica a estàndards contemporanis.
Criteris i prescripcions
a) Intervencions sobre el volum:
- S'han de mantindre la parcel·lació històrica del conjunt.
- Les alineacions han de ser les històriques que s'han conservat fins al moment actual.
- Es prohibixen els semisoterranis de nova planta.
- Quan es duguen a través d'un projecte únic obres d'intervenció edilícia la finalitat de les quals siga l'agregació funcional d'edificis vinculats per una relació limítrofa, que constituïsquen o no una única unitat arquitectònica, el dit projecte haurà de preveure necessàriament el manteniment de les característiques morfològiques, tipològiques i materials de cada una de les unitats sobre les quals s'intervé, i, en conseqüència, no es podrà reubicar o provocar la desaparició d'elements consubstancials a estes, com ara la disposició dels forjats, la coberta, els buits de façana, les caixes d'escala, els accessos ni la totalitat dels barandats, i només es consentirà exclusivament l'obertura d'un passatge entre els dos edificis i la remoció de menys del 30% de les particions interiors originals. A més, s'hauran de mantindre les diferències entre façanes perquè siguen recognoscibles i distingibles com a arquitectures independents, evitant la uniformitat dels acabats.
b) Intervencions en façana:
- Queden prohibides tot tipus de marquesines i ixents no originals.
- En tot cas s'ha de respectar la continuïtat i l'homogeneïtat del tractament arquitectònic respecte a les plantes superiors.
- S'han d'utilitzar materials compatibles i propis de l'arquitectura tradicional, com la calç aèria, la calç hidràulica, l'algeps o compostos que garantisquen la compatibilitat i la permeabilitat al vapor d'aigua. Es desaconsella la utilització del ciment en totes les intervencions, estructurals i no estructurals, perquè no és permeable al vapor i pels problemes d'humitat i migració de sals solubles que desencadena en els murs històrics.
- En els lluïts es prohibixen l'ús de materials plàstics o no transpirables i d'acabats amb gotejat o projectats.
- Es prohibix el recobriment, tot i que siga parcial, amb taulellets i la creació de sòcols ceràmics i de lloses de pedra de forma irregular i rústica.
- No es recomana la remoció dels arrebossats i lluïts tradicionals, encara que estiguen descrostats. S'han de conservar i consolidar i hi ha la possibilitat de completar-los amb tècniques i materials semblants.
- En el cas de murs de maçoneria vista, s'ha d'evitar la substitució completa de la junta de morter històrica. S'hi ha de fer una rejuntada rebaixada respecte de les pedres de la maçoneria, i el color ha d'adir-se amb cada façana o part de façana on s'intervinga.
c) Fusteria i reixes:
- Es prohibix l'eliminació de fusteria i reixes antigues, encara que la seua integritat es veja parcialment compromesa per la capacitat de recuperació de la fusta.
- Els tancaments nous que es necessiten han de ser de fusta i amb unes peces semblants a les existents en el mateix edifici o corresponents a les de l'entorn.
- En reixes, es prohibix la col·locació de perfils buits, d'acer o d'alumini, i els acabats brillants.
- El tractament final de la fusteria ha de ser en qualsevol cas mat i vetlar per la transpiració natural, evitant els tons groguencs i clars.
- El tractament final de les reixes ha de ser mat i de to fosc.
d) Estructura:
- El reintegrament de faltes i llacunes en les estructures portants i sostenidores s'ha de fer amb materials tan semblants als originals com siga possible, i amb tècniques constructives tradicionals. S'hi admeten tècniques de reforç modernes només si es pot garantir la compatibilitat a través d'exemples d'utilització de les mateixes tècniques en altres obres.
- Es prohibix la redistribució vertical dels locals, per la qual cosa s'hauran de mantindre la totalitat dels forjats en el punt d'encontre amb les façanes.
- En cas de ruptura i substitució de teules durant la reparació de les cobertes, l'actuació no ha de transcendir a la façana o al ràfol, que ha de mantindre's íntegrament o completar-se amb les peces originals, especialment en les teules riu o canal que formen el ràfol.
- Queden prohibits materials de cobertura clarament pertorbadors del seu entorn, com ara teles d'alumini, teles asfàltiques, fibrociment, xapa metàl·lica, pissarres o les imitacions, etc.
e) Instal·lacions internes:
- S'han d'adequar a les instal·lacions per a garantir l'ús de l'edifici, posant per davant les necessitats conservatives i triant llocs oportuns per a col·locar-les, evitant al màxim perforacions, regates i destruccions dels elements existents. S'hi admet la possibilitat de deixar les instal·lacions vistes en el cas de ser compatible amb la normativa vigent.
- En la implantació de noves instal·lacions s'ha de tindre cura especialment de no alterar la fisonomia exterior dels edificis per mitjà de l'addició de volums externs o l'obertura de buits (com és el cas dels cassetons d'ascensor, les preses d'aire, els sistemes de climatització, etc.). Idèntics objectius s'han de seguir en els casos de modernització per substitució d'instal·lacions quan tinguen l'origen en intervencions posteriors a la construcció de l'edifici i hagen suposat la incorporació d'elements impropis de caràcter adjectiu.
- S'ha de sotmetre a criteris d'integració, compatibilitat i discreció urbana la instal·lació de rètols de caràcter comercial o similar inserits en la façana de l'immoble.
Article 9. Àrea interna del perímetre edificat. Edificis amb elements impropis
Els edificis en què en el passat es va eliminar la coberta inclinada de teules per a fer una terrassa, estan obligats a reconstruir el ràfol volat i prolongar la reconstrucció de la teulada per una profunditat d'una crugia estructural des del pla de façana, reculant d'esta manera la terrassa a zones més internes i tornant la presència de ràfol en benefici del valor ambiental del carrer. Esta conversió és necessària per a obtindre qualsevol altra llicència d'obra relativa al mateix edifici.
En els edificis que presenten taulellets impropis en les plantes baixes, lloses de pedra irregulars i rústiques, sòcols vistosos o colors impropis, la remoció d'estos serà condició per a la concessió de qualsevol llicència d'obra relativa al mateix edifici.
Els edificis marcats en el pla annex 03 i corresponents a les referències cadastrals indicades pertorben de manera significativa el valor ambiental dels seus carrers, ja que, a banda de tindre una alçària impròpia, estan acabats amb rajoles cara vista o d'altres aplacats. Per a obtindre qualsevol altra llicència d'obra relativa al mateix edifici serà necessària una substitució o, almenys, ocultació dels acabats actuals.
- Edifici 1: Illa 19193, parcel·la 03 Carrer Zurrerías
- Edifici 2: Illa 16410, parcel·la 64 Carrer Benacacira
- Edifici 3: Illa 15476, parcel·la 51 Carrer Benacacira
Els edificis marcats en el pla annex 04 i corresponents a les referències cadastrals indicades pertorben de manera significativa el valor ambiental dels seus carrers, ja que, contràriament a les normes urbanístiques vigents, mantenen la totalitat o part de la façana sense lluir, deixant a la vista murs de rajola moderns o blocs de formigó nus. Estan obligats a corregir-ho en el termini que establisca el preceptiu Pla Especial mencionat en l'article 2 d'esta normativa, revestint les façanes amb un lluït adequat segons l'article 13 de la present norma.
- Edifici 1: Illa 13737, parcel·la 08 Carrer San Francisco de Asís
- Edifici 2: Illa 16728, parcel·la H5 Carrer Pertosa
- Edifici 3: Illa 16074, parcel·la 28 Carrer Pertosa
- Edifici 4: Illa 17594, parcel·la 10 Carrer Pertosa
- Edifici 5: Illa 16043, parcel·la 10 Carrer Pertosa
- Edifici 6: Illa 16706, parcel·la 17 Carrer Azoque
- Edifici 7: Illa 16649, parcel·la 32 Carrer Moreras
- Edifici 8: Illa 17212, parcel·la 14 Carrer Peirera
- Edifici 9: Illa 17053, parcel·la 03 Carrer Peirera
- Edifici 10: Illa 17183, parcel·la 19 Carrer Peirera
- Edifici 11: Illa 17357, parcel·la 17 Carrer Peirera
- Edifici 12: Illa 17812, parcel·la 15 Carrer Peirera
- Edifici 13: Illa 17154, parcel·la 16 Carrer Peirera
- Edifici 14: Illa 17107, parcel·la 20 Carrer Peirera
- Edifici 15: Illa 17772, parcel·la 21 Carrer Peirera
- Edifici 16: Illa 18134, parcel·la 51 Carrer Cuesta de Misa
- Edifici 17: Illa 18203, parcel·la 50 Carrer Cuesta de Misa
- Edifici 18: Illa 18737, parcel·la 39 Carrer Parque
- Edifici 19: Illa 18212, parcel·la 45 Carrer Parque
- Edifici 20: Illa 18488, parcel·la 44 Carrer Parque
- Edifici 21: Illa 18346, parcel·la 41 Carrer Parque
- Edifici 22: Illa 18148, parcel·la 22 Plaça Arrabal
- Edifici 23: Illa 18880, parcel·la 01 Carrer Mangraneros
- Edifici 24: Illa 19265, parcel·la 21 Carrer Arrabal
- Edifici 25: Illa 19129, parcel·la 21 Carrer Bolea
- Edifici 26: Illa 19923, parcel·la 04 Carrer Ceferino
- Edifici 27: Illa 19231, parcel·la 43 Carrer Bolea
- Edifici 28: Illa 19375, parcel·la 42 Carrer Bolea
- Edifici 29: Illa 19669, parcel·la 40 Carrer Bolea
- Edifici 30: Illa 19599, parcel·la 13 Carrer Bolea
- Edifici 31: Illa 19050, parcel·la 08 Carrer San Antonio
- Edifici 32: Illa 20678, parcel·la 01 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 33: Illa 20919, parcel·la 04 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 34: Illa 20061, parcel·la 03 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 35: Illa 20260, parcel·la 02 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 36: Illa 20609, parcel·la 01 Carrer Cuesta Clara
- Edifici 37: Illa 16506, parcel·la 05 Carrer Manantial
Article 10. Àrea interna del perímetre edificat. Edificis de construcció recent o totalment reformats
Este article afecta els edificis assenyalats en el pla annex 05, de recent construcció o totalment reformats. S'han classificat en tres grups: edificis integrables, edificis incoherents amb l'entorn i edificis fora d'escala.
Els edificis integrables són tots aquells que, amb uns canvis xicotets, poden ser objecte d'harmonització amb l'entorn històric construït. En el cas de sol·licitar llicència d'obres per qualsevol motiu, estos edificis hauran d'adaptar-se a la present normativa (lluir les façanes amb colors adequats a l'entorn, eliminar sòcols inoportuns, substituir les finestres existents per finestres de fusta, modificar les volades i baranes dels balcons, eliminar teulades de xapa, etc.). En el cas que estos edificis incorporen garatge en la planta baixa, s'haurà de sol·licitar l'emplafonatge en fusta de la porta gran d'accés.
Els edificis incoherents amb el seu entorn són aquells de construcció recent que per la seua composició preponderantment urbana, les reculades violentes i les volades tancades en façana, els tractaments externs en rajola cara vista, les cobertes planes, etc., no resulten fàcilment integrables en la trama. Encara que el seu volum discret permet una absorció volumètrica dins del teixit construït, el seu llenguatge arquitectònic és tan divers que, en el cas de sol·licitar llicència d'obres per qualsevol motiu, únicament es pot aspirar a millores parcials de la façana en l'esperit de la normativa present, relatives al lluït, el color, la fusteria-
Els edificis fora d'escala són aquells en què, tot i respectar parcialment o totalment la normativa en termes estètics (lluït, color, fusteria?), el volum sobrepassa amb escreix l'envergadura del teixit construït circumdant, a causa d'una alçària excessiva o d'una desafortunada concentració parcel·lària.
Tant en el cas dels edificis fora d'escala com en el dels edificis incoherents amb l'entorn, quan concloguen la seua vida útil o se'n produïsca una substitució voluntària, s'hi emprenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, o una remodelació amb eliminació, segons el cas, de les plantes superiors, són aplicables les ordenances de protecció d'esta normativa en els articles 11 i 13. Tot això sense perjuí de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 11. Àrea interna del perímetre edificat. Usos permesos
L'ús permés en esta zona és predominantment residencial. S'admeten també els usos següents, sempre que mostren ser compatibles amb les arquitectures tradicionals de la zona:
a. En qualsevol planta: ús comercial o de servicis, locals d'oficina, magatzems, tallers artesans, equipament, hostaleria, despatxos professionals.
b. En l'última planta: assecador de productes agrícoles.
Article 12. Àrea interna del perímetre edificat. Obligació de conservació de l'edificació tradicional. Infraccions
La demolició fortuïta o accidental d'un edifici obligarà a la reconstrucció. La demolició no autoritzada o la provocació de ruïna per abandó o negligència reiterada d'un edifici catalogat, es considera infracció urbanística greu i s'hi aplicarà una multa de doble del valor d'allò destruït.
Quan un edifici o una part haja sigut enderrocat clandestinament, a més de la sanció anteriorment esmentada, el responsable de l'enderrocament quedarà obligat a reedificar-lo davall la supervisió de l'autoritat competent, concretant els terminis d'edificació en el termini d'un any des de la notificació.
Article 13. Àrea interna del perímetre edificat. Condicions estètiques i arquitectòniques d'edificis de nova planta
Les noves construccions han de procurar l'harmonització amb l'entorn. Les solucions formals i compositives de les edificacions s'han d'adaptar a l'ambient, les tipologies i els sistemes constructius tradicionals, integrant les noves edificacions en el medi urbà on s'ubiquen.
La volumetria del nou edifici que es relacione amb els existents ha de ser simple. Ha d'harmonitzar-se amb l'arquitectura tradicional. El front de façana ha de ser el més simple i pla possible. Per tant, no es permeten volades, miradors tancats, volums ixents, reculades, ostentacions tecnològiques pròpies de l'arquitectura moderna o d'altres que danyen la percepció del paisatge urbà tradicional. S'hi exceptuen exclusivament les volades de balcons i ràfols, les mesures màximes de les quals s'especifiquen en este article.
No s'autoritza la creació de patis o jardins davanters al pla de façana. Els patis s'han de reservar per a la cara interior de les parcel·les, patis d'illa o parts posteriors de les cases.
En aquelles parcel·les en què s'haja d'ubicar més d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres, és obligatori subdividir-lo en parcel·les que mai han de superar un ample de façana màxim de 7 metres. A més, es prohibix la repetició d'estes façanes, en dimensions, composició i materials. Se'n prohibix, per tant, la construcció seriada. És a dir, s'ha de canviar de dimensions, composició, acabats, materials, etc., cada 7 metres de façana com a màxim.
Es permet qualsevol tipologia estructural en les construccions de nova planta, siguen tradicionals o contemporànies. S'han d'evitar que estes noves tipologies estructurals siguen visibles exteriorment en la façana, així que en el cas que l'edifici recolze en pilars, estos no es poden emfasitzar o remarcar en la façana per a no alterar l'harmonia general de l'entorn.
El nombre màxim de plantes és de 2+1 (planta baixa més dos en altura). L'alçària de cornisa màxima permesa és de 9,50 metres. En el cas de parcel·les amb façanes oposades que donen a carrers a diferent nivell, s'ha de prendre per a cada carrer l'alçària màxima permesa, fins a un fons màxim de 5 metres. En el cas de parcel·les amb una o dos façanes que s'obrin a carrers amb pendent, s'ha de mesurar l'alçària màxima des del punt mitjà de les façanes sempre que estes tinguen una amplària menor de 7 metres. En el cas que el front siga més gran, obligarà a canvis d'alçària i al consegüent canvi en el nivell dels forjats, així que per a cada tram que resulte menor de 7 metres, l'alçària s'haurà de prendre en el punt més baix de cada tram.
Les façanes dels edificis han de compondre's unitàriament en totes les plantes de l'edifici, inclosos els locals comercials, si n'hi ha. El ritme i la proporció de les obertures han de seguir els cànons que s'observen en l'arquitectura tradicional del poble, on predomina el ple sobre el buit. Les obertures han de ser:
- De proporció vertical, a excepció dels solanares, que poden col·locar-se exclusivament en l'última planta.
- Massissos entre buits d'una amplària igual o superior a la d'obertura.
- En les obertures de balcons, el resultat de dividir l'alçària per l'amplària s'ha de trobar entre 1,60 i 2,20 m.
- L'amplària de les finestres no ha de ser més gran que la dels balcons.
- Als solanares o obertures horitzontals: el resultat de dividir l'alçària per l'amplària s'ha de trobar entre 0,50 i 0,33 m. I l'amplària no pot superar els 3 m.
S'hi han d'emprar materials propis de les construccions del lloc. La qualitat, la textura i l'acabat dels revestiments s'ha de fer seguint criteris de composició i estètics de l'entorn on s'ubique l'edificació. Es prohibix l'acabat de formigó, blocs de formigó, rajola vista en tots els seus possibles colors, façanes totalment o parcialment entaulellades, igual que acabats de taulellets, ceràmica vidrada, taulells hidràulics, terratzos i semblants. Es prohibixen les balustrades prefabricades de formigó com a elements decoratius i similars. La utilització dels materials ha d'adir-se amb la funció, i no podran ser imitats ni utilitzats d'una manera que no siga constructiva.
La façana s'ha de lluir o arrebossar conforme a l'article 8, evitant acabats aliens a l'arquitectura tradicional local. S'hi ha d'emprar morters fabricats a peu d'obra amb colors i textures semblants a l'entorn i descartar els morters monocapa pel seu caràcter homogeneïtzador i el seu àrid alié a l'entorn.
En els edificis existents, també queda prohibida la instal·lació de rètols de caràcter comercial o similar inserits en la façana de l'immoble. Se n'exceptuen els que s'adossen a les obertures de la planta baixa sense sobreeixir més de 10 cm del pla de façana quan la superfície no excedisca el metre quadrat ni l'alçària els 50 cm, o els que s'integren formalment en el tancament o l'envidrament d'eixes obertures.
Està prohibit entaulellar els muntants de les obertures o els sòcols dels edificis perquè no és compatible amb l'estètica i el conjunt de tècniques constructives tradicionals existents. Es permet l'antic costum d'emblanquinar, entonar o pintar reiteradament les cares interiors de les obertures. Es prohibixen les llindes de formigó o metall vistos. Es podran utilitzar sempre que hagen de ser revestits amb el morter de façana.
El color ha de garantir l'harmonia cromàtica amb cada entorn consolidat de teixit d'arquitectura tradicional. Les façanes que donen al carrer han de ser preferiblement blanques o de tons clars, segons la línia dominant en cada barri específic. En el cas de la zona de l'eixample huitcentista, es permeten els colors de tons ocres clars semblants als existents en els edificis coetanis. Les façanes que donen al jardí posterior o als camps poden entonar-se igualment amb l'entorn construït, que varia des del blanc fins al color terrós de la tàpia local sense revestir.
És obligatori l'acabament de les façanes amb ràfols, pel fet que les seccions urbanes posseïxen el carrer com a paviment, les façanes dels edificis com a parets i els ràfols i el cel com a sostre. Este equilibri es pertorba si els alçats perden els ràfols.
Els ràfols han de ser de rajola o fusta, encara que també poden ser de motlura d'algeps o escaiola. La seua disposició i tipologia constructiva ha de seguir alguna de les variants tipològiques ja existents a la població i no qualsevol tipus importat d'altres llocs.
No es poden emmarcar les obertures amb motlures o aplicacions decoratives. Si es desitja fer ressaltar l'obertura es pot pintar l'interior, de blavet o blanc.
En les edificacions en cantó és necessària la col·locació de rètols que indiquen els noms dels carrers. Estos rètols han d'atindre's al model aprovat per l'administració municipal.
En el cas d'haver d'incorporar tancaments nous, han de ser de fusta. Es prohibixen els acabats de la fusta amb vernissos resinosos en to groguenc i la pintura plàstica, perquè no s'adiuen amb l'entorn i contribuïxen a fer que la fusta es deteriore més prompte. Si fóra necessari, s'hauria d'entonar la fusta dels tancaments amb el color present en altres tancaments històrics de la localitat. S'hi han d'utilitzar els olis de llinosa, vernissos a l'aigua, lasurs o d'altres productes protectors de porus obert que beneficien tant la fusta com l'estètica general de l'entorn.
Es possibilita la reutilització de tancaments antics de la localitat que no estiguen en ús. En este cas, la fusta s'haurà de restaurar, tractar i adequar perquè complisca les normes acústiques i tèrmiques. Les adaptacions han de consistir en el segellament de clavills o orificis i en la substitució de l'envidrament simple per un altre doble amb cambra d'aire o qualsevol modalitat que complisca la normativa existent o, atesa una impossibilitat física, que millore els estàndards dels tancaments existents sempre a l'efecte de la conservació. Queda totalment prohibit utilitzar tancaments importats d'altres llocs amb característiques que no tenen a veure amb la tradició del lloc.
Cal respectar les proporcions de les obertures i la classe de finestres típiques de la població, proveïdes de finestrons interiors de caselles o taules. Queda prohibida qualsevol classe de tancament metàl·lic o de PVC, inclús aquells que imiten la fusta, per l'empobriment del paisatge urbà que suposen. Este tipus de tancament desentona i desprestigia la qualitat del lloc. Es prohibix la col·locació de persianes enrotllables en caixa de persiana. Si és necessari enfosquir les estades internes, es permetran les ventalles, els porticons, els finestrons i, eventualment, les persianes exteriors enrotllables de fusta, muntades sense calaix ni guies i amb un senzill mecanisme de cordells per a enrotllar-les en la part alta de la finestra.
En el cas de fer portes grans de garatge, l'amplària ha de ser la menor possible per a no influir massa en l'equilibri de plens i buits de la façana. Si el mercat oferix estos tancaments únicament en opció metàl·lica, obligatòriament s'hauran de cobrir de fusta natural de manera que s'adiguen amb l'edificació i el paisatge urbà circumdant.
Les reixes han de respectar les tipologies pròpies del lloc, que són de dissenys simples i colors neutres. Quant als materials, es permeten el ferro, preferentment el forjat, i la fusta. La fusta ha de complir, pel que fa a l'acabat, el que s'ha dit per a la fusteria. Es prohibixen els perfils formats de secció buida.
Les úniques volades permeses són les dels balcons oberts i els ràfols. La volada màxima dels ràfols ha de ser de 40 cm.
Queda totalment prohibit que el balcó sobreïsca de la prolongació de l'estructura del forjat. Ha de formar-se com a element independent, el gruix total del qual no pot excedir els 15 cm. En cap cas es permetran els cossos voladissos tancats, miradors, galeries, etc., aliens a la tradició constructiva del municipi.
Els balcons voladissos han d'estar a una altura mínima de 2,5 metres en qualsevol dels seus punts respecte de la rasant. La volada oberta màxim permés dependrà de l'ample del carrer.
Ample de carrer: A Volada màxima
A = 4 m 0,30 m
A > 4 m 0,40 m
La separació de la volada respecte de la mitgera ha de ser igual o més gran que la volada permesa. Les volades dels balcons mai podran ser seguides i comprendre la totalitat de la façana, sinó puntuals. Per este motiu es fixa una distància màxima de 0,30 m, mesurada longitudinalment a cada costat dels muntants de l'obertura, que, amb l'amplària de l'obertura, determinaran l'amplària màxima del balcó. A més, l'obertura ha de quedar centrat respecte del balcó.
S'ha de respectar també la morfologia de les baranes en l'última planta, caracteritzades per la seua simplicitat, amb elements de forja rectes o amb barrots de fusta i sempre rasants a la façana. Queda prohibit qualsevol volada o reculada respecte de la façana. Tampoc s'admeten les baranes massisses o construïdes amb elements ceràmics o la decoració dels elements metàl·lics amb motius importats que no tinguen a veure amb els tradicionals del poble. Quant als materials, es permeten el ferro, preferentment el forjat, i la fusta. La fusta ha de complir, quant a l'acabat, el que s'ha dit per a la fusteria. Es prohibix l'acer, l'alumini i els perfils formats de secció buida.
Les cobertes han de considerar l'adequació i la integració de l'edifici en l'entorn pròxim i el paisatge, així com el seu impacte. Les cobertes han de ser inclinades i emprar teula àrab de color fang natural sense esmalts ni pigments. Si la teula és nova, es preferirà un acabat envellit. Es prohibix l'acabat amb peces de fibrociment o similar, així com les làmines asfàltiques vistes amb acabat metal·litzat i qualsevol tipus de xapa.
El pendent admissible de la coberta de dos aiguavessos ha d'estar comprés entre el 30% i el 50%, amb una crugia o 6 metres de profunditat com a màxim per cada aiguavés. L'alçària màxima de carener ha de ser, per tant, de 3 m respecte a l'alçària de cornisa.
Es prohibix que la totalitat de la coberta siga una terrassa. Es permet que una part de la coberta siga terrassa darrere del cavalló format pel pendent de dos aiguavessos en cada front de façana de la parcel·la que dóna al carrer. La superfície de terrassa ha de representar com a màxim el 40% de la superfície total de la coberta, sempre que s'ubique en les zones interiors de la parcel·la i no en les dos primeres crugies. S'ha de pavimentar de revestiment discontinu amb un material ceràmic la tonalitat del qual no desentone dins de la totalitat del conjunt de les teulades de la població, perquè no es veja afectada la visió del poble des dels cims dels voltants.
La recollida d'aigües ha de solucionar-se per mitjà de la disposició de canalons i baixants que eviten l'abocament directe de pluvials des de la coberta al viari o espai públic. En el cas d'utilització de plaques solars per a l'obtenció d'electricitat, aigua calenta sanitària, s'ha de fer de manera que s'evite un impacte visual: han de quedar integrades en la construcció o en el pla de la coberta i els depòsits d'acumulació d'aigua calenta s'han d'ubicar en l'interior de les cases.
S'ha d'instal·lar un pal per a la col·locació de les antenes de televisió (per habitatge o bloc), per la qual cosa hauran de ser instal·lacions comunitàries; així mateix, es prohibix col·locar-lo sobre balcons o façanes, i ha de quedar perfectament integrat sense causar impacte visual en l'entorn.
Les línies elèctriques i la resta de xarxes de comunicació i distribució han de disposar-se per mitjà de canalització subterrània o dins de regates o conductes prèviament dissenyats per a fer-les passar. Només en els casos d'edificacions noves dins del nucli històric en què les cases limítrofes preexistents presenten el cablejat vist per la façana, es tolerarà que es deixen els cables vistos. En este cas s'hauran d'ordenar i entorxar en una o dos esteses i després s'hauran d'entonar amb la coloració de la façana per mitjà de pintures del color de la façana. No es permet la instal·lació de nous cables aeris que creuen façanes o carrers. Estes noves conduccions hauran de ser sempre subterrànies.
Les connexions individuals de les instal·lacions a cada casa han de disposar d'una caixa de registres en l'accés. Estes caixes generals de protecció, fornícules de comptadors, registres d'instal·lacions, reixetes de ventilació, etc., han de col·locar-se en la línia de façana o en els muntants de les obertures de manera que no destaquen en façana. Han de formar part de la composició de la façana de manera que es lligen com una obertura més dins de la composició. Mai es podran deixar vistes. S'hauran de col·locar sempre darrere d'una portella practicable, que les continga i les amague, de materials que s'adiguen amb els altres de què es componga la façana. Poden ser de portelles cegues o calades de fusta o de metall forrat amb el mateix lluït de la façana, si és el cas.
Article 14. Protecció del paisatge urbà
Totes les actuacions que puguen tindre repercussió sobre la correcta percepció i la dignitat en la contemplació de l'escena o paisatge urbà del Conjunt Històric, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions d'enjardinament o plantació d'arbres, reurbanització, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupació de la via pública, o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes i elements anàlegs, o qualsevol altre de característiques i conseqüències semblants, han de sotmetre's a l'autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans esmentats i seguint les prescripcions següents.
Els paviments exteriors s'han de fer amb materials d'una textura i color que s'adiguen amb l'ambient urbà del Conjunt Històric, com ara lloses de pedra del lloc, cudols, o llambordes de pedra natural o artificial.
Quan s'opte per protegir la propietat d'un immoble o solar amb un mur de tancament nou, haurà d'esquerdejar-se de manera que el mur no deixe el material de la fàbrica vist. Només es podrà deixar vist en el cas que el mur es faça de maçoneria. L'alçària no podrà ser de més d'1 metre.
Es prohibixen expressament les pintades sobre murs i tàpies, així com la col·locació de publicitat estàtica de cartells, i el responsable serà l'autor de les pintades i l'empresa o el responsable dels esdeveniments que s'hi anuncien.
S'admeten també tanques metàl·liques amb estructures lleugeres i simples i amb xarxes permeables a la vista d'una alçària de més d'un metre.
L'arbratge que hi ha als viaris i espais públics ha de ser protegit i conservat. Quan siga necessari eliminar-ne algun exemplar per causa de força major, s'haurà de replantar o substituir per nous exemplars. S'ha d'intentar que les espècies siguen de caràcter autòcton.
Queda prohibida sense autorització expressa la tala d'arbres en el medi urbà o l'execució d'obres que puguen afectar-los sense l'adopció de les mesures de protecció corresponents.
Article 15. Hortes circumdants al perímetre construït
El paisatge natural antropitzat de les hortes circumdants del poble a l'est, el sud i l'oest, i la visió de l'enclavament principalment des del sud, vista històricament rellevant, exigix una normativa específica. En este entorn protegit de caràcter predominantment agrícola es prohibix tota construcció de nova planta.
En el cas d'edificacions existents dins d'este tipus de sòl anteriors a 1940, es permeten les obres de restauració i conservació pertinents per a mantindre l'estat de consolidació estructural, l'estanquitat, la salubritat i l'estabilitat necessàries perquè puguen ser utilitzades segons el seu ús, i hi són aplicables els articles de 8 a 12 de la present normativa. Als edificis posteriors, identificats en els plans 5a i 5b, se'ls ha d'aplicar l'article 10 d'esta normativa.
Article 16. Infraccions
La contravenció del que preveuen els articles anteriors determina la responsabilitat de l'Ajuntament o dels promotors en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
ANNEX II
Delimitació gràfica
Índex de plans.
01. Perímetre de protecció del Conjunt Històric. Perímetre de protecció. Perímetre edificat.
02. Perímetre de protecció dels béns d'interés cultural
03. Edificis amb acabats impropis
04. Edificis amb rajoles nues per lluir
05. (a i b). Edificis recents o completament reformats