Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5359, del 03-10-2006 (2006/11976)

DECRET 133/2006, de 29 de setembre, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, el tram històric de la séquia de Mislata a Quart de Poblet.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5359

Data del DOGV
:   03-10-2006

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2006/11941


Data del document
:   29-09-2006

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Quart de Poblet
    * monument
    * legislació
    * ben cultural
    * protecció del patrimoni

DECRET 133/2006, de 29 de setembre, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, el tram històric de la séquia de Mislata a Quart de Poblet. [2006/11409]  
L'article 49.1.5ª de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un bé d'interés cultural es farà mitjançant un decret del Consell, a proposta de la conselleria competent en matèria de cultura, tot això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració General de l'Estat.  
Mitjançant una Resolució de 15 d'octubre de 2004, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià va acordar tindre per incoat l'expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, el tram històric de la séquia de Mislata a Quart de Poblet. La dita Resolució, amb els seus annexos, va ser comunicada als interessats en l'expedient, als quals es va concedir tràmit d'audiència, sense que aportaren al·legacions a l'expedient.  
En compliment del que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, han emés un informe favorable a la declaració la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i el Consell Valencià de Cultura.  
L'expedient va ser sotmés a informació pública pel termini d'un mes, i s'han demanat els informes exigits per l'article 49 bis de la Llei del Govern Valencia.  
En virtut del que s'ha exposat i d'acord amb el que establix la normativa a què s'ha fet referència, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell, en la reunió del dia 29 de setembre de 2006,  
DECRETE  
Article 1  
Es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Monument, el tram històric de la séquia de Mislata a Quart de Poblet.  
Article 2  
L'entorn de protecció afectat per la declaració de bé d'interés cultural, així com el règim de protecció d'este, queda definit en els annexos adjunts que formen part del present decret. La documentació complementària consta en l'expedient corresponent.  
Disposició addicional  
La present declaració s'inscriurà en la secció 1ª de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.   
Disposició final  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat.  
Valencia, 29 de setembre de 2006.  
El president de la Generalitat,  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ  
El conseller de Cultura, Educació i Esport,  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN  
ANNEX I  
DADES SOBRE EL BÉ OBJECTE DE LA DECLARACIÓ  
1. Denominació:   
Principal: tram històric de la séquia de Mislata, al seu pas pel municipi de Quart de Poblet   
2. Localització i titularitat:  
a) Comunitat autònoma: Comunitat Valenciana.  
b) Província: València.  
c) Municipi: Quart de Poblet.  
d) Titularitat: Comunitat de regants.  
3. Descripció:   
a) Immoble objecte de la declaració:  
(Basat principalment en l'informe sobre el traçat de la séquia mare de Mislata. Conselleria de Cultura, Educació i Esport, indicat en la bibliografia).  
La séquia de Mislata és una de les set séquies mare els àmbits de regadiu de la qual estan sota la tutela del Tribunal de les Aigües de la Vega de València, i conformen l'espai geogràfic anomenat l'Horta de València.  
La dita séquia posseïx un extraordinari valor històric i etnològic, per formar part d'una xarxa d'enginyeria hidràulica representativa d'una forma d'assentament humà, d'intervenció en l'entorn i explotació dels seus recursos que s'ha produït a l'Horta de València des de la romanització. Este tram de séquia històrica objecte de declaració posseïx, a més, un valor constructiu i paisatgístic, ja que és en l'actualitat l'únic tram de séquia mare o major que conserva el seu caixer original, així com el seu traçat sinuós, i l'únic que manté el seu caràcter de paisatge de regadiu tradicional, amb reduïdes agressions.  
. Dades històriques   
L'aprofitament de les aigües del Túria per a tot tipus d'usos és un fet comprovat des d'antic, a la vista de la profusa xarxa de canalitzacions que caracteritza totes les comarques limítrofes amb el tram final del riu. Així mateix, en ambdós vores hi ha, a banda de les conduccions i séquies hui en servici, una sèrie de restes arqueològiques de diversa índole que aporten indicis suficients per a suposar entramats hidràulics de consideració.  
Tant la qualitat de les terres de labor existents a les riberes dels rius, com l'estacionalitat del règim de precipitacions característica dels climes mediterranis del llevant peninsular, suposen factors fonamentals a l'hora de determinar l'existència d'este tipus de conduccions d'aigua, que utilitzen recursos i solucions tècniques semblants al llarg de totes les èpoques.  
Els canals del Segura, la séquia d'Elx, els canals d'Altea i les estructures hidràuliques de Xàbia i de Calp, la séquia amortitzada per la construcció de l'embassament de Tibi, les xarxes del Túria (sistema Vilamarxant-Riba-roja de Túria, aqüeducte de la Covatella), l'aqüeducte de Peña Cortada, les conduccions del Palància (aqüeducte romà de Sagunt, séquia de Gausa) i les séquies del Diable de Vila-real (riu Millars), entre altres, són infraestructures hidràuliques que demostren l'extensió, geogràfica i temporal, de solucions tècniques semblants enfront del problema de l'aigua.  
Ja en 1239, el rei Jaume I, després de la conquista, confirma els privilegis que tenien els regadius de València, des d'antic, i en 1268 concedix la facultat de nomenar sequiers de séquia. El Tribunal de les Aigües es componia inicialment de set membres, als quals es va afegir, en el segle passat, un nou membre corresponent a la séquia de Quart-Benàger-Faitanar.  
Les fonts bibliogràfiques que fan referència a estes xarxes hidràuliques són relativament escasses. La següent referència que coneixem data del primer quart del segle xix i correspon a l'estudiós francés Jaubert de Passa. En el seu estudi Canals de reg de Catalunya i Regne de València, publicat en 1823 (amb traducció espanyola de 1844), du a terme una anàlisi científica de les xarxes hidràuliques en ús amb la intenció de trobar solucions als problemes de regadiu del sud de França.   
Fins al principi del segle següent no comptem amb noves referències. En 1902, l'enginyer Rafael Valls David publica les seues observacions en el transcurs dels treballs d'estesa de la línia fèrria entre València i Llíria per la ribera sud del Túria, de la qual va ser el principal promotor.   
. Descripció, traçat i entorn   
La séquia de Mislata és el segon gran sistema hidràulic de l'Horta de València que pren aigua pel marge dret del Túria, entre l'assut de Quart i el de Favara, i sempre ha tingut cadira en el Tribunal de les Aigües, amb la particularitat que un braç d'esta, el de Xirivella, almenys des del segle xvii ha tingut una organització separada a pesar de compartir un mateix cabal d'aigua.  
Fins al segon quart del segle xx, el sistema hidràulic de la séquia de Mislata s'havia mantingut de manera quasi inalterable, amb una longitud de la séquia mare igual o major de 12 km, a més de tots els braços secundaris, creuant els termes de Manises, Quart de Poblet, Mislata, Xirivella i València. També havia mantingut el seu perímetre de reg, avaluat en unes 1.000 ha. No obstant això, pel traçat del pla sud que va desviar el riu Túria en la dècada de 1960 i el creixement urbà de Mislata i la ciutat de València a la zona de l'avinguda del Cid, aquell ha sigut retallat dràsticament, i hui en dia han quedat un poc més de 100 ha entre Quart de Poblet, Mislata i Xirivella.  
El seu punt d'inici al riu es troba a la part alta de la població de Manises, i la séquia mare pren una direcció paral·lela al Túria, creua primer l'horta de Manises, passa pel costat de la població i continua fins al nord del nucli urbà de Quart de Poblet, entre este i el riu. Posteriorment creua la carretera reial de Madrid .hui av. Antic Regne de València, en nomenclatura local. i prosseguix per eixa zona urbana de Quart de Poblet, on originàriament ja començava a regar a través dels primers partidors (rolls). Al cap de poc d'entrar al terme de Mislata, es trobava el molí de Cabot, del qual partien cinc séquies que distribuïen per braços l'aigua per la seua àrea de reg, bàsicament formada pel terme municipal de Mislata i la part oest del cementeri general de la ciutat de València.  
En el primer tram de la séquia mare de Mislata, entre el seu assut i fins al desaparegut molí de Cabot, es troba un estret reducte d'horta al terme municipal de Quart de Poblet, entre l'espai d'afecció de la línia de metro que ha de substituir l'antiga infraestructura ferroviària, pel nord; el polígon industrial situat al costat de l'autovia València-Madrid, pel sud, i les infraestructures viàries que discorren al costat del nou llit del riu Túria, per l'est. El valor extraordinari que posseïx este tram d'uns set-cents metres de recorregut és degut al fet que la séquia encara és de sòl, amb un traçat ple de revoltes i uns marges plantats d'arbres fruiters, canyes, etc., que permeten veure de manera singular en tota l'actual Horta de València una séquia mare segons la morfologia i el traçat característics de les séquies històriques.  
A més del magnífic caixer tradicional de sòl o de terra, les seues riberes mantenen la realitat física i la imatge de les séquies antigues, i hi incorporen una important varietat dels recursos tradicionalment utilitzats per a la fixació i l'aprofitament complementari dels terrenys del seu curs, que contribuïxen, al seu torn, a assenyalar i caracteritzar paisatgísticament i toponímicament el seu recorregut. Així, en el sentit del curs de les aigües s'observa un primer tram vorejat d'arbres fruiters, figueres, codonyers, magraners, etc., dins del costum secular de plantar els fruiters per al consum domèstic prop de les séquies i braçals. Un segon tram gaudix d'una ribera de senill, típic canyís menut. Posteriorment, el tercer espai té la vora plantada de canyes, amb el fi funcional de fixar la ribera per mitjà de les arrels d'estes plantes que consoliden les parets del caixer i tenen múltiples utilitats en les tasques agrícoles.  
El traçat sinuós de la séquia correspon també a raons d'enginyeria hidràulica, perquè d'esta manera es minora la pressió de l'aigua produïda pel desnivell del terreny, que destruiria el caixer de la séquia.  
Més avant, la séquia mare de Mislata es troba soterrada, i el molí de Cabot, amb tots els seus partidors i llengües destruïts per la construcció del nou llit del riu Túria.  
En paral·lel a la séquia, i a pocs metres d'esta, en direcció oest, discorre la séquia de Faitanar, que, nodrida, per derivació de mitjan segle xix, de la séquia mare de Quart, es veurà ara absorbida per l'expansió urbana denominada Molí d'Animeta, en referència a l'antiga instal·lació molinera que s'ubicava en un replec de la seua traça.   
b) Parts integrants:  
. Caixer i marges, considerats, des de l'eix de la séquia, 10 metres a cada costat, segons extensió grafiada en el pla de l'annex II.  
. Partidor del segon roll.  
c) Delimitació de l'entorn afectat:  
. Justificació:   
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció ha sigut:  
. Paisatgístic, establint al voltant de la séquia un àmbit de protecció que garantisca la conservació del seu entorn agrícola, característic de l'horta valenciana, siga o no regat per les seues aigües.  
. Històric, incloent-hi el xicotet nombre de parcel·les regades per la mateixa séquia de Mislata en este perímetre. Estes parcel·les justifiquen la pervivència del sistema hidràulic i la seua representació en el Tribunal de les Aigües de la Vega de València, i és un dels reductes d'horta que queden en esta comunitat de regants.  
. Línia delimitadora:  
L'entorn de protecció que es troba reflectit a escala en el pla de l'annex II i per al qual cal tindre en compte que el límit amb el sòl urbà industrial s'establix amb caràcter transitori fins a l'aprovació patrimonial de l'instrument urbanístic que el concrete, quedarà redactat com seguix:  
Origen: intersecció de la séquia de Mislata amb l'àrea d'afecció del soterrament del ferrocarril metropolità. Punt O.  
Traçat: des de l'origen i en direcció est, es traça el límit nord de l'entorn en confrontació amb el sòl afectat per la futura zona verda i la nova estació sobreposades a l'espai ocupat pel túnel del metro. En conseqüència, inclou la superfície del sòl destinat a equipament i recorre aproximadament el límit meridional de les parcel·les cadastrals 127, 123, 121 i 354 del polígon núm. 4. Gira a sud per la vora del vial i les reserves de connexió entre el carrer del Reverend Pare José Palacios i l'avinguda del Mediterrani; gira a occident recorrent una línia imaginària a una distància de 50 m de la séquia, que coincidix en un primer tram amb la vora nord de la prolongació de la dita avinguda fins a travessar-la, seguir en concordança amb el meandre de la séquia i recuperar per l'oest la traça lineal de l'avinguda actualment existent fins a arribar a l'altura del xamfrà del carrer de Jaume Sanmartin, on torç ortogonalment al nord; seguix per una línia poligonal en direcció nord-oest, que serà el límit amb les parcel·les residencials del Pla Parcial Sector Molí d'Animeta fins al sòl afectat pel metro, intersecció que, virant a l'est, permetrà tancar l'àmbit al trobar-se amb el punt d'origen O.  
4. Normativa de protecció del Monument i del seu entorn:  
. Monument  
Article 1  
Caldrà ajustar-se al que disposa la secció 2ª, del capítol III, del títol II, de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, relativa al règim dels béns immobles d'interés cultural. La protecció del bé comporta la protecció de l'aprovisionament i dotació del cabal d'aigua l'existència de la qual resulta consubstancial a l'origen i funció del Monument.  
Article 2  
L'ús permés per a la séquia és el de conducció d'aigua per al reg, mantingut des de la seua construcció. Els marges d'esta s'integraran en l'espai agrícola i lúdic de l'entorn.  
Article 3  
Es mantindrà la caracterització física .de terra. del llit, així com els arbres i canyissos als marges de la séquia, sense perjuí de les operacions periòdiques de neteja i manteniment d'estos, de conformitat amb les pràctiques tradicionals associades a l'ús del reg que, acreditades així, no necessitaran l'autorització expressa individualitzada per part de la conselleria competent en matèria de cultura.  
. Entorn de protecció:  
Article 4  
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del Monument requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. Fins que no hi haja planejament patrimonialment validat, esta autorització s'emetrà de conformitat amb els criteris establits en la present normativa i, en el que no s'hi preveu, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris mencionats en l'article 38 de l'esmentada llei.  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit d'autorització, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.  
Article 5   
A fi de preservar el paisatge històric de la séquia, l'ús permés en l'entorn de protecció és l'agrícola tradicional, compatible amb els usos divulgativodidàctics i lúdics associables als valors i gaudi del lloc, si bé es reserva una zona per a un equipament específic, segons es consigna i es regula en l'article següent.   
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat, sol·licite i obtinga l'autorització expressa.   
Article 6  
Atenent els diferents límits de l'entorn de protecció del monument i la zonificació bàsica que de l'àmbit s'establix, es determinen les disposicions següents:  
. Al nord: s'establix una subàrea en la qual es preveu la possibilitat d'emplaçar un equipament dotacional públic de caràcter cultural i educatiu, social i assistencial o administratiu i institucional (esta possibilitat només en immoble d'ús mixt, no exclusiu). Comprén una superfície d'aproximadament 17.000 m² adossada al límit nord, en correspondència amb l'estació de metro Faitanar, i retirada de la séquia segons una línia convexa que, com es representa a punts en el plànol de delimitació, acaba convergint amb la continuació del límit nord-est de l'entorn, i confronta amb la futura zona terciària exterior a este. S'assigna una edificabilitat de 2,2 m² sostre/m² sòl a aplicar sobre el dit subàmbit. El possible immoble, de concepció exempta i circumdat de generosos espais lliures, es dissenyarà de manera que facilite la transició paisatgística i funcional entre l'àmbit urbà i l'àmbit agrícola, al mateix temps que potencie l'atracció ciutadana sobre el lloc. A este efecte, es disposarà configurant amb l'estació de metro un espai públic intermedi que determine les relacions d'escala i morfologia urbanes a les quals atindre's, mentres que, en la seua presència paisatgística respecte del territori agrícola o de migdia, s'organitzarà de manera més oberta, i podrà estendre volums i amargenaments de caràcter organicista, que faciliten la seua integració formal i funcional amb el dit àmbit, així com la visió i gaudi ciutadà del conjunt territorial que es domina des d'eixe enclavament.   
. A l'est: el límit de l'entorn esdevé confrontant amb les reserves viàries, la concreció de les quals s'efectuarà per mitjà del projecte tècnic redactat per l'òrgan sectorial competent en matèria d'infraestructures, que resultarà d'acord amb els requeriments patrimonials del lloc i que, en cas de necessitar una afecció puntual de terrenys de l'entorn, el dit projecte serà sotmés a autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, la tutela de la qual limitarà, en la mesura que es puga la dita afecció i, en tot cas, requerirà un tractament formal, ambiental i paisatgístic que el faça compatible amb els valors de l'entorn del monument.  
. Al sud: sense perjuí d'altres possibles solucions d'estil perimetral, es possibilita la connexió entre l'avinguda del Mediterrani i les reserves viàries i d'enllaços esmentats en el punt anterior, per mitjà d'un pont. La secció d'este, de la major lleugeresa constructiva i visual, estarà limitada a dos carrils, amb un tauler de poc gruix, pràcticament horitzontal (amb pendents aproximadament entre 2-3%) que no supere els 10 metres d'amplària màxima i amb una cota lliure mínima de 6,50 metres al centre sobre les rasants actuals de les parcel·les de cultiu. Al sud del dit eix, els usos del sòl que manté o puga recuperar la seua component rústica i que acompanya el meandre que conforma la séquia, seran els mateixos que s'arbitren per a la resta de l'entorn de la séquia, si bé la seua delimitació i conformació física definitives seran concretades per mitjà de la revisió del planejament que, respectuós amb els objectius de la protecció, compte, a este efecte, amb l'informe favorable de la conselleria competent en matèria de cultura. Mentrestant, les edificacions existents afectades per la delimitació es regiran pel règim fora d'ordenació. A este efecte, en els supòsits que concloga la seua vida útil, que es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació o una substitució voluntària, els seran aplicables les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjuí de les capacitats arbitrades per l'article 21 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià.  
. A l'oest: el límit de l'entorn que confronta amb el passeig de vianants de la zona residencial projectada, que resoldrà la transició entre ambdós espais, de manera que se situe a una cota intermèdia entre la parcel·la privada i l'àmbit protegit, tindrà un tractament paisatgístic i d'organització funcional conseqüent amb la dita condició.  
Sobre la zonificació no adscrita a l'equipament públic, i com a suport als usos i activitats que, amb caràcter general, es reconeixen en l'article 5, es reserva la possibilitat de materialitzar una xicoteta edificabilitat de 0,006 m² sostre/m² sòl, a calcular sobre els terrenys que mantenen o siguen susceptibles de recuperar la seua component rústica, amb independència de l'assignació a què finalment es destinen. Les edificacions que a este efecte puguen establir-se es desenvoluparan en xicotetes unitats l'establiment de les quals, disseminat o agrupat, tinga en compte la caracterització paisatgística del lloc i la morfologia de la qual reflectisca, de manera concisa i discreta, la seua condició de nova implantació. Estes edificacions configuraran espais tancats d'una sola planta i 4 m d'alçària màxima de coronació, que, si és el cas, podran comptar amb extensions porxades, lliures de còmput si la seua superfície no sobrepassa el 30% de la de l'immoble associat a estes.   
Article 7   
Qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o del seu entorn de protecció se sotmetrà al que disposa el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Article 8  
Esta normativa és transitòria fins a l'aprovació del preceptiu pla especial de protecció previst en l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, per als entorns de protecció dels monuments o dels instruments urbanístics d'igual abast que es prevegen amb idèntica finalitat. El dit planejament podrà reajustar els paràmetres d'edificabilitat i usos transitòriament establits en la present normativa en funció d'una major concreció projectual que la conselleria competent en matèria de cultura considere patrimonialment satisfactòria en relació amb la deguda protecció dels valors del lloc.   
Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació,