Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7329, del 31-07-2014 (2014/7303)

LLEI 5/2014, de 25 de juliol, de la Generalitat, d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Paisatge de la Comunitat Valenciana
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2014/07/25/5**

### Versions

 16/04/2021 - Actualitat  01/01/2021 - 15/04/2021  29/08/2020 - 31/12/2020  01/01/2020 - 28/08/2020  21/03/2019 - 31/12/2019  08/02/2019 - 20/03/2019  01/01/2019 - 07/02/2019  01/01/2018 - 31/12/2018  01/01/2017 - 31/12/2017  01/01/2016 - 31/12/2016  Text inicial: 20/08/2014 - 31/12/2015 

### Dades del document

Número de DOGV
:   7329

Data del DOGV
:   31-07-2014

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2014/7303


Data del document
:   25-07-2014

Organisme emissor
:   Presidència de la Generalitat

Tipus de document
:   Llei

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * reglamentació urbanística
    * administració local
    * professió de l'urbanisme
    * urbanisme
    * legislació
    * protecció del paisatge
    * desenvolupament sostenible
    * sanció administrativa
    * impacte ambiental
    * política de l'habitatge
    * gestió de l'espai
    * urbanització
    * propietat immobiliària
    * competència administrativa
    * pla d'urbanisme
    * terreny edificable
    * funció pública
    * permís de construcció
    * política de construcció
    * habitatge social

![](assets/imgs/icones/ico_informacio.svg)

Els textos consolidats de les normes són de caràcter informatiu i no tenen valor jurídic.

TEXT CONSOLIDAT

El Tribunal Constitucional, per Sentència 168/2023 de 22 de novembre de 2023, declara la inconstitucionalitat de la disposició transitòria onzena de la Llei 5/2014, de 25 de juliol, d'ordenació del territori, urbanisme i paisatge de la Comunitat Valenciana, en la seua redacció original donada per la Llei 13/2016, i en les seues posteriors redaccions (després de les modificacions operades per les lleis 27/2018, 9/2019, i 3/2020). (BOE núm. 304 de 21 de desembre de 2023)

 

**Versió vigent: 16.04.2021 - 16.07.2021**

 

**Llei 5/2014, de 25 de juliol, de la Generalitat, d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Paisatge de la Comunitat Valenciana.**

 

[**(DOGV núm. 7329 de 31.07.2014)**](http://www.docv.gva.es/datos/2014/07/31/pdf/2014_7303.pdf) **Ref. 006922/2014**

 

 

Sia notori i manifest a tots els ciutadans que Les Corts han aprovat i jo, d’acord amb el que estableixen la Constitució i l’Estatut d’Autonomia, en nom del rei, promulgue la Llei següent:

 

 

PREÀMBUL

 

I

 

Esta Llei d’Ordenació del Territori, Urbanisme i Paisatge regula les competències atribuïdes per la Constitució i l’Estatut d’Autonomia en matèria d’urbanisme i ordenació del territori. Estes competències exclusives de la Generalitat s’estableixen en l’article 148.1.3.ª de la Constitució i en l’article 49.1.9.ª de l’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana. La llei també desplega el Conveni Europeu del Paisatge, al qual el Consell es va adherir el 17 de setembre de 2004, i és plenament vigent ja que el Govern d’Espanya el va ratificar el 26 de novembre de 2007.

La necessitat de renovar la legislació en matèria d’ordenació del territori, urbanisme i paisatge a la Comunitat Valenciana respon a una demanda i aspiració socials àmpliament compartida. L’estat de la normativa en les matèries esmentades ha derivat cap a una complexitat i un grau de desplegament excessius, i ha cristal·litzat en distintes disposicions legislatives elaborades separadament i necessitades d’unicitat i coordinació. Esta complexitat s’ha vist augmentada per problemes d’ajust entre les normes autonómiques i les legislacions estatal i europea, com és el cas de l’adaptació a la Directiva 2001/42/UE, de 27 de juny, sobre avaluació de les repercussions de determinats plans i programes en el medi ambient i la seua transposició per mitjà de la Llei 9/2006, de 28 d’abril, sobre avaluació de determinats plans i programes en el medi ambient, recentment derogada per la Llei 21/2013, de 9 de desembre, d’Avaluació Ambiental, o el text refós de la Llei de Sól, aprovat mitjançant el Reial Decret Legislatiu 2/2008, de 20 de juny, i la recentment aprovada Llei 8/2013, de 26 de juny, de Rehabilitació, Regeneració i Renovació Urbanes.

Actualment, la Comunitat Valenciana es troba immersa en un nou escenari global de gran complexitat económica i social, on el territori, com a actiu no deslocalitzable, ha tingut un elevat protagonisme ja que és un factor clau de competitivitat a través de la posada en valor dels seus components d’excel·lència per a captar inversions, talents i generar renda i ocupació.

En este context, és prioritari facilitar la implantació racional d’activitats económiques en el territori que siguen plenament compatibles amb la conservació i millora dels seus valors ambientals, culturals i paisatgístics. Peró, per a aixó, els agents económics i socials necessiten seguretat, claredat, estabilitat i simplificació dels procediments, així com certesa en els terminis de desenrotllament de les actuacions.

I és precisament este el primer gran objectiu de la llei: la simplificació. Esta reforma legal naix amb la voluntat de sistematitzar i aclarir el marc normatiu vigent. Proposa una tramitació ambiental i urbanística unificada, i redueix el nombre de disposicions legislatives del sistema actual. En concret, la nova llei substitueix i deroga la Llei 16/2005, de 30 de desembre, Urbanística Valenciana; la Llei 4/2004, de 30 de juny, d’Ordenació del Territori i Protecció del Paisatge; la Llei 10/2004, de 9 de desembre, del Sól No Urbanitzable i la disposició addicional tercera de la Llei 4/1992, de 5 de juny, sobre sól no urbanitzable; la Llei 9/2006, de 5 de desembre, Reguladora dels Camps de Golf i la Llei 1/2012, de Mesures Urgents d’Impuls a la Implantació d’Actuacions Territorials Estratègiques, excepte l’article 6, la disposició transitória segona i la disposició final primera (per coherència amb la disposició derogatória única). Així mateix, deroga dos importants desplegaments reglamentaris, com són el Reglament d’Ordenació i Gestió Territorial i Urbanística, aprovat pel Decret 67/2006, de 19 de maig, del Consell, i el Reglament de Paisatge de la Comunitat Valenciana, aprovat pel Decret 120/2006, d’11 d’agost, del Consell.

****[1]**** Un dels grans objectius d’aquesta llei és la incorporació de la perspectiva de gènere com a concepte transversal i transformador. Tal com apareix en la redacció de la Nova agenda urbana de Nacions Unides de la cimera de Quito de 2017, aquestes es comprometen al canvi de paradigma dels models de ciutats, adoptant enfocaments del desenvolupament urbà i territorial sostenibles, integrats, centrats en les persones i tenint en compte l’edat i el gènere.

Per tant, aquesta llei també atén els principis d’igualtat entre homes i dones i reconeix que la divisió del treball segons els rols assignats socialment ens atorga diferents usos de les ciutats i distintes necessitats que han de ser ateses. Hem d’avançar cap a la ciutat cuidadora, on els elements han d’atendre les persones i la seua diversitat, situar-les com a elements clau sobre els quals regular el territori que habiten. La perspectiva de gènere aporta la visió que el territori, les ciutats i la forma en què ordenem el paisatge han de perseguir la idea de generar espais sostenibles mediambientalment i económicament, i accessibles humanament; és a dir, que la finalitat última de l’ordenació i de la llei és millorar de forma equitativa la vida de les persones tenint en compte el conjunt de la seua diversitat i complexitat.

La integritat en el tractament del territori és una altra de les grans aportacions d’esta llei. D’una banda, esta nova visió harmonitza adequadament totes les escales espacials de la planificació i, d’una altra, estableix un mecanisme d’elaboració i avaluació del pla on els aspectes ambientals, territorials, paisatgístics, económics i socials convergeixen en un mateix plànol, contribuint a una visió més eficient de la planificació.

La llei regula tots els instruments d’ordenació i gestió que tinguen una projecció espacial sota una nova perspectiva, on la introducció dels aspectes ambientals i territorials, des d’una visió conjunta i ponderada, contribuïsca a l’ús racional del territori, a la protecció dels seus valors i a la millora de la qualitat, i busca les solucions que siguen més eficaces i més eficients, que deriven en menors costos per als operadors públics i privats. L’objectiu de facilitar la integració dels pilars d’este desenrotllament sostenible en la planificació territorial i urbanística comporta que la reforma legislativa s’adapte a la legislació d’avaluació ambiental de l’Estat esmentada. Esta llei és el marc en què s’integrarà la tramitació de tots els plans i programes amb incidència significativa sobre el medi ambient i el territori a la Comunitat Valenciana, peró no com un procés reactiu i separat de la tramitació del pla, sinó com la forma de fixar els seus continguts i d’enriquir-ho per mitjà de la interacció mútua entre l’avaluació ambiental i la territorial estratègica, i el pla. Este procediment unificat es farà des del principi de l’elaboració del pla fins a l’aprovació i el seguiment posterior.

Un altre dels objectius fonamentals d’esta llei és l’increment de la transparència i la seguretat jurídica, amb la concreció d’unes regles del joc clares i establides des de l’inici de qualsevol procediment. Tots els agents amb capacitat d’operar en el territori (promotors, tècnics, administracions i ciutadans en general) coneixeran des del principi els criteris ambientals i territorials, els requisits funcionals i les variables económiques que hauran de tindre’s en compte en l’elaboració dels plans urbanístics, territorials i sectorials.

Esta transparència també està garantida per la participació pública que es realitzarà en els termes que exigeix el procés d’avaluació ambiental estratègica. Amb aixó, s’aconseguirà una major legitimitat en les decisions territorials que s’adopten respecte a estos instruments, les quals tenen una elevada repercussió sobre la qualitat de vida dels ciutadans i sobre el desenrotllament sostenible del territori.

Juntament amb l’anterior, una altra de les novetats és l’aclariment del marc competencial en la tramitació dels plans urbanístics. La llei estableix una diferenciació més clara entre l’ordenació estructural i l’ordenació detallada per mitjà de la regulació de dos instruments: un pla general estructural i un pla d’ordenació detallada, com a instruments que substitueixen l’antic pla general. El primer d’estos, d’aprovació autonómica, defineix els elements estructurals del territori, mentres que el segon, d’aprovació municipal, desenrotlla l’anterior i incideix en els aspectes de més detall relacionats amb la gestió urbanística i l’edificació.

L’últim dels grans objectius de la reforma legal és la flexibilitat i l’adaptació a la conjuntura económica i immobiliària actual, la qual requereix ajustos i instruments que s’adapten a les demandes reals del mercat. Per aixó, la llei estableix tractaments diferents per a situacions distintes, d’acord amb la Llei 8/2013, de Rehabilitació, Regeneració i Renovació Urbanes. Així, la llei prioritza les intervencions en la ciutat existent i construïda, i aposta per la rehabilitació i la renovació, davant de l’expansió urbana sobre sóls no transformats. Es preveuen també solucions als assentaments i teixits disseminats en el medi rural per a mitigar els seus impactes en el territori. S’establix una regulació especial per als municipis xicotets que necessiten mecanismes senzills a l’hora d’efectuar canvis d’escassa dimensió en els seus teixits urbans, i estableix instruments especials per a aquelles iniciatives que, pel seu caràcter singular, per la necessitat de la implantació immediata d’estes i per l’elevat impacte que poden tindre en la creació d’ocupació, requereixen una major celeritat en la tramitació per a no perdre oportunitats en el territori.

 

 

II

 

La nova Llei d’Ordenació del Territori, Urbanisme i Paisatge s’estructura en tres llibres, que fan referència a la planificació, la gestió i la disciplina.

 

 

III

 

El llibre I s’estructura en tres títols, que fan referència, respectivament, al model de territori sostenible que es persegueix, als instruments de planificació de què es disposa i a la manera d’abordar els distints nivells d’ordenació, i al procediment de tramitació d’estos instruments.

El títol I fixa amb claredat la definició de desenrotllament territorial i urbanístic sostenible, entés com aquell que satisfà les necessitats adequades i suficients de sól per a residència, dotacions i activitats productives, preservant els valors ambientals, paisatgístics i culturals del territori. Els criteris de sostenibilitat regulats en la llei són determinants en la redacció dels plans, i la seua consideració des de les fases més primerenques de la seua elaboració contribueix a materialitzar este model urbanístic i territorial que promulga la norma.

Estos criteris emanen de les normatives europees expressades en una gran quantitat de documents, que van des de l’Estratègia Territorial Europea, l’Agenda Territorial Europea i el Llibre Verd de la Cohesió Territorial, les determinacions dels quals han inspirat l’Estratègia Europea 2020, cap a un creixement económic intel·ligent, sostenible i integrador, que aposta pel foment de les activitats que aprofiten les oportunitats que els ofereix el territori sense menyscabar els seus valors ambientals i culturals.

****[2]**** El paisatge de la Comunitat Valenciana ha patit una pèrdua i una fragmentació d’hàbitats majors que cap altre. El consegüent problema per a la biodiversitat i els ecosistemes és greu. Encara que les zones naturals més importants estan ara protegides per la xarxa Natura 2000, les espècies continuen amb la necessitat de desplaçar-se per a sobreviure a llarg termini. Una infraestructura verda, composta pels espais naturals, els cursos i les masses d’aigua, els espais no urbanitzats, i els grans espais verds de les ciutats, com també els corredors ecológics que els interconnecten, permetrà mantenir en bon estat els ecosistemes, perquè puguen continuar prestant els seus valuosos serveis a la societat, com són l’aire net i l’aigua pura. La inversió en una infraestructura verda té una lógica económica: mantenir la capacitat de la naturalesa, per exemple, per a mitigar els efectes negatius del canvi climàtic, és molt més rendible que substituir aquests serveis perduts per solucions tecnológiques humanes molt més costoses. El millor mitjà per a crear una infraestructura verda és adoptar un enfocament integrat de la gestió del sól i una planificació estratègica acurada del territori. Tots els usuaris del sól i els sectors responsables de la formulació de polítiques han de comprometre’s des del principi en el procés de creació de la infraestructura verda i assumir la part de responsabilitat que els correspon.

En este sentit, la Comunitat Valenciana ja va ser pionera quant a l’aprovació d’una legislació específica de protecció del paisatge, sota les directrius del Conveni Europeu del Paisatge. En este document, el paisatge s’enten com a senya d’identitat cultural del territori i també com un actiu de competitivitat económica, la conservació i posada en valor del qual requereix, tant de la preservació dels paisatges més preats com de l’adequada gestió de tots els paisatges naturals i rurals, així com dels urbans i periurbans. Per tant, el paisatge és un condicionant de la implantació d’usos, activitats i infraestructures en el territori, i esta funció s’instrumenta per mitjà de la incorporació en la planificació d’un instrument específic d’anàlisi del paisatge (l’estudi de paisatge o l’estudi d’integració paisatgística).

****[3]**** El títol II defineix els tipus de plans, distingint entre plans supramunicipals i plans municipals, establint la seua funció, contingut i determinacions. A l’estratègia territorial i als plans d’acció territorial, s’afegeixen els projectes d’inversions estratègiques sostenibles. Per a aquests últims, s’adapta un sistema específic i accelerat de tramitació, a fi d’implantar iniciatives empresarials singulars i d’elevada repercussió, quant a generació de renda i ocupació. A tot aixó cal afegir la possibilitat, contemplada i fomentada per aquesta llei, de que els municipis instituïsquen formes mancomunades de col·laboració per a l’elaboració del seu planejament estructural.

Este títol arreplega l’ordenació urbanística municipal en dos nivells: l’ordenació estructural i l’ordenació detallada; i els adapta a dos instruments de planificació diferenciats: el pla general estructural, d’aprovació autonómica, i el pla d’ordenació detallada, d’aprovació municipal, que substitueixen al pla general municipal de la legislació que es deroga. La llei atorga el rang d’ordenació estructural a aquelles determinacions que impliquen decisions de rellevància ambiental i territorial significativa respecte del model territorial; mentres que l’ordenació detallada se subordina a l’ordenació estructural, i regula l’ús detallat del sól i l’edificació, i les actuacions de gestió urbanística. Al marge del pla d’ordenació detallada, este nivell d’ordenació també s’establix, com tradicionalment ocorria, a través de plans parcials, per a sectors de sól urbanitzable, i de plans de reforma interior, per a sectors d’àrees consolidades on siguen necessàries operacions de reforma interior o de canvis d’ús, tot aixó complementat amb els plans especials i els estudis de detall, per als seus encàrrecs específics.

El model de pla general estructural conté importants novetats conceptuals i metodológiques respecte de la regulació anterior. Tradicionalment, primava la gestió sobre l’anàlisi territorial, la qual cosa impedia una visió prèvia i unitària del territori. Esta llei està basada en la configuració, en primer lloc, de la zonificació de rang estructural, entesa com l’ordenació territorial i urbanística bàsica per a cada part del territori, delimitant unitats diferenciades per la seua distinta funció territorial, a les quals la llei denomina zones d’ordenació estructural. La zonificació constitueix així un mosaic d’àmbits espacials per als quals el pla estableix una determinada funció, assigna usos i estableix normes vinculants que, en el cas de zones que formen part de la futura ordenació detallada, seran desenrotllades a través dels instruments corresponents. Una vegada efectuada esta ordenació dels distints àmbits territorials, és immediata la seua assimilació amb el sistema de classificació del sól. Amb caràcter subordinat al pla general estructural, el pla d’ordenació detallada ordena el sól urbà i, si és el cas, el sól urbanitzable, regula les ordenances d’edificació aplicables a tot el terme municipal, i, quan el model d’ordenació elegit ho aconselle, podrà ordenar àmbits d’expansió urbana classificats com a sól urbanitzable, fins i tot amb l’amplitud i les característiques d’un pla parcial.

La llei regula, a més, les xarxes primària i secundària de dotacions, segons tinguen un rang estructural o detallat. En el primer cas, s’inclouen aquells elements dotacionals de particular rellevància la ubicació i dimensió dels quals ha de realitzar-se per mitjà d’una anàlisi global del municipi. En el cas de la xarxa secundària s’integren els equipaments i les dotacions que complementen els anteriors a escala de sector o àmbit equivalent.

En este nou marc legal, la gestió urbanística, per tant, passa a ser una conseqüència de l’ordenació, i no al contrari. Esta manera d’actuar resulta més lógica i territorialment més rigorosa, ja que permet una visió global i equitativa del territori municipal. En definitiva, este model de pla general estructural representa un instrument innovador en la nostra legislació urbanística, basat en la definició d’un marc territorial sostenible que facilita la posterior gestió.

El títol III del llibre I regula el procediment d’aprovació de tots els plans que requerisquen una avaluació ambiental i territorial estratègica. En este sentit, l’órgan ambiental i territorial determinarà si l’avaluació ambiental i territorial d’un pla o d’un programa ha de ser de caràcter simplificada o ordinària, en funció del grau de significació dels seus efectes ambientals i territorials. En el primer cas, el promotor podrà continuar tramitant el pla per un procediment simplificat. Per a ambdós casos de tramitació, la llei estableix un procés que integra els procediments administratius referents al planejament i a l’avaluació ambiental i territorial estratègica, que, fins ara, no tenien una regulació coordinada, i aixó produïa disfuncions que dilataven de manera innecessària els procediments administratius.

La llei aprofita la necessària adaptació a la legislació estatal i europea en matèria d’avaluació ambiental per a simplificar el sistema actual i dissenyar un procediment coordinat que oferisca més seguretat jurídica i claredat per als subjectes que hi intervenen. En este sentit, un element clau de la nova llei és l’órgan ambiental i territorial, les funcions del qual s’assignen a la conselleria amb competències en territori i medi ambient, el qual actua com a órgan de coordinació global.

Este títol també regula la tramitació dels plans i els programes que no estan subjectes a avaluació ambiental i territorial estratègica, les condicions de modificació dels plans i programes en funció dels seus efectes ambientals i territorials, la suspensió de llicències, les regles aplicables en absència de planejament territorial i urbanístic, i la vigència dels plans i programes.

 

 

IV

 

El llibre II dedica el primer títol a les tècniques de gestió urbanística: les àrees de repartiment i l’aprofitament tipus, la reparcel·lació, l’expropiació, les transferències i reserves d’aprofitament, i la recuperació de plusvàlues per al conjunt de la societat. En relació amb estes últimes, i en el marc de la legislació estatal, el percentatge d’aprofitament tipus que correspon a l’administració, en concepte de la participació pública en les plusvàlues generades pel planejament, és el 10 % en els sectors de sól urbanitzable, el 15 % per als sectors no previstos en el planejament general, en les actuacions en sól urbà el 5 % sobre els increments d’aprofitament urbanístic respecte al vigent i el 0 % en la resta de casos. També es regulen els patrimonis públics de sól i les seues finalitats, que inclouen, amb caràcter prioritari, la construcció de vivendes sotmeses a algun règim de protecció pública i, en segon lloc, altres usos d’interés i finalitat social per a afavorir els processos urbanístics, tant en la ciutat construïda com en la producció de nou sól, i la gestió de la infraestructura verda del territori, tot aixó des d’una óptica pública i d’interés general.

El títol II tracta dos importants matèries de l’urbanisme valencià: la definició de l’estatut de l’urbanitzador i la garantia dels drets de propietat en el procés urbanístic.

La recent jurisprudència comunitària i el marc bàsic de la legislació estatal deixen clara la possibilitat d’una configuració legal específica de la figura de l’urbanitzador, coordinant la funció pública i el control públic del procés, el dret de propietat i la iniciativa empresarial, i tot aixó dins de l’esquema bàsic de la contractació pública. La llei estableix dos sistemes de gestió, la gestió pública i la gestió pels propietaris. La gestió pública la pot realitzar de manera directa l’administració o, de forma indirecta, la iniciativa privada, siga o no propietària del sól. El sistema de gestió pública directa comporta que l’administració decideix actuar i assumir la condició d’urbanitzador. Si l’administració no assumeix esta condició, seran els propietaris, o una associació d’estos, que compten amb la majoria, en termes superficials, dels terrenys, els que, amb caràcter previ a l’inici del procés de programació, podran optar per assumir la condició d’urbanitzador. Una vegada passat el termini atorgat sense que els propietaris es manifesten de forma expressa, s’obrirà el procés de licitació per a qualsevol persona física o jurídica que tinga la capacitat necessària i que complisca els requisits de solvència que establisquen les bases de programació elaborades per l’ajuntament; en este cas, el procediment de designació de l’agent urbanitzador es regirà per la regulació continguda en esta llei i, en tot alló que no s’hi preveu, per la legislació de contractes del sector públic.

La llei separa en dos fases el procés de programació: en primer lloc, l’elecció de l’alternativa tècnica del programa d’actuació; i, en segon lloc, la formulació de les proposicions juridicoeconómiques i la selecció de l’agent urbanitzador, que només tindrà lloc en el cas de gestió pública indirecta. Ambdós fases del procés estan regulades per les bases de programació que elabora l’ajuntament. La iniciativa per a plantejar un concurs de programació pot ser privada, peró, en tot cas, l’ajuntament haurà d’adoptar la proposta com a própia o, si és el cas, modificar-la per a adaptar-la a l’interés general. Una vegada seleccionada i aprovada l’alternativa tècnica, es designarà l’agent urbanitzador entre els que hagen presentat les diferents proposicions juridicoeconómiques. Els dos concursos hauran de ser anunciats prèviament en el Diario Oficial de la Unión Europea, i tots els documents i la informació rellevant estaran a disposició dels interessats fins a la finalització dels terminis de presentació de les alternatives tècniques o de les proposicions juridicoeconómiques. Es restableix el sistema de les denominades pliques encreuades; el fet que un empresari formule la millor proposta urbanística no implica que oferisca les millors condicions económiques per a desenrotllar-la.

Per a qualsevol dels sistemes de gestió, pels propietaris o pública, siga directa o indirecta, es manté la figura de l’empresari constructor. L’urbanitzador ha de contractar l’execució de les obres d’urbanització amb un constructor designat d’acord amb les regles de transparència, concurrència i no discriminació detallades per la legislació de contractes del sector públic i sota fe pública notarial.

Quant a la relació de l’urbanitzador amb els propietaris, la llei arreplega la necessitat d’adhesió expressa del propietari a participar en una iniciativa de programació urbanística. Es regulen les regles d’adhesió amb les garanties necessàries perquè este dret puga ser exercit pel propietari amb la informació i en els terminis adequats.

Són molts els aspectes en què esta llei regula noves garanties per al propietari del terreny, fundades en l’experiència pràctica i en la jurisprudència dels tribunals. Es regula amb este fi: la retaxació de càrregues; la problemàtica del subministrament de servicis a càrrec de companyies privades i la seua incidència en l’economia del programa d’actuació; el sistema de garanties i fiances entre urbanitzador, propietari i administració, i es resolen els seus detalls d’acord amb les millors pràctiques administratives i la jurisprudència que les confirma; les obligacions de transparència de l’urbanitzador amb el propietari, i viceversa; el dret a triar la modalitat de retribució, en espècie o en diners, a més de la facultat de no participar en el programa i demanar l’expropiació; l’abast de les notificacions i les citacions de l’urbanitzador al propietari, partint de l’irrenunciable exercici públic i directe de les funcions d’autoritat; la possibilitat de formalitzar garanties hipotecàries d’obligacions urbanístiques, regulada amb les cauteles necessàries; i es limita, per virtut del principi d’afecció real, la responsabilitat económica del propietari a la finca afectada, sense extensió a la resta del seu patrimoni.

El títol III del llibre II tracta el problema de futur, mai resolt en la normativa anterior, de l’urbanisme en les ciutats existents i la renovació d’estes com a possible alternativa al consum de nous sóls. Des dels seus orígens, la legislació urbanística s’ha centrat en la producció de nova ciutat, i ha generat un marcat desequilibri amb les actuacions en els teixits urbans existents, la qual cosa, en el context actual del sector immobiliari, obliga a un canvi de perspectiva i a un impuls de les intervencions en la ciutat construïda.

La intervenció sobre la ciutat existent ha gravitat tradicionalment sobre dos tècniques: el deure normal de conservació i el deure d’edificació. Respecte a la primera, la legislació valenciana va ser pionera d’un règim simplificat que ha sigut assumit per nombroses legislacions autonómiques i que es manté en esta llei. Respecte a la segona, també va ser innovadora amb la introducció dels programes d’actuacions aïllades. Esta llei estén, com a continguts propis del programa, l’execució d’obres privades de construcció, amb la condició que siguen susceptibles d’equidistribució entre els afectats, seguint el procediment de la reparcel·lació horitzontal. Es tracta d’un sistema que respecta el dret del propietari a edificar, al mateix temps que evita el bloqueig per este de la posada en el mercat de solars edificables. S’articula, per a aixó, un procediment flexible, progressiu i garantista, que fomenta una solució pactada entre el promotor i el propietari, peró que, davant de la falta d’acord entre ambdós i la inactivitat del propietari, pot finalitzar en la declaració d’un incompliment del deure d’edificació i en la sanció d’este.

Els propietaris, igual que en les actuacions de nova urbanització, poden optar per participar o no, a la seua elecció, i triar entre ser compensats pel valor previ dels seus béns o invertir este valor en els rendiments de l’actuació. Es presumeix que l’actuació ha de tindre l’estímul de la rendibilitat i la garantia de la indemnitat per a qui no desitge assumir els seus riscos. Estos programes poden adjuntar modificacions de planejament, dins dels límits legals, o simplement tindre com a finalitat l’execució del planejament vigent. En l’adjudicació del programa corresponent es valoren, com a regla general, els avantatges económics per als afectats i les preferències d’estos. Es tracta, en definitiva, de buscar una fórmula versàtil que suscite consens social, en la qual les decisions d’interés públic de compliment obligatori propicien l’adhesió voluntària dels afectats i previnguen i resolguen els conflictes individuals.

En consonància amb el principi de dotar de seguretat el dret de propietat, la llei arreplega la regulació dels sóls semiconsolidats. Es tracta d’un cas típic d’assentament urbà inacabat, que la normativa anterior va tindre l’encert i el valor de fer-li front, si bé es matisen les disfuncions pràctiques observades. Anàlogament, es desenrotlla més profundament i flexiblement el règim de fora d’ordenació, introduint situacions diferenciades en funció del seu grau d’incompatibilitat amb el nou planejament. Es regulen també els deures dels propietaris d’estes edificacions afectades pel règim de fora d’ordenació, que només contribuiran al cost de la urbanització quan esta els oferisca un augment immediat del valor comercial de la seua propietat, i es compensaran els excedents d’aprofitament en el moment de la reedificació.

El títol IV d’este llibre està dedicat al règim del sól no urbanitzable i al del sól urbanitzable sense programa d’actuació. Els usos i activitats que, de manera excepcional, es poden ubicar en el sól no urbanitzable hauran d’adequar-se al caràcter rural d’este. Dos són les formes clàssiques d’intervenció de les administracions en l’assignació d’usos i aprofitaments: l’autorització municipal i la declaració d’interés comunitari, l’aplicació de les quals s’establix en funció del tipus d’activitat i de la intensitat de l’ús que s’ha d’implantar en el sól rural. Les declaracions d’interés comunitari, l’origen de les quals es remunta a la Llei 4/1992, de 5 de juny, de Sól No Urbanitzable, han funcionat de manera satisfactória, per la qual cosa és convenient el seu manteniment en la llei, encara que dotant-les de més agilitat, per mitjà d’una separació més nítida de l’anàlisi de la compatibilitat territorial de l’actuació respecte de la fase posterior d’obtenció de llicència o autorització relacionada amb la naturalesa de l’activitat concreta que s’ha d’implantar. Este títol també conté les condicions per a la implantació d’usos i activitats de caràcter provisional en els sóls classificats com a sól urbanitzable, fins a la incorporació al desenrotllament urbanístic per mitjà de la seua programació.

Una regulació d’extraordinària importància i urgència, que es realitza en este títol, és el tractament dels assentaments residencials en el sól no urbanitzable sobre els quals no es poden aplicar mesures de restauració de la legalitat urbanística o han quedat en situació de fora d’ordenació. La llei proposa la reducció dels impactes que produeixen en el medi rural a través d’un pla especial i un programa d’actuació. Estos nuclis de vivendes conservaran el caràcter rural, i les obres que s’hi realitzen, que seran sufragades pels propietaris, hauran de ser les mínimes imprescindibles per a eliminar estos impactes. Una vegada construïdes les infraestructures necessàries, les vivendes podran ser legalitzades per mitjà de la sol·licitud de la llicència de legalització preceptiva.

 

 

V

 

El llibre III regula la disciplina urbanística. Les innovacions en esta matèria fan referència al sistema d’actes comunicats i declaracions responsables, com a alternativa a la llicència en determinats casos. En matèria del règim sancionador, destaca un canvi important en el termini de caducitat de l’acció de restauració de la legalitat urbanística, que passa a ser de quinze anys. Tradicionalment, s’ha identificat el règim de prescripció de les infraccions, quatre anys, amb el de caducitat de l’acció restauradora de la legalitat. Aixó té poca lógica si s’analitza en el context de l’ordenament jurídic general.

Algunes experiències de dret comparat demostren que la reducció d’este termini de caducitat té efectes devastadors en el manteniment de la disciplina urbanística.

De tot el que s’ha exposat anteriorment, cal inferir que la nova llei és, excepte pel que fa als aspectes ambientals i territorials del planejament i a la tramitació unificada dels procediments urbanístics, ambientals i territorials, una norma en molts aspectes continuista amb els conceptes, tècniques i instruments que coneixen els operadors de l’urbanisme. La norma té present que este bagatge de coneixements tècnics i jurídics, que està assentat en el món professional, en el sector empresarial i en les administracions, és en si mateix un actiu valuós, que ha de ser mantingut. El propósit és, justament, facilitar-ne la utilització, simplificant, racionalitzant i aclarint el sistema actual.

Finalment, cal indicar que durant el procediment d’elaboració i tramitació d’esta llei han sigut consultats els principals agents socials, públics i privats, que tenen relació amb les seues determinacions i que hi estan expressament afectats, les al·legacions dels quals han sigut analitzades i, en la mesura que ha sigut possible, incorporades al text legal. De la mateixa manera, s’han arreplegat els informes pertinents de les diferents conselleries i els dictàmens del Consell Assessor i de Participació del Medi Ambient i del Comité Económic i Social de la Comunitat Valenciana, i també la conformitat del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana.

 

 

LLIBRE I  
 PLANEJAMENT

 

 

TÍTOL PRELIMINAR

 

CAPÍTOL I  
 Disposicions generals

 

**Article 1. Objecte d’esta llei******[4]****

Aquesta llei té per objecte la regulació de l’ordenació del territori valencià, de l’activitat urbanística, de la utilització racional del sól i de la conservació del medi natural, des d’una perspectiva de gènere i inclusiva.

 

**Article 2. Competències administratives**

1. Correspon a la Generalitat i als municipis exercir les potestats de planejament, gestió i disciplina, referides a les ordenacions territorial i urbanística, d’acord amb el que estableix esta llei.

2. Les competències territorials i urbanístiques s’exerciran en coordinació amb les atribuïdes per la llei relatives a interessos públics sectorials relacionats amb els processos de conservació, transformació i ús del sól.

3. En l’exercici d’estes competències administratives, la llei garanteix:

a) La direcció pública dels processos territorials i urbanístics.

b) La participació de la comunitat en les plusvàlues generades per les accions dels ens públics.

c) La informació i la participació ciutadana en els processos territorials i urbanístics.

d) La participació de la iniciativa pública i privada en l’ordenació i la gestió territorial i urbanística. ****[5]****

e) La incorporació dels principis del desenrotllament sostenible.

f) La cohesió social.

 

**Article 3. Concepte de desenrotllament territorial i urbanístic sostenible******[6]****

El desenvolupament territorial i urbanístic sostenible és el que garanteix l’ordenació equilibrada del territori, per a distribuir de manera harmónica les activitats residencials i productives de la població, com també els serveis i els equipaments, amb els criteris de garantir la salut i la qualitat de vida de les persones, facilitant l’accés a un habitatge digne i de cost assequible, la prevenció de riscos, la conservació dels recursos naturals i la preservació de la flora i la fauna natural i del paisatge. Per a aixó s’han de satisfer les demandes adequades i suficients de sól, de manera compatible amb els anteriors objectius, orientant-les de manera que es potencien assentaments compactes, es minimitze l’ocupació de nous sóls, i es done preferència a la rehabilitació d’edificis, la millora dels espais públics urbans i el reciclat d’espais ja urbanitzats.

 

 

TÍTOL I  
 La infraestructura verda, el paisatge i l’ocupació racional del territori

 

CAPÍTOL I  
 La infraestructura verda

 

**Article 4. La infraestructura verda: concepte i funcions**

1. La infraestructura verda és el sistema territorial bàsic compost pels espais següents: els àmbits i llocs de valor ambiental, cultural, agrícola i paisatgístic més rellevant; les àrees crítiques del territori la transformació de les quals implique riscos o costos ambientals per a la comunitat, i l’entramat territorial de corredors ecológics i connexions funcionals que posen en relació tots els elements anteriors.

2. La infraestructura verda s’estendrà també als sóls urbans i urbanitzables, i comprendrà, com a mínim, els espais lliures i les zones verdes públiques més rellevants, així com els itineraris que permeten la seua connexió.

3. La identificació i la caracterització dels espais que componen la infraestructura verda de la Comunitat Valenciana es realitzarà en els instruments de planificació territorial i urbanística, a escala regional, supramunicipal, municipal i urbana, i serà la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i paisatge l’encarregada de supervisar la seua coherència i funcionalitat i delimitar-la en la cartografia temàtica de l’Institut Cartogràfic Valencià. ****[7]****

4. La planificació urbanística i territorial definirà i caracteritzarà la infraestructura verda amb caràcter previ a l’ordenació d’usos i activitats en el territori.

5. Les funcions de la infraestructura verda són les següents:

a) Preservar els principals elements i processos del patrimoni natural i cultural, i dels seus béns i servicis ambientals i culturals.

b) Assegurar la connectivitat ecológica i territorial necessària per a la millora de la biodiversitat, la salut dels ecosistemes i la qualitat del paisatge.

c) Proporcionar una metodologia per al disseny eficient del territori i una gradació de preferències quant a les alternatives dels desenrotllaments urbanístics i de l’edificació.

d) Orientar de manera preferent les possibles alternatives dels desenrotllaments urbanístics cap als sóls de menor valor ambiental, paisatgístic, cultural i productiu.

e) Evitar els processos d’implantació urbana en els sóls sotmesos a riscos naturals i induïts, de caràcter significatiu.

f) Afavorir la continuïtat territorial i visual dels espais oberts.

g) Vertebrar els espais de major valor ambiental, paisatgístic i cultural del territori, així com els espais públics i les fites conformadores de la imatge i la identitat urbana, per mitjà d’itineraris que propicien la millora de la qualitat de vida de les persones i el coneixement i el gaudi de la cultura del territori.

h) Millorar la qualitat de vida de les persones en les àrees urbanes i en el medi rural, i fomentar una ordenació sostenible del medi ambient urbà.

 

**Article 5. Espais que integren la infraestructura verda i la seua incorporació a esta** ****[8]****

1. La infraestructura verda conté determinats espais i elements que exerceixen una funció ambiental i territorial, incloent-hi tant àmbits protegits per una regulació específica com altres que no posseeixen esta protecció. Per als uns i els altres, les disposicions normatives d’esta llei, i les dels plans urbanístics i territorials, regularan els usos i aprofitaments que siguen compatibles amb el manteniment de l’estructura i la funcionalitat de la infraestructura esmentada.

2. Formen la infraestructura verda de la Comunitat Valenciana:

a) Els espais que integren la Xarxa Natura 2000 a la Comunitat Valenciana, seleccionats o declarats de conformitat amb el que estableix la legislació de l’Estat sobre el patrimoni natural i la biodiversitat.

b) Els espais naturals protegits, declarats com a tals d’acord amb la legislació sobre espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana.

c) Les àrees protegides per instruments internacionals en la legislació de l’Estat sobre el patrimoni natural i la biodiversitat.

d) Els ecosistemes humits i masses d’aigües, continentals i superficials, així com els espais adjacents a estos que contribuïsquen a formar paisatges d’elevat valor que tinguen l’aigua com a element articulador.

e) Els espais de la zona marina la delimitació, l’ordenació i la gestió dels quals haja de fer-se de forma conjunta amb els terrenys litorals a què estan associats, tenint en compte el que disposa la legislació i la planificació sectorials, l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana i els instruments que la despleguen.

f) Els espais costaners d’interés ambiental i cultural que no estan inclosos en els casos anteriors peró que s’hagen arreplegat en el planejament urbanístic, en l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana o en els instruments que la despleguen, o en els plans i projectes promoguts per l’administració sectorial amb competències en matèria de costes.

g) Les forests de domini públic i d’utilitat pública o protectores que es troben incloses en el corresponent catàleg, les àrees de sól forestal de protecció, segons la normativa sectorial aplicable, i els terrenys necessaris o convenients per a mantindre la funcionalitat de les zones forestals protegides.

h) Les àrees agrícoles que, per la seua elevada capacitat agrológica, per la seua funcionalitat respecte dels riscos del territori, per conformar un paisatge cultural identitari de la Comunitat Valenciana o per ser àmbits de productes agropecuaris de proximitat o excel·lència que garantisquen la seguretat alimentària mitjançant el subministrament de productes d’alimentació, siguen adequades per a la seua incorporació a la infraestructura verda i així establisca la planificació territorial, urbanística o sectorial.

i) Els espais d’interés paisatgístic inclosos o declarats com a tals en l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana, en els instruments que la desenrotllen, o els incorporats a la planificació a partir dels instruments propis de l’ordenació i gestió paisatgística que es defineixen en l’article següent.

j) Els espais d’elevat valor cultural que tinguen eixa consideració en aplicació de la normativa sectorial de protecció del patrimoni cultural, artístic o históric, incloent-hi els seus entorns de protecció.

k) Les zones crítiques per la possible incidència de riscos naturals, directes i induïts, de caràcter significatiu, que estiguen delimitats i caracteritzats per la normativa de desplegament d’esta llei, per l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana o pels instruments que la desenrotllen.

l) Les àrees que el planejament territorial, ambiental i urbanístic, en desplegament d’esta llei i de les respectives normatives sectorials, establisca explícitament com a adequades, tant pel seu valor actual com pel seu valor potencial, per a la seua incorporació a la infraestructura verda, per ser necessàries per al manteniment de la seua estructura i funcionalitat.

m) Els àmbits que garantisquen l’adequada connectivitat territorial entre els diversos elements constitutius de la infraestructura verda, amb especial referència als llits fluvials i les riberes d’aquests, els camins ramaders i altres afectacions de domini públic que complisquen aquesta funció, i també els corredors ecológics i funcionals.

n) Els espais ubicats en el sól urbà i en el sól urbanitzable que la planificació municipal considere rellevants per a formar part de la infraestructura verda, per les seues funcions de connexió i integració paisatgística dels espais urbans amb els elements de la infraestructura verda situats en l’exterior dels teixits urbans. Caldrà ajustar-se no sols a la identificació puntual d’estos espais sinó també a les seues possibilitats d’interconnexió ambiental i de recorreguts.

3. Els espais que tinguen una regulació ambiental, cultural o sectorial específica s’incorporaran a la infraestructura verda amb la seua declaració, catalogació o aprovació de l’instrument que els regule. Per a la resta d’espais, la seua incorporació es produirà amb l’aprovació de l’instrument de planejament territorial o municipal que els identifique, els caracteritze i regule els usos i aprofitaments que siguen compatibles amb el manteniment de l’estructura i funcionalitat d’esta infraestructura; i la seua exclusió, en revisions o modificacions posteriors del planejament, haurà de ser objecte d’una justificació detallada.

4. En la infraestructura verda forestal qualificada com a muntanya de domini i utilitat pública que es trobe inclosa en el catàleg corresponent situat en la franja dels primers deu quilómetres des de la línia litoral, només es poden desenvolupar-se usos compatibles amb el manteniment i la funcionalitat d’aquesta infraestructura i dels valors forestals que alberga.

Poden autoritzar-se usos extractius relacionats directament amb el medi marí i costaner, com salines, torberes i aigües minerals.

 

 

CAPÍTOL II  
 El paisatge

 

**Article 6. El paisatge: definició, objectius i instruments**

1. Paisatge és qualsevol part del territori, tal com és percebut per qui l’habita, el caràcter del qual resulta de la interacció de factors naturals i humans.

Són paisatges de rellevància regional aquells que per la seua escala, singularitat, estima social i valors són representatius de la diversitat territorial de la Comunitat Valenciana. Aquests paisatges s’identifiquen en l’Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana. ****[9]****

2. El paisatge s’integrarà en totes les polítiques sectorials que incidisquen en este, tant a escala autonómica, com a escala supramunicipal o local. En concret, la planificació territorial i urbanística, en el marc del Conveni Europeu del Paisatge, s’orientarà per les finalitats següents:

a) Conservarà i valorarà els paisatges més valuosos i socialment apreciats que identifique, i integrarà els paisatges de rellevància regional definits per l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana, pels plans d’acció territorial que els desenrotllen en esta matèria o pels delimitats amb un caràcter rellevant per normes nacionals o internacionals.

b) Adoptarà mesures de gestió, millora i salvaguarda de la qualitat, tant dels paisatges naturals i rurals com dels urbans i periurbans, a partir dels objectius de qualitat paisatgística que s’establisquen per a estos.

c) Formularà mesures com a resultat de la participació pública i de la coordinació de les distintes administracions competents, per mitjà de la incorporació d’instruments per a la protecció, gestió i ordenació del paisatge.

3. El paisatge condicionarà la implantació d’usos, activitats i infraestructures, la gestió i conservació d’espais naturals i la conservació i posada en valor d’espais culturals, per mitjà de la incorporació en els seus plans i projectes de condicionants, criteris o instruments de paisatge.

4. Els instruments de paisatge han de ser:

a) Els estudis de paisatge, que analitzen l’ordenació urbana i territorial i els processos que incideixen en el paisatge, que fixen objectius de qualitat paisatgística i estableixen mesures destinades a la protecció, a l’ordenació i a la gestió, d’acord amb l’annex I d’aquesta llei. Són els adequats per als plans d’acció territorial, plans generals estructurals, el pla d’ordenació detallada i poden ser-ho per a plans especials i modificacions de plans generals d’ampli àmbit territorial.

b) Els estudis d’integració paisatgística, que valoren els efectes sobre el caràcter i la percepció del paisatge de plans, projectes i actuacions amb incidència en el paisatge i estableixen mesures per a evitar o mitigar els possibles efectes negatius, conforme a l’annex II d’aquesta llei. En els instruments de planejament sotmesos a avaluació ambiental i territorial estratègica simplificada que no tinguen incidència en el paisatge no serà exigible estudi d’integració paisatgística, en el cas que així ho determine l’órgan ambiental i territorial estratègic com també un informe del departament amb les competències de paisatge.

c) Els programes de paisatge, que concreten les actuacions necessàries per a garantir la preservació, la millora i la posada en valor de paisatges que requereixen intervencions específiques i integrades, d’acord amb l’annex III d’aquesta llei. ****[10]****

5. Els instruments de paisatge a què es refereix l’apartat anterior s’han de sotmetre en tot cas a participació pública i consulta a les administracions públiques afectades perquè es pronuncien en un termini màxim igual al del procediment del document al qual s’adjunte. Quan estiguen vinculats a un pla o projecte, ho han de fer dins del procediment en què s’aproven aquests. La participació pública d’aquests instruments ha de tenir per objecte:

a) Fer accessible, mitjançant els instruments de paisatge, la informació rellevant sobre les accions establides pel pla o el projecte al qual s’adjunte, els efectes sobre el paisatge existent i la qualitat dels generats, ja siguen naturals, rurals, urbans o periurbans.

b) Obtenir informació útil del públic interessat i facilitar i canalitzar el dret a formular observacions i comentaris en aquelles fases inicials del procediment en què estiguen obertes totes les opcions.

c) En els estudis de paisatge i d’integració paisatgística, conèixer l’opinió o preferències del públic interessat respecte del valor dels paisatges concernits, de la definició dels objectius de qualitat paisatgística i de les opcions considerades en els plans o els projectes als quals s’adjunten, i en el cas dels programes, participar en la definició dels seus objectius concrets. ****[11]****

6. Els estudis de paisatge podran tramitar-se de manera independent i s’aprovaran per resolució de la direcció general competent en matèria de paisatge. ****[12]****

 

 

CAPÍTOL III  
 Criteris de l’ocupació racional del sól

 

**Article 7. Criteris generals de creixement territorial i urbà**

1. La planificació urbanística i territorial classificarà sól urbà i sól urbanitzable en una dimensió suficient per a satisfer les demandes que la justifiquen i impedir l’especulació, basant-se en necessitats reals, previstes o sobrevingudes, i es justificarà per mitjà de paràmetres objectius que analitzen les expectatives i les possibilitats estratègiques de cada municipi en el seu context supramunicipal, d’acord amb l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana.

2. A fi de procurar un desenvolupament territorial i urbanístic sostenible i que incorpore la perspectiva de gènere, la planificació territorial i urbanística:

a) Ha de prioritzar i, si escau, promoure, la culminació dels desenvolupaments existents i l’ocupació sostenible del sól, que en preveja la rehabilitació i la reutilització, i també l’ús dels habitatges buits, com a opció preferent sobre el nou creixement, per a evitar la segregació i la dispersió urbanes, a fi de possibilitar el manteniment de la funció primària del territori com a base de la protecció dels valors ambientals dels espais urbans, rurals i naturals i de la correcta integració i cohesió espacials dels diversos usos o activitats, tot a fi de reduir la generació de desplaçaments.

b) Ha d’impulsar la rehabilitació edificatória, i també la regeneració i la renovació urbanes, de forma preferent als espais urbans vulnerables, entenent com a tals aquelles àrees urbanes que patisquen processos d’abandó, obsolescència o degradació del teixit urbà o del patrimoni edificat, o llocs on un percentatge majoritari de la població resident es trobe en risc d’exclusió per raons de desocupació, insuficiència d’ingressos, edat, discapacitat o altres factors de vulnerabilitat social, com també els conjunts histórics. ****[13]****

3. El departament competent en matèria d’ordenació del territori, dins del marc de les consultes a les administracions públiques que recull l’article 53 de la llei, emetrà un informe amb caràcter vinculant sobre l’aplicació a la planificació territorial i urbana de les determinacions de l’Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana i dels plans d’acció territorial que així ho expressen en les seues disposicions normatives. ****[14]****

 

**Article 8. Criteris generals d’ordenació i integració paisatgística**

La planificació territorial i urbanística, la implantació d’usos i els projectes d’infraestructures, preservaran i potenciaran la qualitat dels paisatges i la seua percepció visual aplicant els criteris següents:

a) Les construccions s’adaptaran al medi en què se situen, siga rural o urbà, tenint en compte els elements culturals existents en l’àmbit de l’actuació.

b) Es respectaran els elements culturals, la topografia i la vegetació com a elements conformadors del caràcter dels paisatges, els quals seran considerats condicionants i referents dels projectes.

c) Totes les actuacions garantiran la correcta visualització i accés al paisatge. Per a aixó:

1.r Mantindran el caràcter i les condicions de visibilitat dels paisatges de major valor, especialment els agropecuaris tradicionals, els oberts i naturals, les perspectives de conjunts urbans histórics o tradicionals, els elements culturals i l’entorn de recorreguts escènics.

2.n Amb caràcter general, es preservaran de la urbanització i de l’edificació els elements dominants que constitueixen referències visuals del territori: crestes de muntanyes, cúspides del terreny, vores de penya-segats, zones amb pendents elevades, fites i elevacions topogràfiques.

3.r Respectaran les zones d’afecció paisatgística i visual al voltant dels punts d’observació que faciliten les vistes més significatives de cada lloc i les que contribuïsquen a la posada en valor de la infraestructura verda.

d) Les unitats de paisatge, definides com les àrees geogràfiques amb una configuració estructural, funcional o perceptiva diferenciada, que han adquirit els caràcters que les defineixen al llarg del temps, constituiran una referència preferent en la zonificació del territori proposada en els plans territorials i urbanístics.

e) Els desenrotllaments territorials i urbanístics s’integraran en la morfologia del territori i del paisatge, i definiran adequadament les vores urbanes i la silueta urbana, i preservaran la singularitat paisatgística i la identitat visual del lloc.

f) La planificació urbanística i territorial adoptarà determinacions per al control dels elements amb incidència en la qualitat del paisatge urbà, i garantirà amb el disseny dels espais públics i el viari la funcionalitat de la infraestructura verda i el manteniment de les principals vistes i perspectives que el caracteritzen.

 

**Article 9. Criteris generals d’ordenació dels recursos hídrics en el territori******[15]****

La planificació territorial i urbanística, en el marc d’una gestió sostenible, racional i integral dels recursos hídrics:

a) Identificarà les masses d’aigua, superficials i subterrànies i les zones humides així com les zones vulnerables i sensibles a la contaminació de les aigües, i regularà perímetres de protecció entorn de les captacions d’aigua per a la producció d’aigua potable.

b) Adaptarà els nous desenvolupaments territorials a la gestió i l’ús sostenible a llarg termini de les masses d’aigua.

c) Ubicarà espais lliures d’edificació al costat del domini públic hidràulic, al llarg de tota la seua extensió i en les zones amb elevada perillositat per inundacions, i promourà, preservarà i posarà en valor el bon estat de les masses d’aigua, els paisatges d’aigua i el seu patrimoni hidràulic.

d) Respectarà el règim hidrológic, la morfologia dels caixers fluvials i l’espai fluvial ripari, llevat que existisquen causes justificades d’interès general.

e) Preveurà infraestructures de sanejament i de depuració que eviten abocaments contaminants al subsól i al domini públic hídric o marítim, i que asseguren la qualitat mínima dels efluents segons la normativa aplicable.

f) Evitarà els nous desenvolupaments en les zones de risc d’inundació significatiu, llevat que, a falta d’alternatives de localització, puguen implementar-se mesures correctores suficients i s’evite l’increment del risc d’inundació a tercers.

g) Els instruments de planejament general poden incloure la proposta a l’administració competent de la reassignació de les concessions i els títols de drets d’aigua als nous usos que sorgisquen de la nova classificació del sól.

 

**Article 10. Criteris d’integració territorial i paisatgística de les infraestructures**

Els plans territorials, urbanístics i sectorials:

a) Fixaran les reserves de sól necessàries per a facilitar la construcció o ampliació de les infraestructures supramunicipals. Estes es dissenyaran i implantaran considerant la morfologia i permeabilitat del territori, la seua integració en el paisatge, la seua afecció a la infraestructura verda, així com la prevenció de riscos naturals i induïts.

b) Prioritzaran la gestió eficaç de les infraestructures existents i canalitzaran la seua implantació cap a corredors multifuncionals que les compatibilitzen per a economitzar el consum de sól.

 

**Article 11. Criteris per a l’ordenació del sistema rural valencià**

1. Els nous desenrotllaments urbans i l’ordenació dels existents en els municipis del sistema rural valencià definit en l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana s’adaptaran a les seues condicions históriques d’escala, morfologia territorial, entorn paisatgístic i valor cultural. S’evitaran les noves transformacions que menyscaben el caràcter rural dels assentaments i els valors de l’espai on s’emmarquen.

2. La planificació territorial i urbanística:

a) Ordenarà per a cada àmbit rural els diversos usos que siguen propis, compatibles o complementaris de l’activitat agrària, i establirà mesures i accions per a potenciar-la i per a millorar el paisatge local.

b) Contribuirà al manteniment de l’equilibri territorial de la Comunitat Valenciana, millorant les condicions de vida de la població dels municipis del medi rural i procurant la revitalització dels nuclis tradicionals i la reutilització dels seus immobles.

3. La planificació i la implantació d’usos i activitats en el medi rural s’ajustarà a les directrius paisatgístiques següents, a fi de garantir una adequada integració en el seu entorn:

a) Les característiques volumètriques o compositives de les construccions seran les própies de les zones rurals. ****[16]****

b) Amb caràcter general, s’evitaran les construccions en llocs próxims a carreteres, llits o vies pecuàries.

c) S’evitarà la col·locació i el manteniment d’anuncis, cartells i tanques publicitàries, excepte els que tinguen caràcter institucional o indicatiu i els que disposen de l’expressa autorització demanial i no generen un impacte paisatgístic.

4. S’afavorirà la reversibilitat de les instal·lacions i construccions subjectes a temporalitat emprant materials, tècniques i recursos adequats que puguen biodegradar-se, desmuntar-se o ser reutilitzats posteriorment. ****[17]****

 

**Article 12. Millora de la qualitat de vida a les ciutats**

1. La planificació territorial i urbanística contribuirà a la vertebració territorial de la Comunitat Valenciana i potenciarà un sistema de ciutats policèntric que estenga la prestació de béns i servicis de forma equitativa al conjunt del territori.

2. La planificació territorial i urbanística contribuirà al manteniment de la viabilitat, diversitat i vitalitat dels centres histórics i a la seua dotació d’equipaments i servicis en condicions de qualitat i suficiència.

3. L’ordenació d’usos i el disseny urbà atendran els principis d’accessibilitat universal i de mobilitat sostenible, amb un sistema de transport públic eficient, qualificat i fiable, i assegurarà la comoditat per al trànsit de vianants i de ciclistes, per mitjà d’una adequada estructura i morfologia dels carrers, espais públics i seccions viàries.

4. Els nous espais públics, o la seua reforma, han de configurar la imatge urbana com el resultat d’un projecte unitari, coherent i articulat per la infraestructura verda urbana i la xarxa d’espais dotacionals. En cap cas els espais públics poden conformar-se com un mer resultat residual i inconnex de les implantacions privades.

5. L’ordenació de l’edificació i del seu ús s’ajustarà a criteris d’eficiència energètica, de reducció d’emissions i residus, i a la implantació de les energies renovables.

 

**Article 13. Cohesió social, perspectiva de gènere i urbanisme******[18]****

1. L’ordenació territorial i urbanística procurarà les condicions necessàries per a aconseguir ciutats socialment integrades, i evitarà solucions espacials discriminatóries que generen àrees marginals i ambients d’exclusió social, que són contràries als valors constitucionals.

2. Les polítiques i els plans de les administracions públiques en matèria d’urbanisme i ordenació del territori han d’incloure mesures destinades a fer efectiu el principi d’igualtat entre les persones. En aquest sentit, la perspectiva de gènere s’ha d’incloure en el disseny, la definició i l’execució del planejament urbanístic, ha de complir amb els criteris de l’annex XII d’aquesta llei i, com a mínim, amb els elements clau següents: ****[19]****

a) La interrelació, la proximitat i la combinació dels usos per fer confluir les quatre esferes de la vida quotidiana –productiva, reproductiva, política i personal– i atorgar-los el mateix valor.

b) La sostenibilitat com a eix que, de forma transversal, impregna tot l’urbanisme que ha de tenir cura del medi: aigua, energia, contaminació, sól, residus, medi natural, zones verdes o espais naturals.

c) Emprar el concepte de ciutat cuidadora com a model urbà, és a dir, que l’espai urbà, la mobilitat, el transport públic, l’accessibilitat, la seguretat, l’equipament i el disseny dels habitatges estan en funció de les persones i la vida quotidiana.

d) Garantir el dret d’informació de la ciutadania i dels col·lectius afectats, com també fomentar la participació ciutadana en totes les fases, tenint especial cura d’incloure tant la paritat com la diversitat en totes les vessants, inclosa la participació de la infància. Cal prioritzar criteris inclusius i afavorir l’equitat en l’accés als serveis i les infraestructures urbanes.

e) L’ús de llenguatge inclusiu en la redacció dels documents i l’adaptació del llenguatge en els processos participatius per fomentar la inclusió.

3. L’elaboració i el seguiment dels instruments territorials i urbanístics ha de garantir el dret d’informació dels ciutadans i els col·lectius amb interessos afectats, i fomentar la participació ciutadana en totes les fases.

4. L’ordenació urbanística ha de reservar sól, d’acord amb l’article 33 d’aquesta llei, per a habitatges subjectes a algun règim de protecció pública, sempre ponderant les necessitats municipals i supramunicipals, amb una distribució territorial equilibrada i una adequada connexió amb els equipaments i els serveis.

5. Els plans municipals ordenaran les reserves de dotacions públiques i l’obtenció del sól necessari per a implantar-les, d’acord amb la planificació sectorial en matèria sanitària, educativa, de serveis socials, administrativa i d’infraestructures. Els órgans administratius competents en aquestes matèries participaran en els processos d’aprovació dels plans. ****[20]****

 

 

TÍTOL II  
 Instruments d’ordenació

 

CAPÍTOL I  
 Instruments d’ordenació

 

**Article 14. Tipus d’instruments d’ordenació******[21]****

1. Són instruments de planejament urbanístic i territorial d’àmbit supramunicipal els següents:

a) L’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana.

b) Els plans d’acció territorial.

c) Els plans generals estructurals mancomunats.

2. Són instruments de planejament urbanístic i territorial d’àmbit municipal els següents:

a) El pla general estructural.

b) En desplegament del pla general estructural, l’ordenació detallada es concreta per mitjà dels instruments següents:

1.r El pla d’ordenació detallada.

2.n Els plans de reforma interior.

3.r Els plans parcials.

4.t Els estudis de detall.

3. També són instruments d’ordenació els plans especials, els catàlegs de proteccions i els projectes d’inversions estratègiques sostenibles.

4. El contingut i els documents dels instruments d’ordenació s’ajustaran als principis de mínim contingut necessari, màxima simplificació i proporcionalitat. Només podran exigir-se aquells documents expressament previstos per una norma amb rang de llei.

 

 

CAPÍTOL II  
 Planejament d’àmbit supramunicipal

 

Secció I. L’estratègia territorial de la comunitat valenciana

 

**Article 15. Objecte, funcions, continguts i documentació de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana**

1. L’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana és l’instrument marc de l’ordenació del territori en l’àmbit de la Comunitat Valenciana i té com a finalitat la consecució d’un territori integrador en la part social, respectuós en l’ambiental i competitiu en l’económica.

2. Són funcions de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana:

a) Identificar les grans oportunitats del territori i proposar les accions necessàries per al seu aprofitament racional i sostenible.

b) Establir els objectius, principis i criteris que constitueixen el marc de referència de les decisions amb incidència territorial.

c) Orientar els processos de planificació territorial i urbanística cap a la consecució del model territorial desitjat pels ciutadans.

d) Definir les estratègies adequades per a l’ordenació i gestió de la infraestructura verda del territori.

e) Integrar de manera coherent i eficient totes les actuacions que tenen una projecció sobre el territori, tant les actuacions sectorials de les administracions públiques com les actuacions d’iniciativa privada que tinguen un interés general.

3. Els objectius i principis directors de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana són vinculants per al conjunt de les administracions públiques amb àmbit competencial a la Comunitat Valenciana. Estos objectius i principis, així com els criteris d’ordenació del territori que s’estableixen en l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana, s’incorporaran des del principi en l’avaluació ambiental i territorial de tots els programes, plans i projectes amb incidència sobre el territori.

4. El contingut de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana inclourà, com a mínim:

a) Objectius territorials estratègics establits a mitjà i llarg termini i amb un elevat consens social, i els indicadors per a avaluar el seu grau de compliment.

b) Diagnóstic territorial, que expresse els principals problemes, tendències i oportunitats del territori de la Comunitat Valenciana i propose escenaris i possibles opcions de futur.

c) Estructura territorial, que es definirà per a coordinar la projecció espacial de les distintes polítiques sectorials i la planificació territorial i urbanística.

d) Estratègies i projectes de canvi en el territori, per a aprofitar les oportunitats territorials d’una manera eficaç i eficient.

e) Àrees funcionals, identificades com a àmbits territorials d’escala intermèdia per a una planificació i gestió supramunicipal capaç d’articular l’espai regional.

f) Fórmules de governança territorial, que permeten la cooperació i coordinació administrativa i publicoprivada per a desenrotllar projectes dinamitzadors del territori.

g) Directrius d’ordenació del territori, el grau de vinculació de les quals s’establirà en la mateixa Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana, per a planificar i gestionar adequadament la infraestructura verda i els processos d’ocupació del sól.

5. L’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana es formalitzarà amb la documentació gràfica i escrita que siga més adequada per a la definició dels continguts abans expressats.

 

 

Secció II. Els plans d’acció territorial

 

**Article 16. Plans d’acció territorial: objecte, funcions, continguts i documentació**

1. Els plans d’acció territorial són instruments d’ordenació territorial que desenrotllen, en àmbits territorials concrets o en àmbits sectorials específics, els objectius, els principis i els criteris de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana. El seu àmbit pot comprendre, en tot o en part, diversos termes municipals.

2. Els plans d’acció territorial seran de caràcter sectorial o integrat, en funció del fet que els seus objectius i estratègies estiguen vinculats a un o més sectors de l’acció pública.

3. Són funcions dels plans d’acció territorial, en el seu àmbit d’actuació:

a) Concretar i completar els objectius, principis, criteris i propostes de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana, i adaptar-los a la realitat territorial.

b) Definir els objectius, principis i criteris territorials per a les actuacions sectorials supramunicipals de les administracions públiques.

c) Coordinar la planificació urbanística municipal i la sectorial per a l’èxit dels seus objectius de sostenibilitat.

d) Definir la infraestructura verda en el seu àmbit d’actuació i establir-ne fórmules participatives de gestió.

e) Proposar accions, projectes, directrius i fórmules de governança territorial, per a assegurar un desenrotllament territorial eficient i racional.

4. Aquests plans podran:

a) Desenrotllar, completar i, fins i tot, modificar aspectes de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana, com a conseqüència d’una anàlisi territorial de més detall respecte del seu àmbit, mantenint la coherència amb la planificació sectorial de la Generalitat.

b) Reservar terrenys per a dotacions d’interés supramunicipal, zonificar i classificar terrenys directament i articular l’ordenació urbanística de centres, eixos o entorns d’àmplia influència supramunicipal.

c) Modificar les determinacions de l’ordenació estructural dels plans d’àmbit municipal, així com ordenar l’adaptació d’aquests a les seues noves previsions, fixant terminis a aquest efecte. Si, després de l’aprovació del pla d’acció territorial, el planejament municipal és més restrictiu i l’adaptació no és automàtica, aquest es farà mitjançant el procediment següent:

i) L’ajuntament elaborarà una memória justificativa tenint en compte, com a mínim, els criteris següents: usos, intensitat, ocupació de sól i parcel·la i distància a elements protegits.

ii) La memória justificativa haurà de sotmetre’s a informació pública per un període mínim de 20 dies.

iii) Una vegada finalitzat el període d’informació pública, l’ajuntament elaborarà el document definitiu de memória justificativa, que haurà de ser aprovat pel ple de l’ajuntament.

iv) La competència per a adaptar el planejament municipal als plans d’acció territorial correspon a la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i paisatge, que ha de dictar la resolució d’adaptació del planejament municipal, previ informe en matèria d’ordenació del territori i de paisatge.  ****[22]****

d) Per causa d’interès general de caràcter supramunicipal, els plans d’acció territorial podran establir o modificar l’ordenació estructural de diversos municipis tenint en compte els criteris d’ordenació i gestió de la infraestructura verda i les relacions económiques i funcionals entre municipis, incloent-hi fórmules de compensació intermunicipal. ****[23]****

5. Els plans d’acció territorial inclouran, com a mínim, els continguts següents:

a) Definició d’objectius, amb el grau de concreció suficient per a orientar el desplegament i l’execució de les seues estratègies, i indicadors per a avaluar-ne el grau de compliment.

b) Anàlisi territorial de la informació rellevant relativa a: infraestructura verda, assentaments poblacionals i evolució demogràfica, sistema productiu, renda i benestar, infraestructures, equipaments, vivenda i planejament vigent, cohesió social i govern del territori, així com altres dades que proporcione la sistematització de la informació obtinguda per l’administració del territori.

c) Diagnóstic del territori i definició d’escenaris de futur, detallant la problemàtica i les oportunitats del seu àmbit d’actuació, i identificant les seues causes i els agents l’actuació dels quals siga rellevant per a assolir els objectius del pla.

d) Estratègies del pla per a la consecució dels objectius proposats, incloent-hi la definició de projectes i accions dinamitzadores i valorant els efectes que la consecució dels objectius proposats tindrà sobre els elements enunciats en l’apartat anterior.

e) Accions que s’han de promoure per a la consecució dels seus objectius.

f) Directrius, criteris i normes que regulen les decisions publiques sobre la infraestructura verda del territori, la formulació del planejament municipal, les transformacions futures del territori, les declaracions d’interès comunitari, els projectes d’inversions estratègiques sostenibles, els projectes d’infraestructura pública més rellevants i, en general, l’exercici de les competències públiques amb projecció territorial. ****[24]****

6. Els plans d’acció territorial es formalitzaran amb la documentació gràfica i escrita que siga més adequada per a la definició del seu contingut i per a la seua avaluació ambiental i territorial.

 

 

Secció III. Actuacions territorials estratègiques

 

**Article 17. Projectes d’inversions estratègiques sostenibles. Definició i requisits******[25]****

1. Els projectes d’inversions estratègiques sostenibles tenen per objecte l’ordenació, la gestió i el desenvolupament d’intervencions territorials d’interès general i estratègic, de rellevància supramunicipal, que així siguen declarades pel Consell. També poden tenir aquesta consideració aquelles activitats legalment implantades, peró el caràcter de les quals s’haguera plantejat originàriament de manera temporal, comporten fixació o increment de l’ocupació i adopten solucions que en garantisquen o en milloren la integració en la infraestructura verda del territori i l’aplicació de solucions sostenibles basades en la naturalesa. ****[26]****

2. Els projectes d’inversions estratègiques sostenibles poden ser d’iniciativa pública, privada o mixta i localitzar-se en terrenys situats en un o més termes municipals, siga quina siga la zonificació, classificació, estat d’urbanització o ús previst pel planejament urbanístic i territorial anterior a l’aprovació.

3. L’àmbit del projecte d’inversió estratègica sostenible ha de constituir una única zona d’ordenació urbanística, l’ús predominant de la qual ha de ser el propi del projecte que motiva la modificació. Des del començament de la iniciativa ha de realitzar-se un estudi d’alternatives tant del document d’ordenació com del projecte a executar.

4. Han de constituir-se com una única parcel·la urbanística d’acord amb l’ús o activitat a què es destina, amb inscripció registral d’aquesta condició sobre la finca o finques registrals compreses. Es poden desenvolupar mitjançant societat de caràcter empresarial, pública, privada o mixta i executada en règim d’unitat de gestió pels titulars. De forma excepcional, pot donar-se lloc a distintes parcel·les urbanístiques amb titulars distints, peró els usos i les edificacions autoritzables en aquestes sempre han d’estar directament relacionats, o ser complementaris, amb l’activitat que motiva el projecte d’inversió estratègica sostenible.

5. Ha de justificar-se la dificultat de dur-ne a terme el desenvolupament per algun dels mecanismes següents:

a) Els instruments d’ordenació establits en la secció IV del capítol III del títol II, llibre 1, d’aquesta llei, per no ser necessària la previsió en l’ordenació de sóls o dotacions de destinació pública constituents d’un teixit urbà propi de la trama dels polígons industrials o terciaris, excepte els estrictament precisos per a garantir-ne seua connexió amb les xarxes generals, en vincular-se la totalitat del sól a l’ús o l’activitat a la qual es destina el projecte d’inversió estratègica sostenible. ****[27]****

6. En projectes d’inversions estratègiques sostenibles, han de concórrer aquests requisits:

a) Congruència amb l’Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana:

contribuir a la consecució dels seus objectius i directrius.

b) Interès general: produir un impacte supramunicipal favorable i permanent des del punt de vista económic, social i ambiental, especialment en la creació d’ocupació; circumstància que ha d’acreditar-se mitjançant l’aportació d’un estudi de viabilitat, de sostenibilitat económica i d’impacte de gènere de l’actuació.

L’estudi d’impacte económic i social sobre l’ocupació ha d’incorporar una anàlisi de la possible repercussió en l’ocupació preexistent a la tramitació del projecte d’inversió estratègica sostenible en sectors i usos iguals o semblants als previstos en el projecte d’inversió estratègica sostenible i una previsió d’evolució i el balanç d’ocupació d’homes i dones, a mitjà i llarg termini en l’àmbit d’influència del projecte d’inversió estratègica sostenible.

c) Integració territorial: ser compatible amb la infraestructura verda, integrar-se en la morfologia del territori i el paisatge i connectar adequadament amb les xarxes de mobilitat sostenible, ponderant positivament les de transport públic i els sistemes no motoritzats.

d) Localització selectiva: ubicar-se aprofitant singularitats del territori que impliquen avantatges comparatius de localització, siga per accessibilitat, entorn ambiental o paisatgístic o per la presència i la posició d’equipaments o infraestructures de qualitat.

e) Efectivitat: executar-se de forma immediata, sense perjudici de les fases espacials o temporals que es prevegen en el desenvolupament.

f) Rellevància: acollir usos i activitats que contribuïsquen a l’equitat, l’excel·lència i la qualificació del territori amb projecció o àmbit d’influència d’escala internacional, nacional o, si més no, regional quan se situen en l’àmbit rural. Els projectes empresarials que implanten aquests usos i activitats s’han d’adequar a les categories següents:

1.r Actuacions que contribuïsquen a millorar la competitivitat territorial, la reconversió de sectors económics, el desenvolupament i la innovació tecnológica, la cooperació entre agents económics, l’atracció de talents, la internacionalització d’empreses i, en general, la creació d’ocupació estable i de qualitat, equilibrada entre homes i dones.

Les actuacions i els usos únicament han de ser de caràcter terciari, industrial o logístic. No s’hi permeten els usos residencials, comercials o d’oci, excepte en aquells percentatges complementaris i, en tot cas, minoritaris que donen servei a l’ús principal.

2.n Actuacions significatives de millora del sistema rural d’acord amb l’Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana i que hi afavorisquen l’ocupació estable, especialment de les dones, basades en l’aprofitament dels recursos endógens o en l’atracció d’activitats innovadores compatibles amb el medi on s’ubique. S’hi exclouen els usos de caràcter residencial.

g) Justificació que el territori d’ubicació puga absorbir l’impacte associat a l’activitat d’acord amb els continguts de l’Estudi d’avaluació ambiental estratègica.

7. La implantació de PIES (Projectes d’Inversions Estratègiques Sostenibles) en infraestructura verda catalogada ha de complir la normativa sectorial que la regula.

 

 

Secció IV. Plans generals estructurals mancomunats

 

**Article 18. Plans generals estructurals mancomunats**

1. Els municipis podran promoure plans generals estructurals mancomunats, que comprenguen dos o més termes municipals complets.

2. El contingut d’estos plans és el que es regula en la secció I, del capítol III, d’este títol.

3. El procediment d’aprovació d’estos plans és el que es regula en el capítol II, del títol III, del llibre I, d’esta llei, si bé els órgans competents per a la realització dels diferents tràmits a escala municipal seran els que siguen procedents d’acord amb la legislació de les bases de règim local.

 

CAPÍTOL III  
 Planejament d’àmbit municipal

 

**Article 19. Nivells d’ordenació municipal: ordenació estructural i ordenació detallada**

1. L’ordenació territorial i urbanística d’un municipi s’efectua, en atenció al rang i escala de les seues determinacions, en dos nivells: ordenació estructural i ordenació detallada.

2. L’ordenació estructural defineix el model territorial i urbanístic del municipi, coordina i regula la localització espacial dels usos generals en tot el territori municipal, classifica el sól, estableix les condicions bàsiques per al seu desenrotllament i sostenibilitat i defineix zones de distinta utilització del sól i les vertebra per mitjà de la infraestructura verda i la xarxa primària de dotacions públiques. La integren les determinacions així qualificades per esta llei. L’ordenació estructural s’establix en el pla general estructural i pot ser modificada pels instruments de planejament de desenrotllament, en els termes establits en esta llei.

3. L’ordenació detallada desenrotlla i concreta l’ordenació estructural i regula l’ús detallat del sól i l’edificació. La integren les determinacions així qualificades per esta llei i aquelles altres que no tinguen específicament assignat un caràcter estructural.

4. L’ordenació detallada s’establix en el pla d’ordenació detallada, en els plans parcials, en els plans de reforma interior i en els estudis de detall.

 

 

Secció I. El pla general estructural i l’ordenació estructural

 

**Article 20. Funció i àmbit del pla general estructural**

El pla general estructural estableix l’ordenació estructural d’un o més municipis complets; ha d’ajustar-se a les previsions de l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana i a les dels plans supramunicipals. L’aprovació del pla general estructural és prèvia i necessària per a l’aprovació dels altres instruments de planejament municipal.

 

**Article 21. Determinacions de l’ordenació estructural**

1. Integren l’ordenació estructural les determinacions següents:

a) Objectius i indicadors de sostenibilitat, amb perspectiva de gènere i de capacitat territorial i directrius estratègiques del desenvolupament previst. ****[28]****

b) Delimitació i caracterització de la infraestructura verda.

c) Xarxa primària.

d) Delimitació de zones d’ordenació estructural per a tot el territori municipal.

e) Delimitació de perímetres d’afecció i protecció, exigits per la legislació sectorial.

f) Classificació del sól.

g) Ordenació del sól no urbanitzable, que inclou la zonificació i la normativa reguladora própia dels distints usos i aprofitaments admissibles excepcionalment en esta classe de sól.

h) Delimitació d’àmbits de planejament urbanístic diferenciat.

i) Condicions de desenrotllament de cada un dels sectors de planejament urbanístic.

j) Criteris generals per a la delimitació de les àrees de repartiment i per a l’establiment de l’aprofitament tipus.

k) Política pública de sól i vivenda.

2. El pla general estructural ha d’expressar quins són els instruments d’ordenació detallada previstos per al seu desenrotllament, ja siga assumint els anteriorment vigents o remetent a altres de futura elaboració, per a cada una de les zones que s’hi delimiten.

 

**Article 22. Objectius, llindars i indicadors de sostenibilitat territorial i directrius estratègiques del desenrotllament previst**

1. El pla general estructural contindrà uns objectius, llindars i indicadors de sostenibilitat territorial amb un horitzó temporal de vint anys i seran vinculants per a l’avaluació i seguiment del pla, sense perjuí que la vigència del pla siga indefinida. En absència de previsió específica per a l’àmbit del pla o per als sectors de desenrotllament, es considerarà que el nombre total d’habitants serà el resultant d’aplicar 2,5 habitants pel nombre de vivendes.

2. El pla definirà almenys els llindars següents, amb referència a tres escenaris, amb un horitzó a quatre, deu i vint anys:

a) Projecció de població que servisca com a referència per a la fixació de les determinacions del pla general estructural.

b) Índexs màxims d’ocupació sostenible de sól per a usos residencials i d’activitats económiques, tal com es preveuen en l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana.

c) Recursos hídrics necessaris, en funció dels recursos disponibles o dels susceptibles de reassignació o de nova generació per mitjà de les infraestructures oportunes.

3. El pla general estructural definirà un conjunt d’indicadors de sostenibilitat per a la seua avaluació i seguiment. Estos indicadors hauran de posseir els atributs mínims següents: senzillesa, disponibilitat, fiabilitat, representativitat i comparabilitat.

4. Les directrius estratègiques del desenrotllament del pla general estructural s’atindran als principis generals de creixement territorial i urbà desplegats en l’article 7 d’esta llei.

 

**Article 23. Delimitació i característiques de la infraestructura verda a escala municipal**

1. El pla general estructural definirà, d’acord amb les previsions del títol I d’este llibre, la infraestructura verda a escala municipal, i incorporarà i concretarà els elements d’escala regional i municipal d’esta infraestructura de manera coordinada amb els municipis contigus.

2. La infraestructura verda no constitueix en si mateixa una zona d’ordenació, sinó que els seus distints elements es zonificaran i es regularan de forma adequada a les seues característiques, a la seua legislació aplicable, a la seua funció territorial i a la interconnexió entre estos elements. No obstant aixó, el pla general estructural podrà establir determinacions normatives, aplicables a tots o a alguns dels elements que integren la infraestructura verda, amb la finalitat de garantir el seu caràcter d’espai obert.

 

**Article 24. Xarxa primària i estàndard global de zones verdes i parcs públics******[29]****

1. La xarxa primària és el conjunt d’infraestructures, dotacions i equipaments, públics i privats, que tenen un caràcter rellevant en l’estructura urbanística municipal. Els elements que integren la xarxa primària estaran interconnectats i distribuïts de manera equilibrada en el territori, i comprendran, almenys, els següents:

a) Xarxa interurbana de comunicacions viàries, ferroviàries, portuàries i aeroportuàries.

b) Xarxa viària estructurant de carrers, avingudes o places de primer rang.

c) Parcs públics, amb una extensió mínima de cinc metres quadrats per habitant, amb relació al total de població prevista en el pla.

d) Si és el cas, xarxa de transport públic, urbà o metropolità, i xarxa de circulació no motoritzada.

e) Dotacions i equipaments l’àmbit de servici dels quals supere el seu entorn immediat.

2. La previsió total de reserves de sól per a implantar els elements de la xarxa primària s’establirà per a tot el territori, siga quina siga la classificació urbanística, i cobrirà les necessitats previsibles per la planificació. La superfície de parc públic destinada a obtenir infraestructura verda al voltant dels nuclis urbans no computarà als efectes del càlcul de l’índex d’ocupació de sól en els termes establits en l’Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana o disposició que la substituïsca.

3. La superfície mínima de parc públic de cinc metres quadrats per habitant podrà reduir-se de la manera següent:

a) En un 70 % en municipis de menys de 2.000 habitants i no formen una conurbació superior a 40.000 habitants.

b) En un 50 % als municipis amb població igual o major de 2.000 habitants i menor de 5.000 habitants i no formen una conurbació superior a 40.000 habitants.

c) En un 25 % als municipis amb una població igual o major de 5.000 habitants i menor de 15.000 habitants i no formen una conurbació superior a 40.000 habitants.

d) En un 50 % en aquells municipis el terme municipal dels quals tinga sól subjecte a una especial protecció en un percentatge superior al 75 % de la superfície.

L’aplicació d’aquesta minoració exigeix, si el parc públic s’adscriu a un sector, la previsió en la fitxa de gestió d’aquest d’un o més projectes d’ús públic a l’entorn rural immediat al nucli urbà, el cost dels quals siga equivalent al pressupost que s’obtindria aplicant com a mínim el módul per metre quadrat de sól establit en l’apartat III.3.4 de l’annex IV d’aquesta llei a la superfície de parc públic que ha sigut reduïda després de l’aplicació de la minoració assenyalada en aquest apartat. I si el parc públic no s’adscriu a cap sector, l’administració urbanística ha de fer aquests projectes. En el segon supósit, el pla urbanístic ha d’establir un programa d’inversió progressiva en el temps d’execució del o dels projectes d’ús públic, que no podrà ser superior a vint anys i en el desè any ha d’estar executat, almenys, en un 50 %. L’incompliment d’aquest programa determinarà la impossibilitat que en el municipi esmentat es tramiten modificacions en el planejament urbanístic, ni programes d’actuació integrada d’ús residencial.

4. En qualsevol tipus de municipis, les àrees recreatives situades en sól no urbanitzable no contigu a nucli urbà que es destinen a usos lúdics i recreatius propis dels parcs públics podran computar com a tals, en la proporció de tres metres d’àrea recreativa en sól no urbanitzable per cada metre de parc públic.

5. Si s’aplica a un mateix municipi les minoracions que es permeten en els punts 3 i 4 d’aquest article, la minoració conjunta no podrà superar els màxims permesos en el punt 3 per a cada tipus de municipi.

La minoració de parc públic en entorn urbà que permet el punt 4 no podrà superar en cap cas el vint-i-cinc per cent del total exigit.

6. Als municipis inclosos en l’àmbit de la Llei de l’Horta, la reserva de parc públic de cinc metres quadrats per habitant podrà reduir-se d’acord amb els supósits que preveu aquesta llei.

7. L’estàndard global de zones verdes i parcs públics inclosos en l’ordenació estructural i en l’ordenació detallada, en cada municipi, no serà inferior a 10 metres quadrats per habitant, amb relació al total de població prevista en el pla. Aquest estàndard es complirà de manera global per a tot el municipi, peró no és exigible que es complisca en cadascun dels sectors o àmbits de planejament. A aquest estàndard s’aplicarà la minoració prevista en els apartats 3 i 4 d’aquest article i afectarà exclusivament l’estàndard de 5 metres quadrats de parc públic per habitant.

8. Les categories i la nomenclatura per a designar les dotacions s’ajustaran als criteris d’unificació disposats en l’annex IV d’aquesta llei.

 

**Article 25. Zones d’ordenació estructural: funció i continguts******[30]****

1. El pla general estructural delimitarà, en funció de les característiques del territori, dels seus valors i dels usos que s’han d’implantar, les diferents zones d’ordenació estructural per a tot el terme municipal.

2. L’ordenació estructural diferenciarà:

a) Les zones rurals, caracteritzades per aquells sóls que estiguen en situació bàsica rural i que, d’acord amb el pla, mantindran els valors i les funcions ambientals, territorials, paisatgístiques, económiques i culturals que exerceixen.

b) Les zones urbanitzades, caracteritzades per aquells sóls que tenen els serveis urbanístics, inclosos també tant els terrenys contigus als ja urbanitzats que permeten la culminació de les trames urbanes existents per mitjà de petites actuacions urbanístiques que no comporten més d’una línia d’illes de cases edificables, com els que presenten dèficit d’urbanització o dotacions.

c) Les zones de nou desenvolupament o expansió urbana, amb les corresponents dotacions i infraestructures.

3. La nomenclatura per a designar les zones s’ajustarà als criteris d’unificació disposats en l’annex IV d’aquesta llei.

4. Han d’assenyalar-se com a zones diferenciades un o més nuclis histórics tradicionals caracteritzats per compondre agrupacions diferenciades d’edificacions que conserven una trama urbana, una tipologia diferenciada o una silueta histórica característica. Cal justificar-ne la inexistència.

5. Sense perjudici del que hi ha establit en l’apartat 2, en els nuclis urbans tradicionals de municipis d’escàs creixement, poden delimitar-se petites zones amb l’amplitud necessària per a acollir les demandes de la població resident, prolongant la morfologia tradicional de carrers i edificació i legitimant exigències més senzilles d’urbanització derivades de la densitat moderada, el seu entorn agrari i l’escassa motorització. Aquests àmbits s’han de desenvolupar com a actuacions aïllades segons l’article 72.3.b d’aquesta llei.

 

**Article 26. Zonificació estructural de les zones rurals**

Per a les zones rurals, l’ordenació estructural establirà:

a) La diferenciació entre el sól rural comú i el de protecció especial, este últim d’acord amb les normatives sectorials específiques i als valors ambientals, culturals, agrológics o de qualitat paisatgística.

b) En el sól rural comú s’establiran les normes bàsiques que regulen els usos, intensitats, graus de protecció i integració paisatgística i que previnguen la parcel·lació urbanística i l’edificació incontrolada, i s’establiran les superfícies mínimes indivisibles, les alçàries màximes, l’ocupació màxima de parcel·la i altres determinacions anàlogues. En este tipus de sól es delimitaran zones d’ordenació estructural, a partir de criteris ambientals i paisatgístics, que reflectisquen la seua vocació territorial futura i es regularan els usos que puguen acollir; a este efecte, caldrà ajustar-se al que disposa el títol IV del llibre II.

c) En el sól rural de protecció especial, per valors ambientals, paisatgístics, culturals o económics, o per la presència de riscos naturals i induïts, els plans aplicaran la legislació sectorial corresponent a les matèries afectades, sense perjuí d’establir disposicions normatives i zonificacions que milloren la seua protecció i gestió. Els usos, obres, instal·lacions i activitats que s’implanten en estos sóls, de conformitat amb el títol IV del llibre II, hauran d’estar previstes en el planejament per ser compatibles amb el manteniment, conservació, millora, aprofitament i posada en valor dels recursos protegits; també es permetrà la implantació de les que siguen necessàries per a limitar els riscos. En este tipus de sól, les activitats que prevegen els plans estaran relacionades amb la utilització, aprofitament o captura de recursos naturals, com ara el vent, el sol, l’aigua o els minerals; a més, s’exigirà que no generen impactes significatius en el medi ambient o que, després de l’avaluació del seu impacte ambiental i l’estudi de la seua integració en el paisatge, el seu interés públic o social prevalga o resulte compatible amb els valors ambientals, culturals i paisatgístics que podrien resultar afectats. Igualment, es podran dur a terme les obres i instal·lacions necessàries per a la gestió dels béns de domini públic, o dels servicis públics o activitats d’utilitat pública o interés general, i per a la minoració dels riscos que motivaran la seua especial protecció. Finalment, els plans inclouran les mesures que s’han d’adoptar als efectes de la conservació, protecció o millora dels béns protegits i, quan siga procedent, la prohibició de construir.

 

**Article 27. Zonificació de zones urbanitzades i de nou desenrotllament i expansió urbana**

Per a les zones urbanitzades i de nou desenrotllament i expansió urbana, l’ordenació estructural establirà:

a) Els usos dominants en cada zona, que podran ser residencial, industrial o terciari.

b) Normes, per a cada zona, sobre els usos, intensitats, graus de protecció i criteris d’integració paisatgística, d’acord amb les característiques zonals i els objectius del pla, de manera que:

1.r En les zones d’ús dominant residencial, existents o de nou desenrotllament, el pla diferenciarà, si més no, entre zones d’alta, mitjana i baixa densitat, població màxima que poden acollir, i fixaran l’edificabilitat i els criteris tipológics que permeten la posterior regulació detallada. S’entén per alta densitat aquella que resulte superior a 60 vivendes per hectàrea, per mitjana densitat la que resulte entre 35 vivendes per hectàrea i 60 vivendes per hectàrea, i per baixa densitat aquella que preveja menys de 35 vivendes per hectàrea.

2.n En les zones industrials i terciàries, existents o de nou desenrotllament, el pla diferenciarà, si més no, entre zones segons els usos i les característiques de les activitats en funció de la seua compatibilitat amb altres usos, i fixarà l’edificabilitat, els criteris tipológics que permeten la seua posterior regulació detallada i els usos dominants.

3.r El nucli o nuclis histórics es distingiran com a zones diferenciades subjectes a ordenacions tendents a preservar les seues característiques morfológiques tradicionals i les activitats que contribuïsquen a vitalitzar-les.

 

**Article 28. Classificació del sól**

1. Els instruments de planejament classifiquen el sól en urbà, urbanitzable i no urbanitzable.

2. El pla general estructural classificarà com a sól no urbanitzable els terrenys que zonifique com a zones rurals, segons esta llei.

3. Són sól urbà els solars i els terrenys que el pla general estructural zonifique com a zones urbanitzades, d’acord amb l’article 25.2.b d’esta llei.

4. El pla general estructural classificarà com a sól urbanitzable els terrenys que zonifique com a zones de nou desenrotllament o expansió urbana. La classificació com a sól urbanitzable pel pla comporta la mera aptitud dels terrenys per a la seua urbanització, després de la programació d’estos.

 

**Article 29. Delimitació d’àmbits de planejament urbanístic diferenciat******[31]****

1. Una vegada s’haja zonificat el territori municipal, el pla general estructural ha de delimitar en el sól urbanitzable i, si escau, en el sól urbà, àmbits de planificació urbanística per al posterior desenvolupament detallat, que podrien ser:

a) Sectors de pla parcial per a estructurar l’expansió urbana prevista. Cada sector ha de configurar-se amb amplitud suficient, viabilitat económica, referències geogràfiques o administratives definides i objectius específics que justifiquen la redacció d’un instrument de planejament autónom.

b) Sectors de pla de reforma interior per a operacions de renovació urbana que han de ser abordades per un pla específic d’aquesta índole.

2. Per a cada sector, el pla general estructural ha de fer una estimació aproximada del nombre màxim i mínim d’habitants en àmbits d’ús residencial i d’habitants equivalents en àmbits d’usos productius; calcular una estimació preliminar de les dotacions de l’ordenació estructural i de les necessitats funcionals bàsiques en matèria de sanejament, abastiment d’aigua, subministrament energètic, telecomunicacions, accessibilitat, mobilitat i gestió de residus, i justificar les reserves de sól establides a aquests fins.

 

**Article 30. Continguts económics del pla general estructural**

1. El pla general estructural establirà els criteris d’equidistribució que hagen de regir el seu desenrotllament, i ponderarà la viabilitat económica que permeta garantir l’execució de les seues previsions de gestió urbanística.

2. El pla ha d’incloure una memória de sostenibilitat económica en què, d’acord amb la legislació de sól de l’Estat, es ponderarà l’impacte de l’actuació en les hisendes públiques afectades per la implantació i el manteniment de les infraestructures necessàries, la posada en marxa i a prestació dels servicis resultants, així com la suficiència i l’adequació del sól destinat a usos productius.

 

**Article 31. Condicions de desenrotllament de cada un dels sectors de planejament urbanístic**

Els plans generals estructurals determinaran la seqüència lógica del seu desenrotllament territorial per mitjà de l’establiment justificat de les condicions objectives que han de complir-se perquè siga possible la incorporació de cada sector, unitat o tram d’urbanització al context global del territori, i definir així un orde bàsic de prioritats per a l’execució de les actuacions integrades i regular les condicions que estes han de complir perquè siga possible la seua programació. Així mateix, establiran les condicions sota les quals siga possible la delimitació de nous sectors i la seua incorporació al procés de transformació urbanística. Estes determinacions s’han d’ajustar als criteris generals de creixement territorial i urbà establits en l’article 7 d’esta llei.

 

**Article 32. Criteris per a la determinació d’àrees de repartiment i per a l’establiment de l’aprofitament tipus******[32]****

El pla general estructural ha d’establir, com a mínim, els criteris necessaris per a delimitar les àrees de repartiment i calcular-ne l’aprofitament tipus. A aquest efecte, ha de fixar les directrius per a calcular les cessions de sól de xarxa primària que haja d’assumir cada sector. Si escau, ha d’indicar quines infraestructures d’aquesta xarxa primària han de ser executades amb càrrec a sectors concrets, per a satisfer les respectives necessitats funcionals, i també les conseqüències económiques o equidistributives que es deriven de la possible execució anticipada de la corresponent infraestructura per part de l’administració.

 

**Article 33. Política pública de sól i habitatge******[33]****

1. Conforme a la legislació estatal del sól, el pla general estructural ha de respectar la previsió de sól per a promoure habitatges sotmesos a algun règim de protecció pública amb destinació, preferentment, al lloguer o al règim de dret de superfície i a la venda, en un mínim de: ****[34]****

a) El 30 % de l’edificabilitat residencial prevista en sóls urbanitzables i urbans sense urbanització.

b) El 15 % de l’edificabilitat residencial prevista en sóls urbans inclosos en àmbits de renovació i regeneració urbana.

c) El 10 % de l’increment de l’edificabilitat residencial en sól urbà que es genera sobre l’edificabilitat residencial del planejament vigent.

En tot cas, l’administració actuant pot fixar percentatges de reserva per a habitatges d’algun règim de protecció pública superiors als mínims establerts en aquest apartat.

2. Quan la nova edificabilitat es plantege en zones turístiques d’ocupació estacional o de segona residència, el pla pot preveure l’emplaçament de part o la totalitat d’aquesta reserva en altres àrees del territori i justificar-ne la innecessarietat en la població permanent prevista i les necessitats de la població activa de la zona.

3. No obstant aixó, estan exempts d’aplicar l’apartat 1 d’aquest article els instruments d’ordenació dels municipis de menys de 10.000 habitants en què, en els dos últims anys anteriors a l’inici d’aprovació del pla, s’hagen autoritzat edificacions residencials per a menys de cinc habitatges per cada mil habitants i any, sempre que aquest pla no ordene actuacions residencials superiors per a més de cent habitatges nous, com també els que tinguen per objecte actuacions de reforma o millora de la urbanització existent en què l’ús residencial no abaste els dos-cents habitatges.

 

**Article 34. Documentació del pla general estructural**

1. El pla general estructural contindrà una anàlisi i diagnóstic territorial del seu àmbit d’aplicació, compost per:

a) Memória informativa, on s’indique l’estat d’execució del planejament anterior, la quantificació de l’oferta de sól susceptible de ser urbanitzat o edificat, la situació socioeconómica i el compliment dels objectius ambientals i de gènere. ****[35]****

b) Plànols d’informació que reflectisquen les determinacions anteriors i les afeccions sectorials. Entre altres continguts, s’ha d’incloure:

1.r Plànol del perímetre de la urbanització preexistent, ajustat a la realitat dels terrenys en situació de sól urbanitzat i de les previsions del planejament anterior sense desenrotllar.

2.n Reflex gràfic de les bases cartogràfiques de la Generalitat relatives a la infraestructura verda, afeccions i limitacions.

3.r Delimitació d’unitats territorials, ambientals i de paisatge.

4.t Reflex de l’ordenació continguda en els plans que afecten el municipi.

2. El pla general estructural inclourà una documentació justificativa que comprenga:

a) Memória justificativa del model territorial i urbanístic proposat, on s’indique l’oferta de sól i d’edificabilitat, quantificades per classes i zones de sól. Este model serà suficient i adequat a la demanda i als objectius, llindars i indicadors de sostenibilitat.

b) Documents de l’avaluació ambiental i territorial, de conformitat amb el capítol II del títol III d’este llibre, en els quals s’inclouran, si calen, els estudis de trànsit, de mobilitat i transport, del potencial de vivenda i de sól per a activitats económiques, acústic, d’inundabilitat, de disponibilitat de recursos hídrics, d’avaluació socioeconómica, de patrimoni cultural, d’afecció a la Xarxa Natura i, en general, tots els que siguen exigibles per aplicació de la normativa sectorial.

c) Estudi de paisatge.

d) Informe de viabilitat económica.

e) Memória de sostenibilitat económica.

f) Fixació d’indicadors del seguiment de la seua execució.

3. La documentació justificativa ha d’acreditar la coherència de l’ordenació estructural amb els indicadors de sostenibilitat i amb les directrius de desenrotllament territorial que postule. Així mateix, ha de justificar la configuració de la infraestructura verda a escala municipal, la funcionalitat de la xarxa primària i la zonificació prevista, així com explicar els criteris seguits per a la determinació d’aprofitaments tipus i fixació de regles d’equidistribució i justificar el compliment de totes les disposicions legals que resulten aplicables, a més de les regulades en este capítol.

4. El pla general estructural inclourà la següent documentació amb eficàcia normativa:

a) Plànols d’ordenació estructural, on es plasmen gràficament i a escala adequada els continguts que li són propis.

b) Normes urbanístiques de rang estructural respecte als punts següents:

1.r Objectius i directrius estratègiques del desenrotllament territorial previst.

2.n Disposicions normatives dels estudis sectorials que s’apliquen al pla.

3.r Classificació del sól.

4.t Regulació de cada una de les zones d’ordenació previstes d’acord amb este títol.

5.t Criteris de càlcul i paràmetres d’equidistribució aplicables.

6.t Criteris de distribució de reserves de vivenda sotmeses al règim de protecció pública.

7.m Identificació dels instruments urbanístics que contenen l’ordenació detallada.

c) Fitxes de zona, relatives a les zones d’ordenació estructural que definisca el pla, segons els models que s’inclouen en l’annex V d’esta llei.

d) Fitxes de gestió, amb criteris, determinacions i paràmetres de l’ordenació estructural per al desenrotllament de cada sector o àmbit d’unitat d’execució previst, segons els models que s’inclouen en l’annex V d’esta llei.

e) Catàleg de proteccions i delimitació de zones de vigilància arqueológica i entorns de protecció dels béns inclosos, amb el contingut de l’article 42 d’esta llei.

 

 

Secció II. L’ordenació detallada

 

**Article 35. Determinacions de l’ordenació detallada**

1. ****[36]**** L’ordenació detallada s’estableix com a desenvolupament de l’ordenació estructural i ha de contindre les següents determinacions:

a) La definició i la caracterització de la infraestructura verda urbana que no estiga establida com a ordenació estructural, que garantisca la connectivitat a través de les zones verdes, espais lliures i itineraris de vianants que la integren.

b) La xarxa secundària de dotacions públiques.

c) La delimitació de les subzones, amb les corresponents ordenances particulars d’edificació, que incloguen les dimensions, la forma i el volum.

d) La regulació detallada dels usos del sól de cada subzona, en desenvolupament de les zones d’ordenació estructural i de l’índex d’edificabilitat neta aplicable a cada parcel·la de sól urbà i a cada sector del sól urbanitzable.

e) La delimitació del traçat de les vies pecuàries en el transcurs per sól urbà o urbanitzable, d’acord amb la normativa sectorial aplicable. ****[37]****

f) La delimitació de les àrees de repartiment i la fixació de l’aprofitament tipus d’acord amb els criteris i les condicions establides en l’ordenació estructural.

g) La fixació d’alineacions i rasants.

h) L’establiment dels paràmetres reguladors de la parcel·lació.

i) La delimitació d’unitats d’execució, contínues o discontínues. En el sól urbà ha d’identificar els àmbits subjectes a actuacions aïllades en les quals el nou pla manté l’aprofitament atribuït pel planejament anterior i aquelles altres que se sotmeten al règim de les actuacions de dotació a les quals el planejament haja atribuït un increment d’aprofitament sobre l’anteriorment establit, juntament amb les afectades a l’ús dotacional públic derivades d’aquest increment.

j) La delimitació d’àmbits d’actuació sobre el medi urbà a què es refereix l’article 72 d’aquesta llei i la legislació de l’Estat en matèria de rehabilitació, regeneració i renovació urbanes.

k) En els nuclis urbans tradicionals de municipis amb població inferior a 2.000 habitants, sense creixement o amb creixement escàs, la delimitació de petites zones amb l’amplitud necessària per a acollir les demandes de la població resident, prolongant la morfologia tradicional de carrers i edificació, i amb exigències més senzilles d’urbanització derivades de la densitat moderada, l’entorn agrari i l’escassa motorització. Aquests àmbits es desenvoluparan com a actuacions aïllades segons l’article 69.3.b d’aquesta llei.

2. Per a la regulació de les determinacions própies de l’ordenació detallada, es prendrà en consideració l’instrument de paisatge que s’adjunte al pla.

3. Les ordenances municipals de policia de l’edificació regularan els aspectes morfológics i ornamentals de les construccions i, en general, aquelles condicions de les obres d’edificació que no siguen definitóries de l’edificabilitat o la destinació del sól. També poden regular, en termes compatibles amb el planejament, les activitats susceptibles d’autorització en cada immoble. Les ordenances hauran de ser conformes a les disposicions estatals o autonómiques relatives a la seguretat, salubritat, habitabilitat, accessibilitat i qualitat de les construccions i, en cap cas, menyscabaran les mesures establides per a la protecció del medi ambient i del paisatge urbà o dels béns catalogats d’interés cultural o históric.

 

**Article 36. Xarxa secundària de dotacions i estàndards de qualitat urbana******[38]****

1. La xarxa secundària està integrada per les infraestructures, espais lliures, jardins, equipaments i altres dotacions, que tenen un àmbit d’influència propi d’un sector o àmbit equivalent. Les categories i la nomenclatura per a designar les dotacions s’ajustaran als criteris d’unificació disposats en l’annex IV d’esta llei.

2. L’ordenació detallada en sectors de planejament parcial ha de complir els estàndards dotacionals de qualitat urbana que s’estableixen en l’annex IV i, com a mínim, els següents:

a) En sól residencial, les dotacions públiques no viàries han de ser almenys de 35 metres quadrats de sól per cada 100 metres quadrats potencialment edificables amb aquest ús. D’aquells, un mínim de 15 s’han de destinar a zones verdes públiques.

b) En sól industrial o terciari, es destinarà a zones verdes públiques almenys el 10 % de la superfície del sector i a equipaments públics almenys un 5 % de la superfície del sector. En els municipis pertanyents al sistema rural de la Comunitat Valenciana es podrà eximir el 5 % de superfície destinada a dotacions públiques. ****[39]****

c) Ha de garantir-se l’existència d’arbratge suficient en el sól urbà i urbanitzable. Les ordenances municipals han d’establir la densitat i la diversitat dels exemplars arboris necessaris per a articular la infraestructura verda urbana i connectar els espais verds de la població. En poblacions de més de 20.000 habitants, els nous desenvolupaments residencials han de tendir a aconseguir una proporció, almenys, d’un arbre per cada 100 m² de sostre edificable i en desenvolupaments industrials o terciaris un arbre per cada 200 m² de sostre edificable. En tot cas, l’execució d’aquestes previsions han d’ajustar-se a les característiques paisatgístiques i climàtiques del medi urbà, la permeabilitat sól i el confort acústic, entre altres.

3. En sectors de sól urbanitzable residencial, les densitats residencials no seran superiors a 100 habitatges per hectàrea ni a un metre quadrat edificable d’ús residencial per metre quadrat de sól. Tots els sectors d’ús residencial han de disposar d’un mínim d’edificabilitat terciària. El pla podrà optar per fixar un índex d’edificabilitat terciària respecte d’aixó, o bé regular en la seua normativa la compatibilitat dels usos terciaris que es prevegen en el sector amb l’ús residencial predominant. Aquest mínim d’edificabilitat terciària no pot destinar-se íntegrament a l’ús d’allotjaments turístics subjectes a la reglamentació administrativa sectorial.

4. En sól urbà, quan l’edificabilitat residencial mitjana preexistent a la subzona d’ordenació detallada o a l’àrea homogènia per usos i tipologies ja supere el metre quadrat edificable per metre quadrat de sól, el nou planejament no pot augmentar l’edificabilitat residencial aplicable a cada parcel·la respecte a les previsions del planejament anterior.

Tanmateix, en actuacions de dotació, rehabilitació, renovació o regeneració urbana, per raons justificades en la memória de viabilitat económica i sempre que siga compatible amb la racionalitat, la qualitat i el paisatge de l’ordenació urbana de l’àmbit en el qual es plantegen, pot incrementar-se l’edificabilitat respecte al planejament anterior, en els següents termes:

a) En unitats d’execució, l’índex d’edificabilitat bruta residencial de la unitat d’execució no pot superar en més d’un 50 % l’índex d’edificabilitat bruta residencial de la subzona d’ordenació o de l’àrea homogènia corresponent, sense que en cap cas puga superar el màxim de dos metres quadrats de sostre per metre quadrat de sól residencial.

b) En parcel·les urbanes o solars, l’índex d’edificabilitat neta residencial de la parcel·la no pot superar en més d’un 50 % l’índex d’edificabilitat neta residencial mitjà de les parcel·les urbanes o solars situats a la subzona d’ordenació o de l’àrea homogènia corresponent.

c) En els supósits previstos en les dues lletres anteriors, la densitat d’habitatges resultants no pot superar en més d’un 50 % la densitat d’habitatges mitjana de l’àmbit de referència utilitzat, amb el límit del duple de l’establida en l’apartat 3 d’aquest article.

d) L’increment de sól dotacional públic que exigisca un increment d’edificabilitat, es determina de conformitat amb el que hi ha disposat en l’article 63.3 d’aquesta llei i en l’annex IV, quant al càlcul de l’estàndard dotacional global, i amb caràcter general es fa en funció de les necessitats de l’entorn amb zones verdes o equipaments públics en la proporció adequada per a atendre les necessitats de la nova ordenació. ****[40]****

5. En sól urbà, per als usos terciari o industrial sotmesos a actuacions de dotació, rehabilitació, renovació o regeneració urbana, per raons justificades en la memória de viabilitat económica i sempre que siga compatible amb la racionalitat, la qualitat i el paisatge de l’ordenació urbana de l’àmbit en el qual es plantegen, pot incrementar-se l’edificabilitat atribuïda al planejament anterior al sól objecte de modificació en els termes que reglamentàriament s’establisquen, sense que en cap cas es puga superar el duple de l’índex mitjà d’edificabilitat neta d’aquests usos en parcel·les urbanes o solars situats a la subzona d’ordenació o de l’àrea homogènia corresponent, o de dos metres quadrats de sostre per metre quadrat de sól d’índex d’edificabilitat bruta d’aquests usos en unitats d’execució.

L’increment de sól dotacional públic que exigisca l’increment d’edificabilitat es determina de conformitat amb el que hi ha disposat en l’article 63.3 d’aquesta llei i en l’annex IV, quant al càlcul de l’estàndard dotacional global, i amb caràcter general es fa en funció de les necessitats de l’entorn amb zones verdes o equipaments públics en la proporció adequada per a atendre les necessitats de la nova ordenació. ****[41]****

6. Tanmateix, en els àmbits de referència utilitzats tant per a l’ús residencial com el terciari o l’industrial, quan l’estàndard dotacional global en la situació d’origen ja fora superior a 15 metres quadrats de sól dotacional públic per cada 100 metres quadrats de sostre, no és necessari l’increment de sól dotacional públic, sempre que es mantinga com a mínim l’indicat estàndard dotacional global. ****[42]****

7. En els supósits dels apartats anteriors, quan siga impossible la cessió en terrenys en el mateix àmbit de l’actuació, les dotacions públiques poden materialitzar-se mitjançant la cessió en superfície edificada de valor equivalent, que s’han d’integrar en complexos immobiliaris definits en la legislació estatal de sól, o bé s’han de compensar económicament. En aquest cas, l’import de la compensació ha de tenir com a única finalitat l’adquisició de sól dotacional o la millora de qualitat urbana dels sóls dotacionals públics existents. ****[43]****

 

**Article 37. Usos terciaris especials******[44]****

1. Els sóls de titularitat privada destinats a l’ús educativocultural, esportivorecreatiu i sanitarioassistencial tenen el caràcter d’ús terciari.

2. En les unitats d’execució delimitades en sól urbà que ja estiga urbanitzat, per a la reforma, la regeneració o la renovació, on existisquen amb anterioritat o es preveja la implantació dels usos a què es refereix l’apartat anterior, les superfícies de sól dotacional públic que puguen correspondre a l’actuació urbanística pot disminuir-se en la mateixa superfície que els nous usos que s’han d’implantar d’aquest caràcter, amb el límit del 50 % de les establides en l’article 36 d’aquesta llei. De la mateixa manera, el percentatge de participació pública en l’aprofitament a què es refereix l’article 77 d’aquesta llei podrà reduir-se fins a un 50 %, en funció del resultat de la memória de viabilitat económica.

 

 

Secció III. Pla d’ordenació detallada

 

**Article 38. Funcions i àmbit del pla d’ordenació detallada**

1. Són funcions del pla d’ordenació detallada:

a) Regular les ordenances generals d’edificació aplicables en tot el terme municipal, sense perjuí de les especificitats que puguen establir els plans parcials i de reforma interior, en atenció, degudament justificada, a les característiques singulars del seu específic sector o àrea d’ordenació.

b) Ordenar el sól urbà, incloent-hi els nuclis urbanitzats, els assentaments rurals ja consolidats i els seus veïns, excepte en les àrees de reforma interior previstes. També ordenarà els àmbits de sóls semiconsolidats de vivenda unifamiliar en medi rural faltats d’urbanització, i podrà preveure la remissió d’esta ordenació al pla especial corresponent.

2. Quan ho aconselle el model d’ordenació elegit, el pla d’ordenació detallada també pot ordenar àmbits d’expansió urbana classificats com a sól urbanitzable, fins i tot, quan per la seua amplitud i característiques puguen configurar un sector complet de pla parcial. En este últim cas, el pla d’ordenació detallada observarà, en el disseny de l’ordenació, els mateixos estàndards de qualitat urbana que són exigibles per a redactar un pla parcial.

3. Així mateix, quan el model d’ordenació adoptat mantinga els usos i els paràmetres corresponents a determinades zones o subzones de sól urbà o a sectors concrets de sól urbanitzable establides en el planejament anterior, el pla d’ordenació detallada es podrà formular i afectarà, exclusivament, aquells sóls on es vaja a innovar l’ordenació urbanística vigent.

 

**Article 39. Documentació del pla d’ordenació detallada**

El pla d’ordenació detallada es formalitzarà amb:

a) Documents informatius i justificatius:

1.r Memória informativa i justificativa, que, en tot cas, justificarà l’adequació del pla als plans supramunicipals i el compliment de l’ordenació estructural definida en el pla general estructural.

2.n Plànols d’estat actual i afeccions sobre el territori ordenat.

3.r Estudi d’integració paisatgística o, si és el cas, estudi de paisatge, d’acord amb el que estableixen els annexos I i II d’esta llei.

b) Documents amb eficàcia normativa:

1.r Plànols d’ordenació detallada a escala adequada, en general 1:2.000, on es plasmen gràficament els continguts que li són propis segons la secció 2.ª anterior. En estos, s’integraran els elements de la xarxa primària interns o contigus.

2.n Ordenances generals d’usos, edificació i ordenació de parcel·la i ordenances particulars de les diferents subzones.

3.r Fitxes de gestió per a les unitats d’execució delimitades en el pla, d’acord amb els models establits en l’annex V d’esta llei.

 

 

Secció IV. Plans parcials, plans de reforma interior i estudis de detall

 

**Article 40. Plans parcials i plans de reforma interior: funció, àmbit i documentació**

1. Els plans parcials ordenen detalladament sectors complets en àmbits de sól urbanitzable. Els plans de reforma interior compleixen anàloga funció en àmbits urbanitzats prèviament o amb alt grau de consolidació i en els àmbits d’actuació sobre el medi urbà a què fan referència els articles 35 i 72 d’esta llei i la legislació de l’Estat en matèria de rehabilitació, regeneració i renovació urbanes.

2. Els plans parcials es desenrotllaran, en tot el seu àmbit, per mitjà d’una o diverses unitats d’execució. Els plans de reforma interior també podran delimitar estes unitats per necessitats funcionals de renovació urbana o quan siguen necessàries segons les normes i criteris d’equidistribució previstos pel pla general estructural i esta llei; i establiran els àmbits que s’han de desenrotllar per mitjà d’actuacions aïllades, en els llocs on no siguen necessàries les actuacions integrades.

3. Els plans parcials i els plans de reforma interior hauran de contindre la documentació següent, amb referència al que estableix la secció II anterior:

a) Documents sense eficàcia normativa:

1.r Memória informativa i justificativa.

2.n Estudi d’integració paisatgística o, si és el cas, estudi de paisatge, d’acord amb el que estableix el capítol II del títol I d’este llibre, així com els altres estudis previstos en l’article 34 d’esta llei, en la mesura que ho necessite l’abast de les seues determinacions.

3.r Plànols de l’estat actual i de les afeccions del territori.

4.t Inventari d’edificacions existents.

5.t Estudi de viabilitat económica i memória de sostenibilitat económica, si no estigueren convenientment detallades en el pla general estructural.

b) Documents amb eficàcia normativa:

1.r Plànols d’ordenació i plànol de conjunt refós que permeta visualitzar el resultat final d’esta ordenació en l’entorn o barri contigu al sector i la seua coordinació amb l’ordenació estructural.

2.n Ordenança particular d’edificació i usos del sól, en els casos en què es justifique la seua procedència per necessitats específiques de l’àmbit ordenat, incloent-hi, si és el cas, les determinacions de l’instrument de paisatge que corresponga.

3.r En tot cas, respecte a l’edificació existent: ordenances específiques del grau de protecció, del règim de fora d’ordenació o de la seua situació transitória.

 

**Article 41. Estudis de detall**

1. Els estudis de detall defineixen o remodelen volums i alineacions, sense que puguen modificar altres determinacions própies del pla que desenrotlla.

2. Es formularan per a les àrees delimitades o en els casos definits pels plans de rang superior, i han de comprendre, com a mínim, illes de cases o unitats urbanes equivalents completes.

3. Podran crear els nous vials o sóls dotacionals que necessite la remodelació tipológica o morfológica del volum ordenat, o ampliar-los, peró sense alterar la funcionalitat dels previstos en el pla que desenrotllen.

4. Contindran la documentació informativa i normativa própia que siga adequada als seus fins i inclouran una anàlisi de la seua integració en el paisatge urbà.

 

 

CAPÍTOL IV  
 Catàleg de proteccions i plans especials

 

**Article 42. Catàleg de proteccions**

1. El catàleg de proteccions és un instrument d’ordenació d’àmbit municipal, per mitjà del qual es determinen aquells elements territorials, espais o béns immobles que, quant als seus especials valors culturals, naturals, paisatgístics o altres, requereixen d’un règim de conservació específic i, si és el cas, l’adopció de mesures cautelars de protecció o de foment i posada en valor.

2. El catàleg de proteccions haurà de contindre tots els elements territorials existents en un municipi sobre els quals recaiga algun tipus de protecció derivada de la legislació del patrimoni cultural, del patrimoni natural i del paisatge, així com dels instruments previstos en estes legislacions per a la seua concreció i desenrotllament. A més dels elements esmentats, el catàleg podrà contindre altres elements que, fins i tot sense gaudir de la protecció específica definida per la legislació vigent, s’estima que han de considerar-se juntament amb els anteriors, quant al seu interés local o per la seua incidència territorial i urbanística.

3. Els elements que formen part del catàleg de proteccions podran identificar-se tant individualment, com formant part d’un conjunt.

4. El catàleg de proteccions diferenciarà, almenys, tres seccions: patrimoni cultural, patrimoni natural i paisatge; a estes seccions, es podran afegir aquelles altres que s’estimen convenients per la seua presència significativa en el municipi. Cada una d’estes tindrà el contingut següent:

a) Inventari d’elements i conjunts potencialment catalogables; situació i descripció general d’estos.

b) Anàlisi del conjunt, criteris de valoració i selecció, criteris de classificació, criteris de protecció i integració en l’ordenació territorial i urbanística, criteris de foment i possibilitats d’intervenció. Proposta de catalogació.

c) Memória justificativa de la selecció efectuada, classificació i tipus de protecció, propostes normatives i d’actuació. Quadre resum amb les principals dades de la catalogació.

d) Fitxa individualitzada de cada element i conjunt catalogat, que inclourà la seua identificació, emplaçament, descripció, nivells de protecció i ús, actuacions previstes i normativa aplicable; tot aixó d’acord amb els formats i les indicacions continguts en l’annex VI d’esta llei.

e) Plànol general amb la situació i emplaçament de tots els elements catalogats.

f) Determinacions generals que s’han d’incorporar en el pla general estructural o en els instruments d’ordenació detallada.

5. Tot pla general estructural haurà de contindre necessàriament un catàleg de proteccions, que comprendrà tot el terme municipal, amb independència que este es puga formular, revisar o modificar de manera separada; en eixe cas, s’incorporarà al registre autonómic que arreplega els catàlegs com a instrument independent.

6. Als efectes de la secció de patrimoni cultural, es considera que conformen l’ordenació estructural els béns integrants de l’Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià, que inclou els Béns d’Interés Cultural i els Béns de Rellevància Local.

7. A fi de poder normalitzar el tractament urbanístic i territorial dels elements i conjunts catalogats del patrimoni cultural, i sense que aixó afecte les categories de protecció establides per la seua legislació corresponent, estos elements es caracteritzaran segons els nivells de protecció determinats en l’annex VI d’esta llei.

8. Quan es redacte un catàleg de proteccions, formulat de forma independent a un altre instrument de planejament, pot elaborar-se, tramitar-se i aprovar-se per a una o diverses de les seccions que componen aquest catàleg, i així constituir per si mateixos un catàleg de protecció, sense perjudici que amb posterioritat puguen incorporar-se les seccions restants. ****[45]****

 

**Article 43. Plans especials**

1. Els plans especials complementen als altres plans i, si és el cas, els modifiquen. Poden formular-se amb la finalitat d’establir l’ordenació territorial i urbanística d’actuacions incloses en altres instruments d’ordenació, l’ordenació de projectes d’obres, servicis o activitats que siguen d’interés general, actuacions de rehabilitació, regeneració o renovació sobre el medi urbà a què fa referència esta llei i la legislació de l’Estat en esta matèria, o en els casos regulats en la legislació sectorial que siga aplicable.

Així mateix, els plans especials son l’instrument per a l’anàlisi detallada del territori i l’ordenació urbanística quan es tracte de plans dirigits a la minimització de l’impacte ambiental. ****[46]****

2. La seua documentació serà la següent:

a) Documents sense eficàcia normativa:

1.r Documentació informativa gràfica i escrita.

2.n Memória descriptiva i justificativa i estudis complementaris.

3.r Estudi ambiental i territorial estratègic i estudi d’integració paisatgística o, si és el cas, estudi de paisatge, d’acord amb el que estableixen els annexos I i II d’esta llei.

4.t Estudi de viabilitat económica i memória de sostenibilitat económica, si són necessaris d’acord amb els realitzats en el pla general estructural.

b) Documents amb eficàcia normativa:

1.r Ordenances.

2.n Catàleg, quan calga.

3.r Plànols d’ordenació.

 

 

CAPÍTOL V  
 Competències per a l’aprovació dels plans

 

**Article 44. Administracions competents per a formular i aprovar els instruments de planejament******[47]****

1. El Consell és l’órgan competent per a aprovar, mitjançant un decret, l’Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana i els plans d’acció territorial promoguts per la Generalitat, excepte distinta previsió de la legislació específica.

El titular de la conselleria competent en matèria de territori ha de comparèixer davant de la comissió de les Corts de forma prèvia a l’exposició pública d’aquests instruments i davant del Ple novament abans de l’aprovació definitiva. Aquestes compareixences s’han de desenvolupar en termes anàlegs als regulats en el Reglament de les Corts per a les comunicacions del Consell.

2. Correspon a la conselleria o les conselleries competents en matèria d’ordenació del territori, urbanisme, medi ambient i paisatge:

a) Intervenir com a órgan ambiental i territorial en l’elaboració i en la tramitació dels plans.

b) Formular i tramitar els plans d’acció territorial que atenguen les seues competències.

c) Aprovar definitivament els plans que fixen o modifiquen l’ordenació estructural, siguen municipals o mancomunats.

d) Informar sobre els instruments de paisatge quan l’aprovació del pla siga estatal o autonómica i aprovar els programes de paisatge promoguts per la Generalitat.

e) Si escau, tramitar i aprovar els instruments urbanístics dels projectes d’inversió estratègica sostenible.

f) Subrogar-se en les competències urbanístiques municipals, excepcionalment i després de l’advertència prèvia quan l’ajuntament falte greument a les seues responsabilitats.

3. La Generalitat pot assumir la redacció de plans i programes d’àmbit municipal per a l’exercici de les seues competències sectorials. La promoció, tramitació, aprovació i gestió d’estos plans correspondrà a la conselleria competent per raó de la matèria sectorial que els motive, amb un informe previ de l’órgan competent en matèria d’urbanisme i avaluació ambiental i territorial, si és el cas.

4. Els municipis poden exercir mancomunadament les seues competències urbanístiques o encomanar-les a consorcis interadministratius.

5. Els ajuntaments són competents per a la formulació i tramitació dels plans d’àmbit municipal, i l’aprovació d’aquells que fixen o modifiquen l’ordenació detallada, sense perjuí de les competències mancomunades i de les que s’atribueixen a la Generalitat en els apartats anteriors.

6. Per acord del Consell, a proposta o amb un informe previ del municipi i de l’órgan ambiental i territorial, cal suspendre la vigència dels plans d’àmbit municipal i dictar normes transitóries d’urgència que els substituïsquen en situacions excepcionals.

 

 

TÍTOL III  
 Procediment d’elaboració i aprovació de plans i programes

 

CAPÍTOL I  
 Tipus de procediments en el planejament

 

**Article 45. Els tipus de procediments per a l’elaboració i aprovació dels plans i programes**

1. Els plans i programes subjectes a avaluació ambiental i territorial estratègica ordinària s’elaboraran seguint el procediment establit en el capítol II següent.

2. Els plans i programes que estan subjectes a avaluació ambiental i territorial estratègica simplificada s’elaboraran seguint el procediment establit en els articles 50 i 51 d’esta llei i en el capítol III d’este títol si es conclou amb l’informe ambiental i territorial estratègic.

3. Els projectes d’inversions estratègiques sostenibles tenen regulat el seu procediment propi en el capítol IV d’aquest mateix títol. ****[48]****

 

**Article 46. Plans i programes que seran objecte de l’avaluació ambiental i territorial estratègica******[49]****

1. Són objecte d’avaluació ambiental i territorial estratègica ordinària els plans i programes, així com les seues modificacions, que adopte o aprove una administració pública i l’elaboració i l’aprovació dels quals estiga exigida per una disposició legal o reglamentària o per acord del Consell, quan:

a) Establisquen el marc per a la futura autorització de projectes legalment sotmesos a avaluació d’impacte ambiental relatius a: agricultura, ramaderia, silvicultura, pesca, energia, mineria, indústria, transport, gestió de residus, gestió de recursos hídrics, riscos naturals i induïts, ocupació del domini públic maritimoterrestre, telecomunicacions, turisme, ordenació del territori urbanitzat o rural, o de l’ús del sól.

b) Requerisquen una avaluació d’acord amb la normativa comunitària, estatal o autonómica reguladora de la Xarxa Ecológica Europea Natura 2000.

c) L’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana, els plans d’acció territorial, els plans generals estructurals, els projectes d’inversions estratègiques sostenibles o qualssevol altres plans o programes i aquelles modificacions dels enunciats abans que establisquen o modifiquen l’ordenació estructural, i així ho establisca l’órgan ambiental i territorial.

2. Els plans i programes relatius a la defensa de la nació, la protecció civil en casos d’emergència i els de caràcter financer o pressupostari queden exclosos de l’aplicació del procediment d’avaluació ambiental i territorial estratègica.

3. L’órgan ambiental i territorial determinarà si un pla o programa ha de ser objecte d’avaluació ambiental i territorial estratègica simplificada o ordinària en els casos següents:

a) Les modificacions menors dels plans i programes esmentats en l’apartat 1.

b) Els plans i programes esmentats en l’apartat 1 que establisquen l’ús, en l’àmbit municipal, de zones de reduïda extensió. Queden inclosos en estos casos aquells plans o programes que comporten una nova ocupació de sól no urbanitzable per a realitzar operacions puntuals de reordenació o ampliació limitada de vores de sóls consolidats, als quals fan referència els articles 72.3.b i 73.1.d d’esta llei, llevat que s’establisca la seua innecessarietat en la declaració ambiental i territorial del pla general estructural.

c) Els plans i programes que establisquen un marc per a l’autorització en el futur de projectes i no complisquen els altres requisits mencionats en l’apartat 1.

L’órgan ambiental i territorial resoldrà estos casos tenint en consideració els criteris de l’annex VIII d’esta llei.

4. Els programes d’actuació regulats en el llibre II d’aquesta llei, com a documents de gestió urbanística que no innoven el planejament, no estan subjectes al procediment d’avaluació ambiental i territorial, sense perjudici que a l’instrument de planejament que, si escau, acompanye al programa d’actuació, se li aplique el que estableixen els apartats anteriors d’aquest article.

 

 

CAPÍTOL II  
 Tramitació dels plans i programes subjectes a avaluació ambiental i territorial estratègica

 

**Article 47. Objectius de l’avaluació ambiental i territorial estratègica**

L’avaluació ambiental i territorial estratègica dels plans i programes persegueix els objectius següents:

a) Integrar els criteris i condicionants ambientals, juntament amb els funcionals i territorials, al llarg de tot el procés d’elaboració del pla o programa, des de l’inici dels treballs preparatoris fins a la seua aprovació.

b) Assegurar l’efectiva participació del públic, i de les institucions i organismes afectats pel pla o programa, en la seua elaboració, així com la transparència en la presa de decisions de planificació.

c) Aconseguir un elevat nivell de protecció del medi ambient i promoure el desenrotllament sostenible, en les seues dimensions económica, social i ambiental.

 

**Article 48. Persones i institucions participants en l’avaluació ambiental i territorial estratègica de plans i programes**

En l’avaluació ambiental i territorial estratègica de plans i programes participen les persones i institucions següents:

a) Òrgan promotor: órgan d’una administració pública, estatal, autonómica o local, que inicia el procediment per a l’elaboració i adopció d’un pla o programa i, en conseqüència, ha d’integrar els aspectes ambientals i territorials en el seu contingut a través d’un procés d’avaluació ambiental i territorial estratègica.

Els plans i programes d’iniciativa privada els tramitarà l’órgan promotor públic competent.

b) Òrgan substantiu: órgan de l’administració pública que té les competències per a adoptar o aprovar un pla o programa.

c) ****[50]**** Òrgan ambiental i territorial

És l’órgan autonómic, dependent de la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i medi ambient que realitza l’anàlisi tècnica dels expedients d’avaluació ambiental i territorial, formula les declaracions ambientals i territorials estratègiques, i en col·laboració amb l’órgan promotor i substantiu, vetla per la integració dels aspectes ambientals, junt als territorials i funcionals, en l’elaboració del pla o del programa. L’órgan ambiental i territorial serà l’ajuntament del terme municipal de l’àmbit del planejament objecte de l’avaluació ambiental, sense perjudici de l’assistència i la cooperació de les diputacions provincials d’acord amb la legislació de règim local, en els casos següents:

1. En els instruments de planejament urbanístic que afecte únicament i exclusiva a l’ordenació detallada del sól urbà definida en la present llei.

2. En els instruments de planejament urbanístic que, en el desenvolupament de planejament avaluat ambientalment, afecte únicament i exclusiva a l’ordenació detallada del sól urbanitzable definida en la llei present.

3. En els instruments de planejament urbanístic que afecten únicament i exclusiva a l’ordenació estructural del sól urbà que compte amb els serveis urbanístics efectivament implantats, sense modificar l’ús dominant de la zona establerta en l’ordenació estructural.

d) Administracions públiques afectades: aquelles administracions públiques que tenen competències específiques en les matèries següents: població, salut humana, biodiversitat, geodiversitat, fauna, flora, sól, aigua, aire, factors climàtics, paisatge, béns materials, patrimoni cultural inclós en el patrimoni históric, educació, serveis socials, sanitat, ordenació del territori i urbanisme. ****[51]****

e) Públic: qualsevol persona física o jurídica, així com les seues associacions, organitzacions o grups legalment constituïts.

f) Públic interessat: a l’efecte d’aquesta llei, es considera públic interessat:

1.r Cada persona física o jurídica que tinga la consideració d’interessada segons la legislació vigent en matèria de procediment administratiu comú.

2.n Qualsevol persona jurídica sense ànim de lucre que complisca els requisits següents:

I) Que tinga, entre els fins acreditats en els seus estatuts, la protecció del medi ambient en general o la d’algun dels seus elements en particular o corregir les desigualtats per raó de gènere, i que aquests fins puguen resultar afectats pel pla o el programa de què es tracte.

II) Que estiga legalment constituïda, i que s’haja personat en forma en l’expedient.

III) Que, segons els seus estatuts, desenvolupen la seua activitat en un àmbit territorial que resulte afectat pel pla o el programa.

IV) Les plataformes o els col·lectius que es personen en l’expedient i que agrupen de manera estable —o creades en ocasió del pla o programa de què es tracte— persones físiques i jurídiques sense ànim de lucre, és suficient per a rebre el reconeixement de la condició de públic interessat de la plataforma o el col·lectiu que almenys una de les persones jurídiques integrants complisca amb els requisits precedents. ****[52]****

 

**Article 49. Fases de la tramitació d’un pla que requereix avaluació ambiental i territorial estratègica**

1. La tramitació d’un pla o programa que requereix avaluació ambiental i territorial estratègica comprén les actuacions successives següents:

a) Sol·licitud d’inici de l’avaluació ambiental i territorial estratègica per l’órgan promotor.

b) Consulta a les administracions públiques afectades i públic interessat en els termes que preveu aquesta llei. ****[53]****

c) Document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic, en el cas del procediment ordinari, o resolució d’informe ambiental i territorial emés per l’órgan ambiental i territorial, en el cas del procediment simplificat.

d) Formulació, per l’órgan promotor, d’una versió preliminar del pla o programa, que inclourà un estudi ambiental i territorial estratègic.

e) Sotmetiment de la versió preliminar del pla o programa i de l’estudi ambiental i territorial estratègic al procés de participació pública, informació pública i consultes.

f) Elaboració de la proposta de pla o programa.

g) Declaració ambiental i territorial estratègica.

h) Si és el cas, adequació del pla o programa a la declaració ambiental i territorial estratègica.

i) Si és necessària, d’acord amb els criteris establits en esta llei en els casos en què s’introduïsquen modificacions en el document de pla o programa, nova informació al públic.

j) Aprovació del pla o programa i publicitat.

k) Aplicació del pla de seguiment ambiental i territorial, després de l’aprovació del pla o programa i durant la seua execució, per a verificar el compliment de les previsions ambientals i territorials.

2. La documentació del pla o programa haurà de ser accessible al públic i podrà ser consultada durant la fase corresponent del procediment i una vegada superada esta, de conformitat amb el que estableix este capítol. A este efecte, l’órgan promotor adoptarà les mesures necessàries perquè siguen accessibles per mitjans electrónics els documents següents: l’esborrany del pla o programa, que inclourà un document inicial estratègic; el document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic o la resolució d’informe ambiental i territorial; la versió preliminar del pla i l’estudi ambiental i territorial estratègic; l’instrument de paisatge; els informes sectorials emesos; el document de participació pública, i la proposta del pla o programa i la declaració ambiental i territorial estratègica.

 

**49 bis. Actuacions prèvies a la redacció de l’instrument de planejament******[54]****

1. Abans d’elaborar l’esborrany del pla, el departament de l’administració que el promoga ha d’efectuar a través del portal web una consulta pública prèvia durant vint dies amb relació a un document en què s’indique de manera succinta els problemes que es pretenen solucionar amb la iniciativa, la necessitat i l’oportunitat de l’aprovació, els objectius del pla i les possibles solucions alternatives.

2. La consulta pública prèvia té efectes administratius interns, preparatoris de la redacció del pla, i dóna lloc a l’obligació d’elaborar un informe de resposta conjunta a les aportacions rebudes. Ha d’incorporar-se a l’expedient el resultat de la consulta, amb indicació del nombre de participants, el nombre d’opinions emeses i l’informe de resposta.

3. No cal efectuar la consulta prèvia en els casos següents:

a) Quan es tracte de modificacions puntuals que regulen aspectes parcials del pla que es modifique.

b) Quan es tracte d’instruments de planejament de desenvolupament parcial del planejament general que puguen promoure els particulars.

c) Quan hi concórreguen greus raons d’interès públic que ho justifiquen.

 

**Article 50. Inici del procediment. Sol·licitud d’inici de l’avaluació ambiental i territorial estratègica**

1. El procediment s’iniciarà amb la presentació per l’órgan promotor davant de l’órgan substantiu de la sol·licitud d’inici de l’avaluació ambiental i territorial estratègica, acompanyada d’un esborrany del pla o programa i un document inicial estratègic amb el contingut següent, expressat de manera succinta, preliminar i esquemàtica:

a) Els objectius de la planificació i la descripció de la problemàtica sobre la qual actua.

b) L’abast, àmbit i possible contingut de les alternatives del pla que es proposa.

c) El desenrotllament previsible del pla o programa.

d) Un diagnóstic de la situació del medi ambient i del territori abans de l’aplicació del pla en l’àmbit afectat.

e) Els seus efectes previsibles sobre el medi ambient i sobre els elements estratègics del territori, prenent en consideració el canvi climàtic.

f) La incardinació en l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana i la seua incidència en altres instruments de la planificació territorial o sectorial.

2. En els casos de l’article 46.3 d’esta llei, quan l’órgan promotor considere que resulta d’aplicació el procediment simplificat d’avaluació ambiental i territorial estratègica, a més haurà d’incloure’s en la documentació:

a) La motivació de l’aplicació del procediment simplificat d’avaluació ambiental i territorial estratègica.

b) Un resum dels motius de la selecció de les alternatives previstes.

c) Les mesures previstes per a previndre, reduir i, en la mesura que siga possible, compensar, qualsevol efecte negatiu important en el medi ambient i en el territori, que es derive de l’aplicació del pla o programa, així com per a mitigar la seua incidència sobre el canvi climàtic i la seua adaptació a este.

d) Una descripció de les mesures previstes per al seguiment ambiental del pla.

3. L’órgan substantiu remetrà a l’órgan ambiental i territorial la sol·licitud i la documentació que l’acompanya presentades per l’órgan promotor, una vegada que haja comprovat que s’ajusta al que estableixen els apartats anteriors i la legislació sectorial.

4. En el termini de quinze dies des de la recepció, l’órgan ambiental i territorial examinarà la documentació presentada. Si apreciara que la sol·licitud no s’acompanya d’algun dels documents preceptius, requerirà a l’órgan promotor, informant-ne a l’órgan substantiu, perquè en el termini de deu dies procedisca a l’esmena de la documentació, interrompent-se el cómput del termini per a la finalització de l’avaluació. Si així no ho fera, es tindrà el promotor per desistit de la seua petició, prèvia resolució de l’órgan ambiental i territorial. Este termini podrà ser ampliat fins a cinc dies, a petició de l’interessat o a iniciativa de l’órgan ambiental i territorial, quan l’aportació dels documents requerits presente dificultats especials.

Així mateix, si l’órgan ambiental i territorial estima de manera inequívoca que el pla o programa és manifestament inviable per raons ambientals, o quan el document inicial estratègic no reunisca condicions de qualitat suficients apreciades per l’órgan esmentat, o quan s’haja no admés o s’haja dictat una declaració ambiental i territorial estratègica desfavorable en un pla o programa anàleg al presentat, podrà declarar la inadmissió en el termini de trenta dies. Prèviament, haurà de donar audiència a l’órgan substantiu i a l’órgan promotor, per un termini de deu dies, que suspendrà el termini per a declarar la inadmissió. La resolució per la qual s’acorde la inadmissió justificarà les raons per les quals s’aprecia la causa d’esta, i contra esta resolució podran interposar-se els recursos que siguen procedents legalment en via administrativa i judicial, si és el cas.

 

**Article 51. Consultes a les administracions públiques afectades i elaboració del document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic******[55]****

1. L’órgan ambiental i territorial sotmetrà el document que conté l’esborrany del pla o programa i el document inicial estratègic a consultes de les administracions públiques afectades d’acord amb l’article 49.1, apartat b, d’aquesta llei i persones interessades, durant un termini mínim de trenta dies hàbils des de la recepció de la sol·licitud d’informe per als plans que afecten exclusivament l’ordenació detallada o al sól urbà que compte amb els serveis urbanístics implantats sense modificació de l’ús dominant de la zona d’ordenació estructural corresponent i durant un termini mínim de seixanta dies hàbils per als plans que afecten les altres determinacions compreses en l’ordenació estructural. ****[56]****

2. Una vegada rebuts els pronunciaments de les administracions públiques afectades i persones interessades, o transcorregut el termini atorgat per a fer-ho, l’órgan ambiental i territorial ha d’elaborar i trametre a l’órgan promotor i a l’órgan substantiu, segons siga procedent, un dels documents següents:

a) Un document sobre l’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic, juntament amb les contestacions rebudes a les consultes realitzades, en el qual es determinarà l’amplitud, el nivell de detall i el grau d’especificació que ha de tenir l’estudi esmentat i instarà la continuació de la tramitació per el procediment ordinari.

b) Una resolució d’informe ambiental i territorial estratègic, per considerar, d’acord amb els criteris de l’annex VIII d’aquesta llei, que el pla o el programa no té efectes significatius sobre el medi ambient i el territori, i l’avaluació ambiental i territorial estratègica es resoldrà pel procediment simplificat i indicant la procedència de la tramitació del pla o el programa de conformitat amb el capítol següent o a la seua normativa sectorial.

c) Una resolució que considere que, encara que poden derivar-se de l’execució del pla o el programa efectes significatius sobre el medi ambient i el territori, la seua tramitació ha de realitzar-se simultàniament amb la del projecte i l’avaluació ambiental es durà a terme d’acord amb la legislació d’avaluació d’impacte ambiental de projectes, i s’emetrà un document d’abast que comprendrà la valoració ambiental dels aspectes propis del pla i els específics del projecte.

d) Una resolució d’informe ambiental, per considerar, d’acord amb els criteris de l’annex VIII d’aquesta llei i de l’anàlisi de les contestacions a les consultes realitzades, que el pla o el programa sí que té efectes significatius sobre el medi ambient i es considera, de manera inequívoca, que el pla o el programa és manifestament inviable per raons ambientals.

3. El termini de què disposa l’órgan ambiental i territorial per a emetre el document que corresponga, de conformitat amb l’apartat anterior, és de quatre mesos des de la recepció del document de sol·licitud, prorrogable per altres dos mesos en el cas de l’apartat a o quan la complexitat del document ho requerisca.

4. El document d’abast inclourà:

a) El resultat de les consultes realitzades a les administracions públiques afectades.

b) L’abast i el nivell de detall amb què haja de redactar-se l’estudi ambiental i territorial estratègic, amb referència als objectius ambientals i territorials i els seus indicadors, els principis de sostenibilitat aplicables, les afeccions legals, els criteris i condicions ambientals, funcionals i territorials estratègics i els possibles efectes significatius sobre el medi ambient i el territori que s’han de considerar en la redacció del pla o programa.

c) Pla de participació pública que identifique les administracions públiques afectades i el públic interessat en el pla o el programa i les modalitats o l’amplitud d’informació i consulta. El pla de participació pública ha de contenir, almenys, la informació pública mitjançant un anunci en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en un mitjà de comunicació social de premsa escrita de gran difusió i posar la documentació a disposició del públic. En el cas de revisions de plans generals d’ordenació estructural i de modificacions que comporten canvis de classificació de sól que alteren el model territorial del municipi o en la qualificació del sól que incrementen el seu aprofitament, el pla de participació pública ha d’incloure, a més i almenys, la celebració de sessions explicatives obertes al públic sobre el contingut de l’ordenació futura i les alternatives presentades, l’elaboració de resums i infografies de les propostes d’ordenació més importants per a facilitar la difusió i la comprensió ciutadana de l’ordenació, com també la memória de viabilitat económica preceptiva, elaborada sobre la base d’estudis de mercat rigorosos i acreditats per societats de taxació homologades per entitats públiques amb competència per a aixó o per entitats anàlogues d’altres països.

Es permet la participació telemàtica des d’un fórum o un espai habilitat on el document siga obert a la ciutadania i en què es permeta fer-hi aportacions

5. El document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic es posarà a disposició del públic a través de la pàgina web de l’órgan ambiental i territorial i de l’órgan substantiu.

6. El document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic caducarà si, transcorreguts dos anys des de la seua notificació a l’órgan promotor, este no haguera remés a l’órgan ambiental i territorial la documentació referida en l’article 54 d’esta llei. Este termini podrà prorrogar-se justificadament per altres dos anys més.

7. La resolució de l’informe ambiental i territorial estratègic emesa en el procediment simplificat es comunicarà a l’órgan promotor i a l’órgan substantiu, als efectes de continuar el procediment d’aprovació del pla o programa de conformitat amb el capítol següent d’esta llei o la legislació sectorial corresponent. Esta resolució no serà susceptible de cap recurs, sense perjuí que, si és el cas, siguen procedents en via judicial contenciosa administrativa davant de la disposició de caràcter general que haguera aprovat el pla o programa, o bé, sense perjuí dels que siguen procedents en via administrativa davant de l’acte, si és el cas, d’aprovació del pla o programa.

L’informe ambiental i territorial estratègic perdrà la seua vigència i cessarà en la producció dels efectes que li són propis si, una vegada publicat en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, no s’haguera aprovat el pla o programa en el termini màxim de quatre anys des de la seua publicació. En estos casos, el promotor haurà d’iniciar novament el procediment d’avaluació ambiental i territorial estratègica simplificada del pla o programa.

8. La resolució d’informe ambiental emesa d’acord amb l’article 51.2.d s’ha de notificar a l’órgan promotor i a l’órgan substantiu i contra aquesta resolució poden interposar-se els recursos legalment procedents en via administrativa i judicial, si escau. L’informe ambiental s’ha de publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i s’ha de posar a disposició del públic en la pàgina web de la Generalitat.

 

**Article 52. Elaboració de la versió preliminar del pla o programa i l’estudi ambiental i territorial estratègic**

1. Una vegada emés el document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic, l’órgan promotor elaborarà tots els documents que integren el pla o programa. En el cas dels plans urbanístics o territorials, haurà d’incloure la documentació exigible de conformitat amb el títol II precedent, que constituirà la versió preliminar del pla.

2. L’órgan promotor també elaborarà, simultàniament a la versió inicial del pla o programa, l’estudi ambiental i territorial estratègic, que haurà de complir els requisits següents:

a) Ser elaborat amb la precisió i grau de detall assenyalats en el document d’abast, tenint en compte el contingut d’este document i els coneixements i mètodes d’avaluació existents, el contingut i nivell de detall del pla, la fase del procés de decisió en què es troba i la mesura en què l’avaluació necessite ser complementada en altres fases del procediment, per a evitar la seua repetició.

b) Facilitar la informació especificada en l’annex VII d’esta llei, així com aquella que es considere raonablement necessària per a assegurar la qualitat de l’estudi.

c) Ser accessible i intel·ligible per al públic i les administracions públiques afectades i contindre un resum no tècnic de la informació a què fa referència l’annex VII d’esta llei.

d) Incloure i integrar els estudis exigits per la legislació sectorial per a analitzar els impactes en sectors específics com ara mobilitat, vivenda, Xarxa Natura 2000, patrimoni cultural, paisatge, entre altres.

3. Per a l’elaboració de l’estudi ambiental i territorial estratègic es podrà utilitzar la informació pertinent disponible que s’haja obtingut en l’elaboració dels plans i programes promoguts per la mateixa administració pública que promou el pla o programa, o per altres administracions públiques.

 

**Article 53. Participació pública i consultes******[57]****

1. La versió inicial del pla o programa, inclós l’estudi ambiental i territorial estratègic i la resta de documents exigibles per la normativa sectorial, els sotmetrà l’órgan promotor a participació pública i consultes amb les administracions públiques afectades i amb les persones, les associacions, les plataformes o els col·lectius que s’hi hagen pronunciat o aportat suggeriments en les fases prèvies a la redacció del pla o programa o d’informació del document d’abast, mitjançant les accions definides en el pla de participació pública.

2. Como a mínim, caldrà realitzar consultes a les administracions públiques afectades i persones interessades, publicar anuncis en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en el premsa escrita de gran difusió i posar a disposició del públic els documents mencionats en l’apartat anterior. Els anuncis indicaran la direcció electrónica per a consultar-la. La conselleria competent per a l’aprovació dels instruments de planejament, a través de la direcció general corresponent, exercirà les funciones de coordinació necessàries en relació amb l’obtenció dels informes corresponents a les consultes que es realitzen als órgans de la Generalitat en esta fase del procediment.

Així mateix, serà preceptiu realitzar consulta a les empreses subministradores d’aigua, energia elèctrica, gas, telefonia i telecomunicacions, perquè emeten un informe sobre les necessitats i condicions tècniques mínimes imprescindibles dels projectes, obres i instal·lacions que hagen d’executar-se amb càrrec a l’actuació urbanística; este informe tindrà caràcter vinculant per a les empreses subministradores i eficàcia durant el termini que es fixe en el planejament o programa d’actuació per a l’execució de les obres d’urbanització. L’administració actuant en l’aprovació definitiva dels dits instruments podrà modificar o fixar, sense minva de la qualitat i eficàcia legalment exigible, les condicions d’implantació dels esmentats servicis sobre la base de criteris d’eficiència económica derivats del corresponent procediment contradictori, impulsat d’ofici o a petició dels afectats. En defecte d’informe a l’instrument de planejament, podrà requerir-se abans de l’aprovació dels programes d’actuació, dels projectes d’execució o de reparcel·lació, amb els mateixos efectes.

3. El període de participació pública i consultes serà l’adequat per a difondre la documentació i facilitar el seu examen, informe o al·legació. El termini mínim de participació pública i consultes serà de quaranta-cinc dies hàbils.

4. Passat, des de la sol·licitud de l’informe, el termini establit segons l’apartat anterior o el que fixe la normativa sectorial respectiva, es continuarà amb el procediment. A l’efecte de recaptar els informes no emesos en termini que, d’acord amb aquesta normativa, foren preceptius, de manera prèvia a l’aprovació provisional de l’instrument de planejament, l’ajuntament requerirà a la Generalitat Valenciana perquè convoque de manera fefaent les administracions amb competències afectades a una comissió informativa de coordinació de la direcció general competent en matèria d’urbanisme, i en la convocatória adjuntarà, novament, la documentació necessària per a emetre el corresponent informe, que podrà evacuar-se en la mateixa reunió de coordinació de manera verbal. El contingut d’aquest informe serà recollit de manera literal i en un apartat específic de l’acta.

Si l’informe no s’emet de manera escrita en el termini legalment establit, ni tampoc en la comissió informativa de coordinació de manera verbal, es considerarà favorable al contingut del pla amb caràcter general. Aquest advertiment es posarà de manifest en la convocatória de la comissió informativa de coordinació que es mane a les diferents administracions.

Si l’emissió d’una successió d’informes sectorials contradictoris entre si impedira l’aprovació del pla i la consecució dels interessos públics que aquest implica, els serveis tècnics de la comissió informativa de coordinació podran adjuntar a la convocatória de la comissió una solució tècnica que harmonitze els dos informes sense entrar en contradicció amb el contingut preceptiu de les respectives normatives. L’emissió de l’informe definitiu a la solució tècnica final en aquest cas s’ha d’efectuar amb la mateixa forma i efectes indicats en el paràgraf anterior.

No es considerarà informe contradictori al contingut del pla la incompareixença a la comissió informativa de coordinació, el silenci o una manifestació contrària no justificada tècnicament. L’oposició a l’aprovació i entrada en vigor del pla haurà d’efectuar-se per mitjà dels requeriments previstos en l’article 44 de la Llei 29/1998, de la jurisdicció contenciosa administrativa, als efectes de la qual l’aprovació del pla es notificarà de manera fefaent a les administracions que no hagen efectuat informe exprés a aquest.

Els tres paràgrafs anteriors no resultaran d’aplicació si la llei sectorial respectiva regula de manera expressa el sentit del silenci dels seus informes. ****[58]****

5. Durant aquesta fase es poden formular al·legacions i observacions, i es poden aportar tot tipus de documentació o mitjans de prova que s’estimen adequats en suport seu.

6. Si, com a conseqüència d’informes i al·legacions, es pretén introduir canvis substancials en la versió preliminar del pla, abans d’adoptar-los s’ha de publicar un anunci d’informació pública en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en la pàgina web de l’administració promotora, junt amb els informes i al·legacions que sustenten la modificació proposada. En aquest període de 20 dies, s’admeten, per a ser examinades i considerades, noves al·legacions referides als canvis proposats; poden inadmetre’s les que reiteren arguments i redunden en aspectes dels quals s’haja informat prèviament.

7. Una vegada finalitzat el termini de participació pública i consultes en els termes establits en el punt 4.c de l’article 51 d’aquesta llei, l’órgan promotor ha d’elaborar el document de participació pública, que ha de sintetitzar els seus resultats i ha de justificar com es prenen en consideració en una proposta de pla o programa.

 

**Article 54. Proposta de pla o programa i declaració ambiental i territorial estratègica**

1. Després del període de participació pública i consultes, l’órgan promotor redactarà una proposta de pla o programa on introduirà les modificacions derivades d’este tràmit, formarà l’expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica i remetrà tant la proposta de pla o programa com l’expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica a l’órgan ambiental i territorial.

2. L’expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica haurà de contindre:

a) L’estudi ambiental i territorial estratègic.

b) Els resultats de les consultes, de la informació pública i del pla de participació pública en els termes establits en l’apartat 4.c, de l’article 51, d’aquesta llei. ****[59]****

c) La descripció de com s’han integrat en el pla o programa els aspectes ambientals, funcionals i territorials, i de com s’han pres en consideració el document d’abast, l’estudi ambiental i territorial estratègic i el resultat de les consultes i la informació pública. També es descriurà la previsió dels efectes significatius sobre el medi ambient i el model territorial que es derivaran de l’aplicació del pla o programa.

d) La justificació que s’han complit les previsions legals própies del procés d’elaboració i avaluació ambiental i territorial estratègica del pla o programa, amb les particularitats del pla de participació pública.

e) L’anàlisi del compliment dels paràmetres, determinacions i documents exigibles per a la formalització del pla, d’acord amb la legislació aplicable, i proposar també mesures de seguiment.

3. L’órgan ambiental i territorial realitzarà una anàlisi tècnica de l’expedient, on es consideraran els aspectes següents:

a) Verificarà que l’expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica continga el que preveu l’apartat anterior.

b) Analitzarà els impactes significatius de l’aplicació del pla o programa en el medi ambient i el territori, que inclourà l’evolució dels elements del medi ambient que prendrà en consideració el canvi climàtic.

4. Si, una vegada realitzat l’anàlisi tècnica de l’expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica, l’órgan ambiental i territorial conclou que la informació pública o les consultes no s’han realitzat d’acord amb esta llei o que es requereix informació addicional per a formular la declaració ambiental i territorial estratègica, sol·licitarà l’esmena escaient o el compliment adequat a l’órgan promotor o substantiu en els termes de la legislació de l’Estat sobre avaluació ambiental. Si, transcorreguts tres mesos, l’órgan ambiental i territorial no ha rebut l’esmena de l’expedient o la documentació addicional requerida, o si, una vegada presentada, és insuficient, de conformitat amb la legislació de l’Estat en matèria d’avaluació ambiental i de règim jurídic i procediment administratiu comú, procedirà a l’arxivament de les actuacions, i considerarà finalitzada l’avaluació ambiental i territorial estratègica pel procediment ordinari. Contra esta resolució podran interposar-se els recursos legalment procedents en via administrativa i judicial, si és el cas.

5. L’órgan ambiental i territorial continuarà el procediment sempre que dispose dels elements de juí suficients per a realitzar l’avaluació ambiental i territorial estratègica. Si en l’expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica no consta algun dels informes de les administracions públiques afectades, consultades d’acord amb el que preveu este capítol, i l’órgan ambiental i territorial no disposa d’elements de juí suficients per a realitzar l’avaluació ambiental i territorial estratègica, actuarà d’acord amb el que preveu per a este cas la legislació de l’Estat en matèria d’avaluació ambiental.

6. Una vegada realitzada l’anàlisi tècnica i quan, si és el cas, s’haja completat l’estudi ambiental i territorial estratègic, l’órgan ambiental i territorial formularà la declaració ambiental i territorial estratègica. Esta declaració tindrà una exposició dels fets, la qual resumirà les principals fites del procediment, incloent-hi els resultats de les consultes, així com de la informació pública, i les determinacions, mesures o condicions finals que hagen d’incorporar-se en el pla o programa, amb caràcter previ a la seua aprovació definitiva.

7. La declaració ambiental i territorial estratègica serà coherent amb el document d’abast i les altres actuacions de l’administració autonómica al llarg del procediment. L’órgan ambiental i territorial podrà aplicar nous criteris motivats per circumstàncies sobrevingudes de caràcter rellevant, sempre que siguen degudament justificades, o per haver transcorregut més de dos anys des de l’anterior pronunciament. La declaració ambiental i territorial estratègica ha de ponderar i harmonitzar el resultat dels informes i documents que precedisquen la seua emissió, amb una valoració raonada de la seua rellevància i contingut, i resoldre amb motivació própia sobre les determinacions finals que hagen d’incorporar-se al pla o programa o, si és el cas, sobre la inviabilitat ambiental o territorial del pla o programa en els termes proposats.

8. La declaració ambiental i territorial estratègica s’emetrà en el termini màxim de tres mesos des de la presentació de tota la documentació davant de l’órgan ambiental i territorial; termini que l’órgan esmentat podrà prorrogar per altres tres mesos, quan la complexitat de l’assumpte ho requerisca. Es publicarà en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana la declaració ambiental i territorial estratègica i es posarà a disposició del públic en la pàgina web de la Generalitat.

9. La declaració ambiental i territorial estratègica tindrà naturalesa d’informe preceptiu i determinant. Per tant, no serà susceptible de cap recurs, sense perjuí dels que, si és el cas, siguen procedents en via judicial contenciosa administrativa contra la disposició de caràcter general que haguera aprovat el pla o programa, o bé, sense perjuí dels que siguen procedents en via administrativa o judicial davant de l’acte, si és el cas, d’aprovació del pla o programa.

 

**Article 55. Aprovació del pla o programa sotmès a avaluació ambiental i territorial estratègica i publicitat******[60]****

1. Una vegada emesa la declaració ambiental i territorial estratègica, s’ha de remetre a l’órgan promotor per tal que incloga en el pla o programa, si n’hi ha, les determinacions establides en l’esmentada declaració, abans de l’aprovació del pla o programa. Si l’órgan promotor no és el competent per a l’aprovació definitiva del pla o programa, ha de remetre la proposta de pla i la declaració ambiental i territorial estratègica a l’órgan que, d’acord amb l’article 44 d’aquesta llei o amb la seua legislació sectorial, ostente la competència per a l’aprovació definitiva.

2. L’órgan competent ha de resoldre sobre l’aprovació del pla o programa d’acord amb aquesta llei o amb la normativa sectorial aplicable, i ha de verificar la inclusió de les determinacions de la declaració ambiental i territorial estratègica i prendre en consideració raonada els estudis i documents sectorials que l’acompanyen. El termini per a l’aprovació definitiva dels plans urbanístics i territorials és de tres mesos des de la recepció de la documentació completa.

3. Quan les objeccions a l’aprovació definitiva afecten àrees o determinacions tan concretes que, si en prescindim, el pla es pot aplicar amb coherència, aquest s’ha d’aprovar definitivament, excepte en la part objecte d’objeccions, que ha de quedar en suspens fins que siga rectificada en els termes precisats per la resolució aprovatória. Si les objeccions són d’abast limitat i poden esmenar-se amb una correcció tècnica específica consensuada amb l’órgan promotor, l’aprovació definitiva s’ha de supeditar en la seua eficàcia a la mera formalització documental de la correcció. La resolució aprovatória pot delegar en un órgan subordinat, inclús unipersonal, la facultat de comprovar que la correcció s’efectua en els termes acordats, i, una vegada verificat aixó, ordenar la publicació de l’aprovació definitiva.

4. Si amb caràcter previ a l’aprovació definitiva del pla cal sol·licitar nous informes, en el cas que, transcorregut el termini establit per a l’emissió, aquesta no es produeix, o existeix contradicció en el contingut de dos o més informes, s’ha d’actuar de conformitat amb el que estableix l’apartat 4 de l’article 53.

5. A l’efecte del regulat en l’apartat tercer d’aquest article, s’entén per correccions aquelles que tinguen per objecte la incorporació de modificacions, determinacions o continguts a l’instrument de planejament en tramitació, en els termes que s’indiquen en l’acord aprovatori supeditat, sense implicar un nou acord aprovatori, o que es referisquen a la forma de presentació del document, com l’elaboració d’un text refós o altres supósits anàlegs. ****[61]****

6. Al costat del document de pla o programa, per a la seua aprovació, l’órgan promotor haurà de presentar un document amb el contingut de les lletres b i c de l’apartat 7 d’aquest article. ****[62]****

7. L’acord d’aprovació definitiva dels plans urbanístics municipals, junt amb les seues normes urbanístiques, s’ha de publicar, per a la seua entrada en vigor, en el butlletí oficial de la província. L’acord d’aprovació definitiva de la resta de plans, junt amb les seues normes urbanístiques, s’ha de publicar, para la seua entrada en vigor, en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana. Aquesta publicació ha d’incloure els documents següents:

a) La resolució per la qual s’adopta o aprova el pla o programa aprovat i una referència a la direcció de la pàgina web en què l’órgan substantiu posa a disposició del públic el contingut íntegre del pla o programa esmentat.

b) La declaració ambiental i territorial estratègica.

c) Les raons de l’elecció de l’alternativa seleccionada, en relació amb les alternatives considerades, i les mesures adoptades per al seguiment dels efectes en el medi ambient i el territori derivats de l’aplicació del pla o programa.

8. Els plans entren en vigor als quinze dies de la seua publicació.

9. Tota la documentació s’ha de presentar segons els formats establits en l’annex IX d’aquesta llei.

 

**Article 56. Seguiment, modificació i caducitat******[63]****

1. L’órgan promotor haurà de posar a disposició del públic, administracions públiques afectades i órgan ambiental i territorial, una cópia del pla aprovat i una declaració expressiva de com s’hi han integrat els aspectes ambientals i territorials, com s’han pres en consideració l’estudi ambiental i territorial estratègic, la declaració ambiental i territorial estratègica i el resultat de les consultes, discrepàncies i al·legacions, i facilitarà un resum no tècnic d’esta informació.

2. L’órgan promotor, en col·laboració amb l’órgan ambiental i territorial, haurà de realitzar un seguiment dels efectes en el medi ambient i el territori derivats de l’aplicació del pla o programa, per a la detecció ràpida d’efectes adversos no hi previstos. En el cas dels plans urbanístics i territorials, amb eixa finalitat l’órgan promotor elevarà a l’órgan ambiental i territorial els informes de seguiment amb la periodicitat mínima prevista en la declaració ambiental i territorial estratègica. Si es tracta de plans municipals, els informes de seguiment tindran una periodicitat mínima quadriennal o una vegada per mandat corporatiu, per a verificar-ne el compliment de les previsions i objectius, d’acord amb els indicadors recollits en el pla. No es podran promoure modificacions d’estos plans sense el compliment del requisit esmentat.

3. La declaració ambiental i territorial estratègica perdrà la seua vigència i cessarà en la producció dels efectes que li són propis si, una vegada publicada en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, no s’haguera procedit a l’adopció o aprovació del pla o programa en el termini màxim de dos anys des de la seua publicació. En estos casos, el promotor haurà d’iniciar novament el tràmit d’avaluació ambiental i territorial estratègica del pla o programa, llevat que s’acorde la prórroga de la vigència de la declaració ambiental i territorial estratègica en els termes que preveuen els apartats següents.

4. El promotor podrà sol·licitar la prórroga de la vigència de la declaració ambiental i territorial estratègica abans que transcórrega el termini previst en l’apartat anterior. La sol·licitud formulada pel promotor suspendrà el termini de dos anys de l’apartat anterior.

5. A la vista d’esta sol·licitud, l’órgan ambiental i territorial podrà acordar la prórroga de la vigència de la declaració ambiental i territorial estratègica en el cas que no s’hagen produït canvis substancials en els elements essencials que van servir de base per a realitzar l’avaluació ambiental i territorial estratègica, i ampliarà la seua vigència per dos anys addicionals. Transcorregut este termini sense que s’haja aprovat el pla o programa, el promotor haurà d’iniciar novament el procediment d’avaluació ambiental i territorial estratègica.

6. L’órgan ambiental i territorial resoldrà la sol·licitud de prórroga en un termini de sis mesos comptador des de la data de presentació d’esta sol·licitud. Prèviament, l’órgan ambiental i territorial sol·licitarà que emeten informe les administracions públiques afectades per raó de la matèria en relació amb els elements essencials que van servir de base per a realitzar l’avaluació ambiental i territorial estratègica. Estes administracions hauran de pronunciar-se en el termini de dos mesos, que podrà ampliar-se, per raons degudament justificades, un mes més.

7. Transcorregut el termini de sis mesos sense que l’órgan ambiental i territorial haja notificat la prórroga de la vigència de la declaració ambiental i territorial estratègica s’entendrà estimada la sol·licitud de prórroga.

8. La declaració ambiental i territorial estratègica d’un pla o programa aprovat podrà modificar-se en les circumstàncies i pel procediment establit en la legislació de l’Estat sobre avaluació ambiental.

 

 

CAPÍTOL III  
 Tramitació dels plans no subjectes al procediment ordinari d’avaluació ambiental i territorial estratègica

 

**Article 57. Tramitació dels plans que no estiguen subjectes al procediment ordinari d’avaluació ambiental i territorial estratègica.**

1. Quan un pla no estiga subjecte al procediment ordinari d’avaluació ambiental i territorial estratègica, una vegada realitzades les actuacions previstes en els articles 50 i 51 d’aquesta llei, se seguiran els següents tràmits:

a) Informació pública durant un període mínim de quaranta-cinc dies, assegurant, com a mínim, les mesures mínimes de publicitat exigides per l’article 53.2 d’esta llei. El termini mínim serà de vint dies quan es tracte d’estudis de detall.

b) Durant el mateix termini d’informació pública es consultarà als organismes afectats, amb petició dels informes exigibles d’acord amb la legislació sectorial, així com a les entitats subministradores dels serveis públics urbans que puguen resultar afectades. La falta d’emissió dels informes esmentats en el termini establit permetrà seguir la tramitació de les actuacions en els termes establits en l’article 53.4. Quan els informes a què fa referència el present títol hagen de ser evacuats per l’Administració General de l’Estat, se sotmetran al que es disposa en la legislació estatal que siga aplicable. ****[64]****

c) Si, com a conseqüència d’informes i al·legacions, es pretén introduir canvis substancials en la proposta de pla, abans d’adoptar-los es comunicaran als interessats i, mitjançant una resolució de l’alcalde, se sotmetran a informació pública pel termini de vint dies, acompanyats dels informes i al·legacions que sustenten la modificació proposada. La publicació i notificació als interessats es faran conforme a l’article 53 d’esta llei. Durant eixe període s’admetran, per al seu examen i consideració, noves al·legacions referides als canvis proposats; podran inadmetre’s les que reiteren arguments i redunden en aspectes prèviament informats. En este cas d’introducció de canvis substancials en la proposta d’un pla o programa que haguera sigut objecte d’un procediment simplificat d’avaluació ambiental i territorial estratègica, per absència d’efectes significatius sobre el medi ambient i el territori, serà necessari requerir de l’órgan ambiental i territorial un informe que determine si les modificacions que es pretén introduir no tindran efectes significatius sobre el medi ambient i el territori o si requereixen la tramitació del procediment ordinari d’avaluació ambiental i territorial estratègica, per ser previsible que es produïsquen efectes significatius sobre el medi ambient i el territori.

d) Una vegada concloses les anteriors actuacions, el pla serà sotmès a aprovació pel Ple de l’Ajuntament o órgan que corresponga. Quan es modifique l’ordenació estructural, l’aprovació definitiva correspondrà a la conselleria competent en urbanisme. Els plans que tinguen com a objecte una diferent zonificació o ús urbanístic de zones verdes previstes requeriran dictamen previ del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana.

2. L’acord d’aprovació definitiva, junt amb les seues normes urbanístiques, es publicaran per a l’entrada en vigor en el Butlletí Oficial de la Província. Quan l’aprovació definitiva siga municipal, abans de la publicació, es remetrà una cópia digital del pla a la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme per a la inscripció en el Registre Autonómic d’Instruments de Planejament Urbanístic.

 

**Article 58. Tramitació simultània de diferents plans******[65]****

1. Es podran tramitar simultàniament distints instruments de planejament que siguen congruents entre si.

2. Quan es tramite simultàniament un pla general estructural i un pla d’ordenació detallat s’hauran d’observar les següents regles: ****[66]****

a) L’ajuntament ha de formular la sol·licitud d’inici de l’avaluació ambiental estratègica, que es remetrà a cada órgan ambiental per mitjà de l’órgan substantiu competent per a aprovar cada un dels plans.

b) L’órgan ambiental autonómic ha d’emetre un document d’abast que donarà cobertura al pla general estructural. L’órgan ambiental municipal ha d’emetre un document d’abast que donarà cobertura al pla general detallat.

c) Es poden compartir documents informatius i justificatius que servisquen de fonament a les determinacions dels dos plans.

d) El tràmit de participació pública i consultes ha de ser simultani per als dos documents.

e) L’ajuntament haurà de remetre a l’órgan ambiental autonómic la proposta de pla general estructural perquè emeta la declaració ambiental estratègica conjunta.

f) El pla general estructural s’haurà d’aprovar amb caràcter previ al planejament d’ordenació detallada.

g) Si, com a conseqüència de l’aprovació definitiva autonómica del pla estructural, l’ajuntament proposara millores en l’ordenació detallada que canviaren aspectes substancials de la versió preliminar d’aquesta, s’efectuarà una nova informació al públic en els termes de l’apartat 6 de l’article 53 d’aquesta llei. En cap cas podran adoptar-se canvis o propostes que s’aparten de les determinacions establides en el pla general estructural que conté l’ordenació estructural.

h) Després de l’aprovació definitiva autonómica del pla general estructural i, si escau, de la nova informació al públic, l’ajuntament efectuarà l’aprovació definitiva del pla detallat, després de la declaració ambiental estratègica emesa per l’órgan ambiental municipal.

 

 

CAPÍTOL IV  
 Tramitació dels projectes d’inversió estratègica sostenible ****[67]****

 

**Article 59. Procediment per al desenvolupament d’un projecte d’inversió estratègica sostenible******[68]****

1. El procediment d’aprovació d’un projecte d’inversió estratègica sostenible consta de tres fases:

a) La fase de la declaració del projecte com a inversió estratègica sostenible acordada pel Consell.

b) La fase de l’aprovació del pla i el projecte en què es concreta l’actuació per la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme.

c) L’aprovació dels instruments de gestió, seguiment i control de l’execució de l’actuació per l’órgan de l’administració que, en cada cas, designe el Consell.

2. L’acord del Consell és el document prescriptiu per a redactar el pla, el projecte i l’estudi ambiental i territorial estratègic corresponent. A aquest efecte, l’acord ha de determinar els requisits urbanístics, ambientals i territorials que s’han d’aplicar per a cada actuació, atès el que ha assenyalat el document d’abast de l’avaluació ambiental i l’informe previst en l’article 60.3.

De forma prèvia a l’adopció d’aquest acord, la conselleria amb competències en ordenació del territori ha de comparèixer davant de la comissió corresponent de les Corts en una compareixença que s’ha de desenvolupar en forma anàloga a la prevista en el Reglament de les Corts per a l’examen de programes i plans que tramet el Consell.

3. L’aprovació del pla i el projecte correspon a la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori. L’aprovació dels instruments de gestió, seguiment i control de la seua execució correspon a l’órgan de l’administració que, en cada cas, designe el Consell.

L’aprovació del pla i el projecte pot ser simultània a la dels instruments per al desenvolupament i l’execució quan així ho permeten les circumstàncies del cas.

 

**Article 60. Iniciativa i declaració d’un projecte d’inversió estratègica sostenible******[69]****

1. La conselleria amb competència material rellevant per als objectius del projecte d’inversió estratègica sostenible, a instància de l’aspirant a promotor, en el termini de 15 dies des de la sol·licitud, ha de formular una consulta sobre la viabilitat de la seua iniciativa davant la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori, amb una proposta esquemàtica. En aquesta proposta, com a mínim, s’ha de preveure:

a) Descripció dels usos i activitats proposats, amb el grau de detall d’un avantprojecte, els seus efectes favorables i permanents des del punt de vista económic, a nivell de renda i generació d’ocupació, i des del punt de vista social i ambiental.

b) Descripció de les diferents alternatives possibles, amb justificació de la dificultat de gestionar urbanísticament el desenvolupament de la seua implantació mitjançant l’aplicació d’algun dels instruments d’ordenació establits en aquesta llei per al sól urbà, urbanitzable o no urbanitzable, en els termes establits en l’apartat 3.

c) Integració de l’àmbit de l’actuació en la infraestructura verda del territori.

d) Anàlisi preliminar de l’adequació a les xarxes d’infraestructures i dotacions existents o, si escau, proposta d’ampliació.

e) Informes de viabilitat i sostenibilitat económica, amb la justificació dels recursos financers necessaris per a fer front a l’actuació i una anàlisi dels costos externs d’aquesta.

f) Proposta de participació pública en els termes establits en l’article 51.4.c d’aquesta llei.

g) Informació sobre la titularitat dels terrenys i dels acords a què s’ha arribat entre l’aspirant a promotor i els propietaris.

h) Sol·licitud d’inici de l’avaluació ambiental i territorial estratègica, d’acord amb l’article 50.1, que avalue les afectacions al territori des del punt de vista socioeconómic i ambiental.

2. La conselleria competent en matèria d’ordenació del territori, una vegada completat, si escau, el tràmit d’esmena i millora de la sol·licitud, en els termes regulats en la legislació sobre procediment administratiu comú, ha de resoldre en el termini d’un mes sobre l’admissió a tràmit atesos els requisits de l’article 17 d’aquesta llei, sense prejutjar el sentit de la resolució final del Consell ni el resultat de l’avaluació ambiental.

En la mateixa resolució ha d’acordar una audiència a l’ajuntament o ajuntaments afectats i un tràmit d’informació públic per un termini d’un mes. I ha de trametre el projecte a l’órgan ambiental per tal d’iniciar l’avaluació ambiental estratègica i l’emissió del document ambiental que escaiga, d’acord amb els articles 50 i 51 d’aquesta llei.

3. Una vegada emès aquest document, la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori prepararà, en el termini d’un mes, un informe sobre el projecte d’inversió estratègica sostenible que ha de contindre:

a) L’adequació als requisits legals per a la declaració com a projecte d’inversió estratègica sostenible.

b) La determinació d’aspectes ambientals, territorials, inclusius i funcionals que calga considerar.

c) Abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic, de l’instrument de paisatge i del procés de participació pública i consultes.

d) Identificació dels instruments i els estàndards urbanístics necessaris i la seqüència de la tramitació que ha d’incloure els llindars dels paràmetres urbanístics relatius a l’edificabilitat, les usos detallats, les tipologies edificatóries i la resta de condicions que han de caracteritzar el pla que en desenvolupe l’ordenació urbanística.

e) Pel que fa a la participació pública en les plusvàlues que la declaració comporta, s’establirà una compensació de fins al 10 % del valor equivalent a la inversió global corresponent a l’actuació, materialitzable en metàl·lic o en sól, que s’haurà d’entregar a l’administració actuant i, finalment, definició de la seqüència de la seua tramitació. ****[70]****

f) Resultat de les audiències, les consultes i la informació pública, mitjançant un informe en què es realitze un resum del contingut d’aquestes i la forma en què han de ser recollides o no en l’informe que s’emeta.

4. L’acord del Consell ha de designar els órgans responsables de l’elaboració, la tramitació, l’aprovació, la gestió i el seguiment del projecte d’inversió estratègica sostenible corresponent i dels restants instruments de gestió i edificació.

5. L’acord del Consell ha d’exigir garanties financeres en quantia equivalent en, almenys, un 10 % de les obres d’urbanització.

6. L’acord del Consell és una mera determinació del caràcter estratègic de l’actuació i procedència de la seua tramitació com a projecte d’inversió estratègica sostenible i no suposa en cap cas l’aprovació del pla o projecte. Només, en el cas que es produïsca l’aprovació del pla i projecte, d’acord amb la tramitació prevista en el següent article, l’instrument d’ordenació presentat s’ha de considerar com un projecte d’inversió estratègica sostenible.

 

**Article 61. Elaboració i aprovació del pla i el projecte******[71]****

1. El pla i projecte han de ser elaborats, incorporant el seu estudi ambiental i territorial estratègic, amb l’abast i condicions prescrits en l’acord de declaració. L’órgan responsable ho ha de sotmetre a participació pública i consultes, segons el que estableix aquest acord, per un termini mínim de quaranta-cinc dies. En el marc d’aquestes consultes, en tot cas, és preceptiu demanar informes dels ajuntaments i institucions afectades.

Una vegada elevat a l’órgan ambiental, aquest ha d’elaborar una declaració ambiental i territorial estratègica, les determinacions de la qual s’han d’incorporar al pla i projecte per a l’aprovació d’acord amb el que estableix el capítol II d’aquest títol.

2. La resolució aprovatória del pla i el projecte d’inversió estratègica sostenible comporta els efectes següents:

a) Modificació del planejament vigent, sense que siguen necessaris més tràmits posteriors, ni altres condicions de planejament o gestió urbanística més que les definides en la resolució aprovatória. Amb aquest fi el document ha de comprendre totes les modificacions d’ordenació, fora i dins de l’àmbit de l’actuació, de tots els instruments d’ordenació afectats per aquesta.

b) Designació del promotor i fixació de les seues obligacions, que han d’incloure executar i sufragar les obres, projectes i actuacions que s’especifiquen, incloent-hi la connexió de l’actuació i el suplement de les infraestructures necessàries per a la seua integració equilibrada en el territori.

c) Establiment de les condicions juridicoeconómiques de l’actuació, que s’han de formalitzar mitjançant un conveni que regule les obligacions i els drets del promotor, dels propietaris adherits i de l’administració.

d) Establiment d’una programació temporal per al desenvolupament de les fases de gestió i execució del projecte d’inversió estratègica sostenible que seran obligatoris per al promotor d’aquesta. El seu incompliment injustificat habilitarà la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme per a requerir al promotor i, en cas d’inactivitat, iniciar el procediment de declaració de caducitat de la declaració, la tramitació del qual s’ha de dur a terme en els termes que es preveuen en aquesta llei per a la caducitat dels programes d’actuació integrada i la conseqüència del qual serà la pèrdua dels efectes d’aquesta declaració i les prerrogatives subsegüents per al promotor.

3. La resolució ha de fixar justificadament el sistema de gestió, ponderant els interessos col·lectius i particulars que resulten afectats. La resolució aprovatória ha de comportar la declaració d’utilitat pública o interès social i de la necessitat d’urgent ocupació dels béns i els drets necessaris per a desenvolupar l’actuació.

El Consell pot eximir excepcionalment el projecte d’inversió económica sostenible de les llicències i les autoritzacions la regulació del qual siga competència de la Generalitat. Per a la resta de llicències regeix el que determinen les legislacions estatal i europea.

4. El projecte ha d’incloure una estimació aproximada dels costos d’urbanització, sobre la base d’un avantprojecte d’urbanització. L’acord del Consell ha d’establir l’órgan competent per a l’aprovació definitiva del projecte d’urbanització i la resta d’instruments de gestió del pla i del projecte d’edificació. La fixació de paràmetres que estiguen relacionats amb els costos d’urbanització té caràcter provisional fins que queden definitivament fixats aquests costos en el projecte d’urbanització aprovat.

 

**Article 62. Execució del projecte d’inversió estratègica sostenible******[72]****

1. Amb caràcter previ a l’eficàcia de la resolució aprovatória, s’ha d’exigir al promotor que subscriga i garantisca els seus compromisos en forma legal. Les garanties s’han de presentar davant la Generalitat, que ha de vetllar pel compliment de la resolució aprovatória.

2. El promotor ha d’aportar davant l’órgan designat competent per a la seua aprovació, el projecte d’urbanització, el projecte d’edificació i la resta d’instruments de gestió en el termini compromès; així mateix, ha d’acreditar mitjançant un certificat registral la inscripció de la condició a què es refereix l’article 17.4 d’aquesta llei. Les resolucions adoptades han de ser comunicades a la conselleria competent en ordenació del territori a l’efecte del seguiment d’aquestes. El control de l’execució de les obres d’urbanització i edificació correspon a l’administració municipal, que ha d’informar sobre l’evolució i la conclusió d’aquestes a l’órgan autonómic responsable. No obstant aixó, de manera subsidiària, l’administració autonómica pot actuar en cas d’inactivitat municipal.

3. Si el promotor del projecte d’inversió estratègica sostenible és una administració pública, l’activitat d’execució de la urbanització l’ha de fer aquesta, per gestió directa o indirecta. En qualsevol altre cas, l’activitat d’execució de la urbanització ha d’assignar-se després de la selecció escaient mitjançant un procediment sotmès a condicions de publicitat, concurrència i criteris d’adjudicació que salvaguarden una participació adequada de la comunitat en les plusvàlues derivades de les actuacions urbanístiques.

4. La renúncia a la condició de promotor o la transmissió d’aquesta ha de ser autoritzada per l’órgan de l’administració competent per al seguiment de l’actuació, com també qualssevol altres canvis en les condicions de gestió establides inicialment.

5. L’incompliment per part del promotor de les condicions i dels terminis d’execució estipulats en determina la substitució o la caducitat del projecte d’inversió estratègica sostenible i la confiscació de les garanties prestades, amb audiència prèvia de la persona interessada. La declaració de caducitat comporta la reversió, la retroacció i la reposició de béns, actuacions i obres, i també, si escau, la derogació de previsions del planejament, en els termes que resolga la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori. La resolució pot diferenciar determinats àmbits en funció de la situació en què es troben i s’ha d’adoptar el règim específic de substitució o caducitat a cadascuna d’aquestes que els siga aplicable d’acord amb aquest article, de forma coherent amb aquesta situació. Els danys i els perjudicis ocasionats a l’administració, als propietaris adherits i a tercers, han de ser exigibles al promotor i, en cas que no siguen satisfets, es poden executar les garanties al respecte.

 

 

CAPÍTOL V  
 Previsions addicionals sobre la formulació, aprovació, suspensió i modificació dels plans i programes

 

**Article 63. Modificació dels plans i els programes******[73]****

1. Els plans i els programes s’han de revisar o modificar pel procediment previst en aquesta llei amb caràcter general per a aprovar-los excepte previsió legal específica.

2. Els plans parcials, els plans especials i els plans de reforma interior, amb caràcter general, no podran modificar determinacions del pla general estructural. De manera excepcional i degudament justificada, es podran establir modificacions puntuals que tinguen per objecte ajustar aquestes determinacions a l’anàlisi més detallada del territori propi de la seua escala, que s’hauran d’ajustar a les següents condicions:

a) Si la modificació incideix sobre l’ordenació estructural i té, o pot tindre, efectes significatius sobre el medi ambient i el territori perquè així ho determine l’órgan ambiental i territorial en la consulta preceptiva, es tramitaran d’acord amb el precedent capítol II d’aquest títol. ****[74]****

b) Si no precisen avaluació ambiental o aquesta finalitza pel procediment simplificat amb un informe ambiental i territorial, es tramitaran d’acord al precedent capítol III. No obstant aixó, hauran de complir les condicions vinculants que, si escau, haja imposat l’informe ambiental i territorial.

3. Les noves solucions proposades han de mantenir l’equilibri del planejament vigent entre les dotacions públiques i l’aprofitament lucratiu, i han de suplementar, si escau, la xarxa primària i la xarxa secundària de dotacions, de manera que complisquen els criteris de qualitat, capacitat i idoneïtat exigits segons l’annex IV d’aquesta llei.

No cal suplementar la supressió, total o parcial, d’aquells usos que, fins i tot estant qualificats pel planejament vigent com a equipament públic, l’ús públic implantat al seu dia no responga avui a la prestació de serveis públics. Les superfícies destinades a aquests usos no seran computables per al càlcul de l’estàndard dotacional global.

A l’efecte de verificar manteniment de l’equilibri preexistent entre les dotacions públiques i l’aprofitament lucratiu, com també el manteniment de l’estàndard global dotacional, únicament s’han de considerar les zones verdes qualificades en el planejament vigent que complisquen les condicions funcionals i de qualitat exigits per a aquestes en l’annex IV d’aquesta llei. S’exceptuen d’aquesta regla general els supósits d’increment d’edificabilitat en sól urbà regulats en l’article 36.

4. La revisió i modificació de l’estratègia territorial de la Comunitat Valenciana s’ha de dur a terme mitjançant el procediment previst en aquesta llei. No obstant aixó, s’ha d’actualitzar periódicament mitjançant la posada al dia de les dades i informacions de base utilitzades per a elaborar-la, inclosa la representació cartogràfica i el seguiment dels indicadors de compliment. Aquesta actualització s’ha de formalitzar mitjançant una resolució de la persona titular de la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori que s’ha de publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i s’ha de divulgar a través de la pàgina web d’aquesta conselleria.

5. Quan es produïsca una modificació en plans o altres instruments de planejament urbanístic que tinguen per objecte una zonificació o ús urbanístic diferents de zones verdes o espais lliures, es requerirà un dictamen previ del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, abans de l’aprovació del pla.

6. La tramitació de qualsevol pla que incremente l’edificabilitat residencial prevista en el planejament requereix la justificació per l’ajuntament del compliment de les prescripcions contingudes en l’article 180 bis i de la necessitat d’incrementar l’edificabilitat residencial per a satisfer noves demandes d’aquest ús.

7. Té, en tot cas, la consideració de modificació de l’ordenació detallada de planejament, a l’efecte d’aquesta llei, el canvi d’un ús dotacional de la xarxa primària o secundària dels previstos en el pla, per un altre igualment dotacional públic, destinat a aquesta o a una administració pública diferent. Hi cal un informe de les administracions públiques afectades per l’alteració d’aquest ús.

 

**Article 64. Suspensió de l’atorgament de llicències**

1. L’administració promotora del pla pot acordar la suspensió de la tramitació i l’atorgament de llicències de parcel·lació de terrenys, edificació i demolició, per a àmbits determinats, a fi de facilitar l’estudi o la reforma de l’ordenació urbanística. ****[75]****

2. La suspensió tindrà una duració màxima de dos anys. Este termini s’interromprà, amb alçament de la suspensió, si, transcorregut un any, no se sotmet a exposició pública la proposta de pla.

3. Després de l’exposició al públic d’un pla en tramitació, es reprendrà la suspensió, o s’iniciarà si no s’haguera adoptat amb anterioritat, fins que es complete el termini de dos anys màxim. En els àmbits delimitats de suspensió de llicències, només podran concedir-se llicències per a obres o actuacions compatibles amb l’antiga i la nova ordenació. Per a facilitar la compatibilitat, l’acord de suspensió de llicències podrà excusar el compliment d’aspectes accessoris de la nova ordenança, regulant-ho degudament.

4. L’eficàcia de l’acord de suspensió, o la represa d’esta, requereix la publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, on s’indicaran els àmbits i el tipus de llicències afectades per la suspensió o anunciant el seu abast per remissió al document exposat al públic.

5. La suspensió de llicències implicarà, també, la dels acords aprovatoris de nous programes d’actuació en la zona afectada. Els programes d’actuació ja aprovats i encara vigents abans de la suspensió de llicències no es veuran afectats, llevat que en acordar-la es faça constar expressament, sense perjuí de les indemnitzacions que siguen procedents.

 

**Article 65. Situació posterior a la suspensió de llicències**

1. La suspensió s’extingeix amb l’aprovació definitiva del planejament o pel transcurs del termini màxim de suspensió sense que s’haja aprovat definitivament el pla. La denegació de les sol·licituds de llicència presentades abans de la suspensió, les quals s’haurien atorgat en el cas de no haver canvi d’ordenació, seran indemnitzables pel cost del projecte, i es tornaran, així mateix, els tributs i les càrregues que s’hagueren produït.

2. La indemnització d’altres perjuís irrogats per canvis de planejament és procedent en els casos previstos per la legislació de sól.

3. Finalitzat el segon any de suspensió de llicències, esta no podrà reiterar-se sobre la mateixa zona amb la mateixa finalitat en un termini de cinc anys. Quan siga estrictament necessari per a preservar la viabilitat de l’ordenació del pla en preparació, procedirà la suspensió del planejament i dictar normes transitóries d’urgència previstes en l’article 44.6 d’esta llei.

 

**Article 66. Regles aplicables en absència de planejament territorial o urbanístic**

1. Quan un municipi no tinga planejament general o este haja sigut suspés o anul·lat en la seua eficàcia, i si la seua situació urbanística ho requereix, la conselleria competent en matèria d’urbanisme podrà, amb l’acord previ habilitant del Consell, elaborar directament el seu pla general estructural i tramitar-lo amb caràcter urgent en el termini màxim de dos anys.

2. Eixos plans limitaran el seu contingut als sectors i determinacions indispensables per a possibilitar un desenrotllament urbanístic ordenat a curt termini, i hauran de ser substituïts, tan ràpidament com siga possible, per un nou pla d’elaboració municipal.

3. Per al període que s’estenga fins a l’aprovació del pla, es podran dictar normes transitóries d’urgència, per un termini determinat, de conformitat amb l’article 44.6 d’esta llei.

4. En absència de planejament, les noves construccions hauran d’harmonitzar en els aspectes bàsics amb l’ambient en què s’ubiquen. A este efecte, les llicències hauran d’anar acompanyades en tot cas d’un estudi d’integració paisatgística.

 

**Article 67. Vigència dels plans i programes**

Els plans amb continguts normatius tenen vigència indefinida, llevat que en estos es dispose una altra cosa, i vinculen l’administració i els particulars. La seua revisió i substitució és procedent en els casos que estos regulen o quan es manifeste la inadequació del seu model territorial a noves circumstàncies.

 

 

LLIBRE II  
 GESTIÓ URBANÍSTICA: PROGRAMACIÓ I EXECUCIÓ   
 DE LES ACTUACIONS URBANÍSTIQUES

 

TÍTOL I  
 La gestió urbanística

 

CAPÍTOL I  
 Marc general de la gestió urbanística

 

Secció I. Principis generals i conceptes de la gestió urbanística

 

**Article 68. Principis generals i conceptes de gestió urbanística******[76]****

1. La gestió del planejament urbanístic es regeix pels principis de justa distribució de beneficis i càrregues, de participació de la comunitat en les plusvàlues urbanístiques i de prevenció activa de l’especulació.

2. Els propietaris de sól i titulars de drets sobre béns immobles afectats per l’ordenació urbanística tenen les facultats i els deures previstos per la legislació autonómica i per la legislació estatal en matèria de sól, urbanisme i ordenació del territori.

3. Tota activitat de transformació o gestió urbanística ha d’estar legitimada per un planejament aprovat i vigent, excepte en els casos de fora d’ordenació, ruïna o absència de planejament que preveu aquesta llei.

4. A l’efecte d’aquesta llei, s’entén per:

a) Àrea de repartiment: el conjunt de terrenys, contigus o discontinus, que queden subjectes a un mateix aprofitament tipus.

b) Àrea urbana homogènia: el conjunt de terrenys continus, delimitats per un instrument de planejament urbanístic, que disposen d’usos i tipologies homogènies, amb l’objecte de determinar l’aprofitament mitjà que correspon als sóls dotacionals que la integren als quals l’ordenació urbanística no els haja assignat aprofitament lucratiu. A l’efecte de gestió urbanística, l’aprofitament mitjà s’ha de calcular de la forma establida en l’article 74.1 d’aquesta llei, prenent com a referència dels càlculs l’àrea urbana homogènia.

c) Aprofitament tipus: és l’edificabilitat unitària, ponderada, si és el cas, amb els corresponents coeficients correctors, que el planejament estableix per a tots els terrenys compresos en una mateixa àrea de repartiment.

d) Aprofitament subjectiu: l’aprofitament susceptible d’apropiació pels propietaris, que resulta de restar de l’aprofitament tipus el percentatge d’aprofitament que correspon a l’administració.

e) Aprofitament objectiu: és l’aprofitament urbanístic de destinació privat la materialització del qual permet o exigeix el planejament en un terreny donat.

f) Excedent d’aprofitament: la diferència positiva que resulta de restar de l’aprofitament objectiu dels terrenys l’aprofitament subjectiu que correspon als propietaris. L’excedent d’aprofitament s’origina bé perquè l’aprofitament tipus d’un terreny és inferior al seu aprofitament objectiu, bé perquè l’aprofitament subjectiu del propietari és inferior a l’aprofitament tipus a causa del percentatge d’aprofitament que correspon a l’administració.

g) Percentatge d’aprofitament que correspon a l’administració: és el percentatge d’aprofitament tipus, lliure de càrregues d’urbanització, que correspon a l’administració d’acord amb aquesta llei.

h) Compensació d’excedent d’aprofitament: és l’operació juridicoeconómica de gestió urbanística per la qual el propietari del terreny compensa onerosament l’excedent d’aprofitament que presenta el seu terreny per a adquirir el dret a construir-hi.

i) Transferència d’aprofitament: operació jurídica per la qual els propietaris d’un terreny l’aprofitament objectiu del qual és inferior al seu aprofitament subjectiu, transmeten la diferència entre aquests dos aprofitaments, o part d’aquesta, a altres terrenys amb excedent d’aprofitament, per a la seua edificació. En el cas que el terreny d’origen de la transferència siga una dotació pública, aquesta comporta la cessió gratuïta dels terrenys a l’administració. Els uns i els altres sóls poden estar en una ubicació i situació urbanística diferents.

 

**Article 69. Actuacions integrades i actuacions aïllades. Unitats d’execució******[77]****

1. Les actuacions integrades són àmbits de gestió urbanística que comporten la programació conjunta d’una o diferents unitats d’execució completes.

2. Les unitats d’execució són àmbits de gestió urbanística delimitats per a la seua programació i execució conjunta.

3. Les actuacions aïllades consisteixen en l’edificació de solars o la rehabilitació d’edificis mitjançant llicència d’obres. També són actuacions aïllades les que es desenvolupen mitjançant programa, quan no siga possible fer-les directament mitjançant llicència d’obres. El programa d’actuació aïllada pot comportar, com a fi complementari:

a) La realització d’obres accessóries d’urbanització adjacents a la parcel·la per a completar els serveis urbanístics existents, per convertir-la en solar.

b) La urbanització i l’edificació de parcel·les incloses en petites àrees urbanes de municipis de caràcter rural amb escassa població, en els termes que preveu l’article 35.1.k d’aquesta llei.

c) La reparcel·lació horitzontal de la finca, en els supósits de programa d’actuació aïllada en què siga necessària.

d) La regularització de llindes, quan aquesta es requerisca fins i tot estant executada la urbanització perimetral i no hi haja acord voluntari entre afectats.

4. Les actuacions sobre el medi urbà són aquelles definides per la legislació de l’Estat sobre rehabilitació, regeneració i renovació urbanes, delimitades com a tals en l’ordenació detallada dels instruments de planejament urbanístic previstos en aquesta llei o en el programa d’actuació aïllada o integrada que les desenvolupe. Les actuacions sobre el medi urbà tenen la consideració d’actuació integrada o actuació aïllada d’acord amb el que hi ha disposat en aquest article i amb els criteris d’elecció entre l’una i l’altra regulats en els apartats següents.

5. Els documents de planejament seguiran els criteris següents per a incloure terrenys en una actuació integrada o en una actuació aïllada:

a) En les illes de cases amb urbanització preexistent completa, pertoca l’actuació aïllada, excepte quan hi concórreguen les circumstàncies que aconsellen la formulació d’un pla de reforma interior per a realitzar una actuació de renovació o regeneració sobre el medi urbà.

b) En les illes de cases amb urbanització preexistent parcial, pertoca la seua inclusió com a actuació aïllada, sempre que siga viable connectar amb la urbanització existent els fronts no urbanitzats. En cas contrari, s’haurà d’incloure en actuacions integrades el terreny imprescindible per a transformar-lo en solar. La delimitació de l’actuació integrada es farà amb un criteri funcional i proporcionat.

c) En les illes de cases sense cap grau d’urbanització preexistent, pertoca l’actuació integrada.

d) En els petits nuclis rurals, els instruments de planejament d’ordenació detallada poden incloure en l’àrea d’actuacions aïllades illes de cases completes, per a la seua urbanització en aquest règim d’actuació, amb el fi regulat en els articles 35.1.j i 69.3.b d’aquesta llei.

6. El grau d’urbanització de l’illa de cases corresponent s’ha de ponderar en funció de les alineacions del planejament vigent executable.

 

 

Secció II. Actuacions de transformació urbanística   
 i d’edificació i rehabilitació en sól urbà.****[78]****  ****[79]****

 

**Article 70. Actuacions de transformació urbanística i d’edificació i rehabilitació en sól urbà.******[80]****

1. En els termes establits per la legislació estatal de sól, s’entenen per actuacions de transformació urbanística les següents:

a) Les actuacions d’urbanització que inclouen:

1r) Les actuacions de reforma i regeneració urbana les determinacions de la qual tenen per objecte la millora del mitjà urbà, la renovació i la millora dels equipaments i altres dotacions urbanístiques, inclosa la rehabilitació o la substitució del patrimoni edificat, quan hi haja situacions d’obsolescència o vulnerabilitat d’àrees urbanes delimitades amb aquesta finalitat. Es consideren actuacions de regeneració urbana aquelles que incorporen mesures socials i económiques emmarcades en una estratègia administrativa globalitzada.

L’ordenació d’aquestes actuacions s’ha de dur a terme mitjançant la formulació de plans de reforma interior en els termes establits en l’article 72 d’aquesta llei i la gestió s’ha de desenvolupar prenent en consideració el règim aplicable a les actuacions aïllades o integrades, tal com es regula en l’article de la llei esmentat.

2n) Les actuacions de renovació urbana tenen per objecte la demolició i la substitució de la totalitat o de part de les edificacions preexistents, quan hi concórreguen circumstàncies singulars de deterioració física i ambiental que ho facen necessari, sense perjudici de satisfer qualssevol actuacions de rehabilitació d’edificis o la millora del mitjà urbà previstes en aquest article.

L’ordenació d’aquestes actuacions s’ha de dur a terme mitjançant la formulació de plans de reforma interior en els termes establits en l’article 72 d’aquesta llei, i la gestió s’ha de desenvolupar mitjançant la delimitació d’unitats d’execució en règim d’actuacions integrades, en virtut del que hi ha establit en aquesta llei.

b) Les actuacions de dotació les determinacions de la qual tenen per objecte preveure els sóls dotacionals i el percentatge públic de plusvàlues que es deriven de l’atribució d’un increment d’aprofitament consistent en un augment d’edificabilitat, de densitat o d’un canvi d’ús de diferent rendibilitat económica assignat sobre l’atorgat pel planejament anterior, atribuït a parcel·les concretes localitzades en una zona o subzona de sól urbà, sense que l’actuació requerisca la reforma o la renovació de la urbanització preexistent. El desenvolupament d’aquestes actuacions s’ha de dur a terme mitjançant el règim d’actuacions aïllades, excepte en el supósit que afectara diversos propietaris i es requerira l’execució de noves obres d’urbanització, i en aquest cas es poden gestionar en règim d’actuacions integrades.

2. S’entenen com a actuacions d’edificació o de rehabilitació aquelles que tenen per objecte l’edificació o la rehabilitació d’edificis, incloses les seues instal·lacions, els seus espais privatius vinculats i, si escau, el sól dotacional públic necessari per a atorgar-los la condició de solar. El desenvolupament d’aquestes actuacions s’ha de dur a terme en règim d’actuacions aïllades.

3. Les actuacions de renovació urbana tenen per objecte la rehabilitació dels edificis i la millora del medi urbà, en els mateixos termes que les actuacions de rehabilitació i regeneració urbana, inclosa la demolició i la substitució de la totalitat o, si escau, de part de les edificacions preexistents, d’acord amb els articles 188 i següents d’aquesta llei, juntament amb la renovació i la millora dels equipaments i la resta de dotacions urbanístiques, quan hi haja situacions d’obsolescència o vulnerabilitat de barris o conjunts urbans homogenis, o hi convergisquen circumstàncies singulars de deteriorament físic i ambiental que facen necessàries accions de demolició, substitució o reallotjament de residents.

Als efectes de la seua gestió, les actuacions de renovació urbana tenen la consideració d’actuacions aïllades o integrades en funció del règim aplicable entre els establits en aquesta llei.

 

**Article 71. Subjectes intervinents**

1. Estan obligats a participar en les actuacions de rehabilitació, regeneració i renovació urbana, fins al límit del deure legal de conservació regulat en l’article 181 d’aquesta llei:

a) Els propietaris de terrenys, construccions, edificis i finques urbanes incloses en l’àmbit de l’actuació.

b) Els titulars de drets d’ús atorgats pels propietaris, en la proporció acordada en el corresponent contracte o negoci jurídic que legitime l’ocupació en els termes establits en aquesta llei i en la legislació de l’Estat sobre el sól.

c) Les comunitats de propietaris i, si escau, les agrupacions de comunitats de propietaris, i també les cooperatives d’habitatges, respecte dels elements comuns de la construcció, l’edifici o del complex immobiliari en règim de propietat horitzontal i dels condominis, sense perjudici del deure dels propietaris de les finques o elements separats d’ús privatiu de contribuir, en els termes dels estatuts de la comunitat o agrupació de comunitats o de la cooperativa, a les despeses en què incórreguen aquestes últimes.

d) Les administracions públiques, quan l’actuació afecte elements propis de la urbanització i no hi haja el deure legal per als propietaris d’assumir-ne el cost, o quan aquestes financen part de l’operació amb fons públics, en els supósits d’execució subsidiària, a costa dels obligats.

2. Estan també legitimats per a participar en les actuacions de rehabilitació, regeneració i renovació urbana:

a) Les administracions públiques, incloses les entitats públiques adscrites o que en depenen, encara que no es donen els supósits esmentats en l’apartat anterior.

b) Els altres titulars d’aprofitament o de drets reals en l’àmbit de l’actuació.

c) Les empreses, les entitats o les societats que intervinguen per qualsevol títol en l’actuació.

 

**Article 72. Plans de reforma interior de les actuacions de renovació i regeneració urbana**

1. El pla de reforma interior de les actuacions de renovació i regeneració urbana ha d’establir l’ordenació de la trama urbana i ha d’identificar dins del seu àmbit les parcel·les aïllades en les quals es manté l’aprofitament atribuït pel planejament anterior i, si és el cas, les parcel·les edificables i dotacionals sotmeses al règim de les actuacions de dotació per causa de l’atribució d’un increment d’aprofitament sobre l’anteriorment atorgat, i també, si és procedent, la delimitació d’aquelles actuacions integrades; s’han d’assenyalar els aprofitaments urbanístics, usos i edificabilitats que atribueix a cada parcel·la, així com els paràmetres d’ocupació i altures màximes corresponents.

Així mateix, el pla de reforma interior ha de contenir una memória de viabilitat económica, un informe de sostenibilitat económica i un estudi ambiental i territorial estratègic per al cas que siga preceptiva la tramitació d’una avaluació ambiental estratègica ordinària.

2. Les actuacions de rehabilitació, regeneració i renovació urbana han de plantejar-se de forma preferent sobre els espais urbans vulnerables.

3. L’àmbit de les actuacions de rehabilitació, regeneració i renovació urbana pot ser discontinu, així com, en cas necessari:

a) Incloure intervencions justificades de demolició, renovació integral o substitució d’habitatges o d’edificis complets.

b) Plantejar una extensió raonable de les trames i teixits urbans existents sobre terrenys de la seua perifèria immediata.

4. El desenvolupament de les actuacions de rehabilitació, regeneració o renovació urbana requereix, quan no estiguen incloses en un instrument de planejament definit en aquesta llei, l’aprovació de la delimitació del seu àmbit per l’ajuntament, previ sotmetiment a informació pública pel termini mínim d’un mes, en el qual s’han d’expressar els objectius bàsics de la intervenció. La seua execució s’ha de dur a terme en règim de gestió per propietaris, o per l’administració pública per mitjà de gestió directa o indirecta mitjançant la selecció, en concurs públic, d’un operador privat en els termes establits en la legislació de sól de l’Estat.

5. L’aprovació de l’instrument de planejament corresponent o de la delimitació d’aquests àmbits de rehabilitació, regeneració o renovació urbana implica l’obligació d’urbanitzar i edificar, sense necessitat de declarar l’incompliment del deure urbanístic d’edificar o rehabilitar, en cas d’incomplir els terminis establits en el programa d’actuació.

6. La gestió d’aquests plans es regeix pel principi de justa distribució de beneficis i càrregues. En l’àmbit del pla s’ha de procurar garantir, llevat que es justifique la seua impossibilitat pel compliment d’altres exigències d’aquesta llei, que el dret a l’aprofitament subjectiu final que pot correspondre-li a cada propietari que resulte de la nova ordenació no resulte inferior al que tinga atribuït pel planejament anterior.

7. La satisfacció dels deures de cessió de sól dotacional i del de participació pública en les plusvàlues previstes en el pla de reforma interior s’han d’exercitar desenvolupant de manera autónoma el règim previst per a cada una de les actuacions de dotació o de les unitats d’execució delimitades en l’àmbit del pla.

8. L’obtenció del sól corresponent a actuacions aïllades en sól urbà destinats a l’ús dotacional públic, com també el finançament de l’execució de les reserves dotacionals destinades a equipaments públics o dels costos derivats de les obres d’urbanització aïllades, sense perjudici de les ajudes públiques aplicables, es poden executar amb càrrec als increments d’aprofitament addicional que pogueren atribuir-se amb aquesta fi, bé en determinades parcel·les aïllades edificables o bé en els àmbits corresponents a aquelles unitats d’execució urbanitzadora localitzades en sól urbà o en urbanitzable o a aquells complexos immobiliaris que així es delimiten, en els termes establits en el pla de reforma interior o en el pla general, justificada en el resultat de la preceptiva memória de viabilitat económica. En tot cas, aquest aprofitament addicional correspon a l’administració amb caràcter fiduciari per a satisfer les finalitats assenyalades. ****[81]****

9. En el cas d’impossibilitat legal d’atribuir increments d’aprofitament o que el seu contingut no arribe a satisfer la totalitat dels costos derivats de les finalitats establides en el número anterior, el seu finançament s’ha de realitzar mitjançant l’aplicació d’una part de l’aprofitament públic que li corresponga a l’administració en concepte de participació pública en les plusvàlues generades pels increments d’aprofitament atribuïts en els sóls objecte de l’actuació de regeneració urbana, i en últim terme mitjançant l’aprovació de contribucions especials, que s’han de distribuir entre els propietaris i titulars de béns especialment beneficiats per l’actuació.

10. En el marc dels plans estatals i autonómics d’habitatge, de rehabilitació i de regeneració urbana, les actuacions de renovació urbana poden ser declarades àrea de rehabilitació, o regeneració urbana integrada, o figura que la substituïsca, per l’administració de la Generalitat, quan articulen mesures socials, ambientals i económiques que estiguen emmarcades en una estratègia administrativa global i unitària. La declaració requereix la formulació d’un conveni urbanístic entre l’administració actuant i els propietaris i té com a efecte l’habilitació per a rebre finançament públic preferent.

 

**Article 73. Programes d’actuació de renovació i regeneració urbana**

Al desenvolupament d’una actuació de renovació o regeneració urbana li cal un programa d’actuació que incloga a més del contingut establit en l’article 111 o 166 d’aquesta llei, segons es tracte d’un programa d’actuació integrada o d’actuació aïllada, la forma d’aplicació de les càrregues al desenvolupament de l’actuació, inclós, si escau, un estudi de distribució de les contribucions especials entre els beneficiats especialment.

La tramitació i l’aprovació del programa de les actuacions de renovació o regeneració urbana s’ha de regir pels procediments establits en aquesta llei per als programes d’actuació integrada o per als programes d’actuació aïllada, segons el cas.

 

 

Secció III. Regles d’equidistribució que ha de contindre el planejament urbanístic

 

**Article 74. Càlcul de l’aprofitament tipus**

1. El pla d’ordenació detallada determinarà l’aprofitament tipus en funció de l’aprofitament objectiu dels terrenys inclosos en l’àrea de repartiment prevista en el dit pla, homogeneïtzat per l’aplicació, a la superfície edificable corresponent a cada ús, de coeficients correctors, que expressen la relació entre els diferents valors de repercussió de cada ús, justificats segons un estudi de mercat; l’aprofitament objectiu total, així homogeneïtzat, es dividirà per la superfície total de l’àrea de repartiment, incloses les superfícies exteriors al mateix que siguen adscrites per a l’obtenció d’elements de la xarxa primària i excloses les superfícies de sól públic preexistents en l’àrea de repartiment i que ja es troben destinades a l’ús assignat pel pla, excepte les que consten obtingudes de forma onerosa per l’administració, que donaran lloc a la corresponent adjudicació d’aprofitament a favor seu, en els termes que preveu l’article 83 d’esta llei. El resultat obtingut de la divisió indicada serà l’aprofitament tipus de l’àrea de repartiment.

2. Per al càlcul de l’aprofitament tipus en règim d’actuacions integrades, l’ordenació detallada, sobre la base dels criteris establits en l’ordenació estructural, tal com regula l’article 32 d’esta llei, delimitarà àrees de repartiment i calcularà els seus corresponents aprofitaments tipus. En tot cas, haurà de quedar garantit el just repartiment de beneficis i càrregues, que s’han de materialitzar en les reparcel·lacions, i es justificarà la viabilitat de les àrees de repartiment i les mesures adoptades per a la seua major equitat.

3. El càlcul de l’aprofitament tipus es concretarà en l’ordenació detallada en metres quadrats homogeneïtzats d’edificabilitat d’ús i tipologia característics per cada metre quadrat de sól.

 

**Article 75. Regles generals d’equidistribució per als àmbits d’actuacions integrades**

1. En el sól urbanitzable, cada àrea de repartiment estarà formada, preferentment, per cada un dels sectors complets de planejament o, si és el cas, per diversos sectors complets del mateix ús global o dominant i, en el cas d’ús residencial, del mateix rang de densitat, juntament amb la proporció de terrenys externs de la xarxa primària adscrits pel planejament. L’adscripció de cessions de xarxa primària a àrees de repartiment s’establirà justificadament per a compensar amb majors cessions les de major aprofitament, valor o rendiment, de forma equitativa.

No podrà haver-hi una diferència superior al trenta per cent, respecte del menor valor, entre l’aprofitament tipus de les àrees de repartiment amb el mateix ús global o dominant i amb una densitat residencial del mateix rang, segons els rangs de densitat establits en l’article 27 d’esta llei.

2. Cada sector dels plans de reforma interior constituirà una àrea de repartiment, excepte aquells terrenys per als quals el pla establisca un règim d’actuacions aïllades, segons la regulació establerta en l’article 72.3 d’esta llei. Excepcionalment, quan la disparitat de la situació urbanística així ho justifique, la delimitació de les àrees de repartiment podrà ajustar-se a una o vàries unitats d’execució del sector o a vàries actuacions aïllades. L’adscripció de cessions de Xarxa primària a estos àmbits de reforma interior s’establirà justificadament en funció de l’increment d’aprofitament que el nou planejament podria suposar respecte de l’anterior i de les necessitats de majors dotacions que este increment genere.

3. En els terrenys inclosos en unitats d’execució en sól urbà, el pla d’ordenació detallada ha d’establir per a cadascuna una àrea de repartiment juntament amb el sól que li siga adscrit, de manera que l’aprofitament de cada unitat d’execució tinga un valor semblant, sense que existisca una diferència, en més o en menys, superior al quinze per cent, respecte a l’aprofitament urbanístic mitjà de les unitats d’execució que, si escau, es delimiten en de l’àrea urbana homogènia en què es troben inclosos.

Aquesta limitació no és aplicable en els casos excepcionals d’actuacions en el medi urbà de rehabilitació, renovació o regeneració urbana, en els quals s’admet l’increment d’edificabilitat a què es refereix l’article 36.4 d’aquesta llei.

El valor de l’aprofitament tipus s’ha de calcular d’acord amb l’apartat 1 de l’article anterior. ****[82]****

 

**Article 76. Regles generals d’equidistribució per als àmbits d’actuacions aïllades******[83]****

1. Les parcel·les subjectes a actuacions aïllades, sempre que el pla o la seua modificació no establisca un increment de l’aprofitament objectiu, formen àrea de repartiment juntament amb l’àmbit del seu vial de servici, que és el terreny adjacent necessari per a dotar-les de la condició de solar, o la part proporcional d’este.

2. Per als sóls subjectes a actuacions aïllades als quals el planejament no atribuïsca un increment d’aprofitament respecte al pla anteriorment vigent, l’aprofitament tipus coincidirà amb el subjectiu.

 

**Article 76 bis. Regles generals d’equidistribució per als àmbits d’actuacions aïllades i integrades en sól urbà amb increment d’aprofitament******[84]****

Per als sóls subjectes a actuacions aïllades o integrades ubicades en àrees homogènies per usos i tipologies o en subzones d’ordenació detallada en sól urbà a què el planejament, per raó del resultat de la memória de viabilitat económica, atribuïsca un increment d’aprofitament en els termes establits en l’article 36 d’aquesta llei, el pla ha d’establir el percentatge públic d’aprofitament determinat en funció del resultat de la memória de viabilitat económica, en els termes establits en els apartats 1.b i 3 de l’article 77 d’aquesta llei.

 

 

CAPÍTOL II  
 Tècniques operatives de gestió de sól

 

Secció I. Compensació, transferències i reserves d’aprofitament

 

**Article 77. Aprofitament que correspon a l’administració i compensació d’excedents d’aprofitament. Modalitats******[85]****

1. L’aprofitament resultant que correspon a l’ajuntament en compliment del deure de participació pública en les plusvàlues generades pel planejament, es materialitzarà en terrenys cedits a aquestes, lliures de càrregues d’urbanització i quantificat de la manera següent:

a) En sectors de sól urbanitzable, amb caràcter general, ha de ser el 10 % de l’aprofitament tipus de l’àrea de repartiment a què pertanguen. No obstant aixó, excepcionalment, aquest percentatge es pot incrementar fins al 20 % de l’aprofitament tipus de l’àrea de repartiment si la rendibilitat, resultant de la memória de viabilitat económica corresponent a cadascun dels sectors amb relació a les rendibilitats resultants de la resta d’aquests que disposen del mateix ús global, és sensiblement superior.

b) En parcel·les de sól urbà incloses en unitats d’execució delimitades amb destinació a la renovació global, i també en àmbits delimitats per a dur a terme operacions de reforma interior i en parcel·les individuals sotmeses al règim d’actuacions aïllades que tinguen atribuït un increment d’aprofitament respecte de l’atorgat pel planejament anterior, s’ha d’aplicar, amb caràcter general, el 10 % de l’ increment esmentat que, excepcionalment, pot reduir-se per al cas d’actuacions de rehabilitació i de regeneració i renovació urbanes de rendibilitat económica sensiblement inferior fins a un 5 %, o incrementar-se fins al 20 % si la rendibilitat, resultant de la memória de viabilitat económica corresponent a cadascuna d’aquestes actuacions amb relació a les rendibilitats resultants d’altres actuacions de la mateixa àrea urbana homogènia, és sensiblement superior.

Per al cas de parcel·les sotmeses al règim d’actuacions aïllades amb atribució d’increment d’aprofitament, el percentatge d’aprofitament públic pot substituir-se per la cessió de superfície edificada de valor económic equivalent integrada en complex immobiliari constituït en la mateixa edificació en règim de propietat horitzontal, o mitjançant compensació económica del mateix valor, quan siga impossible l’atribució de l’aprofitament públic en el mateix àmbit de l’actuació.

c) En el sól urbà no urbanitzat, inclós en unitats d’execució para la seua transformació urbanística, sense que existisca increment d’aprofitament respecte de l’ordenació vigent, el percentatge d’aprofitament que correspon a l’Administració és del 5 % de l’aprofitament tipus. ****[86]****

2. Quan una actuació presente, en conjunt, un excedent d’aprofitament perquè l’aprofitament tipus siga menor que l’aprofitament objectiu, este es compensarà:

a) Preferentment, per la cessió dels sóls dotacionals necessaris per a la seua urbanització interna o per a connectar o integrar l’actuació en les xarxes generals de servicis urbanístics.

b) Per la cessió de terrenys en un altre sector, àrea de repartiment o àmbit urbanístic o geogràfic, per mitjà de transferències d’aprofitament.

c) Cedint edificació preexistent, amb taxació prèvia, que siga del mateix valor als terrenys que haguera que cedir en el seu lloc.

d) En defecte dels anteriors, per mitjà de compensació económica pel valor de l’excedent d’aprofitament.

El que s’ha obtingut per esta compensació s’integrarà en el patrimoni públic de sól.

3. En els supósits d’increment d’aprofitament derivat de canvis d’un ús per un altre de major valor de repercussió de sól, o de la segregació o divisió d’habitatges preexistents per altres de menor superfície unitària, sense perjudici de l’acreditació documental de la conformitat d’aquesta operació amb la normativa d’habitabilitat, l’ajuntament pot, sobre la base del resultat de la memória de viabilitat económica, rebre els terrenys en què materialitzar un 10 % de les plusvàlues públiques generades per aquesta acció urbanística, cessió que pot ser substituïda per una compensació económica de valor equivalent, taxada d’acord amb el règim de valoracions establit en la legislació estatal vigent.

L’aplicació d’aquest precepte exigeix que prèviament, mitjançant una ordenança municipal, els ajuntaments regulen els criteris objectius, i també el valor de repercussió del sól urbanitzat associat a aquelles d’acord amb el règim establit en la legislació de l’Estat sobre valoracions de sól.

 

**Article 78. Transferències d’aprofitament**

1. Els propietaris d’una finca poden transferir el seu aprofitament subjectiu a altres finques que disposen d’excedents d’aprofitament. Estos excedents seran compensats per mitjà de la transferència esmentada, que legitimarà l’edificació d’estos.

2. En cas que el terreny d’origen de la transferència siga una dotació pública, aquesta comporta la cessió gratuïta dels terrenys a l’Administració, lliure de càrregues i en ple domini, de la finca d’origen o de l’aprofitament urbanístic el valor del qual siga igual a l’excedent d’aprofitament que es pretén compensar amb aquesta. ****[87]****

3. Les transferències d’aprofitament poden aplicar-se tant a actuacions aïllades com a integrades, sempre que les parcel·les edificables presenten un excedent d’aprofitament i siga insuficient, per a la seua compensació, la mera cessió dels terrenys contigus i necessaris per a urbanitzar-les.

4. L’aprofitament pot transferir-se des de terrenys ubicats en qualsevol localització geogràfica i siga a siga la seua destinació urbanística, peró la superfície a cedir o l’aprofitament a compensar ha de ser major o menor en funció de l’aplicació dels coeficients correctors corresponents a ambdós sóls, determinats d’acord amb el que hi ha establit en l’article 74.1 d’esta llei.

Esta equivalència es verificarà d’acord amb les normes de valoració de la legislació estatal aplicable i, atés que és una cessió gratuïta, es tindran en compte, entre les normes esmentades, les aplicables a la reparcel·lació.

5. La transferència voluntària d’aprofitament l’ha d’aprovar l’ajuntament, a proposta subscrita dels interessats i formalitzada en escriptura pública, amb plànols adjunts expressius de la localització i les dimensions de les finques implicades.

Només en actuacions integrades és també admissible que la reparcel·lació discontínua tinga caràcter forçós, i en este cas es tramitarà d’acord amb la secció següent. La seua finalitat serà la de complir les cessions externes que, si és el cas, corresponguen a estes actuacions per previsió de l’ordenació estructural.

La transferència, així com la incorporació de terrenys al domini públic o patrimoni municipal de sól que comporte, ha de fer-se constar en el registre de la propietat.

 

**Article 79. Reserves d’aprofitament**

1. Amb motiu d’una cessió gratuïta de terrenys a l’administració, el cedent pot reservar-se l’aprofitament subjectiu dels terrenys per a la posterior transferència. Qui sufrague el preu just expropiatori d’un terreny, o renuncie a percebre’l, pot reservar-se el seu corresponent aprofitament.

2. La reserva d’aprofitament ha de ser aprovada expressament per l’ajuntament o per l’administració expropiant; en ambdós casos, es requereix un informe tècnic i jurídic previ. L’ajuntament pot oposar-se al fet que es formalitze una reserva d’aprofitament motivadament quan puga dificultar la implementació dels mecanismes de gestió urbanística o la deguda execució del planejament; no obstant aixó, no pot oposar-se a la ulterior transferència si, al seu dia, va acceptar la reserva.

La reserva d’aprofitament, una vegada aprovada per l’ajuntament, pot vincular-se a l’excedent d’aprofitament municipal que corresponga a aquell en sól urbanitzable o en actuacions de transformació urbanística en sól urbà. ****[88]****

3. La reserva s’inscriurà en el registre de la propietat. El titular d’esta podrà alienar o hipotecar els aprofitaments fins i tot per a finançar la seua adquisició.

4. Es donarà prioritat a les sol·licituds de cancel·lació de reserves d’aprofitament derivades d’anteriors cessions, respecte a la cessió de nous sóls. La reserva es cancel·larà quan es transferisca l’aprofitament reservat o siga objecte d’una alienació onerosa a una tercera persona, que mantindrà la propietat de l’aprofitament urbanístic peró perdrà la possibilitat de reclamar l’expropiació demanada d’aquest. ****[89]****

5. En les actuacions urbanístiques que es duguen a terme per mitjà d’expropiació de terrenys reservats per a l’execució de dotacions públiques de xarxa primària o secundària, l’expropiat podrà fer reserva de l’aprofitament urbanístic que, si és el cas, tinguen atribuïts, com a pagament del preu just, i esta reserva serà d’aplicació preferent a l’àmbit a què estiga adscrita o funcionalment vinculada la dotació pública en els termes que preveu la llei. Si l’expropiat no exercita eixa opció, serà l’administració expropiant qui tinga dret a materialitzar els aprofitaments que, si és el cas, es deriven dels terrenys expropiats, subrogant-se en els drets i obligacions del propietari inicial.

6. Correspon també la reserva d’aprofitament quan l’obtenció dels terrenys es duga a terme per mitjà d’ocupació directa, regulada en l’article 107 d’esta llei.

 

 

Secció II. Reparcel·lació

 

**Article 80. Reparcel·lació: definició, finalitat i vinculació al pla**

La reparcel·lació és la nova divisió de finques ajustada al planejament per a adjudicar-les entre els afectats segons el seu dret, i té per objecte:

a) Regularitzar urbanísticament la configuració i les fites de les finques.

b) Materialitzar la distribució de beneficis i càrregues derivades de l’ordenació urbanística.

c) Retribuir l’urbanitzador per la seua labor, ja siga adjudicant-li parcel·les edificables o afectant estes a sufragar les càrregues d’urbanització.

d) Adjudicar a l’administració els terrenys urbanitzats, tant dotacionals com edificables, que legalment li corresponguen, en ple domini i lliures de càrregues.

e) Subrogar les finques originàries per parcel·les edificables i finques de resultat.

f) Compensar en metàl·lic als propietaris que no reben adjudicació en parcel·la.

g) Concretar les reserves per a vivenda de protecció pública en parcel·les determinades, de conformitat amb el pla o programa.

h) Concretar i assignar a cada propietari la part corresponent de les càrregues d’urbanització i establir les condicions i les garanties del pagament d’estes.

 

**Article 81. Modalitats, iniciativa i àmbit reparcel·lable**

1. La reparcel·lació podrà dur-se a terme de forma voluntària o forçosa, a qual donarà lloc a l’adjudicació de finca de resultat o, quan siga improcedent, a indemnització substitutiva de l’adjudicació de sól.

2. El projecte de reparcel·lació forçosa només pot ser formulat per l’administració actuant. Quan se’n sol·licite la formulació per part de l’urbanitzador, aquest ha d’acreditar de manera fefaent les negociacions realitzades per a assolir una reparcel·lació voluntària i les raons de la impossibilitat d’aquesta. ****[90]****

3. L’àrea reparcel·lable, que podrà ser discontínua, es definirà en el mateix projecte de reparcel·lació i no necessàriament haurà de coincidir amb la unitat d’execució. Si, respecte a una mateixa unitat d’execució, es gestionen diverses reparcel·lacions, el resultat conjunt haurà de respectar els drets que correspondrien als afectats si s’haguera tramitat en un sol expedient.

Amb caràcter general, els sóls dotacionals afectats a la seua destinació s’exclouen de l’àrea reparcel·lable; no obstant aixó, podran incloure’s als efectes de regularització de finques, i s’inclouran, si és el cas i lloc, les correlatives reserves d’aprofitament que consten inscrites en el registre de la propietat.

 

**Article 82. Drets dels afectats per la reparcel·lació**

Els propietaris tenen dret a la justa distribució de beneficis i càrregues i a la proporcionalitat entre l’aprofitament objectiu homogeneïtzat de la parcel·la adjudicada i la superfície de la seua finca originària, amb les següents precisions:

a) En cas de retribució en espècie, l’adjudicació al propietari disminueix en la part que correspon percebre a l’urbanitzador en pagament de càrregues d’urbanització.

b) Si, d’acord amb el pla, les diverses finques d’origen pertanyen a àrees de repartiment que presenten aprofitaments tipus heterogenis, correspon a cada propietari rebre adjudicacions proporcionals al seu respectiu aprofitament subjectiu. ****[91]****

c) Si les finques d’origen provenen de zones discontínues de distint valor de repercussió, l’adjudicació es corregirà per a preservar l’equivalència, de conformitat amb l’article 78.4 d’esta llei.

d) Les mateixes regles són aplicables quan l’aportació d’una persona propietària consistisca en aprofitament urbanístic no transferit en comptes de ser un terreny. ****[92]****

 

**Article 83. Tractament dels béns de domini públic**

1. Els béns de domini públic adquirits de manera onerosa per l’administració donaran lloc a la corresponent adjudicació a favor del titular de l’aprofitament urbanístic. ****[93]****

2. Els béns demanials adquirits per cessió gratuïta generaran dret a l’aprofitament quan la seua superfície siga major que la resultant de l’execució del pla i en proporció a la diferència; si és igual o inferior, s’entendrà substituïda l’una per l’altra, i no conferirà dret a aprofitament.

Els béns de domini i ús públic es presumeixen adquirits per cessió gratuïta, llevat que conste el contrari.

3. Quan en la unitat d’execució siga necessària l’ocupació de béns de domini públic de titularitat supramunicipal que hagen de canviar d’ús per previsió del pla vigent, la reparcel·lació està subjecta a l’informe favorable de l’administració titular d’estos béns. A més, l’ocupació de l’immoble haurà de ser autoritzada per esta administració quan, després de les procedents adjudicacions o compensacions de reparcel·lació, siga possible materialitzar el canvi d’ús sense detriment o pertorbació de l’ús o servici públic a què estiguera destinat abans. Tot aixó sense perjuí de tramitar amb posterioritat el corresponent expedient de desafectació o aquell que siga procedent a fi de formalitzar l’alteració de l’ús.

 

**Article 84. Valoració de béns i drets**

1. Per a la valoració de finques s’aplicaran, en primer lloc, els criteris expressament manifestats pels interessats, sempre que siguen conformes a dret i sense perjuí de l’interés públic o de tercer.

2. Les parcel·les que s’han d’adjudicar es valoraran amb criteris objectius i generals, partint de les valoracions que s’hagen efectuat en el planejament. En el supósit de la pèrdua de vigència dels valors de repercussió dels usos del sól establits en l’ordenació detallada, els diferents coeficients correctors s’hauran d’actualitzar en els termes establits en l’article 74.1 d’esta llei mitjançant estudis de mercat referits al moment d’inici de la reparcel·lació.

3. Si no hi ha acord, la valoració dels béns i drets serà de conformitat amb la legislació estatal de sól.

 

**Article 85. Regles per a distribuir les adjudicacions**

1. Les parcel·les s’adjudicaran de la manera que acorden els propietaris.

2. En defecte d’acord, les adjudicacions es realitzaran segons les regles següents:

a) La parcel·la s’adjudicarà al mateix propietari de la finca d’origen si esta engloba tota la superfície d’aquella i el seu amo té dret suficient per a aixó o, també, en el cas d’edificació consolidada previst en l’article 193 i següents d’esta llei.

b) Es procurarà que les finques adjudicades estiguen situades en el lloc més próxim possible a les antigues propietats de què deriven.

c) Quan l’escassa quantia dels drets d’alguns propietaris no permeta que s’adjudiquen finques independents a tots ells, els solars resultants s’adjudicaran en proindivís a estos propietaris.

Esta mateixa regla s’aplicarà, quant als drets no adjudicats, quan el dret de determinats propietaris no quede esgotat amb l’adjudicació independent que es faça en favor seu.

d) Serà preferible l’adjudicació de finques independents al nombre més gran possible de propietaris, que l’adjudicació en proindivís, i esta última serà preferible a la indemnització en metàl·lic. En les adjudicacions en proindivís, es procurarà també la creació de comunitats del menor nombre possible de comuners.

e) Si la quantia dels drets dels propietaris, una vegada deduïda la retribució a l’urbanitzador, escau, no aconsegueix el 5 % de la parcel·la adjudicable de menor aprofitament, l’adjudicació pot substituir-se per una indemnització en metàl·lic. S’ha d’aplicar la mateixa regla quan els drets no adjudicats als quals es refereix l’apartat c) anterior no aconsegueixen aquest tant per cent. En ambdós casos és la propietat la que ha d’exercitar aquesta opció. ****[94]****

f) Excepte en el cas d’edificació consolidada regulat en l’article 193 i següents d’esta llei, no es podran fer adjudicacions que excedisquen del quinze per cent dels drets dels adjudicataris. El propietari a qui s’adjudique un excés haurà de desembossar el seu pagament en la primera quota d’urbanització.

g) Si hi ha parcel·les sobrants, després de l’aplicació de les anteriors regles, podran adjudicar-se en proindivís als propietaris el defecte d’adjudicació dels quals supere el mínim de l’apartat e.

 

**Article 86. Regles especials sobre proindivisos**

1. L’acord aprovatori de la reparcel·lació podrà extingir, totalment o parcialment, els condominis existents sobre les finques aportades, excepte oposició expressa de tots els afectats. Amb este fi, el projecte de reparcel·lació proposarà les adjudicacions en finca independent dels drets corresponents a les quotes indivises de cada copropietari.

2. Després de l’exposició al públic de la reparcel·lació, i a fi d’evitar el proindivís, durant un termini màxim de quinze dies, els interessats podran efectuar-se requeriments recíprocs per a substituir les quotes de condomini previstes en el projecte per indemnitzacions en metàl·lic. El requeriment haurà de cursar-se per mitjà d’acta notarial i oferir, simultàniament i alternativament, el pagament o el cobrament de la indemnització en metàl·lic, i donar un termini de deu dies al requerit per a triar si prefereix pagar o cobrar, a un mateix preu unitari. El pagament o la consignació de la indemnització haurà de ser objecte de garantia financera amb caràcter previ a l’aprovació del projecte de reparcel·lació. L’aportació de la garantia esmentada és condició d’eficàcia dels requeriments indicats. Si un propietari no atén un requeriment degudament formulat, s’entendrà que prefereix cobrar, i la reparcel·lació s’aprovarà en conseqüència. El pagament de la indemnització haurà de realitzar-se en el termini d’un mes des de la notificació de l’acord aprovatori de la reparcel·lació a l’adquirent de les quotes de condomini.

3. Inversament, en el termini a què fa referència l’apartat anterior, els propietaris poden presentar sol·licituds d’adjudicació en proindivís subscrites per tots els afectats.

 

**Article 86 bis. Regles especials en la gestió directa******[95]****

1. En la gestió directa, el projecte de reparcel·lació ha d’identificar les parcel·les resultants pertanyents inicialment als propietaris que s’hagen abstingut de participar-hi. Aquestes parcel·les s’han d’adjudicar provisionalment a l’administració, i s’hi ha de fixar la indemnització que corresponga percebre als propietaris pel valor del sól segons la situació bàsica del sól d’acord amb la legislació estatal del sól. En el tràmit d’informació al públic de la reparcel·lació, aquestes parcel·les es poden adjudicar a tercers mitjançant subhasta. El preu de partida ha de ser l’import de la indemnització, i l’adjudicació ha d’efectuar-se en benefici de qui, en aquest tràmit, oferisca el preu més alt.

2. Qui resulte seleccionat, després d’haver-se efectuat el pagament, ha de figurar en la reparcel·lació com a adjudicatari de les parcel·les, i han d’anar a càrrec seu els costos d’urbanització que corresponguen.

3. Abans d’aprovar la reparcel·lació, l’administració ha d’haver pagat al propietari a què es refereix l’apartat 1 d’aquest article l’import de la indemnització, segons el preu resultant de la subhasta.

4. En cas de quedar deserta la subhasta, l’ajuntament, com a propietari dels terrenys, ha d’assumir les obligacions, les càrregues i els drets que corresponguen per aquesta titularitat.

 

**Article 87. Identificació i titularitat de finques, béns i drets afectats**

1. L’urbanitzador ha d’investigar les titularitats de les finques, béns i drets afectats per l’actuació amb raonable diligència professional, d’acord amb el que es regula respecte d’aixó en la legislació sobre expropiació forçosa.

2. Els propietaris i titulars de finques, béns i drets afectats estan obligats a exhibir els títols que posseïsquen i declarar les situacions jurídiques que coneguen i afecten les seues finques, béns o drets. L’omissió, error o falsedat en estes declaracions no podrà afectar el resultat objectiu de la reparcel·lació. Si s’aprecia dol o negligència greu, podrà exigir-se la responsabilitat civil o penal que corresponga.

3. Els propietaris i l’urbanitzador podran aclarir la delimitació dels terrenys afectats quan hi haja dubtes que així ho justifiquen, a la vista de les al·legacions presentades que plantegen discrepàncies sobre la delimitació. Estes al·legacions han d’efectuar-se durant el període d’informació pública del projecte de reparcel·lació. La delimitació es durà a terme en els deu dies posteriors a la finalització de la informació pública, amb la presència en l’acte de delimitació dels tècnics redactors del projecte de reparcel·lació, els propietaris afectats i un funcionari públic. De l’acte de delimitació s’estendrà acta administrativa, la qual s’inclourà en l’expedient de la reparcel·lació.

4. En els procediments de gestió urbanística, s’observaran les presumpcions i els beneficis legals reconeguts als titulars de drets inscrits segons la legislació hipotecària, i prevaldran, no obstant aixó, els mesuraments reals sobre les descripcions documentals que contradiguen la realitat.

 

**Article 88. Titularitat dubtosa o litigiosa i titular amb domicili desconegut de finques, béns i drets afectats******[96]****

1. Es considera litigiosa la finca que conste amb anotació registral preventiva de demanda sobre la seua propietat. Es considerarà dubtosa la finca la titularitat de la qual no conste fefaentment o per pública notorietat, mitjançant la corresponent acta notarial, que acredite que compleix els requisits de la legislació hipotecària per a la seua inscripció en el registre de la propietat. La resolució definitiva sobre aquestes qüestions correspon als tribunals ordinaris.

2. En el supósit de finca litigiosa d’acord amb l’apartat anterior, cal ajustar-se al que disposa la legislació estatal.

En el supósit de finca de titularitat desconeguda o dubtosa, d’acord amb l’apartat anterior, l’adjudicació s’ha d’efectuar en favor de l’administració actuant amb caràcter fiduciari, a compte de l’atribució al vertader propietari quan aquest comparega o acredite el seu dret. L’administració ha d’assumir la representació dels drets i els interessos d’aquestes titularitats a l’efecte de la tramitació de l’expedient, en el qual s’ha de tenir també com a part qualsevol altre interessat legítim, tot aixó sense perjudici de la tutela judicial superior dels seus drets. Si els presumptes titulars no presten garantia de retribució, aquesta s’ha d’acordar en terrenys. En el cas que el titular de la finca no comparega o no acredite el millor dret durant el termini de dos anys comptador des de l’aprovació del projecte de reparcel·lació, s’hi ha d’aplicar la legislació general sobre patrimoni de les administracions públiques. ****[97]****

3. En el cas que el titular estiguera en parador ignorat, tingués el domicili desconegut, o la condició d’estranger o no resident, i no haja designat fefaentment un representant en el territori espanyol, la representació dels seus interessos es durà a terme d’acord amb el que hi ha establert en la legislació estatal.

 

**Article 89. Identificació registral de finques**

1. La totalitat de la superfície inclosa en l’àrea reparcel·lable haurà de ser objecte d’identificació registral. El projecte de reparcel·lació serà títol hàbil per si sol per a la immatriculació de les finques no inscrites, expressant el títol o la manera en què van ser adquirides; així com per a la represa del tracte successiu interromput previst en l’article 88 d’esta llei i la rectificació de la seua extensió superficial o dels seus límits o de qualsevol altra circumstància descriptiva, sense necessitat d’un altre requisit. Així mateix, el projecte de reparcel·lació proposarà la realització de les operacions de modificació física que siguen necessàries per a la formació de les finques que han de ser incloses en l’àrea reparcel·lable, i serà necessària la delimitació de les restes de finques no incloses, en cas d’afectació parcial.

2. Les adjudicacions de les finques de resultat i la seua descripció hauran de complir els requisits establits en la legislació hipotecària per a permetre la inscripció del projecte de reparcel·lació en el registre de la propietat.

 

**Article 90. Compte de liquidació provisional i liquidació definitiva de la reparcel·lació**

1. El compte de liquidació provisional establirà, respecte a cada propietari, les quantitats que li corresponga abonar o percebre, compensant-se els saldos creditors i deutors de les liquidacions i amb l’obligatorietat de liquidar estes abans que es procedisca a qualsevol altre pagament de la quota d’urbanització. A qui resulte creditor net, se l’indemnitzarà abans d’inscriure en el registre de la propietat la reparcel·lació, responent l’urbanitzador de l’efectivitat del pagament o de la consignació de l’import corresponent. El secretari de l’ajuntament certificarà el fet d’haver-se pagat o consignat les indemnitzacions dels creditors nets.

2. La liquidació definitiva de la reparcel·lació tindrà lloc quan es concloga la urbanització de l’actuació de la qual forme part la unitat reparcel·lable, tindrà exclusivament efectes económics i no podrà afectar la titularitat real sobre els terrenys.

3. En la liquidació definitiva, es tindran en compte:

a) Les càrregues i els gastos prorratejables entre els adjudicataris de finques resultants, que s’hagen produït després de l’acord d’aprovació de la reparcel·lació.

b) Els errors i omissions que s’hagen advertit després de l’acord esmentat.

c) Les rectificacions imposades per resolucions administratives o judicials posteriors a este.

d) Les transmissions patrimonials i les noves càrregues i gravàmens que es produïsquen des de la inscripció en el registre de la propietat i l’aprovació definitiva del compte de liquidació definitiva.

4. Si, després de la liquidació definitiva, es produeixen noves resolucions administratives o judicials, amb efecte sobre els interessos económics dels afectats, l’execució d’estes haurà de produir-se en un expedient nou i distint.

 

**Article 91. Contingut documental del projecte de reparcel·lació**

1. El contingut de la reparcel·lació es concretarà en un projecte de reparcel·lació, que constarà dels documents següents:

a) Memória.

1.r Circumstàncies o acords que motiven la reparcel·lació i peculiaritats que, si és el cas, concórreguen.

2.n Descripció de la unitat reparcel·lable.

3.r Criteris utilitzats per a definir i quantificar els drets dels afectats.

4.t Criteris de valoració de les superfícies adjudicades i coeficients d’homogeneïtzació, d’acord amb l’article 84.2 d’esta llei.

5.t Criteris d’adjudicació.

6.t Criteris de valoració dels edificis i la resta d’elements que hagen de destruir-se i de les càrregues i gastos que corresponguen als adjudicataris.

7.m Qualsevol altra circumstància que contribuïsca a explicar els acords que es proposen.

b) Relació de propietaris i interessats, amb expressió de la quantia i la naturalesa del seu dret.

c) Descripció de les finques o parts de finques, béns i drets aportats a la reparcel·lació. Reglamentàriament es determinaran els drets que han de ser tinguts en compte i el seu tractament en el si de la reparcel·lació.

d) Proposta d’adjudicació de les finques resultants, amb expressió de l’aprofitament urbanístic que corresponga a cada una d’estes, i designació nominal dels adjudicataris.

e) Taxació dels drets, edificacions, construccions o plantacions que s’hagen d’extingir o de destruir per a l’execució del pla.

f) Compte de liquidació provisional, on s’indique la quantia que correspon a cada propietari, així com la quota de participació en la liquidació definitiva.

g) Si és el cas, memória de fixació de quotes d’urbanització, en els termes establits en esta llei.

h) Plànols que expressen les determinacions anteriors que tinguen una plasmació gràfica.

2. Esta documentació podrà reduir-se o ampliar-se en congruència amb el contingut efectiu de la reparcel·lació en cada cas.

3. La documentació del projecte, gràfica i escrita, haurà d’expressar i justificar els punts que siguen rellevants per a justificar i explicar la proposta, la valoració de drets, preexistències i adjudicacions, així com la coherència amb el planejament i el compte de liquidació provisional. La documentació gràfica identificarà amb precisió les finques d’origen, el seu estat inicial i les parcel·les de resultat en relació amb el pla. La simbologia gràfica i l’enumeració de les parcel·les han de ser uniformes i unívoques en tot el projecte. No podran utilitzar-se símbols contraris als que siguen comuns en la pràctica usual, ni que conduïsquen a error o el significat dels quals no s’explique amb claredat i precisió.

 

**Article 92. Tramitació de la reparcel·lació forçosa******[98]****

1. El projecte de reparcel·lació només pot reformular-lo l’administració actuant, sense perjudici del que disposa l’article 81.2 d’aquesta llei.

2. El procediment d’aprovació del projecte de reparcel·lació, que s’ha d’iniciar mitjançant l’acord de sotmetiment a informació pública per l’órgan competent de l’administració actuant, ha d’ajustar-se a les regles següents:

a) En el termini màxim d’un mes des de l’acord de l’administració, s’ha de trametre un anunci per a la informació pública del projecte de reparcel·lació forçosa per un termini mínim d’un mes en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i notificació individual als propietaris inclosos en l’àrea reparcel·lable.

b) Acreditació, prèvia o simultània a l’inici del període d’informació pública, de la titularitat i la situació de les finques inicials, mitjançant un certificat del Registre de la Propietat de domini i de les càrregues.

c) Audiència, per quinze dies des de la notificació, als titulars registrals no tinguts en compte en l’elaboració del projecte de reparcel·lació i a aquells que resulten afectats per modificacions acordades després del període previ i únic d’informació pública.

d) Després de la informació pública i, si escau, l’audiència addicional, s’ha de realitzar, quan escaiga, la modificació del projecte de reparcel·lació derivada d’aquestes i dels requeriments recíprocs i de pagament regulats en l’article 86 d’aquesta llei a fi d’extingir o regularitzar proindivisos.

e) Aprovació del projecte de reparcel·lació, acordada per l’ajuntament dins del termini de sis mesos des de la data de publicació de l’anunci d’informació pública en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.

3. La resolució ha de ser motivada, decidir sobre totes les qüestions plantejades pels interessats i pronunciar-se sobre tots els aspectes que haja de contindre el títol inscriptible. Si la resolució ordena la introducció de rectificacions, estes hauran d’expressar-se inequívocament i quedar incorporades definitivament al projecte de reparcel·lació, en la seua aprovació definitiva.

4. En els projectes de reparcel·lació, en programes per gestió indirecta o gestió per propietaris, que l’urbanitzador promoga davant l’administració, el silenci es considera negatiu quan hagen transcorregut sis mesos des que concloga el termini màxim fixat per al procediment sense

haver-se notificat cap resolució expressa.

5. L’acord aprovatori de la reparcel·lació es notificarà als interessats. L’acord, una vegada ferma en via administrativa, acompanyat de l’acreditació de la pràctica de les notificacions als interessats i d’haver-se pagat o consignat les indemnitzacions dels creditors nets, s’inscriurà en el registre de la propietat, després de l’atorgament de document públic, notarial o administratiu, que expresse el seu contingut.

 

**Article 93. Efectes de la reparcel·lació******[99]****

1. L’aprovació de la reparcel·lació forçosa produeix els efectes següents:

a) Transmissió, a l’administració corresponent, en ple domini i lliure de càrregues, de tots els terrenys de cessió obligatória per a la incorporació al patrimoni públic del sól o l’afectació als usos establits en el planejament, i també la modificació d’ofici de l’inventari de béns de les administracions públiques, amb els efectes consegüents.

b) Subrogació, amb plena eficàcia real, de les finques resultants per les finques aportades, en la qual ha de quedar establida la correspondència.

c) Afectació real de les finques resultants privades al compliment de les càrregues i al pagament de les despeses inherents al procés urbanitzador.

d) Extinció de drets i càrregues que graven o afecten les finques d’origen i siguen incompatibles amb el planejament o el projecte de reparcel·lació. Si escau, se n’ha de preveure el trasllat a les finques de resultat i la seua transformació, si escau, en els termes establits per la normativa hipotecària.

2. L’ocupació de les finques escau, respecte de tots els propietaris, per aprovació del projecte de reparcel·lació. L’ocupació de les finques dels propietaris adherits pot realitzar-se amb antelació a l’aprovació del projecte de reparcel·lació quan l’administració la jutge necessària per a la realització de les obres d’urbanització. L’ocupació s’ha de notificar a les persones interessades amb l’antelació suficient de com a mínim un mes si és prèvia a la reparcel·lació, i se’ls ha de citar a l’alçament de l’acta d’ocupació, que ha de ser estesa per un funcionari, que ha d’annexar una descripció i taxació subscrita per aquest dels béns afectats, encara que siga per remissió a la que va ser aprovada en la reparcel·lació.

3. La indemnització de saldos creditors nets ha de ser prèvia a l’ocupació i, si aquesta és anterior a l’aprovació del compte de liquidació provisional, la indemnització, l’ha de taxar estimativament l’administració, a reserva del que s’acorde en la reparcel·lació.

 

**Article 94. Reparcel·lació voluntària**

1. Són voluntàries les reparcel·lacions, contínues o discontínues, que són concertades entre els afectats per a concretar el compliment de les seues obligacions urbanístiques d’una manera més coincident amb les seues preferències. També podran concertar-se per a la normalització de finques de conformitat amb el pla.

2. Les reparcel·lacions voluntàries seran tramitades i aprovades per l’administració actuant d’acord amb el que disposa esta llei per a les transferències d’aprofitament. La seua aprovació té els efectes previstos en l’article anterior.

3. No obstant aixó, aquells projectes de reparcel·lació voluntària que comporten la immatriculació de finques d’origen o rectifiquen la seua extensió superficial, els seus límits o qualsevol altra circumstància descriptiva que conste en el registre de la propietat, se sotmetran a informació pública en els mateixos termes que preveu esta llei per a la reparcel·lació forçosa.

 

**Article 95. Reparcel·lació en règim de propietat horitzontal**

1. La reparcel·lació horitzontal consisteix en l’adjudicació, fins i tot forçosa, de departaments d’una obra nova declarada en construcció a canvi de les primitives propietats, amb observança de la proporcionalitat i equitat en el seu valor.

2. La part alíquota de l’obra adjudicada al promotor, de valor equivalent als costos d’execució assumits per ell, ha de quedar íntegrament garantida per mitjà d’aval bancari, en benefici dels propietaris retribuents, abans de la inscripció registral de l’obra nova en construcció.

3. En la reparcel·lació en règim de propietat horitzontal, el repartiment es regeix pels principis de reparcel·lació de coincidència i proximitat; si la seua aplicació és impossible, l’adjudicació es corregirà amb coeficients de valoració objectiva o compensacions en metàl·lic.

4. El valor de les adjudicacions ha d’estar en justa proporció amb les aportacions. Si l’agrupació d’immobles els aporta utilitats que no tenen si estan separats i aixó comporta un especial benefici per a algun d’estos, esta circumstància es ponderarà en la definició de drets.

5. Rep l’obra edificada qui sufraga els seus costos o aporta l’immoble.

6. Els propietaris dels edificis que l’actuació conserve com a enclavaments inalterats seran mantinguts en la seua propietat, sense perjuí de la regularització de límits i compensacions que siguen procedents.

7. Els residents afectats tindran el dret, a la seua elecció, al reallotjament o a una compensació económica equivalent al valor del lloguer de l’immoble de la seua propietat afectat per l’actuació.

8. El projecte de reparcel·lació horitzontal podrà formalitzar-se per mitjà d’escriptura pública, atorgada pel promotor amb l’autorització prèvia de l’administració actuant.

9. En tot alló no previst en este precepte, serà aplicable el que regulen els articles anteriors d’esta secció.

 

**Article 96. Reparcel·lació económica******[100]****

La reparcel·lació económica ha de complir les determinacions següents:

a) La reparcel·lació pot ser económica quan les circumstàncies d’edificació, construcció o d’índole semblant concurrents en l’àmbit d’actuació, facen impracticable o de molt difícil realització la reparcel·lació material.

b) La reparcel·lació económica s’ha de limitar a l’establiment de les indemnitzacions substitutóries amb les rectificacions corresponents en la configuració i límits de les finques, parcel·les o solars inicials i les adjudicacions que escaiguen en favor dels beneficiaris, i també, en el supósit previst en l’article 94, a la redistribució dels terrenys en què no concórreguen les circumstàncies justificatives del seu caràcter económic.

 

 

Secció III. Expropiació

 

**Article 97. Gestió de programes d’actuació per la modalitat d’expropiació**

1. Els programes d’actuació es gestionen, com a norma general, per reparcel·lació. No obstant aixó, podran desenrotllar-se per mitjà d’expropiació quan concórreguen raons d’especial urgència o necessitat pública, d’acord amb el capítol IV d’este títol.

2. Així mateix, el programa d’actuació s’executarà per expropiació quan:

a) La consolidació generalitzada dels terrenys impedisca la funció equidistributiva de la reparcel·lació.

b) Per tractar-se de la implantació d’edificis o activitats la gran dimensió dels quals impedisca dividir el solar en lots reparcel·lables.

c) L’actuació revista un especial interés públic o social, que destaque davant d’altres actuacions ordinàries.

d) Falte la col·laboració de la iniciativa privada.

 

 

CAPÍTOL III  
 Patrimoni públic de sól

 

**Article 98. Definició del patrimoni públic de sól i regulació dels seus objectius**

1. El patrimoni públic de sól és un instrument que té com a finalitat la regulació del mercat de terrenys, obtindre reserves de sól per a actuacions d’iniciativa pública i facilitar l’execució de l’ordenació territorial i urbanística d’acord amb la legislació de l’Estat en matèria de sól.

2. Els béns dels patrimonis públics de sól constitueixen un patrimoni separat afecte a la destinació que els és própia, format pels béns següents:

a) Béns adquirits per l’administració per a la seua incorporació al patrimoni municipal de sól. Per a complir la seua funció, l’adquisició pot produir-se amb suficient antelació a la futura evolució de preus del terreny, la qual pot ser abans de la urbanització i, fins i tot, a l’aprovació de la planificació. Amb este fi és lícit condicionar la decisió d’urbanització del sól a l’adquisició pública prèvia del terreny.

b) L’aprofitament que correspon a l’administració d’acord amb el que estableix l’article 77 d’esta llei.

c) Els ingressos obtinguts per mitjà de l’alienació de terrenys que els integren o la substitució monetària de l’aprofitament que correspon a l’administració en els casos establits en esta llei.

d) Els altres casos que preveu esta llei o la norma que la desplegue.

 

**Article 99. Tècniques per a la dotació del patrimoni públic de sól. Gestió del patrimoni públic de sól******[101]****

1. Els béns i els recursos que integren el patrimoni públic de sól, i també els ingressos obtinguts mitjançant l’alienació, la permuta, l’arrendament o la cessió de terrenys, la gestió d’aquest patrimoni i la substitució de l’aprofitament corresponent a l’administració pel seu equivalent económic, s’han de destinar a la conservació, l’administració i l’ampliació d’aquest. D’acord amb la legislació estatal del sól, han de ser destinats a la construcció d’habitatges sotmesos a algun règim de protecció pública o a altres actuacions d’interès social. Les actuacions d’interès social han de tenir alguns dels fins següents:

a) Obtenció de sóls i execució dels elements pertanyents a la xarxa primària de l’ordenació estructural, sempre que no estiguen adscrits o inclosos en una àrea de repartiment.

b) Execució d’obres d’urbanització no incloses en unitats d’execució.

c) Obtenció de sól i construcció d’equipaments de la xarxa secundària l’execució dels quals no estiga prevista a càrrec dels propietaris del sól.

d) Actuacions d’iniciativa pública destinades a la renovació urbana, la reforma interior o la rehabilitació d’habitatges.

e) Conservació i millora del medi ambient, de la infraestructura verda, de l’entorn urbà i de la protecció del patrimoni arquitectónic i del paisatge.

f) Gestió i promoció de sól en actuacions d’iniciativa pública.

g) Els establits en l’article 72.8.

2. Els béns integrants dels patrimonis públics de sól podran ser objecte de transmissió als particulars per mitjà d’alienació, constitució de drets de superfície, arrendament o un altre negoci jurídic previst en la legislació reguladora del patrimoni de les administracions públiques.

3. Com a regla general, la gestió del patrimoni públic de sól ha de preferir l’arrendament o el lloguer a l’alienació. En cas d’alienació s’ha de preferir la del dret de superfície a la del ple domini. Amb aquests efectes:

a) L’arrendament o el lloguer s’ha de regir pel que hi ha establit en la legislació d’habitatge de la Comunitat Valenciana i sobre el patrimoni de les administracions públiques.

b) El règim del dret de superfície és l’establit en la legislació estatal del sól.

c) La transmissió del ple domini s’ha de fer d’acord amb la legislació estatal del sól i amb la legislació sobre el patrimoni de les administracions públiques.

4. Els béns integrants dels patrimonis públics de sól poden ser objecte de transmissió del seu domini, d’acord amb el que hi ha establit en la legislació estatal del sól i amb la legislació sobre el patrimoni de les administracions públiques, a través d’alguna de les modalitats següents:

a) Mitjançant alienació per concurs públic.

b) Mitjançant subhasta, quan els béns alienats no estiguen subjectes a límit en el preu d’explotació o no tinguen el preu taxat oficialment.

c) Directament per preu no inferior al valor dels terrenys a entitats de caràcter benèfic i social, cooperatives d’habitatges i promotors públics que promoguen la construcció d’habitatges protegits. El document públic en què conste l’alienació directa ha d’establir la destinació final dels terrenys transmesos, el termini màxim de construcció i les altres limitacions i condicions que l’administració considere convenients.

d) Directament mitjançant el dret de superfície a entitats de caràcter benèfic i social, a cooperatives d’habitatges i a promotors públics, amb l’objecte de construir habitatge tipificat com a social o promoure la construcció d’habitatges de protecció pública.

e) Mitjançant cessió gratuïta a organismes públics, societats, entitats o empreses de capital íntegrament públic, o a altres administracions públiques, sempre que la destinació de la referida cessió siga la construcció, sobre el sól cedit, d’habitatges subjectes a algun règim de protecció pública o qualsevol altra de les actuacions establides en l’apartat 1 d’aquest article.

5. Als casos compresos en este article, en consideració a l’estatus especial d’este tipus de sóls, no els seran aplicables els límits temporals que per a la cessió i explotació dels béns integrants del patrimoni de la Generalitat estableix la normativa sectorial autonómica.

6. Els municipis han de disposar d’un patrimoni municipal de sól amb els fins i beneficis regulats en este capítol.

 

**Article 100. Delimitació d’àmbits d’interés per a la seua incorporació al patrimoni públic de sól**

Per a facilitar l’adquisició de patrimoni públic de sól, es poden delimitar, en el pla general estructural o en un pla especial amb eixa finalitat, àrees per a l’adquisició per mitjà d’expropiació de terrenys i immobles.

 

**Article 101. Constitució de complexos immobiliaris******[102]****

1. El planejament pot preveure en única parcel·la superfícies edificades superposades tant en la rasant com en el subsol o en el vol, destinades a usos lucratius privats i a usos de domini públic constituïts en complex immobiliari de caràcter urbanístic, podent establir-se tant en edificacions ja realitzades com en sóls no edificats, en els termes establits en la legislació estatal de sól i complint els requisits assenyalats en l’apartat 3 de l’annex XIII d’aquesta llei.

2. En tot cas, l’edificabilitat destinada a ús lucratiu privat computarà a l’efecte de la determinació dels estàndards de la xarxa secundària de dotacions i de la qualitat urbana en virtut del que hi ha establit en l’article 36 d’aquesta llei. En el supósit previst en l’apartat 5 d’aquest article, es pot substituir la cessió de sól dotacional pel lliurament de superfície edificada en els termes establits en l’apartat 3 de l’annex XIII d’aquesta llei.

 

 

CAPÍTOL IV  
 Expropiacions i ocupació directa

 

**Article 102. Legitimació d’expropiacions**

L’aprovació dels plans i programes d’actuació implicarà la declaració d’utilitat pública i la necessitat d’ocupació dels béns i els drets corresponents als fins d’expropiació o imposició de servituds. L’expropiació pot arribar només a drets limitadors del domini o facultats específiques d’este quan siga innecessari estendre-la a la seua totalitat.

 

**Article 103. Casos expropiatoris**

1. L’administració pot expropiar els terrenys dotacionals establits en els plans. En el cas d’expropiació per a formar vials o noves dotacions o equipaments, els costos de l’expropiació poden repercutir-se sobre els propietaris de tota parcel·la edificable a la qual l’actuació dote de la condició de solar. ****[103]****

2. També seran objecte d’expropiació els terrenys i béns quan ho requerisca l’ampliació del patrimoni públic de sól.

3. En les actuacions integrades i aïllades, és procedent l’expropiació si el propietari s’absté d’adherir-se al programa d’actuació i quan l’administració opte per la modalitat d’expropiació en la gestió del sól, en els casos que preveu esta llei.

4. L’incompliment dels deures d’edificació o rehabilitació o altres incompliments de la funció social de la propietat que preveu esta llei, habilitarà per a l’expropiació de la finca de l’incomplidor amb deducció, si és el cas, de fins al cinquanta per cent d’aprofitament que hauria de considerar-se en el preu just si no concorreguera esta circumstància.

 

**Article 104. Dret a l’expropiació demanada******[104]****

1. Quan hagen transcorregut cinc anys des de l’entrada en vigor del pla sense que s’haja portat a efecte l’expropiació de terrenys dotacionals que no hagen de ser objecte de cessió obligatória, per no resultar possible la distribució justa de beneficis i càrregues en el corresponent àmbit d’actuació, continu o discontinu, els propietaris poden anunciar a l’administració competent el propósit d’iniciar l’expedient de preu just, que ha de dur-se a terme d’acord amb la llei, si transcorren dos anys més des de l’anunci esmentat.

2. Per sol·licitar l’expropiació demandada, el titular de la propietat ha de justificar la impossibilitat d’efectuar la distribució justa dels beneficis i de les càrregues en el marc del pla general. A aquest efecte, els propietaris poden presentar els seus fulls d’apreuament i, transcorreguts tres mesos sense que l’administració competent en notifique l’acceptació o trameta els seus fulls d’apreuament contradictoris, els propietaris poden recórrer a la intervenció del jurat provincial d’expropiació forçosa. La valoració es considera referida al moment de l’inici de l’expedient de preu just per ministeri de la llei.

3. El que estableixen els apartats anteriors no es pot aplicar:

a) Als propietaris de terrenys classificats com a sól no urbanitzable.

b) Als propietaris de terrenys classificats com a sól urbanitzable, si, en el moment de l’afectació, els terrenys es dediquen a l’explotació agrícola, ramadera, forestal o cinegètica o, en general, a activitats própies de la seua naturalesa rústica i compatibles amb la classificació i l’afectació mencionades fins a l’execució de les determinacions del planejament urbanístic.

c) Als propietaris que hagen obtingut una autorització per a usos i obres provisionals, o quan conste l’obtenció d’un rendiment económic, estiga o no emparat mitjançant la corresponent llicència.

4. Si, abans de transcórrer els terminis establits en aquest precepte, s’ha sotmès a informació pública i consultes una modificació o una revisió del planejament urbanístic que comporta la inclusió del sól dotacional en una àrea de repartiment conformada per un sector, una unitat d’execució o actuació aïllada a l’efecte de la seua gestió, els terminis quedaran interromputs. El cómput dels terminis es reprendrà si transcorre un any sense haver-se produït la seua aprovació definitiva. ****[105]****

5. Els propietaris de les reserves d’aprofitament, prèvia justificació de la impossibilitat de transferir la reserva, podran sol·licitar l’expropiació i exercir els drets regulats en els punts 1 i 2, respecte dels terrenys que van cedir, en el termini establert en l’article 84 de la Llei 27/2018, de 27 de desembre, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d’organització de la Generalitat, sense que li siga d’aplicació la regulació contemplada en la frase última de l’esmentat article: «Aquesta suspensió de termini no afecta les reserves d’aprofitament ni cap cas en què l’administració ja haja obtingut i ocupat els terrenys».

6. L’exercici del dret a instar l’expropiació per llei exigeix l’acreditació fefaent per part del sol·licitant de la seua condició de propietari o drethavent dels terrenys dotacionals corresponents, i també d’haver tingut la condició de propietari durant la totalitat dels terminis a què es refereixen els apartats primer i segon d’aquest article o de drethavent des de la mort del propietari, i sense aquest requisit no pot ser ben valorat pel jurat provincial d’expropiació forçosa. En el cas de produir-se una transmissió onerosa de la propietat durant el transcurs dels referits terminis, se n’ha de reiniciar el cómput per al nou propietari.

7. Les transmissions entre vius d’aquells terrenys qualificats com a dotació pública en qualsevol de les categoria relacionades en l’apartat I.2 de l’annex IV, en què concórreguen les condicions a què es refereix l’apartat primer d’aquest article, estan subjectes als drets de tanteig i retracte per part de l’ajuntament o l’administració competent per a la seua obtenció.

El dret de tanteig pot exercir-se dins el termini màxim de tres mesos comptadors a partir de la notificació fefaent a l’administració, prèvia a la transmissió efectuada pel propietari.

El dret de retracte pot exercir-se en el termini màxim d’un any comptador a partir del moment en què l’administració tinga constància fefaent de la transmissió. A aquest efecte, els notaris i els registradors que autoritzen o inscriguen, respectivament, escriptures de transmissió de terrenys qualificats com a dotació pública n’han de fer coneixedora l’administració.

8. Quan s’acredite que l’exercici de l’expropiació sol·licitada compromet seriosament els principis d’estabilitat pressupostària, sostenibilitat financera, d’eficiència en l’assignació i la utilització dels recursos públics o de responsabilitat, l’ajuntament pot declarar motivadament la impossibilitat material de complir el que preveu aquest precepte amb vista a la materialització de l’expropiació de béns i drets per ministeri de la llei.

Aquesta declaració, per a ser eficaç, ha d’acordar-se pel ple de l’ajuntament, amb audiència prèvia de l’interessat, i produir-se abans de transcórrer els terminis previstos en aquest precepte i, en tot cas, abans de la resolució del jurat provincial d’expropiació forçosa. La declaració comporta el dret del titular a percebre els interessos legals calculats d’acord amb el preu just aprovat dels terrenys afectats, fins a una efectiva adquisició en el termini màxim de cinc anys.

9. El règim de meritacions d’interessos en aquesta modalitat d’expropiacions serà el següent:

a) En la determinació del preu just, és data inicial aquella en què el propietari presente el seu full d’apreuament i la data final en què es notifique l’acord del Jurat Provincial d’Expropiació Forçosa a l’administració que siga competent d’acord amb el que estableix l’apartat primer.

Si el jurat incorre en mora per superar el termini màxim per a resoldre i notificar l’acord de fixació del preu just o per a resoldre el recurs de reposició que potestativament interposen qualsevol dels interessats, serà responsable del pagament durant el termini que excedisca d’aquest màxim, en els termes establits en la Llei d’expropiació forçosa.

b) Una vegada notificat l’acord pel Jurat d’Expropiació Forçosa és aplicable el que estableix l’article 57 de la Llei d’expropiació forçosa, havent l’administració competent d’abonar el preu just en el termini de sis mesos. Transcorregut aquest termini s’han de meritar novament interessos que es computaran des de la presentació del full d’apreuament fins que es produïsca el complet pagament del preu just, descomptant la demora imputable al jurat. ****[106]****

 

**Article 105. Expropiació individualitzada o conjunta**

1. El preu just dels béns i drets expropiats es fixarà d’acord amb els criteris de valoració de la legislació estatal sobre el sól per mitjà d’expedient individualitzat o pel procediment de taxació conjunta. Si hi ha acord amb l’expropiat, es podrà satisfer en espècie.

2. L’expropiació individualitzada es tramitarà seguint el procediment de la normativa estatal sobre règim del sól i expropiació forçosa.

 

**Article 106. Procediment de taxació conjunta**

1. Quan s’aplique el procediment de taxació conjunta, l’administració expropiant formarà l’expedient d’expropiació, el qual contindrà, almenys, els documents següents:

a) Determinació de l’àmbit expropiable, segons la delimitació ja aprovada, amb els documents que la identifiquen quant a situació, superfície i límits, segons el certificat registral, acompanyats d’un plànol de situació en el terme municipal i d’un plànol parcel·lari.

b) Fixació de preus raonada per grups d’immobles o categories de terrenys, segons les seues condicions d’urbanització i la resta d’elements que s’han de considerar d’acord amb la legislació de valoracions.

c) Fulls de preu just individualitzat de cada finca, d’acord amb la legislació vigent en matèria de valoracions. ****[107]****

d) Fulls de preu just que corresponguen a altres indemnitzacions.

2. El projecte d’expropiació amb els documents assenyalats serà exposat al públic pel termeni d’un mes perquè els que puguen resultar interessats formulen les observacions i les reclamacions que consideren convenients, en particular pel que fa a la titularitat o la valoració dels seus respectius drets.

3. Els errors no denunciats i justificats en este moment, una vegada aprovat l’expedient expropiatori, no donaran lloc a la nul·litat d’este ni a la reposició d’actuacions, no obstant aixó, els interessats conservaran el seu dret a ser indemnitzats, quan siga procedent.

4. La informació pública s’efectuarà per mitjà de la inserció d’anuncis en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en un periódic dels de major circulació de la província.

5. Les taxacions es notificaran individualment als que figuren com a titulars de béns o drets en l’expedient, per mitjà del trasllat literal de corresponent full d’apreuament i de la proposta de fixació dels criteris de valoració, perquè puguen formular al·legacions o una valoració contradictória en el termini d’un mes comptador a partir de la data de notificació.

6. L’administració expropiant finalitzarà l’expedient de taxació conjunta mitjançant una resolució motivada.

7. Esta resolució legitimarà l’ocupació dels béns o drets afectats, amb el pagament previ o depósit de l’import íntegre de la valoració establida i produirà els efectes previstos en la Llei d’Expropiació Forçosa.

8. Les persones interessades podran impugnar el preu just, a l’efecte de la seua determinació definitiva en via administrativa, davant del Jurat Provincial d’Expropiació Forçosa. En aquest cas, l’Administració ha de donar trasllat de l’expedient a aquest últim. ****[108]****

 

**Article 107. Ocupació directa******[109]****

1. S’entén per ocupació directa l’obtenció de terrenys afectes pel planejament a dotacions públiques, mitjançant el reconeixement al seu titular del dret a integrar-se en una unitat d’execució amb excés d’aprofitament real. L’ocupació directa requerirà la determinació prèvia per l’Administració actuant dels aprofitaments urbanístics susceptibles d’adquisició pel titular del terreny que cal ocupar i de la unitat d’execució en què, per excedir l’aprofitament real de l’apropiable pel conjunt de propietaris inicialment inclosos en aquesta, hagen de fer-se efectius aquests aprofitaments.

2. L’aplicació d’aquesta modalitat d’obtenció de terrenys dotacionals haurà d’ajustar-se al procediment que es determine en la legislació urbanística, amb respecte, en tot cas, de les regles següents:

a) Es publicarà la relació de terrenys i propietaris afectats, aprofitaments urbanístics corresponents a cadascun d’aquests i unitat o unitats d’execució on hauran de fer-se efectius els seus drets, i es notificarà als propietaris afectats l’ocupació prevista i les altres circumstàncies concurrents.

b) El propietari disposarà d’un termini de dos mesos des de l’anterior notificació per a efectuar una contraoferta per a la cessió pactada del sól, a través d’una compensació económica o la seua integració en unitat d’execució o en condicions diferents de les ofertes per l’Administració. C) L’ocupació només podrà dur-se a terme transcorregut el termini de dos mesos des de la notificació. En l’expedient haurà d’acreditar-se per l’Administració l’intent efectiu d’arribar a un acord amb el propietari que haja efectuat contraoferta justificant la causa que impedeix la seua acceptació. L’ocupació implicarà l’alçament d’acta en què es farà constar, almenys:

1r. Lloc i data de l’atorgament i determinació de l’administració actuant

2n. Identificació dels titulars dels terrenys ocupats i situació registral d’aquests

3r. Superfície ocupada i aprofitaments urbanístics que els corresponguen

4t. Unitat d’execució on es faran efectius els dits aprofitaments

d) S’entendran les actuacions amb el Ministeri Fiscal en el cas de propietaris desconeguts, no compareixents, incapacitats sense persona que els represente o quan es tracte de propietat litigiosa.

e) L’órgan actuant expedirà, a favor de cadascun dels propietaris dels terrenys ocupats, certificació dels aspectes assenyalats en la regla b anterior. Una cópia de la certificació esmentada, acompanyada del pla corresponent, es trametrà al Registre de la Propietat per a inscriure la superfície ocupada a favor de l’administració en els termes establerts reglamentàriament.

f) Simultàniament a la inscripció a què es refereix la regla anterior, s’obrirà foli registral independent a l’aprofitament urbanístic corresponent a la finca ocupada segons la certificació, i al dit foli es traslladaran les inscripcions de domini i la resta de drets reals vigents sobre la finca amb anterioritat a l’ocupació.

 

 

TÍTOL II  
 Programació i execució de l’actuació urbanística

 

CAPÍTOL I  
 El programa d’actuació. Concepte, finalitat i classes

 

Secció I. Objecte i àmbit del programa d’actuació

 

**Article 108. Objecte del programa d’actuació**

Els programes d’actuació tindran per objecte:

a) Ordenar el procés de gestió urbanística.

b) Regular les relacions entre propietaris, urbanitzador i administració.

c) Determinar els drets i obligacions dels afectats, delimitant el seu contingut económic.

d) Planificar la cronologia i les etapes per al desenrotllament de les obres i actuacions reparcel·làries.

e) Delimitar o redelimitar unitats d’execució.

f) Concretar reserves de terrenys per a vivendes subjectes a algun règim de protecció pública.

g) Si és el cas, programar l’edificació de solars o la rehabilitació d’edificis.

 

**Article 109. Tipus i àmbit territorial i temporal dels programes d’actuació**

1. Els programes d’actuació podran tindre per objecte una actuació integrada o aïllada.

2. El programa d’actuació integrada comprendrà una o diverses unitats d’execució, el qual planificarà la seua urbanització i gestió, i podrà delimitar el seu àmbit o redelimitar l’àmbit anteriorment previst en altres plans per a assegurar la correcta integració de l’actuació en el seu entorn.

3. L’actuació podrà estendre’s a nous terrenys viaris de connexió, ampliant la unitat d’execució, en la qual també s’inclouran les parcel·les adjacents que queden així dotades de la condició de solar, llevat que, per consolidació, resulte impossible reparcel·lar-les. Estes ampliacions respectaran les regles d’equidistribució del pla general estructural, sense alterar l’aprofitament subjectiu dels afectats. Els qui suporten voluntàriament l’excés dotacional tindran dret a reservar-se l’aprofitament del sól cedit de més per a transferir-lo a altres reparcel·lacions amb excedent d’aprofitament.

4. Els programes d’actuació poden tindre per objecte actuacions aïllades per a aquells casos en què no siga procedent directament l’atorgament de llicència urbanística, com ara la rehabilitació o edificació en àmbits de plans de reforma interior o solars en règim d’edificació forçosa. En estos casos, l’àmbit de l’actuació inclourà els terrenys necessaris per a finalitzar la urbanització, si és el cas, i materialitzar l’edificació. Els programes d’actuació aïllada es regiran pel que disposa el capítol V d’este títol i, en el que no s’hi preveu, pel règim establit per als programes d’actuació integrada.

5. El termini inicial per a l’execució d’un programa d’actuació no serà superior a cinc anys, excepte quan concórreguen circumstàncies excepcionals que en justifiquen la prórroga. Les prórrogues no podran atorgar-se per un termini total addicional superior a cinc anys.

 

 

Secció II. Continguts del programa d’actuació integrada

 

**Article 110. Objectius legals del programa d’actuació integrada******[110]****

Els programes d’actuació integrada tenen els objectius legals següents:

a) Gestionar la transformació física i jurídica de les finques afectades.

b) Urbanitzar completament les unitats d’execució o les parcel·les que comprenga, realitzant com a mínim les obres següents:

1.r Pavimentació de calçades, aparcaments, voreres, xarxa de vianants, tractament d’espais lliures, mobiliari urbà i senyalització.

2.n Xarxes de distribució d’aigua potable, de reg i d’hidrants contra incendis.

3.r Sistema de sanejament i depuració d’aigües residuals, i sistema d’evacuació d’aigües pluvials, mitjançant xarxes separatives. La depuració d’aigües residuals s’ha de fer mitjançant la connexió al sistema públic existent o, excepcionalment, mitjançant la construcció d’un sistema propi.

4.t Xarxa de distribució d’energia elèctrica, gasificació i comunicacions.

5.è Xarxa d’enllumenat públic.

6.è Jardineria, arbratge i ornamentació en el sistema d’espais lliures.

c) Executar les obres de connexió i integració adequada de la urbanització amb la xarxa viària i de mobilitat, i amb les xarxes d’infraestructures, d’energia, de comunicacions i de serveis públics existents.

d) Suplementar les infraestructures i els espais públics o les reserves dotacionals en el que és necessari per a mantenir equilibradament o millorar els nivells de qualitat, quantitat o capacitat de servei existents i exigibles.

e) Obtenir gratuïtament, a favor de l’administració:

1.r Els sóls dotacionals públics de l’àmbit de l’actuació, o adscrits a aquesta pel planejament.

2.n Les parcel·les que corresponguen legalment, amb destinació al patrimoni públic de sól. L’adscripció de cessions externes ha de complir les regles d’equidistribució del planejament.

f) Ordenar el repartiment equitatiu de les càrregues i beneficis.

g) Realitzar obres determinades de rehabilitació o edificació, d’ús públic o privat, en els supósits que estableix aquesta llei.

h) Per a garantir el dret al reallotjament de les persones residents afectades per una actuació, el promotor de l’actuació urbanística està obligat a oferir un habitatge de substitució que tinga les condicions d’habitabilitat própies d’un habitatge de protecció oficial. L’habitatge de substitució ha d’estar situat preferentment en el mateix barri, excepte per acord explícit entre la persona afectada i el promotor o justificació de la impossibilitat de complir aquest requisit, segons els termes que s’establisquen reglamentàriament. En aquest últim cas l’habitatge de substitució ha d’estar situat en el lloc més próxim possible a la residència afectada.

 

**Article 111. Contingut documental del programa d’actuació integrada. Alternativa tècnica i proposició juridicoeconómica******[111]****

1. Tot programa d’actuació integrada comprén dos documents: alternativa tècnica i proposició juridicoeconómica.

2. L’alternativa tècnica inclou, almenys:

a) Plànol d’ordenació de l’àmbit d’actuació, que reflectisca l’ordenació detallada prèviament aprovada que desenrotlle.

b) Memória justificativa del compliment de les condicions d’integració amb l’entorn.

c) Projecte de les obres programades, amb:

1.r Una memória en què es descriga l’objecte de les obres, que arreplegarà els antecedents i la situació prèvia a estes, les necessitats que s’han de satisfer i la justificació de la solució adoptada, on s’han de detallar els factors de tot tipus que s’han de tindre en compte.

2.n Els plànols de conjunt i de detall necessaris perquè l’obra quede perfectament definida, així com els que delimiten l’ocupació de terrenys i la restitució de servituds i la resta de drets reals, si és el cas, i servicis afectats per la seua execució.

3.r El plec de prescripcions tècniques particulars, on es farà la descripció de les obres i es regularà la seua execució, amb expressió de la forma en què s’hi durà a terme, les obligacions d’orde tècnic que corresponguen al contractista, i la manera en què es durà a terme el mesurament de les unitats executades i el control de qualitat dels materials usats i del procés d’execució.

4.t Les referències de qualsevol tipus en què es fonamentarà el replantejament de l’obra.

5.t L’estudi de seguretat i salut o, si és el cas, l’estudi bàsic de seguretat i salut, en els termes que preveuen les normes de seguretat i salut en les obres.

6.t Si el programa comporta compromís d’edificació o rehabilitació, bastarà amb el projecte bàsic respecte de les obres d’edificació o rehabilitació.

d) Inventari preliminar de construccions i plantacions que es puguen veure afectades.

3. En absència d’ordenació detallada, o quan aquesta, o l’ordenació estructural, pretenga modificar-se, al programa d’actuació integrada s’ha d’adjuntar un pla parcial, pla de reforma interior, estudi de detall o modificació del pla d’ordenació detallada. Aquests plans han d’establir, completar o remodelar l’ordenació detallada o estructural, en tots o alguns dels seus aspectes, i s’han de tramitar i aprovar juntament amb el programa d’actuació integrada.

Quan el programa el gestione de forma indirecta un agent urbanitzador

o els propietaris, i excepte les especificitats establides en l’article 36.4 d’aquesta llei per a les actuacions integrades en sól urbà, els instruments de planejament que s’adjunten al programa no poden:

a) Canviar la classificació de més d’un 10 % de la superfície del sól que s’ha de gestionar en el programa.

b) Modificar l’ús predominant que el planejament preveja per als sóls urbanitzables objecte de la programació.

c) Augmentar o disminuir en més d’un 10 % l’edificabilitat prevista en el planejament per als sóls afectats.

4. La proposició juridicoeconómica es formalitzarà: en una memória i unes normes d’actuació, per a la gestió directa; o en una memória i un conveni urbanístic, per a la gestió indirecta i per a la gestió pels propietaris. Regularà les obligacions i drets de l’urbanitzador, dels propietaris adherits al programa d’actuació integrada i de l’administració, de conformitat amb el que estableix esta llei i la legislació de l’Estat, i contindrà:

a) Una estimació de cada un dels conceptes económics constitutius de les càrregues de l’actuació i el seu cost màxim total, segons els conceptes enunciats en l’article 144 d’esta llei, la qual desglossarà per a cada un d’estos: els costos per fases i partides; les càrregues globals màximes, i les càrregues unitàries repercutides per metre quadrat de terreny originari i per unitat d’aprofitament.

b) La forma de retribució a l’urbanitzador, incloent-hi el coeficient de canvi i la correlativa valoració del sól als efectes de la retribució en terreny.

c) Els terminis que es proposen per a l’execució del programa d’actuació integrada, amb determinació de les fases en què es realitzaran les obligacions i els compromisos hi establits i el termini total d’execució de l’actuació. Este últim termini serà susceptible de prórrogues expresses, per causa justificada, atorgades abans de la data prevista de caducitat, i complint les limitacions establides en l’article 109.5 d’esta llei.

d) Memória de viabilitat económica i de sostenibilitat económica, en els termes establits per la legislació de l’Estat sobre el sól i sobre rehabilitació, regeneració i renovació urbanes.

 

 

CAPÍTOL II  
 L’urbanitzador. Concepte, funció i modalitats de gestió

 

**Article 112. L’urbanitzador: concepte i funcions**

1. L’urbanitzador és el responsable d’executar una actuació urbanística subjecta a programa d’actuació integrada. Tot programa d’actuació integrada ha de designar el seu urbanitzador i regular els seus compromisos, obligacions i drets.

2. Són funcions de l’urbanitzador:

a) Promoure, gestionar i finançar l’actuació programada, al seu compte i risc.

b) Promoure la redacció dels projectes tècnics necessaris per a aixó.

c) Contractar les obres públiques que comprenga l’actuació d’acord amb la legislació de contractes del sector públic en els casos que preveu esta llei, i gestionar l’execució d’estes en qualitat de promotor i respondre del seu pagament i la resta d’obligacions que legalment o contractualment haja assumit davant del contractista.

d) Elaborar i impulsar la reparcel·lació.

e) Suportar el cost d’urbanització corresponent als terrenys de la seua propietat o que li siguen adjudicats en concepte de retribució i obtindre les retribucions corresponents a l’execució del programa d’actuació dels propietaris hi adherits.

f) Assumir l’adquisició dels terrenys que li siguen transmesos a canvi de la seua activitat urbanitzadora i, quan corresponga, també la dels terrenys dels propietaris que s’abstinguen de participar en la reparcel·lació.

g) Promoure les edificacions i les activitats privades sobre les parcel·les o immobles que se li adjudiquen com a conseqüència del desenrotllament del programa d’actuació integrada, en els casos en què així s’haja convingut pel seu interés social o necessitats funcionals d’este.

 

**Article 113. Modalitats de la gestió urbanística******[112]****

1. La condició d’urbanitzador prioritàriament ha d’assumir-la en exercici directe de les seues competències, l’administració mateixa o els organismes, les entitats o les empreses de capital íntegrament públic que en depenguen, en règim de gestió directa del programa d’actuació integrada.

2. Quan l’administració, per raons d’insuficiència de mitjans personals o materials o altres circumstàncies que han de quedar justificades en l’expedient, decidisca no fer-se càrrec de la gestió directa de la funció urbanitzadora, pot adoptar acord motivat d’assignació de la gestió urbanística del programa d’actuació integrada als propietaris del sól de l’àmbit de l’actuació.

3. En absència de gestió directa per l’administració i de gestió pels propietaris, la condició d’urbanitzador pot atribuir-se, sempre que s’aprecie la viabilitat de l’actuació, en règim de gestió indirecta, a un particular o una empresa mixta mitjançant un procediment de pública concurrència.

4. En tot cas, l’adquisició, pel procediment i en les condicions previstes en aquesta llei, de la condició d’urbanitzadora per persona diferent de la própia administració urbanística o les seues entitats instrumentals, ha de ser sempre a compte i risc de l’urbanitzador i comporta la transferència del risc operacional inherent a la realització del conjunt d’actuacions que incorpore l’adjudicació.

 

**Article 114. Requisits per a l’assignació de la condició d’urbanitzador en règim de gestió urbanística pels propietaris******[113]****

1. L’administració actuant podrà assignar la condició d’urbanitzador, en règim de gestió urbanística per propietaris, als titulars de sól que es troben en alguna de les circumstàncies següents:

a) El propietari únic o els propietaris de la totalitat dels terrenys de titularitat privada de l’àmbit del programa d’actuació integrada.

b) Els propietaris de terrenys, a l’agrupació d’interès urbanístic o a les entitats mercantils o altres persones jurídiques sempre que formulen i assumisquen l’execució del programa d’actuació integrada que disposen de més del 60 per cent de la superfície dels terrenys de l’àmbit de l’actuació descomptats els sóls que ja siguen d’ús i domini públic.

c) Els propietaris de terrenys, a l’agrupació d’interès urbanístic o a les entitats mercantils o altres persones jurídiques sempre que disposen del 50 per cent de la superfície dels terrenys de l’actuació descomptats els sóls que ja siguen d’ús i domini públic i, a més, obtinguen l’acceptació dels titulars de més del 40 per cent de les parcel·les registrals privades de l’àmbit esmentat.

2. En el cas d’actuacions en el medi urbà, poden actuar per gestió urbanística per propietaris els subjectes obligats a què es refereix l’article 17.5 del Reial decret legislatiu 7/2015, de 30 d’octubre, pel qual s’aprova el text refós de la Llei de sól i rehabilitació urbana.

3. En els supósits indicats anteriorment, la designació de l’urbanitzador s’acorda per l’administració en aprovar el programa d’actuació integrada en règim d’excepció licitatória i segons els termes d’aquest expressats en el conveni urbanístic corresponent.

 

**Article 115. Assignació de la condició d’urbanitzador en règim de gestió urbanística pública**

1. Correspon a l’administració actuant elegir raonadament la modalitat de gestió pública, directa o indirecta, en programar cada actuació.

2. En absència de gestió pels propietaris, quan l’administració actuant opte per la gestió indirecta, l’urbanitzador serà designat per l’administració en pública concurrència, respectant les regles de transparència, tracte igualitari i no discriminació, d’acord amb el procediment establit en esta llei i, supletóriament, en la legislació de contractes del sector públic. La seua designació s’acorda quan s’aprova el programa d’actuació integrada i segons els termes d’este expressats en el corresponent conveni urbanístic.

3. Per a la designació de l’urbanitzador en els casos de gestió indirecta del programa d’actuació integrada, s’observaran els requisits de capacitat i solvència següents:

a) Podran ser urbanitzadors i promoure programes d’actuació integrada totes les persones, naturals o jurídiques, espanyoles o estrangeres, que tinguen plena capacitat d’obrar, siguen o no propietàries dels terrenys afectats, sempre que no estiguen incurses en causes d’incapacitat o inhabilitació per a l’exercici de la seua funció com a agent públic, de conformitat amb la normativa aplicable en matèria de contractació del sector públic.

b) L’urbanitzador ha d’acreditar la seua solvència tècnica i económica per a exercir les seues funcions. L’administració podrà exigir requisits específics de solvència per a cada actuació concreta, així com el compliment de normes de qualitat ambiental i normes de gestió en atenció i en proporció a les seues característiques, requisits que ha d’establir i publicitar amb caràcter previ a la presentació d’ofertes en les bases de programació. Tot aixó de conformitat amb la legislació aplicable en matèria de contractació del sector públic.

c) No és exigible la classificació de contractista regulada en la legislació de contractes del sector públic per a ser urbanitzador, excepte en els casos en què, per aplicació d’esta llei, siga este qui realitze directament les obres d’urbanització.

 

**Article 116. Caràcter indelegable de les funcions d’autoritat**

1. Les funcions d’autoritat que corresponen a l’administració actuant són indelegables. Si l’urbanitzador és una empresa o entitat pública sense potestat expropiatória, estes funcions correspondran a la seua administració tutelar.

2. L’urbanitzador només pot requerir al propietari el pagament o l’entrega de béns després de la resolució administrativa corresponent. Per a compel·lir al compliment forçós d’ordes, és necessària la mediació, intervenció o presència dels órgans públics o funcionaris competents i les garanties previstes en dret, aixó sense perjuí de les relacions voluntàries de dret privat entre els afectats.

3. Les notificacions de l’urbanitzador, per a citar al compliment o exercici de deures i accions de dret públic, han de consignar el text literal de la resolució administrativa que l’empara, amb el seu fonament legal, motivació, part dispositiva i expressió de recursos.

 

 

CAPÍTOL III  
 El procediment de programació

 

Secció I. Règim de gestió directa

 

**Article 117. Procediment de programació en règim de gestió directa i órgans competents per a promoure-la******[114]****

1. Les administracions públiques, en l’àmbit de les seues competències respectives, per si mateixes o a través d’organismes, entitats o empreses de capital íntegrament públic, mitjançant gestió directa, poden promoure programes d’actuació integrada, i també els instruments per al desenvolupament i l’execució d’aquesta.

2. Els programes d’actuació integrada en règim de gestió directa es tramitaran conforme al procediment previst en el capítol II o en el capítol III, del títol III del llibre I. Quan no incorporen cap instrument de planejament, i aquest haja sigut sotmès a avaluació ambiental i territorial estratègica d’acord amb la legislació estatal i a aquesta llei, es tramitaran conforme al procediment de l’article 57 d’aquesta llei, sense que hagen d’efectuar-se les actuacions d’avaluació ambiental estratègica previstes en els articles 50 i 51.

3. Mitjançant subscripció del conveni urbanístic corresponent, els propietaris constituïts en una agrupació d’interés urbanístic, podran col·laborar amb l’administració actuant en l’execució de l’actuació urbanitzadora, en els termes que s’establisquen reglamentàriament.

 

 

Secció II. Règim de gestió pels propietaris

 

**Article 118. Procediment de programació en règim de gestió pels propietaris******[115]****

1. Els propietaris dels terrenys de l’àmbit del programa d’actuació integrada, en els termes establits en esta llei, poden promoure estos programes, així com els instruments per al seu desplegament i execució.

2. Els programes d’actuació integrada en règim de gestió pels propietaris es tramitaran conforme al procediment previst en el capítol II o en el capítol III, del títol III del llibre I. Quan no incorporen cap instrument de planejament, i aquest haja sigut sotmès a avaluació ambiental i territorial estratègica d’acord amb la legislació estatal i a aquesta llei, es tramitaran conforme al procediment de l’article 57 d’aquesta llei, sense que hagen d’efectuar-se les actuacions d’avaluació ambiental estratègiques previstes en els articles 50 i 51. Així mateix, regirà en aquests supósits el que preveu l’article 156 d’aquesta llei respecte de la selecció de l’empresari constructor en els supósits de gestió indirecta.

3. En concret, per a aquests programes els propietaris han d’iniciar la tramitació del procediment segons el que hi ha establit en l’article 121 d’aquesta llei. Només es pot aplicar el que hi ha establit en l’article 121, apartat 4, últim paràgraf, en el cas que calga un instrument de planejament, a l’efecte de la realització de les actuacions d’avaluació ambiental estratègica establides en els articles 50 i 51 d’aquesta llei.

4. Després d’haver-se admès a tràmit la iniciativa o d’haver-se rebut el document ambiental en el cas que la proposta incorpore un document de planejament, l’alcaldia ha d’efectuar les actuacions següents:

a) Ha de requerir l’aspirant a agent urbanitzador perquè en el termini màxim de tres mesos presente la documentació completa de l’alternativa tècnica del programa d’actuació integrada i proposició juridicoeconómica.

b) Ha d’establir l’import de la garantia provisional en aquells supósits en què resulte exigible.

 

 

Secció III. Règim de gestió indirecta

 

Subsecció I. Empresa mixta

 

**Article 119. Gestió del programa d’actuació integrada per mitjà d’empresa mixta**

1. Les administracions públiques, ens i organismes del sector públic competents per a la gestió directa del programa d’actuació integrada podran escometre la seua gestió indirecta per mitjà d’empreses mixtes, constituïdes per al desenrotllament d’actuacions concretes, quan raons d’interés públic ho aconsellen.

2. La constitució d’empreses mixtes es realitzarà de conformitat amb la legislació vigent en esta matèria, i complirà així mateix les regles, garanties i terminis de transparència i lliure concurrència establits per a la gestió indirecta dels programes d’actuació integrada. Podrà cedir-se la condició d’urbanitzador que tinga l’administració o empresa pública quan l’evolució de les circumstàncies económiques ho aconselle, amb les mateixes garanties que per a la seua constitució.

3. La tramitació i aprovació del programa d’actuació integrada, una vegada constituïda l’empresa mixta de conformitat amb l’apartat anterior, es realitzarà d’acord amb la regulació establida per a la gestió directa. Així mateix, regirà en estos casos el que preveu l’article 157 d’esta llei respecte de la selecció de l’empresari constructor en els casos de gestió directa.

 

 

Subsecció II. Actuacions prèvies al procediment d’aprovació i adjudicació del programa d’actuació integrada

 

**Article 120. Iniciativa per a promoure els programes d’actuació integrada**

L’administració urbanística actuant iniciarà el procediment d’aprovació dels programes d’actuació integrada, d’ofici o a instància d’un particular, siga o no propietari.

 

**Article 121. Consulta prèvia per al desenrotllament d’una iniciativa particular de programa d’actuació integrada******[116]****

1. Els particulars interessats a promoure un programa d’actuació integrada, siguen o no propietaris dels terrenys, podran obtindre de les administracions informació completa sobre els documents, resolucions i previsions oficials que condicionen el desenrotllament de cada actuació o sol·licitar que se’ls autoritze a ocupar temporalment finques, amb les garanties de la legislació expropiatória, per a obtindre la informació pertinent.

2. L’administració o els particulars interessats a promoure un programa d’actuació integrada, siguen o no propietaris dels terrenys, han d’elaborar un document de sol·licitud d’inici del procediment, que expresse les característiques essencials de la seua iniciativa i justifique l’oportunitat de proposar l’actuació urbanística, amb el contingut següent:

a) Objectius del programa.

b) Abast, àmbit i contingut de l’alternativa que es proposa.

c) Desenvolupament previsible del programa.

d) Descripció del territori abans de l’aplicació del pla en l’àmbit afectat.

e) Efectes previsibles sobre el medi ambient i sobre els elements estratègics del territori.

f) La incidència en els instruments de planificació urbanística i sectorial existents.

3. Quan la iniciativa siga d’un particular, propietari o no dels terrenys, l’alcalde resoldrà, en el termini màxim d’un mes, l’admissió a tràmit de la iniciativa. En el cas d’admetre-la a tràmit, a fi que l’ajuntament adopte la proposta, l’alcalde podrà introduir les modificacions que siguen pertinents d’acord amb l’interés general municipal. Transcorregut un mes des de la presentació sense resolució expressa, la iniciativa s’entendrà no admesa a tràmit.

4. Si la iniciativa és presentada per qui no tinga la condició de propietari a què fa referència l’article 114 d’esta llei, l’alcalde, després de l’admissió a tràmit, notificarà als propietaris la iniciativa presentada, als efectes que manifesten si tenen voluntat de realitzar l’actuació en règim de gestió pels propietaris, excepte en el cas que siga resolta la gestió directa del programa per l’ajuntament i, en este cas, es procedirà d’acord amb el que estableix l’article 117 d’esta llei. 

Si, en el termini de tres mesos des de la notificació, els propietaris que posseeixen les característiques indicades en l’article 114 esmentat no realitzen manifestació favorable, es podrà continuar la programació en règim de gestió pública indirecta. Si estos propietaris manifesten la voluntat de realitzar la programació i l’execució de l’actuació per mitjà de gestió pels propietaris, es procedirà d’acord amb el que estableix l’article 118 d’esta llei.

Quan la iniciativa s’acompanye d’un instrument de planejament, a més de la documentació de l’article 121.2, s’haurà de presentar un document inicial estratègic. En aquests casos l’alcalde, si resolguera la seua admissió a tràmit, acordarà seguir les actuacions previstes en els articles 50 i 51 d’aquesta llei, a l’efecte que s’emeta el document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic o l’informe ambiental i territorial estratègic, segons siga procedent. ****[117]****

 

**Article 122. Bases de programació******[118]****

1. En el termini màxim d’un mes des de l’admissió a tràmit de la iniciativa, o des de la recepció del document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic, l’ajuntament en ple ha d’aprovar les bases de programació que han de regir la contractació de l’agent urbanitzador.

2. Les bases hauran de ser coherents amb l’ordenació del pla general estructural o, si és el cas, amb el document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic o amb l’informe ambiental i territorial estratègic.

3. Les bases tindran un contingut tècnic i un contingut juridicoadministratiu. La part tècnica de les bases complirà una funció orientativa dels criteris i objectius públics de l’ordenació urbanística de l’àmbit de l’actuació integrada i de la seua programació. Les especificacions tècniques que continguen les bases hauran d’ajustar-se a les establides en la legislació aplicable en matèria de contractació del sector públic.

4. Les clàusules juridicoadministratives de les bases establiran, almenys:

a) Els requisits de solvència tècnica i económica, diferenciant les corresponents per a participar en cada una de les fases del procediment.

b) El contingut de la documentació que ha d’incloure el programa d’actuació integrada, que ha de complir el contingut mínim establit en l’article 111 d’esta llei.

c) Els criteris de selecció de la fase d’aprovació de l’alternativa tècnica i els criteris d’adjudicació de la fase d’adjudicació de la condició d’urbanitzador, diferenciant aquells que es valoraran de forma automàtica, ja que la valoració es fa per mitjà de xifres o percentatges obtinguts a través de la mera aplicació de les fórmules establides en les própies bases de programació, i els criteris de valoració no automàtics, ja que necessiten un juí de valor previ realitzat per tècnics especialitzats.

d) Si és el cas, la possibilitat de presentar variants en l’alternativa tècnica en la fase d’adjudicació de la condició d’urbanitzador. En el cas que falte esta menció, les variants no seran admeses. S’indicaran els requisits mínims que hauran de complir les variants, així com les modalitats de la seua presentació, quan estes siguen admeses.

e) La quantia i la forma de constitució de les garanties, diferenciant les que s’exigiran per a cada fase del procés.

f) Règim de penalitats i supósits de resolució de la condició d’urbanitzador.

g) Lloc, data i termini de presentació de l’alternativa tècnica.

5. Els criteris en què es basarà l’ajuntament per a seleccionar els programes d’actuació integrada i per a adjudicar la condició d’urbanitzador seran criteris vinculats a l’objecte del programa d’actuació integrada de què es tracte, com ara la qualitat, el preu, el valor tècnic, les característiques estètiques i funcionals, les característiques mediambientals, el cost de funcionament, la rendibilitat, el termini d’entrega o d’execució, especificant aquells que es refereixen a la fase selecció de l’alternativa tècnica i els que es refereixen a la fase de selecció de l’urbanitzador. El criteri de preu més baix només serà aplicable a la segona fase d’adjudicació de l’urbanitzador.

6. Les bases de programació establiran, per a cada una de les fases del procediment, de selecció de l’alternativa tècnica i d’adjudicació de la condició d’urbanitzador, la ponderació relativa que atribuïsca a cada un dels criteris establits per a valorar la selecció de l’alternativa tècnica i l’oferta de proposició juridicoeconómica més avantatjosa. Esta ponderació podrà expressar-se fixant una banda de valors que haurà de tindre una amplitud màxima adequada. Quan la ponderació no siga possible, per raons demostrables, les bases de programació indicaran l’orde decreixent d’importància dels criteris.

7. Sense perjuí de les disposicions d’esta llei, en particular les relatives a les obligacions en matèria de publicitat dels programes d’actuació adjudicats i d’informació als candidats i als licitadors, l’ajuntament no divulgarà la informació facilitada pels operadors económics que estos hagen designat com a confidencial. Esta informació inclou, en particular, els secrets tècnics o comercials i els aspectes confidencials de les ofertes.

8. Les comunicacions i els intercanvis d’informació entre l’administració actuant i els licitadors durant el procés de selecció de l’alternativa tècnica i de l’urbanitzador podran realitzar-se, d’acord amb el que s’establisca en les bases de programació, per qualsevol dels mitjans i amb les condicions establides per la legislació aplicable en matèria de contractació del sector públic.

9. Les bases de programació s’han de publicar en el perfil del contractant de la pàgina web de l’ajuntament, com també els tràmits essencials de l’expedient de selecció i adjudicació de la condició d’urbanitzador.

 

**Article 123. Pública concurrència**

1. Una vegada elaborades les bases de programació, l’ajuntament iniciarà el procediment de selecció de l’alternativa tècnica per mitjà de la publicació d’un anunci en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, després de la seua remissió al Diario Oficial de la Unión Europea, pel qual es convoca la presentació d’alternatives tècniques del programa d’actuació.

2. L’ajuntament ha de fer constar en l’anunci i en els avisos la possibilitat de presentar, davant de l’ajuntament, alternatives tècniques de programa d’actuació integrada, durant el termini de tres mesos comptadors des de la publicació d’esta convocatória en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.

3. En l’anunci haurà de constar, almenys, la informació següent:

a) Entitat adjudicadora.

b) Dades generals per a l’obtenció de la informació sobre el programa d’actuació integrada.

c) Objecte del programa d’actuació integrada.

d) Tramitació i procediment.

e) Requisits de solvència específics per a la fase de selecció de l’alternativa tècnica.

f) Criteris de selecció de la fase de selecció de l’alternativa tècnica.

g) Garanties exigides per a participar en esta fase.

h) Data límit i lloc de presentació de les alternatives tècniques.

i) Gastos de publicitat.

j) Data d’enviament de l’anunci al Diario Oficial de la Unión Europea.

k) Altres informacions que es consideren necessàries.

Els apartats d, e, f i g podran ser complits per mitjà de la remissió a l’apartat corresponent de les bases de programació.

4. Tots els documents i la informació rellevant estaran accessibles i a disposició de qui estiga interessat a presentar ofertes al procediment de selecció, en l’ajuntament, des de la publicació de l’anunci en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana fins a la finalització del termini de presentació de les alternatives tècniques.

 

**Article 124. Elecció de l’alternativa tècnica del programa d’actuació integrada******[119]****

1. Finalitzat el termini de presentació d’ofertes, l’ajuntament sotmetrà totes les alternatives tècniques a informació pública i a consultes amb les administracions públiques afectades, d’acord amb l’article 53 o 57 d’aquesta llei, segons escaiga, i ho notificarà als titulars cadastrals i registrals dels terrenys inclosos en l’actuació, com també a les persones, les associacions, les plataformes o els col·lectius que s’hagen personat o aportat suggeriments a les distintes fases d’aprovació del programa.

2. Finalitzada la informació pública, si s’haguera seguit el procediment ambiental simplificat, i abans de seleccionar l’alternativa tècnica, l’alcalde designarà una comissió tècnica, que ponderarà, en el termini màxim de tres mesos, les al·legacions i informes aportats a l’expedient, atendrà les consideracions manifestades en l’informe ambiental i territorial estratègic, i les preferències de la població afectada, i valorarà cada alternativa segons els criteris determinats en les bases de programació. Dins de l’esmentat termini de tres mesos, l’ajuntament podrà convocar audiències públiques per a debatre i ponderar les propostes en concurrència, per un termini màxim de quinze dies.

3. Si les alternatives tècniques estigueren sotmeses al procediment d’avaluació ambiental ordinari, l’ajuntament actuarà de conformitat amb el que estableix l’apartat anterior i, després de la proposta de la comissió tècnica, enviarà la documentació de totes les alternatives tècniques presentades, identificant la que es proposa seleccionar, junt amb l’expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica, a l’órgan ambiental i territorial, a fi que emeta una declaració ambiental i territorial estratègica única, en el termini màxim de tres mesos. A l’efecte, cada una de les propostes tindrà la consideració d’alternativa, d’acord amb la legislació d’avaluació ambiental.

4. Si, d’acord amb el que estableixen els apartats 7 i 8 d’aquest article, l’ajuntament introdueix alteracions en l’alternativa tècnica, ja siga per reelaboració de les propostes concurrents o d’altres raons d’interès públic, que la modifiquen substancialment, l’ajuntament està obligat a dur a terme una informació pública addicional de l’alternativa tècnica amb les modificacions, per un termini de vint dies hàbils amb caràcter previ a l’adopció de l’acord respectiu. Cal tenir idèntica cautela en el cas que aprovar l’alternativa tècnica puga comportar modificar l’ordenació estructural.

5. L’alternativa tècnica del programa d’actuació integrada ha de ser escollida per l’órgan competent de l’ajuntament en el termini màxim de sis mesos des de la finalització del termini de presentació d’alternatives tècniques, d’acord amb el que hi ha establit en l’apartat 7 d’aquest article. El cómput del termini s’ha d’interrompre en els supósits en què l’alternativa tècnica necessite avaluació ambiental i territorial estratègica fins a la notificació de la declaració ambiental i territorial estratègica. La falta de resolució expressa en el termini establit permet als licitadors retirar les ofertes i sol·licitar la compensació económica per l’import dels costos d’elaboració del document del programa d’actuació presentat, quan la demora siga per causa imputable a l’administració actuant. L’administració no pot declarar deserta una licitació quan hi haja alguna oferta o proposició que siga admissible d’acord amb els criteris que figuren en les bases de programació.

6. L’acord del Ple de l’Ajuntament també establirà, si fóra necessari, la modificació de les bases de programació inicials per a ajustar-les a l’alternativa tècnica que s’aprove, en les determinacions aplicables a la continuació del procediment, com també el règim de gestió de l’actuació i, si este és per gestió indirecta, el procediment de selecció de l’urbanitzador d’acord amb la subsecció 3 d’esta secció. Si s’establira la gestió directa, l’ajuntament indemnitzarà a qui va proposar l’alternativa tècnica seleccionada, conforme a l’article 130 d’esta llei.

7. L’ajuntament aprovarà l’alternativa tècnica per elecció o reelaboració de les propostes concurrents, amb les correccions, esmenes i solucions de síntesi que crega oportunes, d’acord amb els criteris assenyalats en les bases de programació i dins dels límits i objectius públics definits per:

a) L’ordenació estructural, si no és objecte de modificació en el programa d’actuació.

b) La declaració ambiental i territorial estratègica o l’informe ambiental i territorial estratègic.

c) L’ordenació detallada, si està definida pel planejament municipal i no és objecte de modificació per l’alternativa tècnica.

d) Les bases de programació establides per l’ajuntament.

8. En el cas que es modifique l’ordenació estructural, l’ajuntament aprovarà provisionalment el pla i ho remetrà a la conselleria competent en urbanisme per a l’aprovació definitiva.

9. L’acord de l’órgan municipal competent de selecció de l’alternativa tècnica s’ha de publicar en el butlletí oficial de la província. Aquest acord pot ser objecte de recurs administratiu de conformitat amb la legislació reguladora del règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú i la legislació reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.

10. Pel que fa a les actuacions prèvies al procediment d’aprovació i adjudicació del programa d’actuació integrada, selecció de l’urbanitzador i les seues relacions amb l’administració actuant i tercers interessats quan no estiga expressament regulat en aquesta llei, les seues normes de desenvolupament i les bases de programació respectives, es regularà amb caràcter supletori d’acord amb el que determine la legislació de contractes del sector públic.

 

 

Subsecció III. Designació de l’urbanitzador

 

**Article 125. Pública concurrència**

1. Una vegada adoptat l’acord a què fa referència l’article anterior, l’ajuntament iniciarà el procediment de designació de la condició d’urbanitzador per mitjà de la publicació d’un anunci en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, després de la seua remissió al Diario Oficial de la Unión Europea, pel qual s’anunciarà la convocatória de presentació de proposicions juridicoeconómiques al programa d’actuació integrada.

2. L’ajuntament ha de fer constar en l’anunci, i en els avisos als contigus i afectats, la possibilitat de presentar proposicions juridicoeconómiques al programa d’actuació integrada, durant el termini de cinquanta-dos dies, comptats des de la publicació de la dita convocatória en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana. ****[120]****

3. En l’anunci haurà de constar, almenys, la informació següent:

a) Entitat adjudicadora.

b) Dades generals per a l’obtenció de la informació sobre el programa d’actuació integrada.

c) Alternativa tècnica aprovada.

d) Tramitació i procediment.

e) Requisits de solvència específics per a la fase d’adjudicació de la condició d’urbanitzador.

f) Criteris d’adjudicació per a esta fase, diferenciant aquells que es valoren de forma automàtica i els criteris de valoració no automàtics, d’acord amb les bases de programació.

g) Garanties exigides per a licitar en esta fase.

h) Data límit i lloc de presentació de les proposicions juridicoeconómiques.

i) Gastos de publicitat.

j) Data d’enviament de l’anunci al Diario Oficial de la Unión Europea.

k) Altres informacions que es consideren necessàries.

Els apartats d, e, f i g podran ser complits per mitjà de la remissió a l’apartat corresponent de les bases de programació.

4. Tots els documents i la informació rellevant estaran accessibles i a disposició de qui estiga interessat a presentar ofertes a la licitació, en l’ajuntament, des de la publicació de l’anunci en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana fins a la finalització del termini de presentació de les proposicions juridicoeconómiques.

 

**Article 126. Procés de designació de l’urbanitzador**

1. Qualsevol interessat que acredite que compleix les condicions de solvència, capacitat i habilitació exigibles, en els termes i terminis indicats en les bases de programació aprovades per l’ajuntament, d’acord amb el que estableix esta llei, pot presentar una proposició juridicoeconómica, en plica tancada, amb el contingut assenyalat en l’article 111.4 d’esta llei.

2. Una vegada presentades les pliques en sobres tancats, en el termini de vint dies es farà l’acte públic d’obertura de pliques, al qual seran convocats els interessats i del qual s’estendrà l’acta corresponent. En este acte, es determinarà quins licitadors compleixen els requisits de capacitat i solvència i aquells que no, i es procedirà a l’obertura dels sobres amb les pliques que tenen un contingut de valoració no automàtica, i es fixarà la data d’obertura dels sobres amb la documentació corresponent a la valoració automàtica, en el terme màxim d’un mes. En el segon acte públic, s’indicarà la valoració obtinguda pels licitadors en relació amb la documentació del sobre primer i es procedirà a l’obertura del sobre segon, que conté la documentació corresponent als criteris de valoració automàtica.

3. Si, d’acord amb la convocatória, els criteris de valoració només són dels que es valoren de forma automàtica i sense juís de valor, per mitjà d’aplicació de fórmules aprovades prèviament per l’ajuntament, es procedirà a l’obertura de pliques en un sol acte.

4. L’urbanitzador serà seleccionat i designat provisionalment per l’alcalde, o órgan municipal competent d’acord amb el que preveu la legislació de contractes del sector públic, segons els criteris objectius estipulats en les bases de programació, en el termini màxim de deu dies des de la realització de l’últim acte públic. La designació provisional es notificarà al propietari únic, si n’hi ha, a l’agrupació d’interés urbanístic, si n’hi ha, i als licitadors que hagen presentat proposicions juridicoeconómiques.

5. En el termini de quinze dies des de la notificació, els licitadors que no hagen sigut designats provisionalment com a urbanitzador podran presentar al·legacions.

 

**Article 127. Nomenament de l’urbanitzador i subscripció del conveni******[121]****

1. Una vegada hagen conclós les actuacions anteriors, en el termini màxim de deu dies, l’alcaldia o l’órgan municipal competent segons el que hi ha establit en la legislació de contractes del sector públic ha de:

a) Designar amb la condició d’urbanitzador qui en resulte mereixedor i declarar aprovat el programa d’actuació integrada escollit.

b) Citar l’urbanitzador electe per a subscriure el conveni de programació. Si l’urbanitzador desatén l’emplaçament, decaurà en el seu dret, i aquest pot passar al candidat següent.

c) Ordenar la inscripció en el Registre de Programes d’Actuació i la publicació de la resolució aprovatória i del conveni de programació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, d’acord amb l’apartat 3 d’aquest article.

2. El tècnic municipal responsable de la tramitació del programa d’actuació integrada elaborarà un informe escrit, en el qual inclourà, com a mínim: informació sobre la identificació de l’administració actuant, objecte i import del programa d’actuació integrada, identificació dels licitadors exclosos i els motius que justifiquen la seua exclusió, els motius pels quals s’han rebutjat ofertes que es consideren anormalment baixes, i identificació de l’adjudicatari i els motius pels quals s’ha triat la seua oferta; si és el cas, els motius pels quals es propose renunciar a adjudicar el programa d’actuació integrada.

3. Els programes desenvolupen el seu efecte a cap de quinze dies de la publicació en el butlletí oficial de la província del text íntegre del conveni de programació o les normes d’actuació. En aquesta publicació, s’ha d’expressar el número de registre i la data d’inscripció en el Registre de Programes d’Actuació.

4. La garantia provisional prestada per l’urbanitzador seleccionat s’ha de mantenir fins a la signatura del conveni de programació, moment en què ha de constituir una garantia definitiva per un import equivalent al 2 % de les càrregues del programa que ha de regir fins a l’aprovació del projecte de reparcel·lació. Després de l’aprovació d’aquest projecte ha de completar-se la garantia definitiva d’acord amb les bases de programació fins a almenys un 5 % de les càrregues d’urbanització establides en el programa.

 

 

Subsecció IV. Possibles accions després de la designació de l’urbanitzador

 

**Article 128. Règim especial de revisió de l’adjudicació de la condició d’urbanitzador**

Sense perjuí del que disposa l’article 126.5 d’esta llei, l’adjudicació de la condició d’urbanitzador establida en la subsecció III anterior està sotmesa al règim especial de revisió i règims alternatius de resolució de conflictes regulats en la legislació de contractes del sector públic i al règim dels recursos administratius establit en la legislació de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.

 

**Article 129. Adjudicació connexa o condicionada**

1. Els programes d’actuació integrada poden aprovar-se condicionats a l’efectiva realització de determinacions própies d’altres actuacions programades prèviament o simultàniament, sempre que, en la seua regulació, quede garantit el compliment d’aquelles condicions connexes i es preveja una adequada coordinació.

2. La programació imposarà les obligacions económiques necessàries per a compensar els afectats per l’actuació més costosa a càrrec dels d’altres que es beneficien d’aquella, per concentrar-se, en estes, obres o sobrecostos d’utilitat comuna, d’acord amb l’article 146 d’esta llei.

3. L’incompliment per un urbanitzador de les condicions que afecten el desenrotllament d’una altra actuació connexa podrà donar lloc a la suspensió dels programes d’actuació integrada afectats, peró els urbanitzadors injustament perjudicats podran subrogar-se en la posició del causant del dany si compleixen els requisits de solvència exigibles per a aixó.

 

**Article 130. Dret de reintegrament de gastos de projectes******[122]****

Els proponents d’alternatives o els documents tècnics escollits, o aplicables per al desenvolupament del programa d’actuació integrada, si no resulten designats urbanitzadors, poden reclamar a aquest, llevat de pacte en contra, amb càrrec a la primera quota de les càrregues d’urbanització, el dret de reintegrament de les despeses de projectes, justificades convenientment. Així mateix, llevat de pacte en contra, poden reclamar a l’urbanitzador adjudicatari un premi del 20 % de les despeses del projecte, que s’ha de pagar abans dels trenta dies des de la data d’emissió la primera quota de les càrregues d’urbanització.

 

 

CAPÍTOL IV  
 L’execució del programa d’actuació integrada

 

Secció I. Disposicions generals d’aplicació a l’execució dels programes d’actuació integrada

 

**Article 131. Règim jurídic dels programes d’actuació integrada******[123]****

L’execució i els efectes dels programes d’actuació integrada es regeixen per les previsions del programa, per les bases de programació, pel que hi ha establit en aquesta llei i les normes que la desenvolupen i, en tot alló sense referència en aquestes, pel que hi ha disposat en la legislació sobre contractes del sector públic.

**Article 132. Vinculació al contingut del programa i responsabilitat de l’urbanitzador**

1. Els programes d’actuació integrada hauran d’executar-se d’acord amb el contingut dels seus documents, sense perjuí de les prerrogatives establides a favor de l’administració actuant d’acord amb esta llei.

2. L’urbanitzador ha de complir les seues funcions amb professionalitat i eficiència empresarial, i s’ha d’ajustar a les regles fixades pel programa d’actuació integrada dins del marc legal i als compromisos que va contraure en l’aprovació d’este.

3. L’urbanitzador ha de respondre, davant les persones afectades, dels danys i els perjudicis que els cause, excepte quan actue executant ordres directes de l’administració, i en aquest cas és l’administració la que s’ha de responsabilitzar dels danys i els perjudicis causats. ****[124]****

4. L’incompliment de l’urbanitzador en les seues obligacions derivades del programa d’actuació integrada produirà les conseqüències previstes en el seu conveni de programació i en la llei.

 

**Article 133. Principi de compte i risc**

L’execució del programa d’actuació integrada es realitzarà a compte i risc de l’urbanitzador, sense perjuí del que estableix esta llei respecte dels casos de força major i de retaxació de càrregues.

 

**Article 134. Prerrogatives de l’administració**

Dins dels límits i amb subjecció als requisits i efectes assenyalats en esta llei, l’administració actuant té la prerrogativa d’interpretar els programes d’actuació integrada, resoldre els dubtes que oferisca el seu compliment, modificar-los per raons d’interés públic, acordar la seua resolució i determinar els efectes d’esta.

 

**Article 135. Modificació de programes d’actuació integrada**

1. Els programes d’actuació integrada només podran ser modificats, per raons d’interés públic, quan així s’haja previst en les bases de programació. En estos casos, les bases hauran de detallar de forma clara, precisa i inequívoca les condicions en què podrà fer-se ús de la possibilitat de modificació, així com l’abast i els límits de les que poden acordar-se, amb expressa indicació del percentatge màxim del cost del programa d’actuació integrada a què puguen afectar, i el procediment que haja de seguir-se per a aixó. Els casos en què podrà tindre lloc la modificació hauran de definir-se amb total concreció per referència a circumstàncies la concurrència de les quals puga verificar-se de forma objectiva.

2. No obstant el que disposa l’apartat anterior, podran efectuar-se modificacions no previstes en les bases de programació quan es justifique suficientment la concurrència d’alguna de les circumstàncies següents:

a) Inadequació de la prestació contractada per a satisfer els objectius de la programació, a causa d’errors o omissions patits en la redacció dels documents tècnics, ocasionats per una deficient o insuficient informació facilitada per les administracions públiques o empreses de servicis.

b) Inadequació del programa d’actuació integrada per causes objectives que determinen la seua falta d’idoneïtat, consistents en circumstàncies de tipus geológic, hídric, arqueológic, mediambiental o semblants, posades de manifest després de l’adjudicació del programa d’actuació i que no foren previsibles amb anterioritat aplicant tota la diligència requerida d’acord amb una bona pràctica professional en l’elaboració del projecte d’urbanització.

c) Força major o cas fortuït, que facen impossible l’execució del programa d’actuació en els termes inicialment definits.

d) Necessitat d’ajustar la prestació a especificacions tècniques, mediambientals, urbanístiques, de seguretat o d’accessibilitat aprovades després de l’adjudicació del programa d’actuació integrada.

e) Canvi de planejament o suspensió de llicències per causa justificada d’interés públic.

f) Conveniència de la divisió en fases de l’obra d’urbanització per a facilitar la recepció i entrada en servici anticipada d’una part d’estes.

3. La modificació del programa no podrà realitzar-se, en cap cas, a fi de:

a) Ampliar l’objecte del programa d’actuació integrada perquè puga complir finalitats noves no previstes en la documentació preparatória d’este.

b) Alterar les condicions essencials de la licitació i l’adjudicació, limitant-se a introduir les variacions estrictament indispensables per a respondre a la causa objectiva que la faça necessària. S’entendrà que s’alteren les condicions essencials de licitació i adjudicació del contracte en els casos següents:

1.r Quan la modificació varie substancialment la funció i les característiques essencials del programa d’actuació integrada aprovat.

2.n Quan la modificació altere la relació entre l’actuació urbanística i el preu, tal com eixa relació va quedar definida per les condicions de la programació.

3.r Quan les modificacions del programa d’actuació integrada igualen o excedisquen, en més o en menys, el deu per cent del preu d’adjudicació; en el cas de modificacions successives, el conjunt d’estes no podrà superar este límit.

4.t Quan l’alteració excedisca el vint per cent de l’ús del terreny o de l’aprofitament de l’actuació.

5.t En qualssevol altres casos en què puga presumir-se que, si s’haguera conegut prèviament la modificació, haurien concorregut al procediment d’adjudicació altres interessats, o que els licitadors que hi van prendre part hagueren presentat alternatives tècniques o proposicions juridicoeconómiques substancialment diferents de les formulades.

4. Les modificacions acordades per l’administració seran obligatóries per a l’urbanitzador.

5. En qualssevol altres casos als previstos en este article, si és necessari que l’actuació urbanística s’execute de manera diferent de la programada inicialment, s’haurà de resoldre el programa d’actuació en vigor i tramitar-ne un altre sota les condicions pertinents, d’acord amb esta llei.

 

**Article 136. Procediment de modificació dels programes d’actuació integrada**

1. Les modificacions dels programes d’actuació integrada s’acordaran en la forma que s’haguera especificat en les bases de programació.

2. Abans de procedir a la modificació del programa d’actuació integrada, l’ajuntament deurà:

a) Donar audiència a l’urbanitzador i, si és el cas, a l’entitat avaladora, per un termini no inferior a deu dies, perquè puga formular les consideracions que considere convenients.

b) Obtindre informe previ del Servici Jurídic i del Servici Tècnic corresponent de l’administració actuant. Si la modificació comporta algun compromís addicional per a l’administració, s’haurà d’obtindre així mateix el corresponent informe de fiscalització del servici corresponent de l’administració actuant.

c) Obtindre informe del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana quan la modificació no estiguera prevista en les bases de programació i la seua quantia, aïllada o conjuntament, siga superior a un 20 % del preu inicial del contracte, IVA exclós, i el seu preu siga igual o superior a 6.000.000 d’euros. ****[125]****

3. Els acords que adopte l’administració actuant posaran fi a la via administrativa i seran immediatament executius.

4. Les modificacions del programa d’actuació integrada hauran de formalitzar-se en document administratiu que s’ajuste amb exactitud a les condicions de la licitació, el qual constituirà títol suficient per a accedir a qualsevol registre públic.

 

**Article 137. Suspensió temporal del programa d’actuació integrada per causes ambientals imprevistes**

En el cas en què, una vegada aprovat el programa d’actuació i el pla que l’empara, legalment sotmés a avaluació ambiental i territorial estratègica, el promotor, l’órgan substantiu o l’urbanitzador tingueren coneixement de qualssevol circumstàncies que determinen la incorrecció de la declaració ambiental i territorial estratègica, tant per fets o circumstàncies de succés posterior a esta última, com per fets o circumstàncies anteriors que, en el seu moment, no van ser o no van poder ser objecte de l’adequada valoració, els posarà en coneixement de l’órgan ambiental i territorial i s’adoptaran les mesures cautelars imprescindibles per a previndre els possibles impactes que pogueren produir-se. En estos casos, se seguirà el procediment que per a estos casos regula la legislació estatal sobre avaluació ambiental.

 

 

Secció II. Relació entre l’urbanitzador i els propietaris

 

**Article 138. Principi de llibertat de pactes**

Les relacions entre els propietaris i l’urbanitzador es regiran pels pactes lícits que lliurement convinguen. En defecte d’acord voluntari, regiran les regles establides en esta llei. En tot cas, l’administració actuant tutelarà amb imparcialitat l’efectivitat dels drets i deures que, d’acord amb la llei, el programa d’actuació integrada establisca per a les persones afectades per este.

 

**Article 139. Drets i deures bàsics del propietari**

1. El propietari té dret:

a) Al fet que l’urbanitzador complisca els seus compromisos amb diligència empresarial.

b) A obtindre de l’urbanitzador i de l’administració, sense dilació indeguda, informació verídica i concreta sobre qualssevol aspectes relatius a l’execució del programa d’actuació integrada.

c) A participar en l’actuació, en els termes d’esta llei, i obtindre l’aprofitament corresponent, en justa distribució de beneficis i càrregues, o a abstindre’s de participar, i exigir l’expropiació de la seua propietat, en els termes establit en esta llei i en la legislació estatal en matèria de sól i expropiació forçosa.

2. Els propietaris afectats per l’actuació, si opten per adherir-se al programa d’actuació, tenen els deures legals de:

a) Cedir, equidistribuir i sufragar la urbanització, retribuint a l’urbanitzador per la seua tasca.

b) Proporcionar informació sobre la seua propietat, de conformitat amb l’article 87 d’esta llei.

c) Facilitar l’ocupació de les seues finques quan siga necessària per a executar el programa d’actuació.

 

**Article 140. Posicions bàsiques del propietari davant del programa d’actuació integrada i els seus efectes**

1. Els propietaris afectats pel programa d’actuació integrada poden triar entre adherir-s’hi de forma expressa o no adherir-s’hi.

2. En cas de no adherir-se al programa d’actuació integrada, la reparcel·lació es limitarà a preveure, a favor del propietari, la indemnització económica corresponent a l’immoble, d’acord amb la valoració calculada de conformitat amb la legislació de l’Estat sobre valoracions, sense reconéixer-li la facultat de participar en l’actuació ni en els drets que se’n deriven.

3. L’adhesió al programa d’actuació integrada implica exercir la facultat de participar en l’actuació en règim d’equitativa distribució de beneficis i càrregues, de conformitat amb alló que s’ha regulat en esta llei i en la legislació estatal de sól. Els propietaris que s’adhereixen al programa d’actuació integrada estan obligats a assumir les càrregues i les obligacions hi establides, amb l’abast necessari per a complir els objectius i previsions del programa d’actuació integrada; en concret, les següents:

a) Retribuir l’urbanitzador pel cost de les obres, projectes i gestions necessàries per a realitzar el programa d’actuació integrada, en justa proporció al valor dels solars adjudicats en la reparcel·lació i compensant les indemnitzacions que se li deuen en el seu compte de liquidació.

b) Cedir gratuïtament a l’administració, en règim d’equidistribució, els sóls de destinació dotacional públic o amb destinació al patrimoni municipal de sól legalment exigibles.

4. L’adhesió al programa d’actuació integrada no limita al propietari la seua facultat d’exercir accions fundades en dret per a depurar la legalitat del programa d’actuació integrada, de l’instrument de planejament que l’acompanya o dels seus actes d’execució. Aixó no l’exonera del compliment de les obligacions derivades del programa d’actuació integrada.

 

**Article 141. Citació als propietaris perquè decidisquen sobre la seua participació en el programa d’actuació integrada**

1. Abans de l’aprovació de la reparcel·lació, l’administració actuant remetrà als propietaris afectats la notificació de la citació per a la seua participació en el programa d’actuació integrada, amb els continguts següents:

a) Data d’aprovació i publicació del programa d’actuació integrada i text literal de l’acord aprovatori, amb els recursos que corresponen.

b) Text de les normes d’actuació o del conveni de programació.

c) Full resum de les magnituds urbanístiques rellevants del programa d’actuació:

1.r Coeficient del canvi i valor del sól considerat als efectes del canvi.

2.n Costos estimats de la urbanització, total i unitari repercutit per metre quadrat de sól o drets aportats.

3.r Aprofitament subjectiu.

4.t Superfície mínima de terreny requerida per a obtindre adjudicació en parcel·la.

5.t Referència a l’ordenació vigent, identificant els plans i els acords rellevants i la manera de consultar-los.

d) Informació als propietaris que l’adhesió al programa d’actuació integrada ha de ser expressa, per a poder participar-hi, i ser atorgada en termes que possibiliten l’ocupació dels seus terrenys quan es necessiten per a urbanitzar. S’advertirà dels efectes expropiatoris de la no-adhesió i dels criteris de taxació de l’immoble per a eixe cas.

e) Informació succinta i clara sobre:

1.r La possibilitat de triar la modalitat de retribució.

2.n El mode, les condicions i el termini per al pagament en metàl·lic.

3.r La quantia i el contingut literal de la garantia que s’ha de prestar i el termini per a la seua formalització, per a qui retribuïsca en diners.

4.t Condicions de la retribució en sól.

5.t Citació als propietaris perquè es pronuncien respecte d’aixó. Les magnituds económiques s’expressaran per metre quadrat de sól o drets aportats. S’advertirà que estos imports seran revisats quan es determine la quantia definitiva dels gastos variables del programa d’actuació integrada, dels quals només s’indicarà una estimació preliminar, així com de la indemnització individualitzada que correspondria a l’interessat per preexistències que hagen de demolir-se en execució del programa d’actuació integrada.

f) Recordatori als propietaris del deure legal de manifestar les situacions jurídiques que afecten les finques de la seua propietat, així com de facilitar la documentació necessària per a identificar-les, qualificar-les i, si és el cas, valorar-les.

g) Transcripció literal d’este article, de l’anterior i del següent.

h) Dades de contacte per a atendre consultes i facilitar informació més detallada, de manera telemàtica i presencial.

2. La notificació informarà, als propietaris d’edificacions consolidades, sobre els drets que els reconeix esta llei.

 

**Article 142. L’adhesió al programa d’actuació integrada: termini i forma per a efectuar-la**

1. Els propietaris interessats a participar en l’actuació urbanística hauran de manifestar expressament la seua voluntat d’adhesió i d’assumir les obligacions i càrregues urbanístiques corresponents, així com els correlatius drets.

2. Amb este fi, disposaran del termini mínim de dos mesos des que l’urbanitzador els notifique l’aprovació del programa d’actuació integrada i les seues característiques económiques, en la forma regulada en l’article anterior. Dins del primer mes de termini, el propietari podrà demanar ampliació de documentació, informació addicional, formular queixa sobre la rebuda o demanar prórroga. Si ho fa així, s’entendrà prorrogada per un tercer mes addicional, i se li haurà de comunicar, abans que comence la prórroga, la informació o l’aclariment suplementari que siga procedent. El termini establit s’aplicarà tant per a pronunciar-se com per a prestar garanties.

L’adhesió tardana s’admetrà, amb consentiment de l’urbanitzador, quan constituïsca ratificació d’actes o manifestacions prèvies i indiciàries de la voluntat d’adhesió i l’extemporaneïtat no pertorbe el desenrotllament del programa d’actuació integrada.

3. L’adhesió s’atorgarà en document públic administratiu davant del secretari de l’Ajuntament, o bé per atorgament davant de notari, qui ho notificarà a l’administració.

4. La manifestació d’adhesió al programa d’actuació integrada haurà de:

a) Identificar el domicili i el correu electrónic on hagen d’efectuar-se, d’ara en avant, les notificacions relatives al programa d’actuació.

b) Identificar els terrenys que són objecte de l’adhesió i l’actuació a què fa referència.

c) Referir la superfície i les característiques de la propietat.

d) Expressar, sense reserva o ambigüitat, que posarà a disposició de l’administració actuant la possessió de la finca quan es necessite per a poder iniciar la urbanització.

e) Assenyalar que el propietari coneix l’obligació de l’afecció real de la finca al compliment de les obligacions derivades de la seua participació en la reparcel·lació; afecció que s’inscriurà en el registre de la propietat quan s’inicie el tràmit de la reparcel·lació.

f) Indicar si desitja participar en l’execució del programa d’actuació per mitjà de retribució en terrenys, en metàl·lic, o per mitjà d’una modalitat de retribució mixta, d’acord amb el que estableix esta secció.

g) Adjuntar la notificació que la motiva, així com el document expressiu del títol de propietat i els documents justificatius de les garanties prestades.

5. L’atorgament pot efectuar-se condicionat al fet que l’administració o l’urbanitzador reconeguen i admeten o rebutgen determinades premisses o preus. Una vegada admeses o rebutjades, no es donarà nou termini al propietari per a tornar a triar el seu posicionament.

 

**Article 143. Modalitats de retribució a l’urbanitzador******[126]****

1. Els propietaris retribueixen a l’urbanitzador en metàl·lic o en terrenys, o en la modalitat de retribució mixta, segons manifesten en el seu escrit d’adhesió al programa d’actuació integrada, les despeses pressupostades en aquest com a màxim, de conformitat amb l’article 144 d’aquesta llei, sense perjudici de la retaxació de càrregues. La correlació entre el cost dinerari de les càrregues i el valor del sól es determina en el programa d’actuació integrada per mitjà del coeficient de canvi, excepte un altre acord entre els interessats.

2. La retribució serà en metàl·lic quan la consolidació de l’àmbit impedisca materialment la retribució en terrenys.

3. La retribució en terrenys pot ser establida amb caràcter forçós quan els terrenys que així siguen adquirits per un urbanitzador públic corresponguen a la reserva legal destinada a habitatges de protecció pública i es valoren de conformitat amb el preu màxim que se seguisca d’aquesta vinculació.

4. En gestió directa, l’administració actuant ha de determinar en l’aprovació del programa d’actuació si els propietaris i els titulars de drets afectats per l’actuació urbanitzadora paguen les despeses d’urbanització en metàl·lic o en terrenys.

5. En gestió indirecta i en gestió per propietaris, es presumeix escollida la retribució en terrenys a falta de constitució de garantia per la totalitat de l’import del pagament en metàl·lic, en forma i termini, en la part no garantida. Aquesta circumstància l’ha de notificar l’urbanitzador a l’administració i al propietari.

6. Les càrregues variables sorgides després de l’aprovació del projecte de reparcel·lació s’han de retribuir en metàl·lic.

 

**Article 144. Càrregues d’urbanització del programa d’actuació integrada**

1. Són càrregues d’urbanització, en la categoria de càrregues fixes, als efectes d’esta llei:

a) Les obres programades necessàries per a la consecució dels objectius legals del programa d’actuació integrada enunciats en l’article 110 d’esta llei.

b) La redacció dels projectes tècnics i la direcció d’obra necessaris amb el fi indicat abans.

c) Els gastos de gestió de l’urbanitzador, quantificats com un percentatge de la suma dels dos conceptes anteriors, tal com figuren en el programa d’actuació integrada, que inclouen els seus gastos generals i financers, relatius a:

1.r El manteniment i la conservació de la urbanització durant el període que corresponga fins a la seua recepció per l’administració.

2.n Els gastos, aranzels, taxes i honoraris corresponents a la tramitació de les actuacions que ha de gestionar i impulsar.

3.r Els controls de qualitat i els peritatges pressupostats en el programa d’actuació integrada, a compte d’empreses o professionals independents de l’urbanitzador, per a controlar l’execució i recepció de les obres o el compliment de les obligacions i la major objectivitat de les actuacions.

d) El benefici empresarial de l’urbanitzador, calculat com un percentatge, de fins al deu per cent, del valor dels conceptes referits en els apartats anteriors.

2. Són càrregues d’urbanització, en la categoria de càrregues variables, les següents:

a) El cost d’indemnització a compte de construccions, instal·lacions, plantacions i sembrats que, en execució del programa d’actuació integrada, s’hagen de derrocar, arrancar o destruir, o cedir a l’administració; i les indemnitzacions per trasllat o cessament d’activitats, resolució d’arrendaments i extinció de servituds predials.

b) Les indemnitzacions a propietaris per obres d’urbanització que ja hagen sufragat i siguen útils a l’actuació.

c) Els gastos per reallotjament i retorn d’ocupants a què estos tinguen dret d’acord amb la legislació vigent.

d) Si és el cas, l’import del cànon d’urbanització meritat a favor de l’administració o el reintegrament que siga procedent a favor d’altres actuacions de conformitat amb l’article 146 d’esta llei.

L’import total de les càrregues d’urbanització variables es repercutirà entre tots els propietaris en règim d’equidistribució. Posteriorment, s’assignarà a cada propietari o titular de dret indemnitzable l’import que li corresponga percebre pels conceptes indicats en els apartats anteriors.

3. Els conceptes de l’apartat 2 es consideraran gastos variables aliens al preu cert del programa d’actuació integrada. Podran arbitrar-se mesures perquè siguen directament pagats i cobrats entre interessats sense bestreta i mediació de l’urbanitzador. Este és responsable del fet que es facen efectius abans de l’ocupació dels béns afectats i també que siguen taxats al valor que objectivament corresponga segons les normes que ho regulen, excepte en el cas previst en l’article 93.3 d’esta llei.

4. Les càrregues d’urbanització corresponents a l’execució del sistema de sanejament i depuració, quan el programa d’actuació incloga la construcció d’un sistema propi, han de ser costejades totalment amb càrrec a l’actuació urbanística. Quan el programa d’actuació incloga la connexió de l’actuació al sistema públic, l’actuació urbanística ha de participar en les despeses de construcció o ampliació de les infraestructures públiques, amb independència de quin siga l’estat d’execució, en la part corresponent a l’actuació urbanística de què es tracte. Aquest ingrés ha de ser transferit per l’administració actuant o per l’urbanitzador a la Generalitat, d’acord amb la normativa sectorial corresponent, llevat que s’establisca un pacte a través dels acords que es prevegen en els instruments previstos en la normativa aplicable en matèria de sector públic. ****[127]****

 

**Article 145. Càrregues de l’actuació a compte de cada propietari individual**

Són càrregues de l’actuació que seran a compte de la propietat de cada finca i no imputables al programa d’actuació integrada:

a) Els costos de descontaminació i neteja de sól, en els termes previstos per la legislació ambiental aplicable.

b) Els costos d’extinció de drets reals i alçament de càrregues incompatibles amb el planejament, excepte les servituds predials.

c) Els costos per rescissió de qualssevol drets, contractes o obligacions vinculades a les seues finques que disminuïsquen el seu valor en venda.

d) Els costos de servicis de mediació, peritatge o arbitratge previstos en el programa d’actuació integrada meritats a instàncies d’un propietari individual, llevat que corresponguen a l’urbanitzador o al programa d’actuació integrada.

 

**Article 146. Càrregues d’urbanització comuna a diverses actuacions**

1. Quan una mateixa obra pública siga de comuna utilitat a diverses actuacions connexes, el seu cost es repartirà entre estes a mesura que es desenrotllen i en proporció al respectiu aprofitament.

2. Qui finance l’obra comuna tindrà dret a rescabalar-se de l’excés de cost suportat a càrrec de les actuacions següents.

3. Les actuacions posteriors sufragaran equitativament la seua part quan es programen i reparcel·len, si són actuacions integrades, o quan s’edifiquen, si són actuacions aïllades.

4. Per a garantir el pagament futur i l’actualització del seu valor, s’establirà un cànon d’urbanització, aprovat per mitjà d’ordenança municipal, que establisca fórmules d’actualització i just repartiment.

5. Així mateix, podrà establir-se un cànon amb destinació finalista, a compte d’infraestructures complementàries que raons tècniques exigisquen implantar després de l’edificació.

 

**Article 147. Retaxació de càrregues i revisió de preus**

1. La retaxació de càrregues pressupostades en el programa d’actuació integrada només és procedent per causes imprevisibles i no imputables a l’urbanitzador, com són la força major i els canvis per variació sobrevinguda en la reglamentació tècnica aplicable.

2. La retaxació de càrregues no pot implicar augment de l’import total corresponent al benefici de l’urbanitzador.

3. La tramitació de la retaxació de càrregues pot iniciar-se d’ofici o a instància de l’urbanitzador; exigeix audiència de les persones afectades, pel termini d’un mes, i aprovació per l’órgan que va aprovar el programa d’actuació integrada en el termini de tres mesos des de l’inici. No es pot sol·licitar la retaxació de càrregues una vegada lliurades les obres a l’administració i subscrita l’acta de recepció d’obres per l’administració, excepte per resolució judicial ferma. ****[128]****

4. La retaxació de càrregues, excepte força major, té un límit del vint per cent del valor de les càrregues certes totals, segons l’import del programa d’actuació integrada aprovat. Si el supera, excedint el repercutible als propietaris, l’urbanitzador podrà renunciar a la seua comanda, excepte renúncia a percebre l’excés sobre este vint per cent.

5. Els propietaris que retribuïsquen en sól, després d’haver-lo aportat, pagaran la retaxació de càrregues en metàl·lic, excepte acord amb l’urbanitzador per al seu pagament en sól.

6. Els increments de càrregues derivats de les millores i canvis de projectes ordenats unilateralment per l’administració en interés públic després de l’aprovació del programa d’actuació integrada, seran a càrrec de l’administració ordenant. Els increments de cost imputables a un tercer, com ara companyies subministradores, només justifiquen la retaxació si l’urbanitzador, amb la diligència empresarial que li és exigible, ni els pot evitar, ni els pot pressupostar amb major certesa en el programa d’actuació integrada, a falta de referències objectives, públiques i taxades.

7. La revisió de preus serà aplicable en els termes regulats en la legislació de contractes del sector públic.

 

**Article 148. Xarxes de subministrament i costos d’urbanització**

1. Les xarxes de servei (aigua, gas, electricitat, telefonia, cable óptic i altres d’anàlogues) construïdes per gestió de l’urbanitzador i sufragades pels propietaris se cediran a l’ajuntament en els termes establerts en la legislació sectorial aplicable.

L’ajuntament optarà bé per la gestió directa d’aquests serveis o bé per la seua assignació a les empreses subministradores amb el reintegrament previ de les despeses d’instal·lació de les xarxes de servei amb càrrec a les seues empreses prestadores, en els termes que preveu aquesta legislació. ****[129]****

2. L’aportació de materials i l’execució d’instal·lacions, gratuïta i a càrrec o compte d’una companyia subministradora, es deduirà proporcionadament del valor de la prestació que li és exigible de conformitat amb l’apartat anterior.

3. En cap cas s’exigiran per compte o càrrec d’una actuació urbanística instal·lacions de les xarxes de servicis que excedisquen les seues necessitats própies.

 

 

Secció III. Pagament de la retribució a l’urbanitzador

 

**Article 149. Pagament de la retribució a l’urbanitzador**

1. Quan el propietari opte per la retribució a l’urbanitzador en sól, el pagament es realitza en el projecte de reparcel·lació.

2. Quan el propietari opte per la retribució a l’urbanitzador en metàl·lic, el pagament es materialitza per mitjà de l’ingrés de l’import corresponent en el patrimoni de l’urbanitzador, segons el compte de liquidació i el pla de pagaments establit en la reparcel·lació, o aprovats posteriorment. Per al cobrament dels pagaments l’urbanitzador girarà quotes d’urbanització, amb l’autorització prèvia administrativa de cobrament. Esta s’instarà acompanyant els certificats o factures justificatives i ha de ser resolta en el termini d’un mes. La falta de resolució expressa determinarà les responsabilitats que corresponga per a mantindre la indemnitat de l’urbanitzador.

3. Les quotes d’urbanització es meritaran a mesura que l’urbanitzador presente davant de l’administració els correlatius certificats d’obra o factures justificatives. El cobrament anticipat d’inversions futures és possible en cas de gestió directa, peró només quan es tracte de gastos compromesos prèviament i que s’han d’executar abans de sis mesos i sempre que s’haja inscrit la reparcel·lació en el registre de la propietat. En tot cas, abans de l’inici de les obres i després de l’aprovació de la reparcel·lació, podran girar-se quotes a compte del cost dels projectes i de les indemnitzacions, segons els documents de programació aprovats.

4. Els canvis o els suplements en la liquidació provisional requereixen audiència a les persones afectades abans de l’aprovació administrativa. En el supósit de retaxació de càrregues o canvis en el programa, l’urbanitzador pot sol·licitar que es practique una nova afectació en la quantia que aprove l’administració actuant, fins a cobrir l’increment de l’import total degut per compte de cada finca resultant. ****[130]****

5. Els requeriments de pagament de les quotes d’urbanització, de l’urbanitzador al propietari, establiran els terminis i revestiran les garanties legals exigibles per als actes de recaptació tributària en període voluntari. La falta de pagament en període voluntari determinarà el seu cobrament en via executiva; a este efecte, l’autorització per a executar garanties pot ser instada per l’urbanitzador a l’administració, la qual l’acordarà si és procedent.

6. Les quotes impagades en període voluntari es cobraran executant la garantia presentada per a garantir la retribució en metàl·lic.

7. L’administració, tan prompte com advertisca un excés en el cobrament de quotes d’urbanització, procedirà a suspendre’l, i requerirà justificació a l’urbanitzador.

8. En tot alló no previst en este article respecte del pagament de les quotes d’urbanització, regirà el que estableix la legislació en matèria de tributs respecte del pagament i les actuacions i procediments de recaptació dels deutes tributaris.

 

 

Secció IV. Garanties del procés urbanitzador

 

**Article 150. Garanties de compliment de les obligacions urbanístiques**

1. Les garanties urbanístiques que haja de presentar l’urbanitzador a favor de l’administració o dels propietaris afectats, o les que estos aporten en benefici d’esta o aquell, siga per al desenrotllament de programes d’actuació integrades, programes d’actuacions aïllades, o per a l’obtenció de llicències urbanístiques, podran constituir-se, d’acord amb els apartats següents:

a) Per mitjà de garantia personal o fiança, amb les condicions, modalitats i efectes previstos per la legislació de contractes del sector públic. La transmissió de la finca reparcel·lada no allibera l’avalador del transmetent fins que ho substituïsca plenament el de l’adquirent.

b) Per garantia real d’hipoteca, en els termes que autoritze l’administració actuant i que reglamentàriament podran determinar-se. En tot cas, ha de tractar-se de primera hipoteca sobre un bé lliure de càrregues, d’ocupants i de compromisos comercials que dificulten la futura liquidació. El seu valor ha de garantir amb suficiència l’obligació de la qual responen, segons taxació recent.

2. L’execució de garanties requereix autorització o certificat administratiu, que s’emetrà als deu dies d’haver constatat l’incompliment. El document que formalitze la garantia pot ser depositat en poder del beneficiari.

3. Les garanties es cancel·laran per compliment de l’obligat.

4. La llei no empara la responsabilitat personal il·limitada del propietari no urbanitzador pels seus deutes urbanístics, qui només respon amb les garanties personals o reals prestades.

 

**Article 151. Garantia de promoció del programa d’actuació integrada******[131]****

1. En atenció a les circumstàncies concurrents, l’ajuntament pot exigir als licitadors, o, si escau, als propietaris aspirants a urbanitzador, la constitució d’una garantia provisional que responga del manteniment de les seues ofertes fins a la signatura del conveni de programació, i han de justificar de manera suficient en l’expedient les raons de l’exigència. Aquesta garantia no pot ser superior al 2 % de l’estimació aproximada de les càrregues del programa d’actuació integrada efectuada per l’ajuntament.

2. Els urbanitzadors designats han d’assegurar els seus compromisos amb una garantia definitiva per un import equivalent al 2 % de les càrregues del programa fins a l’aprovació del projecte de reparcel·lació. Després de l’aprovació d’aquest projecte, ha de completar-se la garantia definitiva d’acord amb les bases de programació fins a un 5 %, com a mínim, del valor de les càrregues d’urbanització establides en el programa d’actuació integrada. Aquesta fiança respon de les seues obligacions generals davant l’administració i és independent i addicional respecte de les establides per aquesta llei en desenvolupament del programa d’actuació integrada que regulen els articles següents. Les bases de programació poden augmentar justificadament l’import de la garantia definitiva fins al 10 %. Aquesta garantia s’ha de constituir abans de l’aprovació del projecte de reparcel·lació.

3. L’administració actuant, els organismes, entitats o empreses de capital íntegrament públic, per a assumir mitjançant gestió directa el desenvolupament d’un programa d’actuació, bastarà que comprometen crèdit a càrrec del seu pressupost per l’import equivalent a un 5 % del cost total de les càrregues del programa. En el supósit de societats urbanístiques o ens sotmesos al dret privat podran garantir l’actuació mitjançant el compromís d’aquesta quantitat establida en les seues própies previsions d’ingressos o despeses o document similar, en els de pressupostos de les seues administracions titulars o mitjançant l’atorgament de les garanties exigides a un urbanitzador privat. ****[132]****

 

**Article 152. Garantia d’aportació a favor del propietari**

1. L’urbanitzador, amb motiu de la reparcel·lació, ha de garantir el valor íntegre de les parcel·les rebudes dels propietaris que li retribueixen en sól, per mitjà de garantia en alguna de les modalitats previstes en l’article 150 d’esta llei.

2. Esta garantia es cancel·larà, totalment o per fases, a mesura que complisca l’obligació d’urbanitzar i dotar de la condició de solar les altres parcel·les adjudicades a aquells propietaris que correlativament li van retribuir en sól.

3. S’admetrà com a garantia el terreny constitutiu de la retribució, quan la seua adjudicació a l’urbanitzador quede sota condició resolutória, per incompliment de les seues obligacions o sota poder dispositiu fiduciari de l’administració actuant. Qualsevol de les dos modalitats s’inscriurà en el registre de la propietat. En el primer cas, el títol inscriptible haurà de determinar la forma de constar en el registre el compliment o incompliment de la condició resolutória, amb indicació dels requisits per a la seua inscripció. En cas de titularitat fiduciària de l’administració, esta circumstància constarà en la inscripció, i arreplegarà així mateix la forma en què haurà de cancel·lar-se esta titularitat fiduciària si l’urbanitzador compleix les seues obligacions. També es podrà establir que l’adjudicació a l’urbanitzador dels terrenys corresponents a la retribució es faça sota la condició suspensiva del fet que els efectes translatius de la propietat es demoren fins que s’execute l’obra d’urbanització.

4. En els supósits a què es refereix l’apartat anterior, llevat que s’haja constituït una garantia financera pel compliment dels deures de l’urbanitzador, la resolució del programa implica que l’ajuntament quede com a titular fiduciari de les parcel·les corresponents. Si s’efectua una altra adjudicació del programa, aquestes parcel·les s’han d’adjudicar al nou urbanitzador en concepte de retribució. En el cas que es tramite la reversió de la reparcel·lació, s’ha de dur a terme la restitució als que hagen retribuït en terrenys. ****[133]****

 

**Article 153. Garantia de retribució a l’urbanitzador******[134]****

1. En optar un propietari per la retribució en metàl·lic a l’urbanitzador, els terrenys de la seua propietat inclosos en l’àmbit de l’actuació, i els adscrits a aquella, estan afectats, amb caràcter de garantia real, al compliment dels deures urbanístics, de conformitat amb el que hi ha establit en la legislació estatal del sól. L’afectació real pot substituir-se per garantia financera o garantia hipotecària, d’acord amb l’article 150 d’aquesta llei i en els termes de la legislació estatal del sól respecte de les obligacions derivades del compte de liquidació provisional. No obstant aixó, ha de mantenir-se l’afectació real o, si escau, la garantia financera o hipotecària que establisca l’urbanitzador i que aprove l’administració, respecte de la diferència entre la liquidació provisional i la definitiva.

2. L’afecció real de la propietat dels que retribuïsquen en terrenys desapareixerà després de l’aprovació de la reparcel·lació.

3. Una vegada aprovat el compte de liquidació definitiva, pot cancel·lar-se l’afectació real a instància del titular del domini o qualsevol altre dret real sobre la finca, adjuntant a la sol·licitud un certificat de l’órgan actuant que acredite que ha sigut garantit mitjançant fiança el compte de liquidació definitiva referent a la finca de què es tracte. Igualment, i excepte tercer protegit per l’article 34 de la Llei hipotecària, pot practicar-se la nota d’afectació real en substitució de la fiança constituïda anteriorment.

 

**Article 154. Aplicació de les anteriors modalitats de garantia a programes d’actuació aïllada l’objecte de les quals siga l’edificació o la rehabilitació**

Les anteriors modalitats de garantia són igualment exigibles en els programes d’actuació aïllada l’objecte de les quals siga una obra d’edificació o rehabilitació. Els imports que s’han de garantir correspondran al valor de l’obra d’edificació, i urbanització si és el cas, que es preveja en el programa d’actuació aïllada.

 

**Article 155. Garantia de simultaneïtat de les obres d’urbanització i edificació**

La garantia d’executar les obres d’urbanització de manera simultània a les d’edificació, regulada en l’article 178.1 d’esta llei, pot ser suplida, en benefici del propietari que retribueix, per la garantia de retribució o la d’aportació que, amb idèntic fi, ja estiga a disposició de l’ajuntament.

 

 

Secció V. Les relacions de l’urbanitzador amb altres empresaris

 

**Article 156. L’empresari constructor**

1. Es denomina empresari constructor el responsable d’executar el projecte d’urbanització o projectes d’obres que desenrotllen el programa d’actuació integrada.

2. Quan el pressupost del programa d’actuació aprovat siga igual o superior a 4.845.000 euros, o la quantia que la legislació de contractes del sector públic establisca respecte dels contractes d’obres públiques o de concessió d’obra pública subjectes a regulació harmonitzada, seran aplicables les regles següents:

a) L’empresari constructor serà seleccionat per l’urbanitzador en pública licitació, el qual serà convocat i adjudicat per mitjà d’un procediment de contractació d’acord amb este article i la legislació de contractes del sector públic.

b) El procés de selecció de l’empresari constructor utilitzarà com a pressupost màxim i base de licitació el pressupost de contracta establit en l’adjudicació del programa d’actuació integrada, i ha de vetlar per aconseguir les millors condicions económiques en l’execució de l’obra, sense detriment de la qualitat global de l’actuació. En el cas d’una disminució sobre el pressupost de licitació, la baixa es traslladarà als propietaris.

c) L’urbanitzador ha de justificar, davant de l’administració, que la selecció de l’empresari constructor compleix els criteris i les normes que la regeixen, i informar-lo amb caràcter previ de les condicions, plecs i decisions de contractació que es propose adoptar i, amb caràcter immediat, de les finalment adoptades. Com a garantia de transparència, la licitació es desenrotllarà sota fe pública notarial o administrativa i la documentació acreditativa del compliment de l’anterior serà accessible als propietaris interessats i estarà depositada en els arxius públics.

d) L’urbanitzador assumirà, per si mateix o per un tercer, l’execució de l’obra per falta d’ofertes que concórreguen a la licitació, i complirà el seu plec, incloent-hi la classificació del contractista quan ho exigisca la legislació de contractes del sector públic.

3. La relació entre urbanitzador i empresari constructor té caràcter privat, sense perjuí del que estableix este article. L’administració només intervindrà en esta relació per exigència d’interés públic fundada en dret. L’urbanitzador pot reservar-se la possessió civil de les obres, sense perjuí de les prerrogatives legals de l’administració respecte al domini públic.

 

**Article 157. L’empresari constructor en la gestió directa**

1. La contractació de l’empresari constructor per l’administració en els casos de gestió directa s’ajustarà al que disposa la legislació de contractes del sector públic.

El plec podrà especificar que el preu siga pagador precisament amb l’acabament de la subhasta de les parcel·les que s’assignen a l’administració en recompensa de les càrregues d’urbanització, i el contractista es compromet a acceptar eixos termes. Si les postures de la subhasta són insuficients per a pagar a l’empresari constructor, este s’adjudicarà les parcel·les corresponents en pagament. Així mateix, podrà estipular-se, com a modalitat de pagament, que l’administració cedisca els crèdits i garanties de retribució en metàl·lic, fins a cobrir l’import del contracte.

2. El contracte podrà ser d’obra i servicis, per a encomanar també a l’empresari constructor l’elaboració del projecte de reparcel·lació i les tasques auxiliars d’esta. No podrà facultar-se al contractista per a ser retribuït en terrenys de forma diferent de la regulada abans.

 

**Article 158. Cessió de l’adjudicació**

L’urbanitzador, amb l’autorització prèvia expressa de l’administració actuant i per mitjà d’escriptura pública, pot cedir esta condició en favor de tercer que se subrogue en els seus drets i obligacions. El cessionari haurà de posseir els mateixos requisits i mèrits que li van ser exigits al cedent.

 

**Article 159. Subcontractació**

1. L’urbanitzador podrà subcontractar amb tercers de la seua elecció la realització de prestacions auxiliars de l’execució del programa d’actuació integrada. En tot cas, ha de comunicar anticipadament a l’administració la identitat dels seus empresaris col·laboradors, abstindre’s de contractar amb aquells que estiguen legalment incapacitats o inhabilitats per a l’exercici d’estes funcions i mai dispensar-los condicions més desfavorables de les que, per llei, protegeixen els subcontractistes del sector públic.

2. Els subcontractistes quedaran obligats davant de l’urbanitzador, el qual assumirà la total responsabilitat de la gestió del programa davant de l’administració.

 

 

Secció VI. Finalització del programa d’actuació integrada

 

**Article 160. Finalització normal del programa d’actuació integrada. Recepció i conservació de la urbanització** ****[135]****

1. El programa d’actuació integrada conclou amb la recepció o la posada en servei de les obres d’urbanització. Les obres d’urbanització públiques han de ser rebudes per acte exprés de l’administració en el termini de tres mesos des del seu oferiment formal. Tanmateix, transcorreguts tres mesos des de l’oferiment sense que hi haja resolució expressa de l’administració, les obres s’entenen rebudes. També s’entenen rebudes des que queden obertes a l’ús públic. Des de la recepció expressa o des que queden obertes a l’ús públic, queden en període de garantia durant dotze mesos, en què l’urbanitzador ha de respondre dels defectes constructius que es manifesten. Finalitzat aquest període, pertoca la devolució de les garanties de promoció del programa d’actuació integrada.

2. És possible la recepció parcial de les obres d’urbanització per fases de funcionalitat autónoma.

3. La recepció s’entén sense perjudici de les accions, fins i tot civils, que assistisquen l’administració o els administrats, per danys derivats de vicis ocults.

4. La conservació de les obres d’urbanització és responsabilitat de l’ajuntament des de la seua recepció; abans és de l’urbanitzador, excepte la reparació de vicis constructius. No té validesa tot pacte o disposició que pretenga traslladar aquesta competència a persones privades, propietaris o associacions de propietaris, sense col·laboració i control públic o sense condicions o per temps indeterminat.

5. La conservació de les obres d’urbanització es pot fer per gestió directa o per gestió indirecta. En el cas de gestió indirecta, la contractació de la conservació de la urbanització s’ha de fer de conformitat amb la legislació de contractes del sector públic. Tanmateix, els administrats poden constituir i integrar-se voluntàriament en associacions privades de conservació de la urbanització, l’objecte de les quals siga la conservació de les obres públiques d’urbanització i el manteniment de serveis extraordinaris que siguen d’interès particular.

 

**Article 161. Compte definitiu de liquidació******[136]****

Una vegada que s’han rebut les obres d’urbanització del programa d’actuació integrada, l’ajuntament aprovarà el compte de liquidació definitiva de conformitat amb l’article 90 d’esta llei.

El compte de liquidació definitiva i els canvis o suplements en la liquidació provisional requereixen audiència dels afectats abans de la seua aprovació administrativa.

 

**Article 162. Finalització anormal del programa d’actuació integrada. Caducitat i resolució******[137]****

1. L’administració ha d’acordar la finalització del programa d’actuació integrada quan es produïsca la caducitat del seu terme. La caducitat dóna lloc, segons els casos, a les conseqüències previstes respecte de la renúncia o la remoció del programa d’actuació integrada.

2. L’administració ha d’acordar la resolució del programa d’actuació integrada per:

a) Remoció de l’urbanitzador en les seues funcions, sense substitut autoritzat.

b) Renúncia de l’administració a la programació o de comú acord amb l’urbanitzador.

3. Així mateix, l’administració pot acordar la resolució del programa d’actuació integrada per:

a) Causa de força major.

b) Canvi legítim en els criteris de planejament o programació, d’acord amb el que hi ha establit en aquesta llei.

4. Serà revocada la seua comanda a l’urbanitzador quan incórrega en:

a) Infraccions urbanístiques o mediambientals greus o molt greus, amb relació a l’àmbit programat.

b) Obstaculització de l’exercici dels drets i els deures urbanístics dels afectats per la programació o la realització de pràctiques manifestament restrictives de la competència en el mercat immobiliari relacionades amb el programa d’actuació.

c) Incompliment greu dels seus compromisos, falta de prestació de garanties o alguna altra infracció dels deures de l’urbanitzador directament imposats per la llei o estipulats amb caràcter essencial en el conveni de programació.

d) Inactivitat injustificada de l’urbanitzador durant un període de sis mesos consecutius o nou alterns, excepte prórroga expressa i justificada.

e) Renúncia injustificada.

f) Incapacitat legal sobrevinguda de l’urbanitzador per a l’exercici de la seua tasca, d’acord amb la legislació de contractes del sector públic.

5. L’acord de revocació comporta, amb la ponderació prèvia de les circumstàncies de cada cas, algun o alguns dels efectes següents:

a) La confiscació de les garanties.

b) La imposició de penalitats.

c) La indemnització dels danys i els perjudicis irrogats a l’administració o als afectats.

6. Els canvis regulats en les lletres a i b de l’apartat 3 d’aquest article s’han adoptar preveient les compensacions económiques que, si escau, procedisquen a favor de l’urbanitzador o dels propietaris.

7. La renúncia, unilateral de l’administració o per mutu acord, mediant causa justificada, dona lloc, en la mesura procedent, a la devolució de garanties i, si escau, a la compensació a l’urbanitzador.

8. L’acord que cancel·le o resolga el programa d’actuació integrada s’ha de publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, amb la comunicació prèvia al Registre de Programes d’Actuació.

9. El termini per a resoldre el procediment de resolució de l’adjudicació dels programes d’actuació integrada és de vuit mesos.

 

**Article 163. Conseqüències objectives de la caducitat o la resolució del programa d’actuació integrada******[138]****

1. En resoldre i declarar la caducitat del programa d’actuació integrada l’administració urbanística actuant haurà de resoldre sobre la reversió a la situació al moment anterior a l’inici de l’actuació o establir mesures per a la finalització de les obres d’urbanització. L’ajuntament podrà optar per.

a) Adoptar les mesures necessàries, d’acord amb aquesta llei, per a la finalització de les obres d’urbanització en un termini de 5 anys prorrogable a 10 anys, si les obres d’urbanització estigueren executades per davall d’un 20 % del total del programa d’actuació, o per un termini de deu anys, prorrogable una sola vegada per cinc anys més, si les obres d’urbanització estigueren executades en més d’un 20 % del total del programa d’actuació.

b) Deixar sense efectes la reparcel·lació, a través del procediment de reversió del procés reparcel·latori i, si escau, acordar les mesures necessàries per a la classificació dels terrenys d’acord amb els criteris establits en aquesta llei i en l’estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.

c) Subdividir la unitat d’execució i aplicar la regla de l’apartat a o b en funció de l’anàlisi de cadascun dels àmbits de l’actuació.

2. A aquests efectes pot:

a) Declarar l’edificabilitat d’aquells solars el propietari dels quals haja contribuït legalment a les càrregues d’urbanització.

b) Iniciar el procediment per a la reclassificació d’aquells terrenys en què, atès que les obres d’urbanització es troben en un estat avançat, siga possible concloure-les en el règim propi de les actuacions aïllades; autoritzar, si escau, que el propietari de la parcel·la complete la urbanització en règim d’actuació aïllada, i mantenir la resta dels terrenys en alguna de les situacions a què es refereixen els apartats següents.

c) Declarar la subjecció de l’àmbit de l’actuació, o de part d’aquest, al règim del sól urbanitzable sense programació o del sól no urbanitzable.

d) L’administració, en cas de mantenir la gestió indirecta del programa d’actuació integrada, podrà requerir als que van formular proposicions juridicoeconómiques a l’alternativa tècnica seleccionada, per l’ordre derivat de l’aplicació dels criteris d’adjudicació de l’article 126 d’aquesta llei, a fi que accepten l’adjudicació i prosseguisquen amb l’execució del programa d’actuació.

e) Subsidiàriament, incoar, si es creu oportú, les actuacions necessàries per a acordar una nova programació del terreny en què el nou urbanitzador, o l’administració en cas d’optar-se per la gestió directa, assumisca les obligacions de l’antic, afectant els béns i els recursos resultants de la liquidació de la programació cancel·lada a executar la que la substituïsca.

f) Començar, si escau, la tramitació dels procediments declaratius de l’incompliment de deures urbanístics que siguen pertinents, dirimint i declarant les responsabilitats i les penalitzacions corresponents i acordant la confiscació de garanties i la imposició de sancions quan procedisca.

g) També podrà acordar-se la directa intervenció gestora de l’administració per a la prossecució provisional del programa d’actuació mentre es resol sobre la seua resolució i, si escau, nova adjudicació.

h) Alçar acta de recepció de la urbanització amb les tatxes que corresponguen, realitzar el mesurament i la liquidació de les obres d’urbanització realment executades i, si escau, lliurar-la al nou urbanitzador.

i) Excepte perjudici per a l’interès públic o tercer sense culpa, es pot disposar bé la devolució de la contribució a les càrregues d’urbanització, en metàl·lic o en terrenys, efectivament satisfetes i no aplicades al seu destinació, als propietaris de terrenys en què no es pense escometre una nova programació, amb modificació prèvia, pel mateix procediment seguit per a la seua adopció, dels corresponents actes administratius dictats per a l’execució del programa d’actuació cancel·lat, o bé la compensació que siga pertinent als propietaris que hagen contribuït a les càrregues d’urbanització, amb càrrec a l’execució de les garanties prestades per l’antic urbanitzador, quan aquesta pertoque.

 

**Article 164. La reversió de la reparcel·lació******[139]****

1. En resoldre el programa d’actuació integrada l’administració urbanística actuant ha de resoldre sobre la reversió a la situació al moment anterior a l’inici de l’actuació o establir mesures per a la finalització de les obres d’urbanització.

2. En el cas de no haver-se aprovat la reparcel·lació, l’administració, en resoldre el programa d’actuació integrada, ha d’acordar l’adopció de les mesures necessàries per a la classificació dels terrenys com a sól no urbanitzable, excepte aquells en què, d’acord amb els criteris de l’estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, considere necessari mantenir en la classificació actual per a atendre la demanda de sól en les seues diferents categories.

3. Si s’ha aprovat definitivament la reparcel·lació, l’ajuntament pot optar per:

a) Adoptar les mesures necessàries, d’acord amb aquesta llei, per a la finalització de les obres d’urbanització en un termini de cinc anys prorrogable a deu anys, si les obres d’urbanització estan executades per davall d’un 20 % del total del programa d’actuació, o per un termini de deu anys, prorrogable una sola vegada per cinc anys més, si les obres d’urbanització estan executades en més d’un 20 % del total del programa d’actuació.

b) Deixar sense efecte la reparcel·lació, mitjançant el procediment de reversió del procés reparcel·latori i, si escau, acordar les mesures necessàries per a la classificació dels terrenys d’acord amb els criteris establits en aquesta llei i en l’estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.

c) Subdividir la unitat d’execució i aplicar la regla de l’apartat a o b en funció de l’anàlisi de cadascun dels àmbits de l’actuació.

4. En el procediment de reversió de la reparcel·lació s’han d’aplicar les regles següents:

a) S’ha de seguir el procediment previst en l’article 92 d’aquesta llei.

b) S’ha d’elaborar un projecte en què les finques inicials han de ser les que es van adjudicar en el projecte de reparcel·lació aprovat, inclosos els sóls dotacionals. Les finques resultants del projecte de reversió han de ser les finques d’origen aportades a la reparcel·lació, si bé per raons justificades, es pot regularitzar la seua configuració.

c) És necessària la intervenció dels titulars de drets i càrregues inscrits, o d’aquells l’existència dels quals conste per una nota al marge en cas de cancel·lació formal, sobre les finques resultants de la reparcel·lació, per a la qual cosa s’ha d’aportar un certificat registral acreditatiu de les titularitats, i s’ha d’estendre una nota marginal de l’inici del procés de reversió.

d) En el projecte de reversió s’han d’indicar les titularitats que han de traslladar-se des de les finques resultants del projecte de reparcel·lació a les creades novament. Els tercers adquirents de les finques resultants de la reparcel·lació s’han d’integrar en el procés de reversió, d’acord amb el que hi ha establit en l’article 27.1 del text refós de la Llei de sól i rehabilitació urbana, aprovat pel Reial decret legislatiu 7/2015, de 30 d’octubre. També s’han d’integrar en el procés de reversió, si escau, els propietaris de finques inicials en el procés reparcel·latori que van rebre una compensació económica substitutiva d’adjudicació de finca resultant, per la insuficiència de drets per a rebre adjudicació en parcel·la, si no han ingressat l’import del preu de la compensació o si mantenen la possessió dels terrenys.

e) S’han d’aplicar les regles establides en la normativa bàsica de l’Estat relatives al règim de les titularitats limitades i dels drets i els gravàmens inscrits en les finques d’origen, i a aquest efecte s’han de considerar com a finques d’origen les de resultat de la reparcel·lació, i com a finques de resultat les que s’adjudiquen en el projecte de reversió.

f) El projecte de reversió ha de contenir, quan calga, un compte de liquidació amb les possibles compensacions económiques resultants de la devolució de quantitats pagades o percebudes durant la reparcel·lació.

g) L’acte administratiu d’aprovació del procediment de reversió, una vegada ferma en via administrativa, és el títol inscriptible en el Registre de la Propietat.

h) A les transmissions de terrenys a què done lloc el procés de reversió de la reparcel·lació se’ls pot aplicar el que hi ha disposat en l’article 23.7 del text refós de la Llei de sól i rehabilitació urbana, aprovat pel Real decret legislatiu 7/2015, de 30 d’octubre.

5. Abans d’iniciar el procés de reversió de la reparcel·lació, l’administració urbanística actuant pot oferir als propietaris la possibilitat que, en el termini de tres mesos des de la notificació, assumisquen la condició d’urbanitzador mitjançant el règim de gestió pels propietaris previst en aquesta llei. A aquests efectes, el percentatge a què es refereix l’article 114 d’aquesta llei es considera referit a la superfície de terrenys inclosos en la reparcel·lació, exclosos els sóls dotacionals.

 

 

CAPÍTOL V  
 Programes per al desenrotllament d’actuacions aïllades

 

**Article 165. Iniciativa per al desenrotllament d’actuacions aïllades******[140]****

1. La iniciativa per a la formulació del programa pot ser pública o privada.

2. Les administracions públiques, per si mateixes o a través dels seus organismes, entitats o empreses de capital íntegrament públic, per mitjà de la gestió directa, o els particulars a través de la gestió indirecta, podran promoure iniciatives de programa per al desenrotllament d’actuacions aïllades.

3. El promotor d’una iniciativa de programa d’actuació aïllada haurà d’acreditar la disponibilitat civil sobre terrenys suficients per a assegurar que edificarà la parcel·la, i que ho farà en un termini inferior a tres anys. S’exceptua l’exigència de disponibilitat civil sobre els terrenys, quan estos estigueren en règim d’edificació o rehabilitació forçosa o en substitució del propietari.

4. Als efectes d’esta llei, té la disponibilitat civil qui tinga poder de disposició sobre propietats que siguen suficients per a ser adjudicatari de finca resultant en la reparcel·lació, amb característiques adequades per a la seua edificació. En sól urbà de centres histórics delimitats, es considerarà acreditada la disponibilitat civil sobre terrenys quan es tinga la titularitat d’almenys el deu per cent de la propietat.

 

**Article 166. Contingut documental del programa d’actuació aïllada******[141]****

El contingut del programa d’actuació aïllada ha d’adequar-se a les especificitats del seu objecte i, en concret, a l’obligació del promotor de costejar totalment l’execució. Ha d’incloure els documents següents:

a) Alternativa tècnica, que contindrà:

1.r Avantprojecte d’edificació o de rehabilitació, acompanyat, si és el cas, de projecte d’urbanització per a completar les obres necessàries per a atorgar als terrenys la condició de solar. Ambdós documents contindran la delimitació de l’àmbit de l’actuació i una memória de qualitats, tant de les obres de construcció com de les d’urbanització, i la descripció, com a mínim, dels elements significatius i rellevants que permeten determinar el cost total de l’actuació.

2.n En el cas que siga necessari modificar el planejament urbanístic, s’acompanyarà del corresponent instrument urbanístic que el modifique. Només podrà aprovar-se definitivament el programa simultàniament o després de l’aprovació definitiva de l’instrument esmentat.

b) Proposta de conveni urbanístic que s’ha de subscriure entre l’adjudicatari i l’administració actuant, en el qual consten els compromisos, terminis, garanties i penalitzacions que regularan l’adjudicació. S’identificarà la forma de gestió de l’actuació. El promotor d’una actuació aïllada ha de garantir el cost de les indemnitzacions i els preus justos, els gastos del pla de reallotjament i retorn i la totalitat del cost de les obres d’urbanització, si haguera que realitzar-les.

c) Proposició juridicoeconómica, que preveja els aspectes següents:

1.r Desenrotllament de les relacions entre l’adjudicatari i la propietat de la finca, on s’expressen, si és el cas, els eventuals acords ja aconseguits i les disposicions relatives a la forma de finançament de l’actuació i la retribució de l’adjudicatari.

2.n Estimació de la totalitat dels costos d’execució de l’actuació.

3.r Avanç de l’equidistribució de beneficis i càrregues. En el cas de règim d’edificació o rehabilitació forçosa o en substitució per propietari, es formularà una proposta de preu d’adquisició de l’immoble, a títol de beneficiari privat de l’expropiació forçosa, o proposta de pagament de la totalitat dels costos d’execució, per mitjà de l’atribució a l’adjudicatari, en règim de reparcel·lació forçosa, de parts determinades de l’edificació resultant, de valor equivalent a aquells, formalitzades en règim de propietat horitzontal.

Quan en l’edificació es prevegen usos heterogenis, o el valor de les seues diverses parts, per raó de la seua localització en planta, orientació o altres d’anàlegs, resulten molt diferents, s’aplicaran coeficients correctors d’ús i localització, determinats en funció dels seus preus de venda justificats en un estudi de mercat, amb la finalitat d’aconseguir una homogeneïtzació ponderada de la retribució en parts de l’edificació.

4.t Estudi de viabilitat económica i estudi de sostenibilitat económica de l’actuació.

5.t Si és el cas, pla de reallotjament i retorn.

 

**Article 167. Formes de gestió i procediment d’aprovació******[142]****

1. La gestió d’un programa d’actuació aïllada podrà realitzar-se, en exercici directe de les seues competències, per la mateixa administració o per les seues entitats instrumentals, en règim de gestió directa. En defecte de gestió directa, la gestió podrà ser assignada per l’administració actuant als propietaris del sól de l’àmbit de l’actuació. En absència de gestió directa per l’administració i de gestió pels propietaris, la condició de promotor podrà atribuir-se, en règim de gestió indirecta, a un particular o empresa mixta.

2. El promotor designat per a la gestió d’un programa d’actuació aïllada quedarà subjecte a l’estatut de l’urbanitzador regulat en esta llei per a les actuacions integrades.

3. El procediment d’aprovació dels programes d’actuació aïllada en els casos de gestió directa per l’administració i de gestió pels propietaris serà establit en el capítol III del títol III del llibre I. En el supósit de gestió indirecta, serà l’establit per als programes d’actuació integrada en esta llei. En este cas, les determinacions del plec de condicions que haurà de regir l’adjudicació dels programes d’actuació aïllada hauran d’establir de manera ponderada els majors o menors costos d’execució, les modalitats i la quantificació de la retribució, les formes de posada en el mercat dels productes (venda, lloguer, dret de superfície, proposta, si és el cas, de preus màxims, i altres d’anàlogues), i la disposició, si és el cas, quan es tracte d’actuacions residencials, d’un percentatge de l’edificació de vivendes destinades a protecció pública.

4. El que disposa este article és aplicable als casos de programació en règim d’edificació i rehabilitació forçosa i en substitució del propietari, en alló no previst en la secció III del capítol I del títol III del llibre II d’esta llei.

5. Els programes d’actuació aïllada es regiran en alló que no preveu este capítol per la regulació establida en esta llei per als programes d’actuació integrada.

 

 

CAPÍTOL VI  
 Registres administratius, convenis urbanístics i entitats col·laboradores

 

**Article 168. Les agrupacions d’interés urbanístic******[143]****

Els propietaris de terrenys podran constituir-se com a agrupació d’interés urbanístic sempre que esta posseïsca els requisits següents:

a) Integrar els propietaris de terrenys que representen més de la meitat de la superfície afectada de l’àmbit d’un programa d’actuació, exclosos els de domini públic. S’ha d’acreditar incorporant a l’escriptura pública de constitució un plànol que identifique l’àmbit de l’actuació i sobre el qual es reflectisquen les parcel·les cadastrals de les finques afectades per aquesta.

b) Tindre per objecte:

1.r Concórrer al concurs per a l’adjudicació d’un programa d’actuació integrada o aïllada.

2.n Col·laborar amb l’urbanitzador de forma convinguda amb ell.

3.r Qualsevol altra finalitat lícita relacionada amb la programació i execució de l’actuació.

c) Constituir-se en escriptura pública que protocol·litze els seus estatuts i que s’inscriurà en el Registre d’Agrupacions d’Interés Urbanístic i Entitats Urbanístiques Col·laboradores. La inscripció dotarà l’agrupació de personalitat juridicopública. No obstant aixó, es regirà pel dret privat excepte pel que fa a la seua organització, formació de voluntat dels seus órgans i relacions amb l’administració actuant.

d) Disposar de poder dispositiu sobre els terrenys integrats, per atorgament dels seus propietaris, per al compliment dels fins i les obligacions de l’agrupació. Els terrenys incorporats a l’agrupació d’interés urbanístic quedaran vinculats realment als fins d’esta fins que esta haja sigut objecte de liquidació. La finca ja vinculada a una agrupació no podrà adscriure’s a una altra.

e) Reconéixer el dret a adherir-se a favor dels tercers propietaris afectats pel programa d’actuació, en les mateixes condicions i anàlegs drets que els fundadors.

 

**Article 169. Registres de Programes d’Actuació i Agrupacions d’Interés Urbanístic i Entitats Urbanístiques Col·laboradores******[144]****

1. Els ajuntaments, en l’àmbit de la seua competència, portaran sengles registres d’accés públic: el de Programes d’Actuació i el d’Agrupacions d’Interés Urbanístic i Entitats Urbanístiques Col·laboradores.

2. Després de l’aprovació definitiva del programa d’actuació, o de la seua modificació, l’ajuntament l’inscriurà en el Registre de Programes d’Actuació. L’ajuntament només podrà ordenar la publicació de documentació del programa d’actuació si està prèviament inscrit en el registre esmentat.

3. Les agrupacions d’interés urbanístic i les entitats de base voluntària per a la conservació d’urbanitzacions s’hauran d’inscriure, als efectes de publicitat i per a l’obtenció de beneficis concertats, en el Registre d’Agrupacions d’Interés Urbanístic i Entitats Urbanístiques Col·laboradores.

 

**Article 170. Registre Municipal de Solars i Edificis que s’han de Rehabilitar******[145]****

1. Els municipis estan obligats a elaborar i mantenir en condicions de pública consulta un Registre Municipal de Solars i Edificis que s’han de Rehabilitar, en què s’han d’incloure els immobles en règim d’edificació o rehabilitació forçosa i aquells sobre els quals existisca ordre d’edificació o rehabilitació forçosa en vigor. Aquesta inclusió té només efectes declaratius, susceptibles de ser extingits mitjançant prova en contra.

2. La inclusió d’un immoble en el Registre Municipal de Solars i Edificis que s’han de Rehabilitar ha de notificar-se al Registre de la Propietat.

3. La inclusió s’ha d’efectuar expressant la causa que la determina, la descripció de l’immoble afectat i, si escau, les declaracions administratives respecte a l’incompliment de deures urbanístics del propietari. Per a la seua constància en el Registre de la Propietat, n’hi ha prou amb la certificació administrativa que, complint els requisits de la legislació hipotecària, transcriga l’ordre d’execució o la declaració d’inclusió i n’acredite la notificació en titular registral.

4. Els ajuntaments de més de 20.000 habitants que en el termini de cinc anys des de l’aprovació d’aquesta llei que no tinguen elaborat i en vigor el registre de solars no poden aprovar instruments d’ordenació i gestió que reclassifiquen nous sóls d’ús lucratius.

 

**Article 171. Registre Autonómic d’Instruments de Planejament Urbanístic******[146]****

1. En el Registre Autonómic d’Instruments de Planejament Urbanístic s’inscriuran els instruments d’ordenació del territori i planejament urbanístic esmentats en l’article 14 d’esta llei, una vegada aprovats per l’administració competent i haver sigut depositats i inscrits en la forma indicada en l’annex IX d’esta llei.

2. Correspon a la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme el control i la custódia del Registre Autonómic d’Instruments de Planejament Urbanístic, així com el tractament i la difusió de la informació per mitjans electrónics i informàtics. Així mateix, serà la responsable de mantindre actualitzat el registre.

3. El Registre Autonómic d’Instruments de Planejament Urbanístic s’organitzarà per municipis i contindrà per a cada un d’estos:

a) Text íntegre de l’acord d’aprovació definitiva i una fitxa amb el resum de les determinacions del pla.

b) Anotació accessória de les disposicions judicials o administratives fermes que puguen afectar la seua vigència, eficàcia o validesa.

c) Qualsevol altra mesura que afecte l’aplicació dels instruments o actes que hagen sigut objecte d’inscripció en el registre.

4. Per a inscriure un pla, l’órgan que l’haja aprovat remetrà la documentació a què fa referència l’annex IX d’esta llei. A la vista de la documentació remesa, si esta està completa, l’encarregat del registre practicarà l’assentament i depositarà la documentació, i s’haurà d’emetre a este efecte el certificat registral, en un termini no superior a deu dies. Quan de l’examen de la documentació es deduïsca l’absència o la deficiència d’esta, l’encarregat del registre requerirà l’administració autonómica o municipal que hi haja remés l’instrument perquè aporte la documentació necessària en un termini no superior a deu dies.

5. La incorporació al registre, per mitjà del seu depósit i inscripció en la forma prevista, dels instruments de planejament habilitarà l’órgan competent per a disposar-ne la publicació, en la forma prevista en l’article 55 d’esta llei.

6. L’administració titular del registre posarà a disposició dels ciutadans, de forma gratuïta, la informació i la documentació accessible que existisca en este registre per mitjà de xarxes obertes de telecomunicació.

7. S’efectuarà la cancel·lació de la inscripció quan, per qualsevol circumstància, es produïsca la pèrdua de vigència de l’instrument de planejament urbanístic o de l’acte que va motivar l’anotació accessória. Igualment, es practicarà la cancel·lació de la inscripció dels béns i espais catalogats, quan perda el seu règim de protecció.

 

**Article 172. Contingut i efectes dels convenis urbanístics******[147]****

La subscripció de convenis urbanístics està subjecta a les limitacions d’esta llei i a les que deriven de les disposicions generals que els regulen en dret, en particular al que disposa la legislació de l’Estat sobre el sól, i a la legislació bàsica del règim local.

 

 

CAPÍTOL VII  
 Projectes d’urbanització

 

**Article 173. Projectes d’urbanització******[148]****

1. Els projectes d’urbanització defineixen els detalls tècnics de les obres públiques previstes pels plans que desenrotllen, als quals han d’ajustar-se. Es redactaran amb la precisió suficient per a poder executar-los fins i tot sota la direcció d’un tècnic diferent del seu redactor.

2. Les obres públiques d’urbanització s’ajustaran a un projecte d’urbanització aprovat prèviament. Este projecte, llevat que es tramite juntament amb el programa d’actuació, requereix informació pública, per vint dies com a mínim, amb adequada difusió perquè puga ser consultat per les persones i organismes afectats. L’acord aprovatori es publicarà en el Butlletí Oficial de la Província.

3. Les meres obres de reposició i manteniment i les accessóries d’una actuació aïllada, limitades a completar o esmenar la urbanització, s’autoritzaran directament, subjectes a llicència, si compleixen la normativa municipal que les regule.

 

**Article 174. Documentació i tramitació dels projectes d’urbanització******[149]****

1. Els projectes d’urbanització comprendran els documents següents:

a) Memória descriptiva de les característiques de les obres.

b) Plànols d’informació, de situació en relació amb el conjunt urbà, de projecte i de detall.

c) plec de condicions tècniques.

d) Mesuraments.

e) Pla d’etapes o fases de l’obra d’urbanització, la qual establirà les condicions necessàries per a, quan siga possible, rebre parcialment cada fase.

f) Els informes ambientals i les contramesures proposades sobre la incidència ambiental, en el seu entorn, de les actuacions própiament dites i de les que s’hagen de prendre durant el període d’obres.

g) Quadros de preus descompostos.

h) Pressupost d’execució material, amb detall de les unitats d’obra.

Els projectes d’urbanització que formen part de l’alternativa tècnica d’un programa d’actuació no inclouran els documents esmentats en els paràgrafs g i h, els quals hauran de ser inclosos en la proposició juridicoeconómica del programa.

2. Els projectes d’urbanització que es formulen independentment d’un programa s’han de tramitar d’acord amb el procediment establit per als estudis de detall en els termes que recull l’article 57 d’aquesta llei, sense que estiguen sotmesos a avaluació ambiental i territorial estratègica.

 

**Article 175. Pagament de les obres d’urbanització a càrrec dels propietaris beneficiats******[150]****

Quan l’administració execute obres d’infraestructures, dotacions o equipaments que doten amb algun dels serveis propis de la condició de solar parcel·les determinades, pot imposar als propietaris d’aquestes, mitjançant quotes d’urbanització regulades en l’article 149 d’aquesta llei, el pagament dels costos d’aquestes obres. En aquests casos l’administració ha de calcular les quotes de liquidació d’acord amb els criteris establits per al seu càlcul en el si d’un projecte de reparcel·lació, inclós un pla de pagaments para cadascun dels propietaris afectats. Als propietaris amb edificació construïda pot exigir-se’ls el pagament des de l’inici de les obres. A la resta de propietaris no pot exigir-se’ls el pagament de les quotes d’urbanització fins que la parcel·la de la qual cadascun siga titular adquirisca la condició de solar. En aquest cas, la finca quedarà afecta al pagament d’aquesta quota d’urbanització amb caràcter real, de conformitat amb el que hi ha establit en la legislació estatal del sól.

 

 

TÍTOL III  
 Gestió de l’edificació i la rehabilitació

 

CAPÍTOL I  
 Règim de solars, edificació directa, rehabilitació i actuacions aïllades

 

Secció I. Règim de solars i edificació

 

**Article 176. Règim dels terrenys subjectes a actuació aïllada**

1. En els solars o terrenys subjectes a actuació aïllada, mentres no siguen inclosos en un programa d’actuació o en un àmbit de reforma interior, els seus propietaris podran realitzar, gaudir i disposar de l’aprofitament subjectiu, i disposen de les alternatives següents:

a) Edificar-lo, si la qualificació urbanística de la seua parcel·la ho permet, i no tenen càrregues ni deures urbanístics pendents de pagar.

b) Transferir-lo, per a la seua materialització en sól apte per a aixó, quan l’ordenació urbanística afecte el seu terreny a una dotació pública.

c) Reservar-se’l, per a la posterior transferència, després de la cessió gratuïta prèvia del seu terreny a l’administració.

d) Sol·licitar l’expropiació, en les condicions i els supósits prevists per l’article 104 d’esta llei, després d’acreditar la impossibilitat legal de procedir a l’edificació o transferència de l’aprofitament reservat.

2. ****[151]**** En els àmbits d’actuacions aïllades, l’atorgament de la llicència urbanística per a la construcció de parcel·les o solars en sól urbà requereix, fins que no es desenvolupen programes, que el titular complisca les condicions següents:

a) Assumir, garantir i complir els compromisos establits en l’article 178.

b) Pagar, si escau, l’import dels cànons d’urbanització establits.

c) Transmetre a l’administració el sól dotacional necessari per a urbanitzar dotant la parcel·la amb la condició de solar, sense perjudici de servir-se d’aquesta cessió per a complir el que hi ha disposat en l’apartat següent o, alternativament, reservar-se l’aprofitament del sól cedit.

d) Adquirir els excedents d’aprofitament la construcció dels quals siga obligatória o que es pretenguen edificar.

El ple compliment de totes les condicions anteriors pel propietari d’una parcel·la urbana o d’un solar li reporta la patrimonialització de l’aprofitament urbanístic i la consegüent obligació de materialització amb subjecció al termini establit en la llicència o en aquesta llei.

 

**Article 177. Condició jurídica de solar. Adquisició i pèrdua******[152]****

1. Són solars les parcel·les legalment dividides o conformades que tenen característiques adequades per a servir de suport a l’aprofitament que els assigne el pla i estan, a més, urbanitzades d’acord amb les alineacions, rasants i normes tècniques establides per este.

2. Perquè les parcel·les tinguen la condició de solar, s’exigirà la seua dotació, almenys, amb estos servicis:

a) Accés rodat fins a estes per via pavimentada, les quals han d’estar obertes a l’ús públic, en condicions adequades, totes les vies a les quals limite.

No justifiquen la dotació d’este servici ni les rondes perimetrals dels nuclis urbans, respecte de les superfícies contigus amb els seus marges exteriors, ni les vies de comunicació d’estos nuclis entre si, excepte en els seus trams de travessia i a partir del primer encreuament d’esta amb carrer propi del nucli urbà, cap a l’interior d’este.

b) Subministrament d’aigua potable i energia elèctrica, amb els cabals i la potència suficients per a l’edificació prevista.

c) Evacuació d’aigües residuals a la xarxa de clavegueram connectada amb estació depuradora d’aigües residuals.

L’evacuació a sèquies o fosses sèptiques de les aigües residuals no justifica la dotació d’aquest servei. Tanmateix, en els supósits en què no s’estime justificada la instal·lació d’un sistema col·lector, bé per no suposar cap avantatge per al medi ambient o bé perquè la seua instal·lació implique un cost excessiu amb relació a la utilització de sistemes individuals, es poden utilitzar aquests sistemes individuals o altres sistemes adequats que impliquen un nivell de protecció ambiental equivalent a l’assolit mitjançant el sistema de clavegueram connectat amb estació depuradora.

d) Accés de vianants, vorada i enllumenat públic en, almenys, una de les vies a què limite la parcel·la.

3. Les parcel·les subjectes a una actuació integrada adquireixen la condició de solar quan, a més de disposar dels servicis expressats en l’apartat anterior, tinguen executades les infraestructures mínimes d’integració i connexió de l’actuació amb el seu entorn territorial, fins al punt de connexió amb les xarxes generals o en la forma estipulada pel programa d’actuació respecte a cada fase.

4. La condició de solar s’extingeix per la seua integració en actuacions de reforma, regeneració o renovació urbana que requerisquen noves operacions de transformació urbanística del sól.

 

**Article 178. Règim d’edificació dels solars******[153]****

1. Les parcel·les que no tinguen la condició de solar per a ser edificades requereixen la conversió prèvia en solar o que se’n garantisca suficientment la urbanització simultània a l’edificació, mitjançant la consolidació de l’import íntegre del cost de les obres d’urbanització necessàries i el compromís de no utilitzar l’edificació fins a la conclusió de les obres d’urbanització; cal incloure aquesta condició en les transmissions de propietat o ús de l’immoble. La llicència urbanística que autoritze la simultaneïtat ha d’estipular aquesta condició per a la seua eficàcia, que s’ha de fer també constar en les escriptures d’obra nova que s’atorguen i en les inscripcions que es practiquen.

Tanmateix, les edificacions preexistents a l’entrada en vigor d’aquesta llei en sól urbanitzable o urbà poden obtenir llicència d’ocupació o autorització d’iniciació de l’activitat sempre que, sent compatibles l’ús i l’edificació amb el planejament urbanístic, compten amb sistema d’evacuació i tractament d’aigües residuals o, a falta d’aixó, sistema de depuració integral d’aigües residuals, accés rodat i abastiment d’aigua potable.

2. Els solars o les parcel·les han de ser edificats, en els terminis i les condicions establides pel planejament, alçant i sufragant les càrregues d’urbanització que els graven i compensant, si escau, l’excedent d’aprofitament. Per als casos d’atribució d’increment d’aprofitament establit mitjançant la revisió o la modificació del pla, s’ha de satisfer la cessió de sól dotacional corresponent segons aquesta llei i la del percentatge d’aprofitament que correspon a l’administració, en els termes de l’article 77 d’aquesta llei.

3. Als efectes del que hi ha disposat en aquesta llei, s’entén per parcel·la la superfície delimitada d’acord amb el pla, susceptible de servir com a suport de l’edificació.

 

 

Secció II. Deure d’edificar, conservar i rehabilitar

 

**Article 179. El deure d’edificació******[154]****

1. Els propietaris de solars i edificis que s’han de rehabilitar han de sol·licitar llicència d’edificació en el termini establit en el pla o en el programa d’actuació. Si el pla no determina el termini, aquest ha de ser de dos anys des que el terreny haja adquirit la condició de solar, o de sis mesos des que s’haja emès l’ordre de conservació o rehabilitació corresponent.

Els propietaris de terrenys inclosos en l’àmbit d’una actuació aïllada en sól urbà han d’iniciar el procés d’edificació i, si escau, urbanització, en el termini establit en el pla. Si el pla no determina el termini, aquest ha de ser de dos anys des que siga possible la programació com a actuació aïllada.

Els plans han de fixar els terminis d’edificació de solars i, si escau, urbanització d’actuacions aïllades en sól urbà atenent les circumstàncies económiques, socials i d’ordenació urbana, sense que en cap cas aquest termini no puga ser superior a sis anys.

2. Els propietaris dels solars i els immobles assenyalats en el número 1 anterior han d’iniciar l’edificació o la rehabilitació, i, si escau, la urbanització, a què estiguen obligats i acabar-la en els terminis fixats pel pla o el programa i concretats en la llicència municipal. En defecte d’aquests terminis es considera que la persona interessada disposa d’un termini de sis mesos per a iniciar les obres i de vint-i-quatre mesos per a acabar-les, encara que s’admeten interrupcions en aquests terminis que no poden excedir, en total, de sis mesos.

3. Els ajuntaments en municipis de població de més de 10.000 habitants han delimitar àmbits a l’efecte de dictar ordres d’edificació, rehabilitació o execució d’actuacions aïllades, atenent a un estudi objectiu de la demanda real d’habitatge en la zona o, si escau, de sól per a activitats productives, i d’acord amb criteris materials o territorials, expressos i objectius de prioritat en el foment de l’edificació. Si els ajuntaments no delimitaren aquests àmbits en el termini d’un any des de l’entrada en vigor de la llei per la qual es modifica la Llei 5/2014, de 15 de juliol, de la Generalitat, d’ordenació del territori, urbanisme i paisatge, s’ha de presumir que aquest àmbit coincideix:

a) Amb el sól d’ús residencial del municipi efectivament urbanitzat abans de l’entrada en vigor de la Llei 6/94, reguladora de l’activitat urbanística.

b) Amb tot el sól urbà d’ús terciari o industrial.

En els municipis de població inferior a 10.000 habitants, la delimitació d’àmbits d’actuació i les obligacions derivades d’aquests, regulades en aquest precepte i concordants, és una facultat discrecional de l’ajuntament.

 

**Article 180. Deure de conservació i rehabilitació i inspecció periódica d’edificacions******[155]****

1. Els propietaris de construccions i edificis han de mantenir en condicions de seguretat, funcionalitat i habitabilitat, realitzant els treballs i obres necessàries per a conservar aquestes condicions o ús efectiu que permeten obtenir l’autorització administrativa d’ocupació o títol equivalent per a la destinació que els siga propi.

2. Els propietaris de tota edificació amb ús residencial destinat a habitatge d’antiguitat superior a cinquanta anys, en els termes i les condicions que haja determinat reglamentàriament la conselleria competent en matèria d’habitatge, han de promoure, almenys cada deu anys, la realització d’una inspecció tècnica, a càrrec de facultatiu competent que avalue l’estat de conservació de l’edifici.

3. Les inspeccions tècniques en edificis amb ús residencial s’han de fer d’acord amb el document informe d’avaluació de l’edifici, que preveu aspectes relatius a l’estat de conservació, peró també respecte a l’accessibilitat universal i a l’eficiència energètica segons els apartats següents:

a) Avaluació de l’estat de conservació de l’edifici reflectint els resultats de la inspecció, indicant els desperfectes apreciats en l’immoble, les seues possibles causes i les mesures prioritàries recomanables per a assegurar-ne l’estabilitat, la seguretat, l’estanquitat i la consolidació estructurals, o per a mantenir-ne o rehabilitar-ne les dependències adequant-les a l’ús a què es destinen.

b) Avaluació de les condicions bàsiques d’accessibilitat universal i no-discriminació de les persones amb diversitat funcional per a l’accés i utilització de l’edifici, establint si és susceptible o no de realitzar ajustos raonables per a satisfer-les.

c) Avaluació de l’eficiència energètica de l’edifici, amb el contingut i mitjançant el procediment que s’establisca reglamentàriament.

4. L’eficàcia a efectes administratius de l’informe d’avaluació de l’edifici, d’ús residencial, en requereix la inscripció en el registre autonómic habilitat a aquest efecte.

5. Els propietaris d’edificis d’ús residencial que pretenguen acollir-se a ajudes públiques amb l’objectiu d’emprendre obres de conservació, accessibilitat universal o eficiència energètica, han de disposar de l’informe d’avaluació de l’edifici corresponent amb anterioritat a la formalització de la petició de l’ajuda corresponent.

6. La conselleria competent en matèria d’habitatge podrà exigir als propietaris l’exhibició de l’informe d’avaluació de l’edifici i que estiga vigent. Si aquest no s’ha efectuat, pot fer-lo d’ofici a costa dels obligats. Així mateix tindrà la potestat per a la iniciació, la instrucció i la resolució dels procediments sancionadors derivats de l’incompliment d’aquesta obligació, regulats en l’article 264.2 d’aquesta llei.

Els ajuntaments poden igualment exigir l’exhibició o l’emissió de l’informe d’avaluació si es posa de manifest la possible existència de danys estructurals o perill per a les persones o les coses, a l’efecte de dictar les ordenes d’execució corresponents.

7. La resta dels propietaris de construccions i edificis amb tipologies i usos no residencials de més de cinquanta anys han de fer la inspecció tècnica a què es refereix l’apartat 3.a d’aquest article almenys cada deu anys, en els termes i les condicions que reglamentàriament es determine.

 

**Article 180 bis. Deure de dotació de serveis urbanístics bàsics i d’incorporació de mesures d’integració paisatgística******[156]****

1. Els propietaris, i la resta d’obligats d’acord amb la legislació del sól de l’Estat, d’edificacions que siguen susceptibles d’albergar usos residencials, industrials o terciaris, estiguen situades en sól urbà, urbanitzable o no urbanitzable, tenen l’obligació de dotar els terrenys sobre els quals s’ubica l’edificació dels serveis urbanístics bàsics, en els termes següents:

a) En el cas d’edificacions en sól urbà, han de realitzar les actuacions necessàries per a dotar els terrenys sobre els quals s’erigeixen de la condició de solar, d’acord amb l’article 177 d’aquesta llei, bé siga mitjançant llicència urbanística o programa d’actuació integrada o aïllada.

b) En el cas d’edificacions en sól urbanitzable, han de realitzar les actuacions necessàries per a dur a terme la transformació urbanística dels terrenys fins que adquirisquen la condició de solar d’acord amb el títol II del llibre II de la llei. A falta d’aixó, i fins que es realitze la urbanització, han de dotar els terrenys dels serveis urbanístics exigibles per a les edificacions en sól no urbanitzable.

c) En el cas d’edificacions en sól no urbanitzable han de disposar dels serveis urbanístics en els termes establits en l’article 197 d’aquesta llei, si es tracta d’edificacions aïllades, o segons el que hi ha disposat en els articles 210 i següents, si es tracta d’edificacions que han d’incloure’s en àmbits subjectes a una actuació de minimització d’impactes.

2. Les actuacions sobre les edificacions en sóls urbanitzables sense programació i en sóls no urbanitzables a què es refereix l’apartat anterior, han d’incorporar les mesures d’integració paisatgística necessàries per a complir el que preceptuen l’article 20.2 del text refós de la Llei de sól i rehabilitació urbana, aprovat pel Reial decret legislatiu 7/2015, de 30 d’octubre, i els articles 8 i 196 d’aquesta llei. Aquesta obligació també pot incloure actuacions sobre elements ornamentals i secundaris de l’immoble, pretendre la restitució de l’aspecte originari d’aquests o coadjuvar a la millor conservació.

3. En els sóls urbans o urbanitzables el compliment d’aquests deures s’ha d’efectuar a través dels procediments de transformació urbanística regulats en el títol II del llibre II d’aquesta llei; a aquest efecte s’ha d’aprovar el projecte d’urbanització corresponent.

En sóls consolidats per l’edificació preexistent es podran aprovar projectes d’obres ordinàries que no tinguen per objecte desenvolupar íntegrament el conjunt de les determinacions del pla o ordenació, fins i tot sense necessitat de programa d’actuació. Aquestes obres s’han de finançar mitjançant contribucions especials, altres mecanismes de finançament que puga preveure la legislació sectorial d’aplicació o quotes d’urbanització de les regulades en l’article 149 d’aquesta llei sempre que doten de la condició de solar les parcel·les afectades. Si les obres finançades així donen de profit per a una posterior actuació integrada, els propietaris que les hagen sufragat tenen dret, en el si d’aquesta, que se’ls compense pel seu valor actual. El mateix dret tenen els propietaris afectats per programacions successives dels seus terrenys.

En aquest cas les quotes d’urbanització i la seua imposició o modificació han de ser aprovades per l’administració actuant, sobre la base del projecte d’obres, a què s’han d’unir una memória justificativa i un compte detallat i justificat que s’ha de sotmetre a audiència prèvia dels afectats abans de la seua aprovació pel ple municipal o s’han de tramitar junt amb el projecte de reparcel·lació.

4. Fins que els sóls no adquirisquen la condició de solar, no poden atorgar-se llicències d’obra major. No obstant aixó, les edificacions preexistents a l’entrada en vigor d’aquesta llei en sól urbanitzable o urbà poden obtenir llicència d’ocupació o autorització d’iniciació de l’activitat sempre que, sent compatibles l’ús i l’edificació amb el planejament urbanístic, disposen d’un sistema d’evacuació i tractament d’aigües residuals o, a falta d’aixó, sistema de depuració integral d’aigües residuals, accés rodat i abastiment d’aigua potable.

 

**Article 181. Límit del deure de conservació i rehabilitació**

1. Els propietaris dels edificis i els altres obligats segons la legislació estatal de sól han de sufragar el cost de les obres de conservació i rehabilitació que les construccions esmentades requerisquen per a complir el que disposen els articles anteriors, fins a l’import determinat pel límit del deure normal de conservació.

2. Quan una administració ordene al propietari d’un immoble l’execució d’obres de conservació o rehabilitació que excedisquen d’este límit, l’obligat podrà optar per la demolició de l’immoble, llevat que estiga catalogat, o per exigir a aquella que sufrague, pel que fa a l’excés, el cost parcial de les obres, constitutiu d’este.

3. S’entén que les obres mencionades en el paràgraf anterior excedeixen el límit del deure normal de conservació quan el seu cost supere la mitat del valor d’una construcció de nova planta, amb semblants característiques i la mateixa superfície útil que la preexistent, realitzada amb les condicions imprescindibles per a autoritzar la seua ocupació. Si no es tracta d’un edifici, sinó d’una altra classe de construcció, este límit es xifrarà, en tot cas, en la mitat del cost d’erigir o implantar una nova construcció de les mateixes dimensions, en condicions d’ús efectiu per a la destinació que li siga propi.

 

**Article 182. Ordres d’execució d’obres de conservació i d’obres d’intervenció i expropiació dels immobles que incomplisquen aquestes ordres.******[157]****

1. Les obligacions de l’ajuntament amb relació a les ordres d’execució seran:

a) Dictar les mencionades ordres d’execució d’obres de reparació, conservació i rehabilitació dels edificis deteriorats i dels immobles que estiguen en condicions deficients per a ser utilitzats.

b) Prendre les mesures necessàries per a exercir, si escau, la tutela i defensa dels interessos de les persones inquilines.

2. Els órgans de la Generalitat competents en matèria de patrimoni cultural immoble podran, oït l’ajuntament, dictar les ordes a què fa referència l’apartat anterior respecte a edificis catalogats.

3. Les ordes d’execució poden comminar, així mateix, a la neteja, tanca, retirada de cartells o altres elements impropis de l’immoble.

4. Dins del termini assenyalat en l’orde d’execució, que no podrà superar els sis mesos, el propietari pot sol·licitar la llicència de rehabilitació o demolició, llevat que l’edifici estiga catalogat. També pot proposar alternatives tècniques per a les obres o sol·licitar raonadament una prórroga en la seua execució.

5. L’incompliment injustificat de l’orde faculta l’administració per a adoptar una d’estes mesures:

a) Execució subsidiària a costa de l’obligat, fins al límit del deure de conservació.

En compliment de la funció social de la propietat, si el propietari fera cas omís de dos requeriments consecutius de l’administració, l’alcalde quedarà habilitat per a acordar la declaració d’utilitat pública o interès social de l’immoble i iniciar el procediment de la seua expropiació. La propietat serà restituïda en el seu dret quan el titular d’aquesta, després d’acreditar el seu títol, sol·licite la llicència municipal pertinent en el cas d’edificació o rehabilitació i haja satisfet les despeses generades por l’execució subsidiària, en el cas que aquesta haja estat duta a terme per l’Administració.

b) Imposició de fins a deu multes coercitives, amb periodicitat mínima mensual, per valor màxim, cada una d’estes, d’un dècim del cost estimat de les obres ordenades. L’import de les multes coercitives es destinarà preferentment a cobrir els gastos que genere l’execució subsidiària de l’orde incomplida, i s’imposaran amb independència de les sancions que corresponga per la infracció o infraccions comeses.

c) Convocatória de procediment d’execució substitutória, en els termes establits per als programes d’actuació aïllada en substitució del propietari per incompliment del deure d’edificar.

6. Així mateix, en cas d’incompliment pel propietari del deure de rehabilitar, qualsevol interessat podrà iniciar els procediments establits en els articles 185 i 186 d’esta llei.

 

**Article 183. Ordres d’adaptació a l’entorn******[158]****

Els plans poden disposar l’obligatorietat d’executar obres d’adaptació dels edificis a l’entorn. Les ordres d’execució que es dicten en compliment d’aquestes disposicions se subjectaran al règim establit en els articles anteriors. Aquestes ordres s’hauran de referir a elements ornamentals i secundaris de l’immoble, pretendre la restitució del seu aspecte originari o coadjuvar a la seua millor conservació.

 

 

Secció III. Règim d’edificació i rehabilitació forçosa i en substitució del propietari

 

**Article 184. Declaració d’incompliment i règim d’edificació forçosa******[159]****

1. En el cas d’haver-se superat els terminis per a edificar esmentats en l’article 179 d’aquesta llei, l’ajuntament ha de dictar una ordre individualitzada d’edificació o rehabilitació en els àmbits d’actuació esmentats en aquest article, d’acord al procediment següent:

a) A instància d’un particular interessat, després de la presentació d’un document que fonamente el presumpte incompliment d’edificació en termini sobre la base de la informació arreplegada a l’efecte dels registres públics administratius, en virtut del dret d’informació establit en la legislació estatal de sól.

b) D’ofici, per l’ajuntament, després de la detecció del transcurs dels terminis establits per a satisfer el deure d’edificar.

c) L’ordre s’ha de sotmetre a informació pública pel termini d’un mes mitjançant un anunci en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en un periódic de la província d’àmplia difusió, s’ha de notificar simultàniament o prèviament de manera expressa a la propietat i als titulars de drets reals i se’ls ha d’atorgar el termini de dos mesos per tal que:

1) S’hi oposen, al·legant que no hi ha incompliment, que aquest no és imputable a la propietat, sinó a una decisió administrativa o qualsevol altre motiu que convinga al seu dret.

2) Es comprometen a sol·licitar una llicència en un termini màxim addicional i improrrogable d’altres dos mesos i efectivament a edificar atorgant fiança del 5 % del cost de les obres mitjançant la presentació del projecte bàsic d’edificació preceptiu.

3) Manifesten la seua voluntat d’adherir-se, si és el cas, al règim concertat amb el promotor que siga seleccionat en concurrència pública en el règim de substitució forçosa regulat en aquesta llei. En aquest cas poden rebre, mitjançant reparcel·lació horitzontal forçosa, parts o departaments construïts de l’edifici en funció dels costos de construcció o rehabilitació que sufraguen o del valor de la finca aportada de la qual són titulars, en justa proporció dels beneficis i càrregues que l’actuació concertada comporta.

2. L’ordre ha d’advertir el propietari i els titulars de drets reals que, si no sol·liciten una llicència en els termes establits en el punt 2 anterior i efectivament construeixen o s’adhereixen a l’execució concertada, o si els informes tècnics i jurídics municipals impedeixen la concessió de la llicència, decaurà automàticament la facultat addicional atorgada per a la sol·licitud i el procediment de declaració d’incompliment continuarà amb les conseqüències indicades en aquest capítol.

3. De forma simultània a l’emissió de l’ordre, l’ajuntament ha de tramitar i declarar de forma expressa la caducitat de les llicències atorgades en el solar o edifici de què es tracte en els casos que hagen excedit els terminis establits en el pla, en el programa d’actuació o en aquesta llei.

L’ajuntament ha d’inscriure l’immoble en el registre municipal de solars i edificis que s’han de rehabilitar i ha de comunicar al registre de la propietat l’ordre d’edificació dictada per a fer-ho constar mitjançant nota al marge.

4. Les corporacions públiques i les empreses que posseeixen solars o immobles destinats a ampliacions d’edificis o instal·lacions necessàries per a l’activitat productiva existent en aquests, poden retenir-los sense edificar per terminis superiors als previstos, per autorització de l’ajuntament, amb un informe previ de la conselleria competent en urbanisme i, si és el cas, de la d’indústria o comerç.

5. Transcorregut el termini de dos mesos, l’administració ha de resoldre:

a) Admetent el compromís de sol·licitud de llicència i edificació del solar per la propietat. En cas d’incompliment d’aquestes obligacions, es confiscaria la finança i continuaria el procediment d’acord amb els següents preceptes.

b) Declarant l’incompliment del deure, en el cas que aixó quede demostrat per causes imputables al propietari. Així mateix, s’ha d’inscriure en el registre municipal de solars i edificis que s’han de rehabilitar, s’ha de triar el règim d’edificació forçosa mitjançant substitució forçosa, venda forçosa o expropiació forçosa, segons convinga als interessos públics, i s’ha de comunicar al registre de la propietat per a la inscripció. La declaració comporta la minoració establida en l’apartat 4 de l’article 103 d’aquesta llei.

c) No obstant la lletra anterior, abans de la resolució d’incompliment i després de la subscripció d’un conveni entre l’ajuntament i el propietari, es pot acordar la convocatória d’un concurs de programes d’actuació aïllada en la modalitat d’execució amb pagament de parts de l’edificació en règim de propietat horitzontal, sense efectuar la declaració d’incompliment i sense aplicació de la sanció establida en l’article 103.4 d’aquesta llei.

6. La inexistència del registre municipal assenyalat no afecta la validesa i eficàcia de les resolucions declaratóries d’incompliment ni l’obligació de l’administració actuant de comunicar-les al registre de la propietat d’acord amb el que disposa la legislació del sól d’Estat.

 

**Article 185. Declaració d’incompliment del deure d’edificar o rehabilitar per iniciativa privada******[160]****

1. L’execució per substitució forçosa s’ha de realitzar mitjançant l’aprovació d’un programa d’actuació aïllada que ha d’executar l’adjudicatari seleccionat en règim de pública concurrència. El règim de substitució forçosa legitima a qualsevol persona física o jurídica, amb capacitat suficient, per a promoure un programa d’actuació per a l’edificació d’un solar, la rehabilitació d’un edifici i, si escau, la realització de les obres d’urbanització.

2. El procediment per a la selecció de l’adjudicatari, amb l’anàlisi previ de la viabilitat económica del desenvolupament de l’actuació, s’ha iniciar, d’ofici o a instància de particular, per l’alcalde mitjançant la convocatória de concurs d’acord amb el que estableix l’article 186 d’aquesta llei, en el que disposa aquesta per a programes d’actuació aïllada i, supletóriament, la regulació de les actuacions integrades.

3. Si queda desert el concurs, l’ajuntament pot canviar la forma de gestió per venda forçosa o expropiació forçosa o s’ha de convocar novament concurs en el termini de sis mesos, amb rebaixa del preu tipus establit per a la licitació en un 25 %. Si el segon concurs també queda desert, l’ajuntament, en el termini de sis mesos des de la resolució que declare desert el concurs, ha d’iniciar el procediment per a la venda forçosa o l’expropiació forçosa.

 

**Article 186. Programa d’actuació aïllada en substitució de la persona propietària******[161]********[162]****

1. Amb la declaració de l’incompliment de deure d’edificar o rehabilitar o l’admissió del règim derivat de la subscripció del conveni establit en l’apartat 5.c de l’article 184, l’alcaldia haurà de convocar d’ofici, per iniciativa municipal o a instàncies de particular interessat, concurs per a l’aprovació d’un programa d’actuació aïllada i la selecció d’adjudicatari, en què s’ha d’establir la modalitat d’execució substitutória en la modalitat d’expropiació forçosa, en la de reparcel·lació forçosa o bé, indistintament, en les dues, i s’ha d’aprovar a aquest efecte el plec de condicions, en les quals han de figurar, com a mínim, els següents criteris d’adjudicació:

a) En la modalitat d’execució substitutória mitjançant l’aplicació de l’expropiació forçosa, proposta pels concursants de preu que cal satisfer per l’adjudicatari, que, en cap cas, pot ser inferior al valor que a efectes expropiatoris corresponga a la parcel·la o solar.

b) En la modalitat d’execució substitutória mitjançant l’aplicació de la reparcel·lació forçosa, proposta pels concursants de pagament al propietari per la seua parcel·la amb parts determinades de l’edificació resultant de valor equivalent i atribuint-se a l’adjudicatari parts de l’edificació de valor equivalent al total dels costos de l’execució de l’actuació, formalitzades en règim de propietat horitzontal.

c) Termini màxim per a l’execució de l’edificació i, si escau, les obres d’urbanització.

d) Preus màxims de venda o arrendament de l’edificació resultant.

e) Percentatge d’habitatges de protecció pública que cal integrar en l’edificació, en el cas d’actuacions de renovació o regeneració urbana d’ús global residencial.

f) Garantia definitiva del compliment del deure d’edificar.

2. La valoració d’aquests criteris d’adjudicació ha de representar, almenys, un 80 % del total de la valoració establida en el plec de condicions. La diferència entre el criteri de major valor i el de menor no pot superar el 15 %.

3. La convocatória s’ha de publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i, durant els terminis establits en l’apartat número 4 següent, poden presentar-se proposicions amb el contingut documental previst en l’article 166 d’aquesta llei i de conformitat amb les regles següents:

a) Qualsevol persona física o jurídica està legitimada per a formular un programa d’actuació aïllada, edificatória o rehabilitadora, en substitució del propietari i pretendre l’adjudicació de la seua execució. L’agent edificador o rehabilitador ha de disposar de les prerrogatives i obligacions de l’adjudicatari dels programes d’actuació aïllada i edificatoris i, en alló no previst, és aplicable alló que s’ha establit respecte de l’agent urbanitzador d’actuacions integrades, amb les especificitats própies dels programes d’actuació aïllada.

b) El contingut del programa d’actuació aïllada en substitució forçosa del propietari ha d’adequar-se a les especificitats del seu objecte i, en concret, a l’obligació del promotor de costejar totalment l’execució, per conveni amb la propietat o per causa del procediment obert en funció de l’incompliment d’aquesta, i han d’incloure els documents propis un programa d’actuació aïllada en els termes establits en l’article 166 d’aquesta llei.

4. El concurs per a l’aprovació del programa d’actuació aïllada i selecció de l’adjudicatari per substitució forçosa constarà de dues fases:

a) Una primera, de termini de dos mesos de duració, per a la presentació d’alternatives tècniques en plica oberta per tots els particulars que ho desitgen, i han de romandre en exposició pública totes les presentades pel termini mínim d’un mes a partir de l’acabament de l’anterior mitjançant anunci en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en un periódic de gran difusió. Transcorregut aquest termini, en el termini màxim d’altres dos mesos, amb l’emissió prèvia dels informes tècnics municipals que es consideren necessaris, l’ajuntament ha de seleccionar una alternativa tècnica justificada en els factors establits en el plec de condicions que afecten l’alternativa tècnica.

b) Una segona fase, de termini de duració de dos mesos, per a la presentació, en plica tancada, de les propostes de conveni, proposicions juridicoeconómiques i memóries de viabilitat económica i, si escau, de sostenibilitat económica, referits a l’alternativa tècnica seleccionada.

Transcorregut aquest termini, en els deu dies següents es procedirà a l’obertura de pliques, i quedaran en exposició pública totes elles durant vint dies per a demanar eventuals al·legacions respecte d’aixó.

c) Ultimats els terminis anteriors, en el període màxim de dos mesos, l’ajuntament, amb l’emissió prèvia dels informes tècnics preceptius, adjudicarà el programa d’actuació edificatória o rehabilitadora a aquella proposta que complisca millor els requisits establits en el plec de condicions.

5. L’aprovació dels programes d’actuació aïllada té, per a la parcel·la, el solar o edifici que cal rehabilitar, els efectes següents:

a) En la modalitat de reparcel·lació forçosa o voluntària, l’adjudicació de la parcel·la o solar en proindivís a l’efecte de la seua distribució en règim de propietat horitzontal, en la proporció resultant a l’adjudicatari del concurs junt amb el propietari o propietaris i l’ocupació de la parcel·la per aquell, a l’efecte de la realització de les obres. En el cas de no subscripció del conveni establit en l’apartat 5.c de l’article 184 d’aquesta llei, de la part que li corresponga a la propietat s’ha de descomptar aquella de valor equivalent a la sanció per incompliment del deure, d’acord amb el que estableix l’apartat 4 de l’article 103 d’aquesta llei, i s’ha d’atribuir l’edificació resultant a l’ajuntament en el procés de reparcel·lació forçosa.

b) En la modalitat d’expropiació forçosa, l’obtenció de la parcel·la o el solar per l’adjudicatari del concurs, amb el deute previ del seu import, valorat d’acord amb els criteris establits en la legislació estatal de sól, a l’efecte de la seua edificació com a propietari nou, en els termes establits en el programa d’actuació aprovat. Del valor de l’expropiació, la part corresponent a la minoració per incompliment del deure d’edificar, si escau, urbanitzar o rehabilitar, d’acord amb el que estableix l’apartat 4 de l’article 103 d’aquesta llei, correspon a l’administració.

c) Constitució de garantia per un import mínim del cinc per cent de l’import de les càrregues del programa d’actuació, incloent-hi els costos d’urbanització.

 

**Article 187. Modalitats de participació dels propietaris******[163]****

1. En el supósit de l’actuació en règim concertat regulada en l’article 184.1.c.3, els propietaris afectats per l’actuació poden participar-hi pagant la part económica que els corresponga o que acorden amb el promotor d’aquesta, i han de rebre, mitjançant reparcel·lació horitzontal, parts o departaments construïts de l’edifici en justa proporció de beneficis i càrregues respecte de l’aportació i adjudicació.

2. En el supósit de l’actuació en règim concertat regulada en l’article 184.1.c.3 d’aquesta llei, i de manera obligada en el de l’edificació forçosa sense concert, les persones afectades poden participar-hi i han de rebre, mitjançant reparcel·lació horitzontal, dependències construïdes, sense aportació dinerària, a canvi de les seues primitives propietats, en règim d’equidistribució.

3. Els assisteix, així mateix, el dret d’autoexcloure’s de l’actuació i rebre una compensació monetària pels seus béns, d’acord amb la legislació estatal en matèria de valoracions, sense assumir els riscos i els beneficis d’aquella.

 

**Article 187 bis. Venda forçosa******[164]****

1. Amb la declaració d’incompliment del deure d’edificar, si l’ajuntament ha escollit la forma d’actuació per venda forçosa, inicia aquest procediment i pot fer servir la subhasta o el concurs.

2. L’acord de l’órgan competent de l’ajuntament ha de resoldre la caducitat de les llicències que, si escau, s’hagen atorgat, i la impossibilitat per als propietaris de prosseguir el procés edificatori i, si escau, urbanitzador, i també la declaració d’utilitat pública i la necessitat d’ocupació a l’efecte expropiatori. L’acord ha de contenir la valoració de l’immoble d’acord amb la legislació vigent en matèria de valoracions.

3. La convocatória de la subhasta o el concurs ha d’iniciar-se en un termini no superior a dos mesos des de la data de la resolució de la declaració d’incompliment del deure d’edificar o rehabilitar, i ha de contenir el preu mínim de licitació, els terminis per a edificar i complir les obligacions urbanístiques pendents, i la garantia que ha de prestar l’adjudicatari, en quantitat no inferior al 25 % del valor del solar.

4. La convocatória de la subhasta o el concurs s’ha de publicar en el butlletí oficial de la província corresponent, i ha d’incloure les característiques de l’immoble i les condicions d’adjudicació.

Els criteris pels quals ha de regir-se el concurs han de ser, almenys, els establits per aquesta llei per a l’adjudicació de programes d’actuació aïllada.

5. Si s’adjudica el bé, l’ajuntament o el que opta al concurs o a la subhasta seleccionat han d’atorgar escriptura pública de venda forçosa sense necessitat del consentiment de l’anterior propietari.

A més del contingut ordinari, en l’escriptura s’ha d’incorporar un certificat de les condicions del concurs o la subhasta, de l’expedient tramitat i del document acreditatiu del pagament o consignació del preu i, si escau, de les indemnitzacions i pagaments a tercers.

L’adquirent ha de comprometre’s a iniciar l’edificació en el termini d’un any, i aquest compromís s’ha d’inscriure en el Registre de la Propietat.

6. En el cas que es declare deserta la primera licitació, s’ha de convocar un segon concurs o subhasta en el termini de dos mesos, amb rebaixa del tipus en un 25 % del preu corresponent al propietari, sense que el preu de l’immoble siga inferior al valor corresponent a l’efecte expropiatori. En la convocatória del segon concurs, el preu de licitació s’ha d’incrementar amb les despeses que hi ha hagut en el primer.

7. Si la segona convocatória de la subhasta o del concurs també es declara deserta, l’ajuntament, en un termini no superior a tres mesos, pot adquirir l’immoble pel preu de l’última licitació, amb destinació al patrimoni municipal de sól.

8. El preu obtingut en la licitació s’ha de lliurar al propietari, una vegada resoltes les càrregues dels immobles i deduïdes les despeses de gestió ocasionades i l’import de les sancions imposades per incompliment.

9. Després del concurs o la subhasta, la declaració de parcel·la o solar com d’edificació forçosa no s’ha d’anul·lar ni cancel·lar fins que s’acredite el compliment de les condicions d’adjudicació. Si aquestes no se satisfan en els terminis establits, l’ajuntament pot disposar la confiscació de la garantia prestada i l’expropiació de l’immoble, i de l’obra parcialment realitzada, si escau.

 

**Article 187 ter. Expropiació forçosa per incompliment del deure d’edificar******[165]****

Amb independència de les facultats regulades en aquest capítol, l’ajuntament pot acordar en qualsevol moment, després de la declaració de l’incompliment del deure d’edificació, l’expropiació forçosa dels immobles no edificats en termini, i en aquest cas quedaria en suspens el procediment de substitució forçosa o venda forçosa, des del moment de la declaració en l’expedient de la necessitat d’ocupació.

 

**Article 187 quater. Iniciació de les actuacions per a l’edificació forçosa i subrogació de la Generalitat******[166]****

1. El dictat de l’ordre individualitzada d’edificació o rehabilitació, la declaració d’incompliment i la convocatória i la resolució dels concursos i les subhastes regulats en aquest capítol a l’efecte de l’edificació de solars o rehabilitació d’edificis, poden acordar-los d’ofici els ajuntaments o a instància de tercers interessats a participar en el procés edificatori o rehabilitador. Amb aquest efecte el particular ha de presentar a l’ajuntament un document que justifique l’incompliment del deure del propietari de l’immoble, sobre la base de la informació demanada a l’efecte a l’administració competent, per raó del dret d’informació establit en la legislació estatal del sól.

També pot presentar documentació comprensiva d’una memória tècnica i jurídica, que justifique l’interès general de l’actuació d’acord amb els criteris objectius de l’actuació basats en el foment de l’edificació que, si escau, haja aprovat l’ajuntament, i també els terminis previsibles per a fer-ho. Aquesta memória ha d’anar acompanyada d’un document acreditatiu de constitució d’una garantia provisional, per import mínim del 2 % del cost total estimat de les obres objecte de l’actuació proposada. Si el propietari sol·licita llicència, s’adhereix al procés d’edificació per substitució forçosa o es declara l’incompliment del deure d’edificació, el promotor final de l’obra ha de compensar els costos d’aquesta fiança. El particular que va instar el procediment perd la fiança si no es declara l’incompliment, pel fet d’haver-hi causes justificades de la no-edificació o, si una vegada convocats els processos de concurs i subhasta, no s’hi presenta cap oferta vàlida.

2. Si l’ajuntament no incoa l’expedient de declaració d’incompliment del deure d’edificar o rehabilitar, o paralitza la seua tramitació per un termini superior a dos mesos, el tercer instant, per a les actuacions d’ús residencial, podrà sol·licitar a la conselleria competent en matèria d’habitatge la subrogació de la Generalitat a l’empara de l’article 60 Llei 7/1985, de 2 d’abril, reguladora de les bases del règim local o entaular els processos judicials que li assistisquen. ****[167]****

 

**Article 187 quinquies. Actuació fora de les àrees d’actuació delimitades******[168]****

En cas d’incompliment dels deures de rehabilitació o edificació en els terminis indicats pel pla fora dels àmbits d’actuació regulats en l’article 179 d’aquesta llei, els ajuntaments també poden aplicar les facultats establides en aquest capítol sempre que justifiquen les raons d’interès públic que obliguen a la tramitació, i l’existència de demanda de l’edificació corresponent. Han d’obtenir un dictamen favorable del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, de forma prèvia a decretar l’incompliment, sobre l’efectiva existència de l’incompliment i sobre la concurrència de raons d’interès públic que justifiquen l’aplicació d’aquest article.

 

 

CAPÍTOL II  
 Situació de ruïna i intervenció en edificis catalogats

 

**Article 188. Situació legal de ruïna**

1. És procedent declarar la situació legal de ruïna quan el cost de les reparacions necessàries per a tornar l’estabilitat, seguretat, estanquitat i consolidació estructurals a un edifici o construcció, manifestament deteriorat, o per a restaurar en este les condicions mínimes que permeten el seu ús efectiu, supere el límit del deure normal de conservació. No es considerarà, a estos efectes, el cost de la realització d’obres relatives a l’accessibilitat o a la restitució de l’eficiència energètica en els termes exigits per la legislació estatal.

2. És procedent, així mateix, la declaració de ruïna, quan el propietari acredite haver complit puntualment el deure d’inspecció periódica realitzant diligentment les obres recomanades, almenys, en dos ocasions consecutives, i el cost d’estes, unit al de les obres que estiguen pendents de realitzar, supere el límit del deure normal de conservació, i que s’aprecie una tendència constant i progressiva en el temps a l’augment de les inversions necessàries per a la conservació de l’edifici.

3. Correspon als ajuntaments declarar la situació legal de ruïna, els quals incoaran el procediment d’ofici o com a conseqüència de denúncia formulada per qualsevol interessat. En les actuacions se citaran els ocupants legítims de la construcció i als titulars de drets sobre esta que consten en els registres públics, així com els órgans competents quan resulte afectat el patrimoni históric. A este efecte, a la iniciació del procediment se sol·licitarà un certificat registral, l’expedició del qual es farà constar per nota marginal. De la mateixa manera, es farà constar la declaració de la situació legal de ruïna, a l’efecte de la qual es remetrà al registre de la propietat la cópia de la resolució de declaració de ruïna.

4. La declaració de la situació legal de ruïna ha de disposar les mesures necessàries per a evitar eventuals danys físics i, a més, proposar la declaració d’incompliment per l’amo del seu deure urbanístic de conservació o manifestar, raonadament, la improcedència d’aixó últim. La proposta de declarar l’incompliment del deure de conservació, formulada juntament amb la declaració de ruïna legal, no serà definitiva ni produirà efecte sense amb audiència prèvia dels interessats i la resolució de l’alcalde dictada a la vista de les al·legacions presentades.

No hi ha incompliment del deure de conservació si la ruïna legal és causada per força major, fet fortuït o culpa de tercer, ni quan l’amo tracte d’evitar-la amb el manteniment adequat i l’ús cuidadós de l’immoble, reparant els seus desperfectes amb raonable diligència.

5. La declaració de ruïna legal respecte a un edifici no catalogat, ni objecte d’un procediment de catalogació, determina per al seu amo l’obligació de rehabilitar-lo o demolir-lo, a la seua elecció.

6. Si la situació legal de ruïna es declara respecte a un edifici catalogat, o objecte del procediment de catalogació, el propietari haurà d’adoptar les mesures urgents i imprescindibles per a mantindre’l en condicions de seguretat. L’administració podrà concertar amb el propietari la seua rehabilitació. En defecte d’acord, pot ordenar-li que l’efectue, i atorgar-li l’ajuda corresponent.

 

**Article 189. Amenaça de ruïna imminent**

1. Quan l’amenaça d’una ruïna imminent pose en perill la seguretat pública o la integritat del patrimoni arquitectónic catalogat, l’ajuntament podrà acordar les mesures que estime necessàries per a garantir l’estabilitat i seguretat de l’edifici, i ordenar el desallotjament o adoptar les mesures urgents i necessàries per a previndre o evitar danys en els béns públics o a les persones. Excepcionalment, podrà ordenar la demolició, quan esta siga imprescindible per a impedir perjuís majors.

2. L’ajuntament serà responsable de les conseqüències que comporte l’adopció injustificada d’estes mesures, sense que aixó eximisca el propietari de la íntegra responsabilitat en la conservació dels seus béns d’acord amb les exigències de la seguretat, al qual seran repercutits els gastos realitzats per l’ajuntament, fins al límit del deure normal de conservació.

3. L’adopció de les mesures cautelars disposades per l’ajuntament per a evitar la ruïna imminent no pressuposen la declaració de la situació legal de ruïna, peró determinen l’inici del procediment per a la seua declaració d’acord amb el que estableix l’article 188 d’esta llei.

4. L’adopció de les mesures cautelars a què fa referència este article determinarà la incoació automàtica d’un procediment contradictori per tal de determinar l’eventual incompliment, per part del propietari, del deure de conservació de l’edificació, d’acord amb els articles 184 i 185 d’esta llei.

 

**Article 190. Intervenció en àmbits o edificis catalogats******[169]****

1. Les actuacions d’intervenció sobre edificis, immobles i àmbits patrimonialment protegits o catalogats, que tinguen transcendència patrimonial de conformitat amb la normativa de protecció del patrimoni cultural, han de ser expressament autoritzades per llicència d’intervenció o disposades per ordre d’execució municipal.

2. Si l’actuació d’intervenció afecta béns inscrits en l’Inventari general de patrimoni cultural valencià o en tràmit d’inscripció, l’autorització correspon, en l’exercici de les seues atribucions, a l’órgan competent en patrimoni históric, la legislació del qual és d’obligada observança.

 

**Article 191. Pèrdua o destrucció d’elements catalogats**

1. Quan per qualsevol circumstància resulte la pèrdua o destrucció d’un immoble o edifici catalogat, el terreny subjacent romandrà subjecte al règim propi de la catalogació.

2. La pèrdua o destrucció d’un edifici catalogat, mediant incompliment del deure normal de conservació, determinarà l’expropiació de l’immoble segons el que preveu esta llei, amb les conseqüències previstes en l’article 103.

 

 

CAPÍTOL III  
 Edificacions fora d’ordenació i zones semiconsolidades

 

**Article 192. Fora d’ordenació**

1. Els plans expressaran quines construccions erigides amb anterioritat a estos han de quedar en situació de fora d’ordenació, per manifesta incompatibilitat amb les seues determinacions, en les que només s’autoritzaran obres de mera conservació.

2. En defecte de previsió expressa del pla, s’entendran fora d’ordenació les edificacions que presenten alguna d’estes característiques:

a) Ocupar el viari públic previst pel pla.

b) Ocupar els espais lliures previstos pel pla, llevat que es tracte de construccions que puguen harmonitzar amb un entorn enjardinat i només ocupen una porció minoritària de la seua superfície.

3. Així mateix, els plans han d’establir el règim transitori per a la realització d’obres i activitats en edificis que, fins i tot sense quedar en situació de fora d’ordenació, no siguen plenament compatibles amb les seues determinacions. Es poden admetre obres de reforma i de millora i canvis objectius d’activitat, sempre que la nova obra o activitat no accentue la inadequació al planejament vigent ni comporte la completa reconstrucció d’elements disconformes amb el planejament.

L’excés de construcció sobre l’aprofitament objectiu previst pel pla, que, per ser transitóriament compatible amb les seues previsions, puga mantindre’s fins a la seua reedificació, no es computarà com a aprofitament adjudicat al seu titular quan es determinen les cessions o els costos d’urbanització que a este corresponguen, ni es tindrà en compte quan es calculen els estàndards dotacionals exigibles o l’edificabilitat consumida respecte a la total assignada a la zona o sector en què estiga situada la construcció.

 

**Article 193. Concepte de situacions semiconsolidades**

1. La parcel·lació del pla procurarà respectar aquells usos i edificacions lícits existents que siguen conformes al nou planejament i s’ajusten a les seues alineacions o s’hi integren sense desajustos rellevants.

2. Amb este fi, en el pla o en el projecte de reparcel·lació que el desenrotlle es delimitarà la parcel·la neta que servisca de suport a l’ús o edificació, amb el seu espai funcionalment annex, la qual es delimitarà d’altres parts de la finca originària susceptibles d’integrar-se en altres parcel·les o elements urbans. La forma i la dimensió de la parcel·la neta serà coherent amb les característiques generals de l’ordenació projectada, quant a la seua relació espacial amb l’edifici. També s’ajustarà a les necessitats funcionals de l’illa i carrer en què s’integre, i harmonitzarà amb el parcel·lari previst.

3. La superfície de parcel·la neta, quan continga una edificació lícita que haja de conservar-se, no computa dins de l’àmbit o el sector en l’aplicació dels aprofitaments tipus o regles d’equidistribució o altres índexs o estàndards generals. ****[170]****

 

**Article 194. Tractament de les situacions semiconsolidades en la reparcel·lació******[171]****

1. S’han d’adjudicar al seu antic titular les parcel·les netes lícitament consolidades. L’adjudicació a favor del seu propietari de la parcel·la neta s’ha d’efectuar en tot cas com a nova finca registral i la resta de la finca ha de ser sempre inclosa en el projecte de reparcel·lació, siga quin siga el posicionament del propietari respecte del programa. Tanmateix, es por adjudicar a un tercer comptant amb l’acceptació de l’antic propietari.

2. L’excés d’edificació consolidat fora d’ordenació no consumeix aprofitament ni computa com a adjudicació encara que quede en propietat i en benefici del seu antic titular.

 

**Article 195. Deures urbanístics dels propietaris en situacions semiconsolidades**

1. La persona propietària de l’edifici consolidat ha de contribuir al pagament de les quotes d’urbanització en la part de serveis, obres o instal·lacions que no tinga en funcionament o la qualitat de la qual es millore substancialment. A aquest efecte, de la quota que li correspondria en la reparcel·lació s’ha de deduir la part corresponent als serveis, obres o instal·lacions ja preexistents en servei. L’administració actuant ha de redactar una memória económica justificativa a aquest efecte. ****[172]****

2. La resta de càrregues d’urbanització, que excedisca la part susceptible de ser liquidada de conformitat amb l’apartat anterior, si és assumit per tercers afectats, es traduirà en aprofitament de conformitat amb el coeficient de canvi aplicable.

3. Els beneficis abans regulats són renunciables, en tot o en part, si el propietari prefereix la immediata liquidació de les seues obligacions urbanístiques en el si del programa corresponent.

 

 

TÍTOL IV  
 Règim del sól no urbanitzable i del sól urbanitzable sense programa d’actuació

 

CAPÍTOL I  
 Normes generals per a la gestió territorial en el sól no urbanitzable

 

**Article 196. Normes d’aplicació directa a les construccions i edificacions en el sól no urbanitzable******[173]****

1. Les edificacions situades en el sól no urbanitzable hauran de ser concordes amb el seu caràcter aïllat i adequades a l’ús, explotació i aprofitament a què es vinculen, i harmonitzar amb l’ambient rural i el seu entorn natural, d’acord amb les regles que el planejament aplicable determine per a integrar les noves construccions en les tipologies tradicionals de la zona o més adequades al seu caràcter.

2. Mentres no existisca pla que ho autoritze, no podrà edificar-se amb una alçària superior a dos plantes mesurades en cada punt del terreny natural, sense perjuí de les altres limitacions aplicables.

3. No podran alçar-se construccions en llocs próxims a carreteres, vies pecuàries o altres béns de domini públic, sinó d’acord amb el que establisca la legislació específicament aplicable.

4. Totes les edificacions i activitats que s’implanten per primera vegada en sól no urbanitzable s’han d’ajustar a l’ordenació aprovada, han de disposar de sistemes adequats de depuració dels abocaments i residus que generen i han de complir l’annex inclós en aquesta llei i la resta de la normativa de prevenció d’incendis forestals.

5. Totes les edificacions i activitats implantades a l’entrada en vigor d’aquesta llei l’ús de les quals es regularitze a través dels sistemes de minimització d’impacte de l’article 210 i següents, a través de la disposició transitória de regularització d’activitats industrials en sól no urbanitzable o de qualsevol altra via que la legislació puga preveure a aquest efecte, han de disminuir el risc d’incendis forestals complint les regles de l’annex d’aquesta llei únicament en la mesura que ho exigisca el pla municipal de prevenció d’incendis sense impedir la viabilitat del procés de legalització.

 

**Article 197. Ordenació d’usos i aprofitaments en el sól no urbanitzable******[174]****

1. La zonificació del sól no urbanitzable pot preveure, en funció de les seues característiques i amb caràcter excepcional, els usos i aprofitaments següents:

a) Edificacions, construccions i instal·lacions necessàries per a l’activitat agropecuària i forestal i les seues corresponents activitats complementàries d’acord amb la legislació agropecuària, adequades per a l’ús corresponent relacionat amb l’explotació per a la qual se sol·licita autorització. Almenys la mitat de la parcel·la ha de quedar lliure d’edificació o construcció, exceptuant els hidrants de reg, arquetes per a allotjar vàlvules, estacions meteorológiques i de telecontrol, a més de construccions per a capçals de reg localitzat que no ocupen més de 12 m² associats a captacions d’aigua legalment establides, així com els hivernacles, excepte aquells destinats a la pública concurrència i els que inutilitzen el sól agrari. Aquesta superfície lliure d’edificació ha de mantenir-se en el seu ús agrari o forestal, o amb les seues característiques naturals própies. També s’admet, amb les mateixes exigències, l’ús i les instal·lacions necessàries per a la cria particular o comercial d’animals, inclosos els de companyia, sempre que s’ajusten a la normativa sectorial aplicable.

Aquestes edificacions en cap cas poden albergar cuines, banys o dormitoris i en general els serveis destinats a realitzar-hi usos residencials o lúdics. En aplicació dels articles 231 i següents, les administracions públiques han de vetlar pel derrocament de les edificacions que, construïdes amb fins agropecuaris, són usades per a usos residencials o lúdics, fora de perill del que estableixen els articles 210 i següents per a les edificacions preexistents.

b) Habitatge aïllat i familiar, complint els requisits següents:

1.r Es permet, excepcionalment, edificar en parcel·les de perímetre ininterromput que, tant en la forma com en la superfície, comprenguen la mínima exigible segons el planejament, que en cap cas no ha de ser inferior a una hectàrea per habitatge.

2.n La superfície ocupada per l’edificació no ha d’excedir mai el 2 % de la superfície de la finca rústica; la resta ha d’estar i mantenir-se amb les característiques naturals que li són própies o en cultiu. No obstant aixó, el pla pot permetre serveis complementaris de l’habitatge familiar, sense obra de fàbrica sobre la rasant natural, la superfície de la qual no excedisca el 2 % de la superfície de la finca rústica en què es realitze.

3.r L’edificació ha d’estar situada fora dels cursos naturals d’escolaments i s’han de respectar les masses d’arbratge existent i la topografia del terreny.

4.t S’exigeix una previsió suficient d’abastiment d’aigua potable, una adequada gestió dels residus i un tractament adequat de les aigües residuals que impedisca la contaminació del sól. Els costos d’aquestes infraestructures o instal·lacions van a càrrec del propietari.

5.è La construcció no ha de formar nucli de població, d’acord amb el que hi ha establit en el planejament urbanístic, i queden prohibides les agrupacions d’habitatges en una mateixa parcel·la, i també les que tinguen característiques própies dels habitatges col·lectius.

En el cas que es tracte d’habitatges aïllats i unifamiliars vinculats a l’activitat agropecuària i complementària, mitjançant un informe favorable de la conselleria competent en matèria d’agricultura, basat en exigències de l’activitat agropecuària, pot eximir-se justificadament els habitatges rurals del compliment dels requisits regulats en l’apartat b, 1.r i 2.n, en qualsevol cas, peró, han de guardar proporció amb l’extensió i les característiques d’aquests i quedar directament vinculats a les explotacions agropecuàries corresponents.

Sense perjudici del que hi ha establit en el paràgraf anterior, per a l’autorització d’aquests habitatges rurals, és preceptiu que el planejament urbanístic o, si escau, la modificació d’aquest haja delimitat justificadament les zones en què siga possible la realització d’aquestes edificacions i que, en tot cas, tinguen l’informe favorable de la conselleria competent en matèria d’agricultura amb caràcter previ a l’atorgament de la llicència d’obres.

La conselleria competent en matèria d’agricultura, només ha d’emetre un informe favorable per a aquells habitatges que estiguen vinculats a una explotació agropecuària d’una dimensió mínima d’una unitat de treball agrari o si el titular té la condició d’agricultor professional, segons la legislació agrària vigent, sempre que se’n justifique la necessitat i la idoneïtat de la ubicació.

c) Explotació de pedreres, extracció d’àrids i de terres o de recursos geológics, miners o hidrológics, que es regularan per mitjà de plans territorials o urbanístics adequats i amb capacitat per a ordenar usos. És imprescindible el manteniment d’una franja de com a mínim cinc-cents metres d’ample al voltant de tot l’àmbit de l’explotació amb prohibició expressa de l’ús residencial, llevat que l’adopció de mesures correctores permeta reduir aquesta amplària. Si escau, es permetrà la realització de construccions i instal·lacions destinades a la transformació de la matèria primera obtinguda de l’explotació que convinga territorialment emplaçar prop del seu origen natural.

d) Generació d’energia renovable, en els termes que establisca la legislació sectorial i el planejament territorial i urbanístic.

e) Activitats industrials i productives, d’emplaçament necessari en el medi rural. Només pot autoritzar-se la implantació de les activitats següents:

1.r Indústries que, per exigència de la normativa que les regule, hagen d’ubicar-se allunyades de les zones residencials o terciàries, i no hi haja, en un radi de cinc quilómetres, amb centre en el de la parcel·la on es pretenga realitzar l’activitat, sól amb classificació i qualificació aptes per a ubicar-la. La parcel·la ha de tenir un perímetre ininterromput que delimite una superfície no inferior a una hectàrea i, en tot cas, amb el 50 % lliure d’edificació i ocupació, dedicat a l’ús agrari o forestal efectiu.

2.n Activitats de transformació i comercialització de productes del sector primari no compreses en l’apartat a d’aquest article, que, tenint en compte la seua especial naturalesa i característiques, necessiten emplaçar-se prop de les parcel·les d’origen de la matèria primera, en una parcel·la no inferior a una hectàrea de perímetre ininterromput i, en tot cas, amb el 50 % lliure d’ocupació i dedicat a l’ús agrari o forestal efectiu.

3.r Indústries de baixa rendibilitat per unitat de superfície que requerisquen dedicar gran part d’aquesta a depósit, emmagatzematge o assecament de mercaderies a l’aire lliure i que requerisquen una parcel·la d’una superfície mínima d’una hectàrea, en recinte de perímetre ininterromput que, en tot cas, ha de tancar-se adequadament i, com a regla general, mitjançant pantalla vegetal.

f) Activitats terciàries o de serveis. Només pot autoritzar-se la implantació de les activitats següents:

1.r Establiments d’allotjament turístic i restauració, quan s’acredite que l’emplaçament dista més de cinc quilómetres del sól vacant amb qualificació apta per a contenir aquests usos i, a més, concórrega alguna d’aquestes circumstàncies: la conveniència de la situació aïllada de l’establiment per al gaudi del medi natural i del paisatge o l’oportunitat de la seua situació a partir de la línia d’edificació de les carreteres, per a la prestació de servei als usuaris d’aquestes, amb justificació de les instal·lacions i els serveis establits en les necessitats objectives del trànsit rodat i de la compatibilitat amb l’ordenació sectorial de la carretera de què es tracte. Els establiments d’allotjaments turístics no tenen característiques urbanes ni han de propiciar la formació de nuclis de població.

Quan la implantació d’aquests usos siga d’interès per al desenvolupament turístic rural o puga escometre’s mitjançant la recuperació del patrimoni arquitectónic radicat en el medi rural, pot exceptuar-se el requisit de distància mínima abans mencionat, i també el de parcel·la mínima a què es refereix aquest article, amb un informe previ favorable de l’órgan competent en matèria de turisme.

2.n Centres recreatius, esportius, d’oci, i també instal·lacions d’empreses dedicades al turisme actiu i d’aventura, quan s’acredite suficientment que escau implantar-los en el medi rural, per estar relacionats amb les característiques de l’entorn natural o requerir grans superfícies de sól no edificat per al desenvolupament, i sempre que col·laboren a la sostenibilitat i al manteniment del medi rural no afectat directament per l’actuació.

3.r Campaments de turisme i instal·lacions semblants o equivalents de caràcter turístic, regulats per la legislació de turisme i que no propicien, per les seues característiques i emplaçament, la formació de nuclis de població o de característiques urbanes.

4.t Activitats culturals i docents, assistencials, religioses i benèfiques, centres sanitaris i científics, i serveis funeraris i cementeris, quan, a més de complir la normativa sectorial que les regule específicament, s’acredite suficientment, en raó a les seues característiques concretes, la procedència de l’emplaçament aïllat i la impossibilitat d’ubicar-los en sóls amb qualificació urbanística idónia del municipi afectat.

5.è Plantes per al tractament, la valoració, el depósit i l’eliminació de residus que, per les seues característiques, hagen d’emplaçar-se allunyades d’àrees habitades.

6.è Obres, infraestructures i instal·lacions própies de les xarxes de subministraments, transports i comunicacions, d’emplaçament necessari en el sól no urbanitzable, excepte si estan vinculades amb l’activitat agropecuària, que es consideren incloses en l’apartat a d’aquest article.

7.è Estacions de subministrament de carburants i àrees de servei de les carreteres, que s’han de tramitar per la normativa establida en aquest títol IV quan no estiguen expressament delimitades pel planejament o ordenació sectorial de la via.

2. La parcel·la exigible per a les actuacions terciàries o de serveis en el medi rural serà almenys de mitja hectàrea de perímetre ininterromput. No es considerarà que el perímetre queda interromput si la parcel·la està dividida per camins rurals o vies pecuàries. Tampoc es considerarà interromput quan la parcel·la està dividida per altres elements territorials de domini públic i tinga almenys mitja hectàrea a cada costat d’aquest domini públic. Haurà de quedar el 50 % de la superfície de la parcel·la lliure d’ocupació per l’activitat, considerant la superfície total de la parcel·la, en el primer cas, i la superfície de cada una de les parts situades a un costat i a l’altre del domini públic, en el segon cas. Aquest percentatge no serà aplicable als campaments de turisme, als centres recreatius, esportius o d’oci que, per les seues característiques, requerisquen ocupar a l’aire lliure una gran superfície d’instal·lacions sense edificar. ****[175]****

3. Per a qualsevol ús i aprofitament s’ha d’exigir una previsió suficient de l’abastiment d’aigua potable i una completa evacuació, recollida i depuració dels residus i d’aigües residuals. Les previsions han de constar en els preceptius documents tècnics per a obtenir les corresponents autoritzacions i s’ha de fer menció expressa de la seua execució en el corresponent certificat final d’obra o instal·lació. El cost que puga implicar l’extensió de les xarxes d’aquests o altres serveis és a càrrec del promotor.

 

**Article 198. Actes d’ús i aprofitament en el medi rural**

L’administració i els particulars podran realitzar actes d’ús i aprofitament en el sól no urbanitzable en els casos previstos en este capítol, amb el compliment dels requisits hi establits i d’acord amb els principis i criteris establits en el títol I, del llibre I d’esta llei, a les determinacions del planejament territorial o urbanístic i a les resolucions administratives corresponents.

 

**Article 199. Actuacions promogudes per les administracions públiques territorials**

1. En les actuacions promogudes per les distintes administracions públiques territorials, directament o sota el seu control, per mitjà dels seus concessionaris o agents, per a l’execució d’obres públiques o construccions i instal·lacions de servici públic essencial o activitats d’interés general, que necessiten ubicar-se en el sól no urbanitzable, s’observarà el que preveu la legislació sobre ordenació territorial i urbanística, en la legislació reguladora del servici o activitat que s’ha d’implantar i en la legislació de règim local.

2. Quan les construccions, obres i instal·lacions siguen promogudes pels concessionaris o agents de l’administració, es requerirà que el sol·licitant acredite davant de l’ajuntament corresponent el títol jurídic que empare esta condició d’agent públic per la qual promou l’actuació en el desenrotllament i explotació de l’activitat normal de servici públic.

3. Les actuacions a què fa referència l’apartat anterior no estan subjectes a declaració d’interés comunitari; a més, tampoc estaran subjectes a llicència municipal aquelles obres, servicis i instal·lacions que, d’acord amb la seua legislació sectorial, n’estiguen exemptes.

4. La llicència municipal urbanística que s’atorgue podrà imposar, si és el cas, l’exigència de compartir per diferents empreses públiques o privades les instal·lacions autoritzades, d’acord amb la normativa sectorial específica corresponent. També podrà imposar l’exigència d’adoptar les mesures que es consideren necessàries per a evitar o reduir el seu impacte paisatgístic en el medi rural.

5. Quan, per a poder exercir les competències respectives sectorials, estes administracions necessiten establir noves determinacions en l’ordenació urbanística vigent, hauran de promoure plans especials o catàlegs de béns i espais protegits en els termes que preveu esta llei.

 

**Article 200. Actuacions promogudes pels particulars******[176]****

1. Estan subjectes a llicència urbanística municipal i, si escau, a prèvia declaració d’interès comunitari, en els termes que preveu aquest capítol, els actes d’ús i aprofitament que promoguen els particulars en el sól no urbanitzable.

No estan subjectes a llicència municipal els treballs habituals de l’activitat agropecuària, com ara arrancada i nova plantació de cultius permanents, les instal·lacions de reg en parcel·la que comprenen els hidrants i caps de reg localitzat, arquetes per a allotjar vàlvules, estacions meteorológiques i de telecontrol; com també les estructures lleugeres no permanents per a la producció agropecuària i forestal.

2. No es podran atorgar llicències municipals, ni d’obres ni d’activitat, que legitimen usos i aprofitament en sól no urbanitzable que, en els casos i per mitjà de les tècniques regulades en este capítol, estiguen subjectes a un informe previ, declaració d’interés comunitari o autorització corresponent, fins que conste en l’expedient la seua emissió i, si és el cas, s’acredite el compliment de les condicions imposades per estos.

3. La sol·licitud de les llicències que autoritzen actes d’edificació en sól no urbanitzable que requerisquen la declaració d’interés comunitari prèvia, hauran d’incorporar esta declaració juntament amb la sol·licitud.

4. Les llicències que autoritzen actes d’edificació en el sól no urbanitzable s’atorguen condicionades a la inscripció en el Registre de la Propietat de la vinculació de la superfície mínima de parcel·la, parcel·les o part d’elles, exigible urbanísticament per a la construcció que s’autoritza, com també la conseqüent indivisibilitat d’aquesta, les altres condicions imposades en la llicència i, si escau, en la declaració d’interès comunitari. En el cas d’explotacions agropecuàries o forestals, no es requereix vincular totes les parcel·les que constitueixen l’explotació que justifica la necessitat de la construcció, sinó únicament la superfície urbanísticament requerida per a la seua autorització. No obstant aixó, aquestes edificacions no poden alterar l’ús i l’activitat que s’hi desenvolupe i que justificaven la seua autorització.

5. En tot cas, el transcurs del termini previst legalment per a atorgar la llicència municipal en estos casos tindrà efectes desestimatoris, i es considerarà denegada l’autorització.

6. No podran iniciar-se obres o instal·lacions en el medi rural sense que abans s’obtinguen les llicències municipals per al seu funcionament lícit.

 

**Article 201. Activitats, actes d’ús i aprofitament en el sól no urbanitzable subjectes a llicència municipal sense la declaració d’interés comunitari prèvia**

1. Els actes d’ús i aprofitament en sól no urbanitzable previstos en l’article 197, paràgrafs a, b i c d’esta llei, seran autoritzables per l’ajuntament per mitjà de l’atorgament de les llicències municipals corresponents, sense declaració d’interés comunitari prèvia. En estos casos, a més dels informes o les autoritzacions legalment exigibles, les conselleries competents per raó de la matèria hauran d’emetre informes, i les condicions incloses en estos s’hauran d’incorporar en les llicències corresponents. La sol·licitud d’estos informes o autoritzacions la efectuarà l’ajuntament després de comprovar la compatibilitat urbanística de l’actuació sol·licitada.

2. ****[177]**** Sense perjudici de la sol·licitud d’aquells altres informes que es consideren necessaris per aplicació de la normativa sectorial o per les característiques própies de la sol·licitud, l’ajuntament, abans d’atorgar la llicència d’obres, ha de sol·licitar els informes següents:

a) En els supósits de l’article 197.a d’aquesta llei, ha de sol·licitar un informe de la conselleria competent en matèria d’agricultura, ramaderia, caça, gestió del medi natural o animals domèstics, en funció de l’ús i de la seua ubicació. Excepte per a les activitats de manteniment i conservació de les estructures i les infraestructures per a la producció agropecuària que no alteren les prestacions de la infraestructura mateixa, ni s’altere l’ús i l’aprofitament del sól no urbanitzable. En aquest cas s’ha de sotmetre al règim de declaració responsable.

b) En els supósits de l’article 197.c d’aquesta llei, ha de sol·licitar un informe de la conselleria competent en matèria d’urbanisme, medi ambient i en matèria de carreteres.

c) Si l’ús o l’aprofitament s’ubica en el sól no urbanitzable protegit, serà preceptiu l’informe de la conselleria competent en matèria d’urbanisme i, si escau, el de l’administració competent per raó dels valors que determinen la protecció d’aquest sól. Excepte per a les activitats de manteniment i conservació de les estructures i les infraestructures per a la producció agropecuària que no alteren les prestacions de la infraestructura mateixa, ni s’altere l’ús i l’aprofitament del sól no urbanitzable. En aquest cas s’ha de sotmetre al règim de declaració responsable.

3. La reutilització d’arquitectura tradicional per a la implantació d’allotjament turístic rural, cellers, almàsseres i establiments de restauració o assimilats en vivenda rural o construcció agrària o industrial legalment edificada, està exempta de declaració d’interès comunitari, peró subjecta a informe vinculant de les conselleries competents en matèria de turisme, d’urbanisme, d’agricultura i de carreteres, si és el cas, com també a llicència municipal. Les sol·licituds realitzades a l’empara d’este precepte podran comportar una ampliació de fins a un vint per cent de l’edificació legalment construïda.

 

**Article 202. Activitats que requereixen declaració d’interés comunitari******[178]********[179]****

1. La Generalitat intervé en l’autorització d’usos i aprofitaments en sól no urbanitzable, dins dels límits i en les condicions establides en aquesta llei, per mitjà d’una declaració d’interès comunitari amb caràcter previ a la llicència municipal, en els supósits previstos en l’article 197, paràgrafs d, e i f d’aquesta llei. Així mateix, serà exigible obtindre declaració d’interès comunitari per a la implantació d’aquestes activitats en edificacions existents, així com per a la modificació de les ja atorgades. Tot aixó, amb les excepcions establides en els supósits previstos en els apartats següents.

2. No requeriran declaració d’interès comunitari els usos i els aprofitaments que estiguen previstos expressament en els instruments de planejament següents:

a) Els que siguen objecte d’assignació per mitjà de plans especials, sense que aixó eximisca del pagament del corresponent cànon.

b) Els que vinguen atribuïts per un pla d’acció territorial, sense que aixó eximisca del pagament del corresponent cànon.

c) Els que, excepcionalment, vinguen atribuïts en els instruments d’ordenació ambiental previstos en la normativa d’espais naturals protegits que qualifiquen el sól com a protegit, requerint-se en aquest cas, amb caràcter previ a la implantació de l’ús o l’aprofitament corresponent, l’informe favorable de la conselleria competent en matèria d’espais naturals i de paisatge.

3. No requereixen declaració d’interès comunitari els usos i aprofitaments en sól no urbanitzable comú en els supósits següents:

a) En els municipis que l’estratègia territorial de la Comunitat Valenciana considera sistema rural.

b) En els municipis que l’estratègia territorial de la Comunitat Valenciana considera franja intermèdia del territori, sempre que aquest sól compte amb un planejament adaptat a aquesta llei i, de forma expressa, que declare l’exoneració d’aquesta declaració en part del terme municipal, per presentar característiques própies de la ruralitat, atenent criteris demogràfics, d’accessibilitat, económics i socials. I, en tot cas, en aquests municipis i sense adaptació prèvia del planejament, per a aquelles activitats de transformació i comercialització de productes del sector primari agrícola o forestal que, tenint en compte la seua especial naturalesa i característiques, necessiten emplaçar-se prop de les parcel·les d’origen de la matèria primera, en una parcel·la no inferior a una hectàrea de perímetre ininterromput i, en tot cas, amb el cinquanta per cent lliure d’ocupació i dedicat a l’ús agrari o forestal.

4. S’han d’eximir de la declaració d’interès comunitari en sól no urbanitzable comú:

a) Les instal·lacions d’energies renovables següents:

1.r Aquelles que compten amb un pla especial aprovat que ordene específicament aquests usos vinculats a la utilització racional dels recursos naturals en el medi rural.

2.n Les instal·lacions generadores d’energia renovable destinades a autoconsum, amb un informe previ de la conselleria competent en matèria d’energia.

3.r Les instal·lacions d’energia renovable, quan l’energia siga obtinguda, almenys en un cinquanta per cent, a partir de recursos, productes i subproductes de la própia activitat agrària de l’explotació, i es genere un nivell elevat d’autosuficiència per a l’explotació agrària. En aquests casos, s’ha de sol·licitar informe de les conselleries competents en matèria d’agricultura, ramaderia, caça, gestió del medi natural o animals domèstics, en funció de l’ús, aprofitament i de la seua ubicació, i de la conselleria competent en matèria d’energia, en funció de la racionalitat de l’aprofitament energètic proposat.

4.t *Derogat*****[180]****

b) Els usos i aprofitaments en el medi rural relatius a les activitats agràries complementàries següents:

1.r Allotjament de turisme rural, establiment de restauració o assimilats, sempre que l’actuació supose la recuperació de patrimoni arquitectónic tradicional o el pla urbanístic estiga adaptat a aquesta llei i la superfície construïda de l’actuació no supere els 500 m2.

2.n Cellers de vi, almàsseres o altres instal·lacions de la industria agroalimentària que:

i) Complisca amb les determinacions de la legislació sectorial.

ii) Es tracte de recuperació de patrimoni arquitectónic tradicional o la superfície construïda de l’actuació no supere 800 m² de sostre sobre rasant i 600 m² de soterrani. Així mateix, si l’ordenació del sól no urbanitzable està adaptada a aquesta llei o expressament ho preveu un pla d’acció territorial o un programa de paisatge s’aplicarà l’exempció de declaració d’interès comunitari si la superfície de sostre construïda no supera els 2000 m² sobre rasant i 1200 m² de soterrani.

iii) Més del cinquanta per cent de la matèria primera agrària empleada provinga de l’explotació en què s’ubica la construcció.

iv) La parcel·la o parcel·les vinculades de l’explotació del titular que tinguen una superfície mínima igual o superior a mitja hectàrea i, en tot cas, amb el 70 % lliure d’edificació i ocupació, dedicat a l’ús agrari o forestal efectiu.

Les instal·lacions, parts d’aquestes o els béns d’equip per a la producció hauran d’estar integrats en la construcció, i s’haurà d’acreditar una adequada gestió dels residus sólids, de les aigües residuals i dels subproductes generats per l’activitat. ****[181]****

5. Als efectes d’aquesta llei, s’entén per arquitectura tradicional el resultat de la utilització de materials i tècniques constructives característiques de la zona en què s’ubica, sempre que siga adequat a les necessitats funcionals per a les quals es va construir. Les sol·licituds realitzades a l’empara d’aquest precepte podran comportar una ampliació d’un vint per cent de l’edificació legalment construïda.

6. Les actuacions que, d’acord amb aquest article, queden eximides de declaració d’interès comunitari hauran de sol·licitar, amb caràcter previ a l’atorgament de la llicència municipal, un informe de la conselleria competent en matèria d’urbanisme i ordenació del territori i de les administracions les competències de les quals puguen resultar afectades per la implantació d’aquestes actuacions.

7. En les modificacions de les declaracions d’interès comunitari, la conselleria competent en matèria d’urbanisme, amb un informe previ en matèria de territori i paisatge, haurà de determinar en cada cas concret si les modificacions requereixen obtindre una nova declaració i, en aquest cas, si aquesta declaració ha de seguir el mateix procediment legal previst per a ser aprovada.

Sense perjudici del que s’ha dit més amunt, no serà necessari obtindre una nova declaració d’interès comunitari en els supósits següents:

a) Quan la modificació consistisca en la reforma de les edificacions i instal·lacions autoritzades per una declaració prèvia i no existisca un increment de l’aprofitament ni de l’ocupació de l’activitat atorgat per aquesta.

b) Quan la modificació tinga per objecte un canvi d’ús sense incidència sobre el territori i el paisatge, circumstància que haurà de justificar la persona interessada en la seua sol·licitud.

En els dos casos, es requereix la incorporació a l’expedient municipal dels informes en matèria d’urbanisme, de territori i de paisatge que es pronuncien expressament sobre la concurrència de les circumstàncies expressades en els apartats anteriors. La falta d’emissió d’aquests informes en el termini de tres mesos permetrà a la persona interessada iniciar el procediment de declaració d’interès comunitari.

 

**Article 203. Règim general de la declaració d’interés comunitari******[182]****

1. La declaració d’interés comunitari atribueix usos i aprofitaments en el medi rural. Esta declaració haurà d’estar motivada i fundar-se en:

a) Una valoració positiva de l’activitat sol·licitada.

b) La necessitat d’emplaçament en el medi rural.

c) La major oportunitat i conveniència de la localització proposada davant d’altres zones del medi rural.

d) La utilització racional del territori.

2. La justificació de la necessitat d’emplaçament en el medi rural es realitza valorant la inviabilitat d’ubicar l’activitat en un altre tipus de sól del propi terme municipal o dels municipis contigus, a aquest efecte, s’aporten plans de classificació i qualificació de sól dels diferents planejaments municipals en què s’identifica la ubicació de la parcel·la en què es proposa l’activitat i la fitxa de gestió aplicable als sóls en què càpia l’ús urbanístic pretés. També es valora la incidència de l’activitat en el desenvolupament sostenible o en la recuperació natural de les zones deprimides, la compatibilitat de l’actuació amb la infraestructura verda i el paisatge, la proximitat de l’activitat a les xarxes d’infraestructures ja existents i la contribució de l’activitat a millorar els nivells d’ocupació laboral de la zona. L’anterior s’entén sense perjudici d’altres paràmetres que puguen ser tinguts en compte per a la justificació particularitzada de la necessitat d’emplaçament respecte de cada activitat concreta que es puga realitzar en el medi rural.

3. L’autorització d’usos i aprofitaments en sól no urbanitzable mitjançant la declaració d’interès comunitari requereix l’elaboració d’un instrument de paisatge, el contingut del qual s’ha d’adaptar a la mena d’actuació proposada i al paisatge on se situa. Si, d’acord amb la legislació ambiental, fora necessària l’avaluació d’impacte ambiental del projecte, aquesta s’ha de fer en la tramitació de la llicència substantiva del projecte que corresponga, d’acord amb el que establisca en la seua legislació sectorial. A més, en aquells supósits en què l’actuació comporte una major concentració de població, de vehicles pesants, amb remolc, autocaravanes o similars, han d’efectuar una anàlisi dels efectes que generen i proposar solucions que les mitiguen, per tal de millorar la mobilitat sostenible de l’actuació amb l’entorn. ****[183]****

4. Les declaracions d’interés comunitari no podran contindre pronunciaments contradictoris ni incompatibles amb el document d’avaluació ambiental que siga procedent emetre segons la legislació sectorial, ni amb els continguts en els informes preceptius emesos en matèria de patrimoni cultural, quan algun d’estos fora preceptiu d’acord amb la seua legislació sectorial.

 

**Article 204. Cànon d’ús i aprofitament en les declaracions d’interés comunitari******[184]****

1. La declaració d’interés comunitari estarà vinculada a una activitat concreta i obligarà el promotor o propietari a pagar el corresponent cànon d’ús i aprofitament i a complir la resta de compromisos assumits i determinats en esta.

2. El cànon d’ús i d’aprofitament s’ha d’establir en la declaració d’interès comunitari, a proposta de l’ajuntament, per una quantia equivalent al 2 % dels costos estimats de les obres d’edificació i de les obres necessàries per a la implantació dels serveis a què es refereix l’últim paràgraf de l’article 197 d’aquesta llei. La fixació del cost de les obres, i conseqüentment del cànon, té un caràcter provisional fins que no es fixe definitivament en els pressuposts dels projectes d’edificació i d’urbanització, en el moment de concessió de la llicència municipal. El cànon es merita una sola vegada en ocasió de l’atorgament de la llicència urbanística, i l’ajuntament pot acordar, a sol·licitud de la persona interessada, el fraccionament o l’ajornament del pagament, sempre dins del termini de vigència concedit. L’atorgament de prórroga del termini a què es refereix l’article 205 d’aquesta llei no comporta cap cànon urbanístic nou.

3. L’ajuntament pot proposar l’exempció del pagament del cànon d’ús i aprofitament quan es tracte d’activitats beneficoassistencials, sanitàries o culturals i sense ànim de lucre acreditat suficientment, o la reducció fins a un 50 % quan es tracte d’activitats industrials, productives, generadores d’energies renovables, terciàries o de serveis susceptibles de crear ocupació de forma significativa, amb relació a l’ocupació local. L’impagament dóna sempre lloc a la caducitat de la declaració d’interès comunitari i de la llicència urbanística. La percepció del cànon correspon als municipis i les quantitats ingressades per aquest concepte s’han d’integrar en el patrimoni municipal del sól.

 

**Article 205. Termini de l’ús i aprofitament en les declaracions d’interés comunitari******[185]****

1. La conselleria competent en matèria d’urbanisme, a proposta motivada de l’ajuntament afectat, establirà un determinat termini de vigència de l’ús i aprofitament atribuït per la declaració d’interès comunitari, que no podrà excedir trenta anys.

2. El transcurs del termini de vigència de l’ús i aprofitament atribuït produirà la caducitat de la declaració d’interés comunitari i de la llicència urbanística, si bé l’interessat podrà, abans del venciment d’este termini, sol·licitar de la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme prórroga per un període igual o inferior a l’inicialment assignat. Transcorreguts tres mesos des de la sol·licitud de prórroga formulada per l’interessat sense que la conselleria haja resolt sobre aquella, es produiran prórrogues tàcites anuals successives, comptadores des del venciment del termini precedent, fins que es declare la caducitat o la prórroga expressa per a quan acabe el període anual corresponent.

3. Caducada la declaració d’interès comunitari, el seu titular procedirà al cessament de l’activitat, al desmantellament de les instal·lacions i a la demolició de les construccions realitzades, amb reposició del sól al seu estat original i restauració paisatgística de l’entorn natural. La resolució per la qual s’acorde la caducitat haurà de fixar, en funció de les característiques própies de cada activitat, el termini per al compliment d’aquestes obligacions.

 

**Article 206. Atorgament de la declaració d’interés comunitari**

1. Les actuacions subjectes a una declaració d’interés comunitari prèvia iniciaran el procediment per mitjà de sol·licitud de l’interessat presentada davant de la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme, i adjuntaran, a més de la documentació pertinent, d’acord amb el que estableixen els articles anteriors, un document descriptiu de l’actuació, subscrit per tècnic competent, l’estructura i continguts del qual els fixarà la conselleria competent en matèria d’urbanisme, comprensiu de memória informativa i justificativa, plànols d’informació i ordenació i estudi d’integració paisatgística.

2. La instrucció i la resolució del procediment correspondrà a la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme, la qual no admetrà a tràmit, amb audiència prèvia a l’interessat, aquelles iniciatives que no s’ajusten als pressupostos exigits per esta llei i el planejament aplicable.

3. En tot cas, l’admissió a tràmit de la sol·licitud no prejutja el sentit de la resolució definitiva que s’adopte. El termini per a resoldre sobre l’admissió a tràmit i convocar informació pública serà de dos mesos, i s’aplicarà la regla del silenci positiu.

4. La conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme, admesa a tràmit la sol·licitud, sotmetrà l’expedient simultàniament a:

a) Informació pública per un període mínim de vint dies hàbils, anunciada en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en el tauler d’edictes de l’ajuntament afectat. Durant este període, el projecte es trobarà depositat, per a consulta pública, en un local de la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme situat a la capital de província.

No serà preceptiu reiterar este tràmit en un mateix procediment, encara que s’introduïsquen modificacions substancials en el projecte: bastarà amb la notificació de la resolució definitiva que s’adopte als interessats personats en les actuacions i a aquells que pogueren resultar afectats en els seus drets subjectius amb les modificacions introduïdes.

b) Informes dels distints departaments i órgans competents de les administracions estatal, local i autonómica que pogueren veure’s afectats en les seues competències respectives, així com dels ajuntaments contigus. Se sol·licitarà, així mateix, informe de l’ajuntament sobre el terme municipal del qual se sol·licite implantar l’actuació. Estos informes podran versar sobre el contingut del seu planejament o altres consideracions d’oportunitat. La falta d’emissió en el termini d’un mes dels informes no interromprà la tramitació, tot aixó sense perjuí del que es derive de la legislació sectorial.

c) Audiència, amb notificació expressa, als titulars de béns i drets afectats per l’actuació i de les finques contigus, perquè puguen al·legar, reclamar o suggerir el que consideren oportú.

5. L’órgan competent de la conselleria amb competències en matèria d’ordenació del territori i urbanisme haurà de resoldre i notificar a l’interessat, en el termini màxim de sis mesos, el procediment de declaració d’interés comunitari. Transcorregut este termini sense que s’haja notificat la resolució expressa, es podrà entendre desestimada la sol·licitud.

6. Quan es tracte d’activitats industrials, productives, generadores d’energies renovables i terciàries o de serveis, i en atenció a la capacitat que tenen per a crear ocupació, la conselleria competent en matèria d’urbanisme pot acordar-ne la tramitació urgent a proposta de l’ajuntament. En aquest cas, els terminis que estableix aquesta llei es redueixen a la meitat, i el termini d’informació pública és de vint dies hàbils. En la sol·licitud d’informes i dictàmens cal fer constar la declaració d’urgència. No s’han de tramitar amb caràcter d’urgència aquelles actuacions que, per raó del seu objecte, estiguen subjectes a informes exigits per la legislació del patrimoni cultural immoble o d’impacte ambiental. ****[186]****

7. La resolució de declaració d’interés comunitari s’adoptarà motivadament i serà coherent amb les directrius, criteris i determinacions del planejament territorial i urbanístic aplicable; ponderarà la necessitat de l’emplaçament proposat en el medi rural, la incidència de l’activitat en el desenrotllament sostenible económic i social, el medi natural, la infraestructura verda i el paisatge i les xarxes d’infraestructures o servicis públics existents, i en l’oportunitat d’escometre l’actuació proposada en el marc de la correcta vertebració del territori.

8. La declaració d’interés comunitari s’atorgarà sempre condicionada al fet que abans de l’inici de les obres s’obtinguen les llicències, autoritzacions i permisos que siguen necessaris per al lícit exercici de l’activitat, així com a inscriure en el registre de la propietat la vinculació del terreny a l’ús i aprofitament autoritzat, amb les altres condicions establides en aquella. Es podrà iniciar el procediment de declaració de caducitat de la declaració d’interés comunitari si, en el termini de sis mesos comptador des de la notificació, no se sol·licita la preceptiva llicència municipal urbanística, en els termes que preveu la legislació urbanística, o no s’inscriu en el registre de la propietat corresponent.

 

**Article 207. Caducitat i revocació de les declaracions d’interés comunitari**

1. La declaració de caducitat s’ha d’adoptar mitjançant una resolució motivada de la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme, després de l’expedient instruït a aquest efecte amb audiència de la persona interessada i de l’ajuntament, d’acord amb la tramitació establida en la legislació reguladora del procediment administratiu comú. Igualment, és procedent deixar sense efecte la declaració d’interès comunitari, sense dret a indemnització, quan s’incomplisquen les condicions o els modes als quals s’haja subordinat. ****[187]****

2. La revisió de la declaració d’interés comunitari tindrà lloc quan desapareguen les circumstàncies que van motivar el seu atorgament o quan sobrevingueren altres que si hagueren existit aleshores, haurien justificat la denegació.

3. Les resolucions en virtut de les quals s’acorde declarar la caducitat, revisar o deixar sense efecte la declaració d’interés comunitari, s’inscriuran en el registre de la propietat als efectes del canvi de l’estatut jurídic que afecta al propietari i de les repercussions que, per a les llicències municipals, es puguen derivar d’estos actes.

4. Les resolucions definitives que s’adopten en este sentit aniran acompanyades de la suspensió immediata de l’activitat i, si és procedent, de l’orde de desmantellament de les instal·lacions i eradicació de l’activitat, amb reposició dels terrenys afectats el seu estat original, i de la fixació del termini per al compliment de les obligacions esmentades. Estes circumstàncies es faran constar en l’assentament de cancel·lació de la declaració d’interés comunitari.

 

 

CAPÍTOL II  
 Actuacions d’edificació en el sól urbanitzable sense programació

 

**Article 208. Règim d’usos i edificació en el sól urbanitzable sense programació******[188]****

1. Els terrenys classificats pel pla general estructural com a sól urbanitzable, i que no tinguen la programació aprovada i vigent, estan subjectes a les limitacions següents, a més de les aplicables en virtut d’altres lleis:

a) No es poden realitzar altres edificacions, construccions i instal·lacions sinó les destinades a l’activitat agrària, forestal, ramadera, cinegètica o semblant i les corresponents activitats complementàries, que tinguen relació directa amb la naturalesa i la destinació de la finca, i s’ajusten als plans o a les normes establides per la conselleria competent en agricultura, que ha d’emetre el corresponent informe, i també les vinculades funcionalment a l’execució i al manteniment dels serveis públics.

b) El tipus de construcció ha de ser adequat al seu emplaçament i a la condició aïllada, d’acord amb les normes que el planejament aplicable establisca, i queden prohibides les edificacions característiques de les zones urbanes.

c) En les divisions i les segregacions de terrenys no poden efectuar-se fraccionaments en contra de les determinacions del planejament aplicable i de la legislació agrària.

2. En els supósits de terrenys inclosos en un programa d’actuació integrada conclós anormalment mitjançant caducitat o resolució, quedarien en la situació que resulte de la resolució del programa d’actuació integrada d’acord amb l’article 163 d’aquesta llei.

 

**Article 209. Obres i usos transitoris en l’àmbit de sectors, unitats d’execució o actuacions aïllades**

1. Fins a l’aprovació del programa d’actuació, en les edificacions existents s’admetran les obres i usos regulats en esta llei per als edificis en situació de fora d’ordenació.

2. Tant en els sectors de pla parcial, pla de reforma interior i unitats d’execució, com en el sól inclós en actuacions aïllades, es poden atorgar llicències per a usos o obres provisionals no previstos en el pla, sempre que no dificulten la seua execució ni la desincentiven, d’acord amb l’article 216 d’esta llei.

Si es tracta d’usos públics sobre propietat privada, el compromís d’eradicació es formalitzarà per mitjà de conveni, que preveurà, si és el cas, l’alternativa futura d’emplaçament del servici, quan vença el termini o la condició pactats per al seu trasllat.

 

 

CAPÍTOL III  
 Minimització d’impactes territorials en el sól no urbanitzable ****[189]****

**Article 210. Actuacions de minimització de l’impacte territorial generat pels nuclis de vivendes en el sól no urbanitzable******[190]****

1. El pla general estructural, o qualsevol instrument de planejament amb capacitat d’establir l’ordenació estructural, podran delimitar com a zona urbanística en el sól no urbanitzable els nuclis d’habitatges consolidats que han de minimitzar el seu impacte territorial, la implantació dels quals s’haja efectuat al marge dels processos formalitzats d’urbanització i edificació.

2. A l’efecte de la delimitació a què es refereix l’apartat anterior, es consideren nuclis d’habitatges consolidats les agrupacions d’habitatges implantats sobre àmbits en sól no urbanitzable que conserven una parcel·lació de característiques rurals. A l’efecte de la minimització d’impactes territorials hi ha una agrupació d’habitatges en sól no urbanitzable sempre que hi haja una densitat igual o superior a tres habitatges per hectàrea, sense perjudici que puguen tenir aquesta consideració grups d’una menor densitat quan escaiga per condicions de proximitat, d’infraestructures i territorials.

3. Únicament poden legalitzar l’obra i l’ús residencial, a través de la seua inclusió en l’àmbit dels instruments regulats en aquest capítol, les edificacions completament acabades abans del 20 d’agost de 2014. I aixó amb independència de la situació juridicoadministrativa en què es troben, i tret del contingut de les sentències judicials que sobre aquestes hagen recaigut, que s’han de complir d’acord amb el que hi ha disposat en les resolucions d’execució que els tribunals dicten.

La sol·licitud d’inici de l’avaluació ambiental i territorial estratègica de qualsevol dels instruments de minimització d’impactes regulats en aquest capítol, implica la suspensió de la tramitació dels expedients de restabliment de la legalitat urbanística o de l’execució de les resolucions que recaiguen sobre obres que puguen emparar-se en aquests. Queden en suspens, així mateix, els terminis de prescripció o caducitat de les accions o dels procediments en execució o tramitació.

En el cas que no s’aprove l’instrument, decau la possibilitat d’aconseguir la legalització de les edificacions a través dels instruments regulats en aquest capítol, i cal, preceptivament, que es dicten i executen les ordres escaients d’acord amb els articles 231 i següents d’aquesta llei.

4. Per a legalitzar, a través del pla, edificacions que estiguen situades en el sól que gaudisca de qualsevol tipus de protecció pels seus valors ambientals especials, o un sól que es trobe afectat per limitacions d’ús específiques derivades de l’aplicació de la normativa sectorial de mines, costes, aigües, risc d’inundació o infraestructures, o per l’existència d’activitats implantades legalment o en procés de legalització, s’ha d’emetre un informe previ vinculant de l’administració amb competències afectades.

5. En el cas que el nucli d’habitatges consolidat o habitatges aïllats objecte de la minimització d’impacte territorial es trobe en terreny forestal o contigu a aquell, s’ha de procurar la realització de les mesures que la legislació de prevenció d’incendis forestals establisca per a les noves urbanitzacions, edificacions i usos.

Si no es tiren endavant aquestes mesures en el projecte de legalització, l’administració pública queda exempta de responsabilitat en el cas que es produïsquen danys materials com a conseqüència d’un incendi.

En el cas que el nucli d’habitatges consolidat objecte de la minimització d’impacte territorial es trobe en una àrea inundable i per a les edificacions ja existents, les administracions competents han d’exigir l’adopció de mesures de disminució de la vulnerabilitat i autoprotecció, tot aixó d’acord amb el que hi ha establit en la Llei 17/2015, de 9 de juliol, del sistema nacional de protecció civil i el Pla d’acció territorial sobre prevenció de risc d’inundació a la Comunitat Valenciana.

En els dos casos anteriors, el promotor ha de subscriure una declaració responsable en què expresse clarament que coneix i assumeix el risc existent i les mesures de protecció civil aplicables al cas, i s’ha de comprometre a traslladar aquesta informació als possibles afectats, amb independència de les mesures complementàries que crega oportú adoptar per a la seua protecció. Aquesta declaració responsable ha d’estar integrada, si escau, en la documentació de l’expedient de llicència d’obra o legalització.

Juntament amb la declaració responsable de primera ocupació s’ha d’aportar, si escau, un certificat del Registre de la Propietat en què s’acredite que hi ha una anotació registral i que s’hi indique que la construcció es troba en zona forestal sense haver realitzat les mesures de prevenció contra incendis forestals o que està en zona inundable.

 

**Article 211. Ordenació de les actuacions de minimització de l’impacte territorial******[191]****

1. L’ordenació estructural d’aquestes àrees es realitzarà per instruments de planejament amb capacitat d’establir l’ordenació estructural o per pla especial. L’ordenació detallada d’aquestes àrees es realitzarà per mitjà d’un pla especial.

 L’ordenació estructural inclourà la delimitació de l’àmbit de l’actuació integrada, sense perjudici que el perímetre exacte de l’actuació puga concretar-se en l’ordenació detallada. L’ordenació detallada inclourà el perímetre exacte de l’actuació, la xarxa de serveis i, si escau, les dotacions públiques que foren necessàries, les edificacions existents, com també les diferents fases d’execució de les obres d’urbanització. Correspon a la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme l’aprovació definitiva del pla especial, d’acord amb el llibre I d’aquesta llei, i a l’ajuntament, la selecció del programa de minimització i la designació de l’empresa adjudicatària del programa de minimització, segons aquest llibre II.

2. El pla especial ha d’incloure, almenys, els documents tècnics següents:

a) Memória descriptiva de la situació actual i justificativa de la proposta, en la qual es descriguen les circumstàncies d’implantació de cada nucli d’habitatges, s’identifiquen les parcel·les cadastrals que l’integren, es detallen les construccions i els usos existents i les característiques dels serveis que estan dotades. S’ha d’afegir un annex amb la relació dels propietaris afectats.

b) Plans de l’estat actual de parcel·lació, infraestructures existents, grau d’edificació, relació amb els nuclis urbans, activitats qualificades i amb la xarxa primària d’infraestructures i serveis existents.

c) Pla d’ordenació que efectue una delimitació geomètricament racional del perímetre del nucli d’habitatges consolidat que s’ha de regularitzar, inclosos els terrenys estrictament necessaris per a implantar els serveis públics que es consideren adequats per al benestar de la població i la protecció de la qualitat del medi ambient, i també els estrictament necessaris destinats a usos públics o comuns. L’ordenació que es propose ha de respectar la parcel·lació existent, sense perjudici dels ajustos que resulten necessaris per a complir els condicionants establits en aquest article.

d) Estudi d’integració paisatgística amb el contingut establit en l’annex II d’aquesta llei, amb especial incidència en les mesures que s’han d’adoptar en les edificacions preexistents.

e) Estudi de viabilitat económica de la inversió, inclosos altres costos de regularització establits i el termini d’execució de les obres i informe de sostenibilitat económica.

f) Estudis i documentació requerida per la normativa ambiental aplicable.

3. El programa de minimització ha d’incloure, almenys, els documents següents:

a) Projecte d’obres públiques ordinàries a formular, que incloga les obres de minimització estrictament imprescindibles per a atendre les necessitats residencials existents i per a la minimització d’impactes que motiva el planejament, adaptades al caràcter de l’actuació i al parcel·lari, l’orografia, la hidrologia superficial i subterrània, els camins i les altres infraestructures existents. En particular, ha d’incloure, preceptivament, un sistema de depuració d’abocaments de tota mena, que es pot agrupar per habitatges, uns espais destinats a la recollida regular de residus sólids, un sistema viari que permeta un accés rodat segur a les edificacions i l’adequada connexió del nucli d’habitatges amb la xarxa viària. Així mateix, si resulta possible des del punt de vista económic, tècnic i ambiental, la disposició d’un sistema de subministrament d’aigua potable i d’energia elèctrica.

b) Annex en el qual es descriuran les obres a executar a l’interior de les parcel·les particulars per a aconseguir l’adaptació paisatgística, connectar els serveis de l’habitatge a la xarxa de clavegueram i subministraments implantades, si escau i quan siga procedent, i l’adaptació de tancats o altres a les quals obligue el pla.

c) Estudi dels costos de la implantació de serveis que resulten d’utilitat a tots els afectats, que se sufragaran en un 80 % en proporció als metres quadrats de sostre de cadascuna dels habitatges i el 20 % restant en proporció a la superfície de la parcel·la vinculada. Els porxos i les instal·lacions esportives i de piscines computen cada metre quadrat d’ocupació de sól com a equivalent a 0,5 m² de sostre.

d) Estudis dels costos de les obres a executar a l’interior de cadascuna de les parcel·les o edificacions particulars, en ser útils únicament al propietari, que se sufragaran a la seua costa. e) Conveni urbanístic de gestió que regule les relacions entre els propietaris i l’administració actuant i el procediment d’execució de la minimització que preveurà, com a mínim, les determinacions següents:

1.r Regulació dels costos derivats de la minimització de l’impacte territorial que hauran de ser assumits pels propietaris afectats, mitjançant pagament de les quotes de minimització corresponents, la quantia de les quals haurà de ser fixada en el conveni urbanístic; les finques o les parcel·les corresponents quedaran afectes, amb caràcter real, al pagament de les quotes a què es refereix l’apartat c anterior. S’entendrà que les quotes de minimització regulades en aquest article comparteixen anàloga naturalesa jurídica que les quotes d’urbanització regulades en aquesta llei peró a l’efecte de minimitzar els impactes territorials provocats per l’existència de construccions irregulars.

2.n Regulació del deure de cessió a l’administració del sól necessari per a les dotacions públiques a incorporar a la gestió de la regularització. Aquest deure es complirà preferentment mitjançant la seua cessió a l’ajuntament en virtut de les condicions establides en el conveni urbanístic subscrit, o bé mitjançant la cessió obligatória i gratuïta, o en virtut, si escau, d’expropiació en benefici de l’actuació.

3.r Regulació dels terminis per a fer efectiva la cessió a l’administració dels sóls assenyalats en el número anterior, en funció, si escau, de les fases de minimització que es complisquen segons l’apartat 6 següent.

4. En el cas que hi haja activitats que puguen resultar incompatibles amb l’ús residencial a una distància del nucli d’habitatges inferior a la prevista per la normativa específica que els siga aplicable, es requerirà informe de les conselleries competents per raó de l’activitat de què es tracte i ordenació del territori.

5. Excepte conveni acordat entre els propietaris que representen la majoria de les parcel·les edificables privatives resultants i l’ajuntament, i en aquest cas es determinarà la modalitat d’execució per la propietat d’acord amb aquesta llei, el desenvolupament i l’execució de l’actuació es durà a terme per iniciativa pública, bé mitjançant gestió directa, bé mitjançant gestió indirecta a través de la selecció d’una empresa adjudicatària, d’acord amb el que s’estableix en aquesta llei i en la legislació estatal de contractes del sector públic.

6. En el cas de gestió directa, l’execució del programa de minimització d’impacte podrà desenvolupar-se mitjançant l’aplicació del règim de contribucions especials o altres formes de finançament que s’establisquen per l’administració urbanística actuant.

7. Es permetrà, mitjançant resolució degudament justificada, l’execució per fases de les obres de minimització, sempre que el termini total d’aquestes no supere els cinc anys, que es podran ampliar fins a un màxim del doble en aquells casos justificats per l’elevat cost de les obres de minimització per metre quadrat o per les dificultats tècniques de l’execució.

8. La propietat haurà de participar necessàriament en l’execució del programa, de manera voluntària o forçosa, i haurà d’abonar, en tot cas, la retribució a l’administració o a l’empresa adjudicatària en metàl·lic.

 

**Article 211 bis. Actuacions de minimització d’impacte territorial generat per les edificacions aïllades en sól no urbanitzable******[192]********[193]****

1. Els propietaris d’edificacions susceptibles d’acollir usos residencials que es troben en aquests supósits establits en l’article 210 d’aquesta llei, peró per la ubicació allunyada de tot nucli d’habitatges consolidat no puguen integrar-se en un pla especial de minimització d’impactes, han de sol·licitar la declaració de situació individualitzada de minimització d’impacte territorial, per a la qual cosa han de presentar davant de l’ajuntament, juntament amb la sol·licitud, la documentació que acredite que no és possible incloure-les en un àmbit de minimització d’impactes d’aquells que regula l’article 210 d’aquesta llei. Correspon al ple de l’ajuntament la declaració de situació individualitzada de minimització d’impacte territorial, decisió reglada i singular sobre els requisits i els supósits de fet regulats en aquesta llei i que no constitueix una decisió del pla general estructural. La declaració de situació individualitzada ha d’incloure les condicions edificatóries a què ha d’ajustar-se la posterior llicència de legalització de la construcció. En aquests casos no es poden aplicar els requisits establits en l’article 197.b d’aquesta llei.

La declaració de situació individualitzada de minimització d’impacte territorial implica la suspensió de la tramitació dels expedients de restabliment de la legalitat urbanística o de l’execució de les resolucions que recaiguen sobre obres que puguen emparar-se en aquests. Queden en suspens així mateix els terminis de prescripció o caducitat de les accions o procediments en execució o tramitació.

2. Després d’haver obtingut la declaració a què es refereix l’apartat anterior, la persona interessada ha de sol·licitar una llicència de minimització d’impacte territorial i d’ocupació en l’ajuntament a què ha d’adjuntar un estudi d’integració paisatgística, una anàlisi de les afectacions i els riscos ambientals i les mesures correctores proposades per a evitar-los, un projecte bàsic, on es descriga la situació actual de l’edificació i les obres que resulten necessàries per al compliment de les obligacions marcades pels articles 180 bis i concordants d’aquesta llei.

En un termini màxim de quatre anys des de l’obtenció de la llicència, la persona interessada ha de sol·licitar en l’ajuntament la llicència d’ocupació aportant el corresponent certificat de finalització de les obres de minimització d’impacte territorial com també la resta de documents tècnics necessaris.

En el cas que els habitatges aïllats objecte de la minimització d’impacte territorial es troben en terreny forestal o contigu a aquest, s’ha de procurar la realització de les mesures que la legislació de prevenció d’incendis forestals establisca per a les noves urbanitzacions, edificacions i usos.

En el cas que l’habitatge objecte de la minimització d’impacte territorial es trobe en una àrea inundable, les administracions competents han d’exigir l’adopció de mesures de disminució de la vulnerabilitat i autoprotecció, tot aixó d’acord amb el que estableix la Llei 17/2015, de 9 de juliol, del sistema nacional de protecció civil i el Pla d’acció territorial sobre prevenció de risc d’inundació a la Comunitat Valenciana.

3. L’atorgament de la llicència queda sotmès al règim general establit en l’article 201 d’aquesta llei.

4. Requereix informe previ i vinculant de les administracions amb competències afectades, l’atorgament de llicència a edificacions, respecte de les quals càpien accions de restabliment de la legalitat urbanística, que es troben:

a) Situades en sól que gaudisca de qualsevol classe de protecció pels seus especials valors ambientals.

b) Afectades per limitacions d’ús específiques derivades de l’aplicació de la normativa sectorial de mines, costes, aigües, risc d’inundació o infraestructures, o per l’existència d’activitats implantades legalment o en procés de legalització.

5. L’acte d’atorgament d’aquestes llicències ha de contenir el conjunt de condicionants establits, que han de ser verificats per l’ajuntament. Així mateix, l’ajuntament ha de comunicar a l’Agència Valenciana de Protecció del Territori tant l’acte d’atorgament d’aquestes llicències com les corresponents llicències d’ocupació.

 

**Article 212. Efectes de l’actuació de minimització de l’impacte territorial******[194]****

1.Després d’aprovar el pla especial o el programa de minimització, les parcel·les existents són indivisibles, excepte per a l’agregació de la part segregada a una altra confrontant, si ambdues compleixen la parcel·la mínima establida. ****[195]****

2. Els habitatges existents, una vegada concloses les infraestructures programades per a la minimització de l’impacte territorial, poden ser legalitzats mitjançant la sol·licitud de la preceptiva llicència d’obres de legalització a l’efecte d’acreditar que l’immoble compleix el que hi ha establit en el pla especial de l’actuació de minimització d’impacte territorial. En aquests supósits no s’apliquen els requisits per als habitatges unifamiliars regulats en l’article 197.b d’aquesta llei.

3. En aquestes edificacions no es pot concedir cap llicència d’obra o ús que implique una ampliació de l’edificabilitat patrimonialitzada, ni tan sols amb elements desmuntables provisionals. El pla i la llicència de minimització poden regular l’autorització futura d’obres de reforma interior o per a l’execució de petits elements auxiliars que no incrementen l’edificabilitat i no suposen cap alteració negativa dels efectes paisatgístics i ambientals assolits amb la minimització. La concessió d’aquestes llicències ha de disposar de l’informe previ vinculant de la conselleria competent en matèria d’urbanisme i paisatge.

4. Les parcel·les no edificades han de quedar fora de l’àmbit de l’actuació; si se n’inclou cap, ha de romandre sense edificació en l’ús agrari o forestal o ha de ser destinada a espai lliure, i en tot cas ha de quedar exempta del pagament dels costos d’urbanització.

5. En cas d’incompliment de l’obligació indicada en l’article 180 bis.1 i concordants, l’ajuntament pot, amb audiència prèvia per un termini de vint dies a les persones interessades, dictar les ordres d’execució necessàries per al compliment del que s’hi disposa. Les ordres s’han de subjectar al règim establit en els articles 182 i concordants d’aquesta llei.

6. Al cap de sis mesos de dictar les ordres indicades, si no s’ha adaptat l’edificació al que estableix aquesta disposició, l’ajuntament pot imposar multes coercitives, en els termes que estableix l’apartat 1.a de l’article 241 d’aquesta llei i, si escau, les obres corresponents a l’obligació establida en l’article 180 bis.1 d’aquesta llei poden ser executades subsidiàriament per part de l’ajuntament.

 

 

LLIBRE III  
 DISCIPLINA URBANÍSTICA

 

 

TÍTOL ÚNIC  
 Disciplina urbanística

 

CAPÍTOL I  
 Activitat administrativa de control de la legalitat urbanística

 

Secció I. Llicències

 

**Article 213. Actes subjectes a llicència******[196]****

Estan subjectes a llicència urbanística, en els termes d'aquesta llei i sense perjudici de les altres autoritzacions que siguen procedents conformement a la legislació aplicable, els següents actes d'ús, transformació i edificació del sól, subsól i volada:

a) Moviments de terres, esplanacions, parcel·lacions, segregacions o altres actes de divisió de finques en qualsevol classe de sól, quan no formen part d'un projecte de reparcel·lació.

b) Les obres d'edificació, construcció implantació d'instal·lacions de nova planta.

c) La ubicació de cases prefabricades i instal·lacions similars, ja siguen provisionals o permanents.

d) La tala de masses arbóries o de vegetació arbustiva en terrenys incorporats a processos de transformació urbanística i, en tot cas, quan la tala es derive de la legislació de protecció del domini públic.

e) Les obres i els usos que hagen de fer-se amb caràcter provisional.

f) Les actuacions d'intervenció sobre edificis, immobles i àmbits patrimonialment protegits o catalogats, que tinguen transcendència patrimonial de conformitat amb la normativa de protecció del patrimoni cultural.

g) L'extracció d'àrids i l'explotació de pedreres, llevat del que disposa l'article 215.1.b d'aquesta llei.

h) L'acumulació d'abocaments i el dipósit de materials aliens a les característiques própies del paisatge natural.

i) La construcció de preses, basses, obres de defensa i correcció de llits públics, vies públiques o privades i, en general, qualsevol tipus d'obres o usos que afecten la configuració del territori.

 

**Article 214. Actuacions subjectes a declaració responsable******[197]****

1. Estan subjectes a declaració responsable, en els termes de l’article 222 d’aquesta llei:

a) La instal·lació de línies elèctriques, telefóniques o altres similars, la posada en servei de centres de transformació d’energia elèctrica de mitjana tensió, sempre que hagueren sigut autoritzats amb anterioritat, i la col·locació d’antenes o dispositius de comunicació de qualsevol classe i la reparació de conduccions en el subsol, només en sól urbà i sempre que no afecte domini públic, edificis protegits o entorns protegits d’immobles declarats bé d’interés cultural o bé de rellevància local, ni altres àrees de vigilància arqueológica. ****[198]****

b) Les obres de modificació o reforma que afecten l’estructura, sense suposar substitució o reposició d’elements estructurals principals, o a l’aspecte exterior i interior de les construccions, els edificis i les instal·lacions, que no estiguen subjectes a llicència d’acord amb l’article 213 d’aquesta llei.

c) Les obres de mera reforma que no supose alteració estructural de l’edifici, ni afecten elements catalogats o en tràmit de catalogació, com també les de manteniment de l’edificació que no requerisquen col·locació de bastida en via pública.

d) Les actuacions d'intervenció sobre edificis, immobles i àmbits patrimonialment protegits o catalogats, mancats de transcendència patrimonial de conformitat amb la normativa de protecció del patrimoni cultural. ****[199]****

e) L’alçament i la reparació de murs de fàbrica o maçoneria, no estructurals, i la tanca de parcel·les, independentment del sistema constructiu triat que no estiguen subjectes a llicència d’acord amb l’article 213 d’aquesta llei.

f) La primera ocupació de les edificacions i les instal·lacions, conclosa la seua construcció, d’acord amb el que preveu la legislació vigent en matèria d’ordenació i qualitat de l’edificació, com també el segon i els següents actes d’ocupació d’habitatges.

2. Les actuacions següents estan subjectes a declaració responsable, d'acord amb el que s'estableix en l'apartat anterior i sempre que estiguen acompanyades d'un certificat emès per un organisme de certificació administrativa o un col·legi professional, en els termes degudament establits en la disposició addicional novena d'entitats col·laboradores amb l'Administració:

a) Les obres de modificació o reforma que afecten l'estructura de les construccions, els edificis i les instal·lacions de totes classes, sense importar-ne l'ús.

b) La demolició de les construccions.

c) La modificació de l'ús de les construccions, edificacions i instal·lacions, així com l'ús de la volada sobre aquests.

d) L'alçament de murs de fàbrica i el tancament, en els casos i les condicions estètiques que exigisquen les ordenances dels plans, reguladores de l'harmonia de la construcció amb l'entorn.

e) L'execució d'obres i instal·lacions que afecten el subsól, llevat de les incloses en l'article 213.

f) L'obertura de camins, així com la modificació o pavimentació d'aquests. 

g) La col·locació de cartells i tanques de propaganda visibles des de la via pública.

h) Totes les actuacions no incloses en l'article 213 ni 215 ni en l'apartat 1 d'aquest article.  ****[200]****

3. No obstant aixó, els municipis mitjançant l’aprovació de la corresponent ordenança podran sotmetre a llicència expressa els actes d’ús, transformació i edificació de sól, subsól i vol inclosos en l’apartat 2, i en la lletra f de l’apartat 1. També podran exigir certificat d’organisme de certificació administrativa per a aquest últim supósit en el cas de mantenir l’autorització per declaració responsable.

 

**Article 215. Actuacions no subjectes a llicència******[201]****

1. No estan subjectes a llicència urbanística els actes enunciats en l'article 213:

a) Quan hagen sigut prèviament autoritzats com a conseqüència de l'aprovació d'un projecte d'urbanització o d'obra pública o de gestió urbanística amb els mateixos efectes autoritzatoris.

b) Quan es tracte d'obres auxiliars o constitutives d'una instal·lació subjecta a autorització ambiental integrada o llicència ambiental i l'Administració verifique, en un mateix procediment, el compliment de la normativa urbanística, a més de les condicions ambientals exigibles.

c) Quan es tracte d'actuacions auxiliars de la realització d'una obra autoritzada per llicència, com l'apilament de materials.

d) Els moviments de sól propis de la pràctica ordinària de les faenes agrícoles, tals com el cultiu, el desfonament, la formació d'altiplans i cavallons, inclosos els propis de la replantació d'espècies llenyoses sempre que no impliquen actuacions compreses en els articles 213 i 214 d'aquesta llei.

2. Quan els actes d'edificació i ús del sól, i els altres previstos en aquesta llei, es facen per particulars en terrenys de domini públic s'exigirà també llicència, sense perjudici de les autoritzacions o concessions que siga pertinent atorgar per part de l'ens titular del domini públic. La falta d'autorització o concessió impedirà a la persona que fa la sol·licitud obtindre una llicència i a l'órgan competent atorgar-la.

 

**Article 216. Llicència d’obres i usos provisionals******[202]****

1. Es poden atorgar llicències per a usos i obres provisionals no establides en el pla, sempre que no en dificulten l’execució ni el desincentiven, subjectes a un termini màxim de cinc anys, en sól urbà, siga en edificacions o en parcel·les sense edificar sobre les quals no hi haja sol·licitud de llicència d’edificació o programa d’actuació aprovat o en tramitació, i en sól urbanitzable sense programació aprovada.

2. Així mateix, es pot atorgar la llicència per a obres i usos provisionals en sól no urbanitzable comú sempre que:

a) L’ús de què es tracte estiga permès pel planejament urbanístic i territorial i per la normativa sectorial aplicable.

b) No es tracte d’un ús residencial ni industrial.

c) El termini pel qual s’atorga la llicència siga inferior a tres mesos.

d) Es complisquen les condicions de provisionalitat de les obres i els usos establits en l’apartat 3 d’aquest article.

3. La provisionalitat de l’obra o l’ús ha de deduir-se de les característiques de la construcció o de circumstàncies objectives, com ara la viabilitat económica de la seua implantació provisional o l’escàs impacte social de la seua futura erradicació. L’autorització s’atorgarà subjecta al compromís de demolir o erradicar l’actuació quan vença el termini o es complisca la condició que s’establisca en autoritzar-la, amb renúncia a qualsevol indemnització, que haurà de fer-se constar en el Registre de la Propietat abans d’iniciar l’obra o utilitzar la instal·lació.

 

**Article 217. Llicències d’intervenció**

1. La llicència d’intervenció controla l’oportunitat tècnica de les obres en edificis catalogats per a la millor preservació de les característiques culturals el reconeixement col·lectiu de les quals s’expressa en la catalogació. El seu atorgament s’efectuarà per resolució degudament motivada.

2. Les llicències d’intervenció han de preveure conjuntament totes les actuacions que hagen de realitzar-se en l’immoble i el resultat final d’estes. La demolició d’edificis subjectes a llicència d’intervenció només podrà autoritzar-se per mitjà d’esta i només si fóra impossible la conservació o si la catalogació no obeïra al valor intrínsec de la construcció, sinó a la seua mera importància ambiental. En este cas, la llicència podrà autoritzar la substitució de l’edifici, si és possible parcial, sota condicions especials. Les obres d’intervenció s’ajustaran a les prescripcions del catàleg i del planejament, peró la seua autorització podrà concretar altres condicions addicionals, salvaguardant els valors protegits.

 

**Article 218. Contingut i abast de la intervenció municipal**

Les llicències urbanístiques autoritzaran l’exercici del dret a edificar o a realitzar les actuacions urbanístiques per a les quals se sol·licita, en les condicions establides en esta llei i en el planejament.

**Article 219. Condicions d’atorgament de les llicències**

1. Les llicències s’atorgaran o denegaran d’acord amb les previsions de la legislació i del planejament, excepte el dret de propietat i sense perjuí del de tercers.

2. La legislació i el planejament urbanístic aplicables a les llicències seran els del moment de la seua concessió, llevat que esta es produïsca fora del termini legalment establit i, en este cas, seran aplicables els vigents al temps de la sol·licitud.

Quan les llicències urbanístiques resulten sobrevingudament disconformes amb el planejament podran ser revocades si la conservació total o parcial de l’acte administratiu no fóra possible, amb reconeixement al seu titular de la indemnització que corresponga per aplicació de la legislació estatal.

3. El procediment per a la concessió de llicència només s’entendrà iniciat quan la petició estiga acompanyada d’un projecte tècnic i dels altres documents indispensables per a dotar de contingut la resolució.

4. La denegació de les llicències urbanístiques haurà de ser motivada.

5. Les entitats locals denegaran, en exercici de la seua potestat de defensa i recuperació dels béns de domini públic, les llicències l’atorgament de les quals permeta l’ocupació il·legal d’estos.

 

**Article 220. Competència i procediment**

1. La competència i el procediment d’atorgament de llicències s’ajustaran a la legislació sectorial que en cada cas les regule, a la de règim local i a la del procediment administratiu comú.

2. L’expedient haurà d’incorporar el projecte tècnic, les autoritzacions que siguen procedents i, a més, informe tècnic i jurídic.

 

**Article 221. Terminis per a l’atorgament de llicències******[203]****

1. Les llicències urbanístiques es resoldran en els terminis següents:

a) Les de parcel·lació o divisió de terrenys, en el termini d’un mes.

b) Les llicències que comporten obres majors de nova construcció o reforma estructural d’entitat equivalent a una nova construcció o les de derrocament, respecte a edificis no catalogats, en el termini de dos mesos.

c) Les d’intervenció, que seran qualssevol obres subjectes a llicència que afecten edifici catalogat o en tràmit de catalogació, en el termini de tres mesos.

d) La resta de supósits subjectes a llicència, en el termini de dos mesos.

2. Els ajuntaments podran atorgar llicències parcials que autoritzen la realització de fases concretes del projecte:

a) A reserva de l’esmena o suplement d’aquest en aspectes menors i complementaris pendents d’autorització administrativa, sempre que el conjunt del projecte siga viable i les esmenes pendents no afecten aquesta fase.

b) Per a la seua execució parcial o per fases successives, sempre que una i altres siguen susceptibles de complir els requisits de la primera ocupació. En aquests casos, l’inici de l’execució de la llicència corresponent a les obres o la fase subsegüent ha de tenir lloc dins dels sis mesos següents a la conclusió de l’anterior i la finalització ha de ser la que establisca la llicència inicial.

 

**Article 222. Declaració responsable per a l’execució d’obres de reforma d’edificis, construccions o instal·lacions i obres menors**

1. La declaració responsable per als casos de l’article 214 d’esta llei s’ajustarà al que preveu la legislació vigent en matèria de procediment administratiu comú.

2. La declaració responsable adjuntarà els documents addicionals següents:

a) Acreditació de la identitat del promotor i de la resta dels agents de l’edificació.

b) Descripció gràfica i escrita de l’actuació i la seua ubicació física, així com el projecte subscrit per tècnic competent quan ho requerisca la naturalesa de l’obra, amb un informe succint emés pel redactor que acredite el compliment de la normativa exigible.

c) Documentació addicional exigida per la normativa ambiental, quan calga.

d) Indicació del temps en què es pretén iniciar l’obra i les mesures relacionades amb l’evacuació de runes i la utilització de la via pública.

3. El promotor, una vegada efectuada sota la seua responsabilitat la declaració que compleix tots els requisits exigibles per a executar l’actuació de què es tracte, i presentada aquesta davant l’ajuntament o l’entitat local competent, juntament amb tota la documentació exigida, està habilitat per a l’inici immediat, sense perjudici de les potestats municipals de comprovació o inspecció dels requisits que habiliten per a l’exercici del dret i de l’adequació del que executa al contingut de la declaració. ****[204]****

4. La presentació de la declaració responsable, efectuada en els termes que preveu esta disposició, tindrà els efectes que la normativa aplicable atribueix a la concessió de la llicència municipal i es podrà fer valdre tant davant de l’administració com davant de qualsevol altra persona, natural o jurídica, pública o privada.

5. La inexactitud, falsedat o omissió, de caràcter essencial, en qualsevol dada, manifestació o document que s’adjunte o incorpore a la declaració responsable, o la no-presentació davant de l’administració competent d’esta, determinarà la impossibilitat d’iniciar les obres o de realitzar els actes corresponents des del moment que es tinga constància d’estos fets, sense perjuí de les responsabilitats que se’n deriven. La resolució administrativa que declare estes circumstàncies podrà determinar l’obligació de l’interessat de restituir la situació jurídica al moment previ al reconeixement o a l’exercici del dret o a l’inici de l’activitat corresponent; tot aixó sense perjuí de la tramitació, si és el cas, del procediment sancionador corresponent.

6. La legislació i el planejament urbanístic aplicables a les declaracions responsables seran els que estiguen vigents en el moment de la presentació.

 

**Article 223. Silenci administratiu**

1. El venciment del termini per a l’atorgament de llicències sense que s’haja notificat resolució expressa legitima la persona interessada que haja presentat la sol·licitud per a entendre-la estimada per silenci administratiu en els supósits de l’article 214.2.a, d, h i l d’aquesta llei. ****[205]****

2. La resta de llicències s’entendran desestimades per silenci administratiu si haguera vençut el termini per a notificar la resolució sense que esta s’haja practicat.

 

**Article 224. Actes promoguts per les administracions públiques******[206]****

1. Els actes d'ús del sól que siguen promoguts per l'Administració general de l'Estat, per la Generalitat o per les entitats de dret públic dependents o vinculades a elles, han d'estar subjectes a llicència municipal, llevat de les excepcions previstes en la legislació sectorial aplicable i el que disposa l'apartat segon d'aquest article. El procediment és el següent:

a) L'órgan promotor de l'obra trametrà a l'ajuntament el projecte, per al seu examen durant el termini de dos mesos, amb simultània informació pública d'aquest si és necessària. El projecte s'ha d'acompanyar de memória justificativa del compliment de la normativa urbanística i planejament aplicable. El termini pot ser reduït en supósits d'urgència.

b) Si l'ajuntament manifesta oposició fundada al projecte, la conselleria competent en matèria d'ordenació del territori cal que resolga raonadament sobre l'execució o la modificació d'aquest projecte.

2. Quan es tracte d'actes d'ús de sól d'interès general, comunitari o local, o quan raons d'urgència o excepcional interès públic declarat pel Consell així ho exigisquen, el control preventiu propi de l'actuació se substitueix per una consulta a l'ajuntament, d'acord amb el procediment següent:

a) El conseller o la consellera competent per raó de la matèria pot, després de la declaració d'interès públic, d'urgència o d'excepcional interès públic, acordar la tramesa del projecte que es tracte a l'ajuntament o ajuntaments que corresponga.

b) L'ajuntament o ajuntaments en el termini d'un mes, ha de notificar la conformitat o la disconformitat del projecte amb el planejament urbanístic en vigor. En els casos d'urgència o excepcionalitat, aquest termini pot reduir-se a quinze dies naturals.

c) La conformitat de l'ajuntament habilita per a l'execució de les obres. La no contestació municipal en el termini establit equival a la conformitat amb el projecte.

d) En cas de disconformitat, l'administració titular del projecte ha d'adaptar el seu contingut, si és possible, a l'ordenació urbanística aplicable, comunicant les rectificacions a l'ajuntament. Si no és possible l'adaptació del projecte a l'ordenació vigent, s'ha d'establir un procediment especial, pactat amb totes les administracions competents, sense menyscabar l'autonomia de l'administració afectada.

3. Quan l'obra siga promoguda per l'Administració de l'Estat s'ha de subjectar a les prescripcions legals que li siguen aplicables.

 

**Article 225. Caducitat de les llicències******[207]****

1. Totes les llicències s’atorguen per un termini determinat tant per a iniciar, concloure i no interrompre les obres, d’acord amb l’article 179 d’aquesta llei, excepte les referides als usos, que tenen vigència indefinida, sense perjudici de l’obligació legal d’adaptació a les normes que en cada moment els regulen.

2. Els municipis poden concedir prórrogues dels terminis de les llicències per un nou termini no superior a l’inicialment acordat, sempre que la llicència siga conforme amb l’ordenació urbanística vigent en el moment de l’atorgament de la prórroga.

3. La caducitat de la llicència s’ha de declarar amb audiència prèvia de la persona interessada.

4. La declaració de caducitat extingeix la llicència, i no es poden iniciar ni prosseguir les obres si no se sol·licita i s’obté una nova llicència ajustada a l’ordenació urbanística en vigor. Si l’obra o la instal·lació queda inacabada o paralitzada, després de la declaració de caducitat, pot dictar-se una ordre d’execució per a acabar els treballs imprescindibles per a assegurar la seguretat, l salubritat i l’ornament públic de l’obra interrompuda. Una vegada haja transcorregut un any des de la declaració de caducitat, l’obra inacabada ja pot subjectar-se al règim d’edificació forçosa

 

**Article 226. Obligacions de les empreses subministradores de servicis**

1. Per a la contractació dels seus servicis, les empreses subministradores d’aigua, energia elèctrica, gas, telefonia i telecomunicacions exigiran al titular de l’obra o activitat l’acreditació de l’obtenció dels corresponents instruments d’intervenció urbanística i ambiental.

2. Les ordes de suspensió, paralització o demolició de qualssevol obres, usos o edificacions seran notificades a les companyies que subministren o presten els servicis especificats en l’apartat anterior, a fi que, en el termini de deu dies, suspenguen els subministraments corresponents.

3. La suspensió dels subministraments només podrà alçar-se una vegada que s’hagen legalitzat les obres, usos o edificacions respectives, per mitjà de notificació expressa en este sentit de l’administració a les empreses subministradores.

4. Les companyies que subministren o presten servicis d’energia, aigua, gas, telefonia i altres servicis, hauran de:

a) Abstindre’s d’estendre xarxes i prestar servicis o subministraments a terrenys, edificacions, instal·lacions, obres o construccions, si no se’ls acredita que estos disposen dels instruments corresponents d’intervenció urbanística i ambiental per a l’ús efectiu al qual es destinen. Amb esta finalitat exigiran una cópia de legalitat, la qual custodiaran sota la seua responsabilitat, de qui els requerisquen els servicis.

b) Atendre en el termini de deu dies des de la seua recepció les ordes de suspensió de subministrament donades per l’administració urbanística en relació amb aquelles activitats i obres la paralització de les quals haja ordenat, dins del procediment de protecció i restabliment de la legalitat urbanística.

c) Atendre complidament, respecte dels servicis que presten, els requeriments d’informació que l’autoritat urbanística els dirigisca.

 

 

Secció II. Cèdula de garantia urbanística

 

**Article 227. Cèdula de garantia urbanística**

1. Els ajuntaments hauran d’expedir, a petició dels interessats i en el termini d’un mes, cèdula de garantia urbanística per a les parcel·les susceptibles d’edificació o ús privat d’esta. La cèdula expressarà la zonificació i classificació urbanística i el seu termini màxim de vigència serà d’un any.

2. El propietari del solar o de la parcel·la respecte a la qual s’haja expedit vàlidament la cèdula, per primera vegada, tindrà dret al fet que, durant la vigència d’esta, si no es mantenen les condicions urbanístiques hi expressades, els municipis responsables reparen els perjuís patrimonials causats pels canvis d’ordenació sobrevinguts, sempre que l’interessat no tinguera pendent el compliment de deures de cessió, equidistribució o urbanització i així constara en esta cèdula.

3. L’atorgament de cèdules de garantia urbanística quedarà en suspens amb motiu de la suspensió de l’atorgament de llicències.

4. Amb independència del que s’ha regulat en els números anteriors, els ajuntaments tenen l’obligació d’informar per escrit a qualsevol sol·licitant respecte de la zonificació, classificació i programació urbanística dels terrenys, en el termini d’un mes.

 

Secció III. Parcel·lacions

 

**Article 228. Llicències de parcel·lació o divisió de terrenys**

1. Tota parcel·lació, segregació o divisió de terrenys quedarà subjecta a llicència municipal, llevat que l’ajuntament declare la seua innecessarietat. Serà innecessari l’atorgament de llicència quan:

a) La divisió o segregació siga conseqüència d’una reparcel·lació, expropiació, programes d’actuació, declaracions d’interés comunitari, obres o servicis públics o cessió, ja siga forçosa o voluntària, gratuïta o onerosa, a l’administració, perquè destine el terreny resultant de la divisió a l’ús o servici públic a què es trobe afecte.

b) La divisió o segregació haja sigut autoritzada expressament pel municipi amb motiu de l’atorgament d’una altra llicència urbanística.

2. De conformitat amb el que disposa la legislació estatal, els notaris i registradors de la propietat exigiran per a autoritzar i inscriure, respectivament, escriptures de divisió de terrenys, resolució administrativa en què s’acredite l’atorgament de la llicència o la seua innecessarietat, que els primers hauran de testimoniar en el document. Així mateix, els notaris i registradors de la propietat faran constar en la descripció de les finques la seua qualitat d’indivisibles, quan així els conste.

 

**Article 229. Indivisibilitat de terrenys en les distintes classes de sól**

Són indivisibles:

a) Les parcel·les així determinades en el planejament corresponent, a fi de constituir finques independents.

b) Les parcel·les les dimensions de les quals siguen iguals o menors a les determinades com a mínimes en el planejament, excepte si els lots resultants els adquireixen simultàniament els propietaris de terrenys contigus, a fi de regularitzar límits conformes al pla.

c) Les parcel·les les dimensions de les quals siguen menors que el doble de la superfície determinada com a mínima en el planejament, llevat que l’excés sobre este mínim puga segregar-se amb el fi indicat en el paràgraf anterior.

d) Les parcel·les edificables d’acord amb una determinada relació entre superfície de sól i densitat o volum, quan s’executara la corresponent a tota la superfície de sól o les parts restants que no foren edificables autónomament, amb les excepcions indicades en l’apartat anterior.

e) No són divisibles les parcel·les ubicades en sól no urbanitzable o en sól urbanitzable sense programació, llevat que complisquen els requisits establits en l’article següent.

 

**Article 230. Parcel·lacions de finques rústiques**

1. En el sól no urbanitzable i en el sól urbanitzable sense programa aprovat és igualment exigible la llicència que autoritze tot acte de divisió o segregació de finques o terrenys, siga quina siga la seua finalitat, excepte els casos d’innecessarietat de llicència de parcel·lació, amb declaració prèvia de l’ajuntament, de conformitat amb l’article 228 d’esta llei.

2. En cap cas podran autoritzar-se actes de divisió o segregació de finques o terrenys rústics en contra del que disposa la normativa agrària o forestal, o de naturalesa semblant, que se li aplique. Ni tampoc del pla especial regulat en l’article 211 d’esta llei.

3. Tampoc podran autoritzar-se en el sól no urbanitzable i en el sól urbanitzable sense programació les parcel·lacions urbanístiques. Està prohibida, per considerar-se parcel·lació urbanística:

a) Tota divisió o segregació de terrenys en dos o més lots quan tinga com a finalitat l’edificació o, si és el cas, crear les infraestructures requerides perquè l’edificació tinga lloc, excepte en els casos d’edificació excepcionalment autoritzables d’acord amb esta llei.

b) Els actes executats amb les mateixes finalitats que les descrites en l’apartat precedent i que, sense divisió o segregació de la finca, subdividisquen, alienen o arrenden quotes o percentatges indivisos d’esta per a ús individualitzat de diversos titulars, per mitjà d’associacions o societats, divisions horitzontals, copropietats, accions o participacions, que comporten la modificació de l’ús rústic de la finca matriu de la qual procedisquen, a fi d’eludir el compliment d’esta llei.

4. No podran autoritzar-se actes materials de divisió o segregació de finques quan hi haja una presumpció legal del fet que estos actes tenen finalitat urbanística. Es presumeix la presència de finalitat urbanística quan concórrega alguna de les circumstàncies següents:

a) Que existisquen ja de fet en els terrenys, o estiga projectada la seua instal·lació, infraestructures o servicis innecessaris per a les activitats relacionades amb la utilització i explotació dels recursos naturals de la terra per mitjà de l’ocupació de tècniques normals i ordinàries, o de caràcter específicament urbà.

b) Que done lloc a una finca de superfície inferior a la mínima exigible per esta llei per a una vivenda aïllada i familiar, llevat que no s’augmente el nombre de finques respecte de les abans existents, per haver-hi simultània agrupació o agregació a finca o finques contigües de porció o porcions segregades, sempre que cap de les finques resultants d’estes operacions siga inferior a la qualificada com a indivisible en alguna llicència o autorització anterior i, si és el cas, es complisquen les normes sobre indivisibilitat establides per raons urbanístiques. S’estimarà que no concorre esta circumstància quan quede acreditada que la finalitat de la divisió o segregació està vinculada exclusivament a l’explotació agrària, d’acord amb el que disposa la legislació agrària o forestal, o de semblant naturalesa, que se li aplique.

5. Si es pretén una parcel·lació en algun dels casos previstos en els apartats 2, 3 i 4 anteriors, el notari, abans d’elevar la parcel·lació a escriptura pública, o el registrador de la propietat, abans de practicar la inscripció registral, podran sol·licitar informe de l’ajuntament corresponent. Transcorreguts tres mesos sense contestació d’este, podrà elevar-se la parcel·lació a escriptura pública i el registrador de la propietat podrà realitzar-ne la inscripció.

6. Serà il·legal, a efectes urbanístics, tota parcel·lació que siga contrària al que estableix esta llei i al planejament territorial o urbanístic aplicable. En cap cas, els lots resultants d’esta es consideraran solars ni es permetrà edificar-hi.

7. Les llicències municipals i els instruments públics que les testimonien, així com les inscripcions que es practiquen, faran constar la condició indivisible de les finques rústiques resultants o la superfície mínima en què es poden subdividir o segregar, per a evitar que, per fraccionament successiu, s’eludisca el compliment d’esta llei.

8. Totes les autoritats en l’àmbit de les seues competències estan obligades a detectar i impedir que es produïsca l’establiment de la base física o jurídica que, si és el cas, poguera desnaturalitzar o provocar la transformació de la destinació legal i natural propi del medi rural.

 

 

CAPÍTOL II  
 Protecció de la legalitat urbanística

 

Secció I. Disposicions generals

 

**Article 231. Reacció administrativa davant de l’actuació il·legal**

1. Les actuacions que contravinguen l’ordenació urbanística donaran lloc a l’adopció per l’administració competent de les mesures següents:

a) Les dirigides a la restauració de l’orde jurídic infringit i de la realitat física alterada o transformada com a conseqüència de l’actuació il·legal.

b) La iniciació dels procediments de suspensió i anul·lació dels actes administratius en què poguera emparar-se l’actuació il·legal.

c) La imposició de sancions als responsables, després de la tramitació del procediment sancionador corresponent, sense perjuí de les possibles responsabilitats civils o penals.

2. Les mesures de protecció de la legalitat urbanística i el restabliment de l’orde jurídic pertorbat tenen caràcter real i arriben a les terceres persones adquirents dels immobles objecte d’estes mesures.

3. Els órgans competents per a la iniciació d’un expedient de disciplina urbanística comunicaran la resolució o acord d’incoació del procediment sobre disciplina urbanística al registre de la propietat als efectes de la seua inscripció en este.

 

**Article 232. Caràcter inexcusable de l’exercici de la potestat**

L’adopció de les mesures de restauració de l’orde urbanístic infringit és una competència irrenunciable i d’inexcusable exercici de l’administració actuant. Ni la instrucció de l’expedient sancionador, ni la imposició de multes exonera l’administració del seu deure d’adoptar les mesures tendents a la restauració de l’orde urbanístic infringit, en els termes establits en esta llei.

 

 

Secció II. Obres executades sense llicència o disconformes amb esta

 

**Article 233. Obres d’edificació sense llicència, o sense ajustar-se a les seues determinacions, en curs d’execució**

1. Quan els actes d’edificació o ús del sól es realitzaren sense llicència o orde d’execució, l’alcalde, i si és el cas, la conselleria competent en urbanisme, d’ofici o a instància de part, una vegada comprovat que estos no tenen autorització urbanística, ordenarà, sense més tràmit, la suspensió immediata de les obres o el cessament de l’ús en curs d’execució o desenrotllament.

De la mateixa manera es procedirà quan l’obra estiga subjecta a declaració responsable i esta s’haja omés o quan es pretenguen executar en l’esmentat règim obres subjectes a llicència.

2. La notificació de l’orde de suspensió podrà realitzar-se, indistintament, al promotor, al propietari, al responsable de l’acte o, a falta d’aixó, a qualsevol persona que es trobe en el lloc d’execució, realització o desenrotllament, i hi estiga relacionada, així com a les companyies subministradores de servicis públics, perquè suspenguen el subministrament. L’orde de suspensió haurà de ser comunicada, així mateix, al registre de la propietat perquè conste per mitjà de nota marginal.

3. Quan els actes d’edificació o ús del sól es realitzaren amb llicència o orde d’execució, peró sense ajustar-se a les condicions hi establides, l’alcalde, d’ofici o a instància de part interessada, es dirigirà al promotor, constructor i tècnic director, i els indicarà les anomalies observades i els concedirà el termini de deu dies per a al·legar el que al seu dret convinga. La falta injustificada de contestació dins d’este termini implica l’acceptació de les irregularitats indicades, per la qual cosa l’alcalde recordarà de manera immediat la paralització de les obres o la prohibició dels usos, amb comunicació a les companyies subministradores de servicis públics.

La mateixa regla serà aplicable a les obres executades o en execució per mitjà de declaració responsable, quan esta siga exigible, que s’aparten del projecte adjunt a comunicació referida o no s’ajusten plenament a l’ordenació urbanística.

4. Si els responsables addueixen la conformitat de la llicència o l’orde d’execució amb l’actuació urbanística, seran convocats perquè dins dels quinze dies següents es personen en el lloc on s’hi desenrotlle, i s’examinaran els detalls d’esta conjuntament amb la inspecció urbanística i s’estendrà l’acta corresponent subscrita per tots els compareixents, a la vista de la qual l’alcaldia es pronunciarà segons siga procedent, i permetrà la prossecució de l’activitat o especificarà un termini per a la seua adequació a les condicions de la llicència, vençut el qual sense que esta es produïsca tindrà lloc la paralització.

 

**Article 234. Actes en curs d’execució sense autorització urbanística autonómica quan esta siga preceptiva**

1. Quan s’estiguen duent a terme actes d’ús o edificació del sól sense autorització urbanística autonómica, quan esta siga preceptiva, o sense ajustar-se a les seues determinacions, la conselleria competent en matèria d’urbanisme ordenarà la immediata suspensió d’estos actes. 

2. Si les actuacions a què fa referència l’apartat anterior s’estigueren duent a terme emparades en la llicència municipal i ajustant-se a les seues determinacions, l’administració autonómica no podrà decretar la suspensió dels actes d’execució, sinó que, si és el cas, haurà d’impugnar la llicència municipal, després del requeriment d’anul·lació, o interposar directament recurs contenciós administratiu, en els termes establits en la legislació reguladora de règim local.

3. El que estableix l’apartat anterior s’entendrà sense perjuí del que establisca la legislació d’espais naturals i de patrimoni cultural, en relació amb les actuacions que pogueren menyscabar els espais naturals protegits i els béns d’interés cultural.

 

**Article 235. Requeriment de legalització**

1. En els casos d’obres no legitimades per autorització urbanística o disconformes amb esta, l’acord de suspensió requerirà l’interessat perquè, en el termini de dos mesos comptadors des de la notificació de la suspensió, sol·licite l’oportuna llicència o autorització urbanística que corresponga o, si és el cas, adapte les obres a l’autorització urbanística concedida. Este requeriment de legalització serà comunicat al registre de la propietat en els termes de la legislació de l’Estat.

2. Una vegada transcorregut el termini de dos mesos sense que l’interessat haja sol·licitat l’autorització urbanística, o acreditat la legalitat de l’obra per mitjà de declaració responsable quan corresponga, l’administració actuant acordarà les mesures de restauració de la legalitat en la forma establida en este capítol.

 

**Article 236. Obres acabades sense llicència o sense ajustar-se a les seues determinacions. Termini de caducitat de l’acció per a ordenar la restauració de la legalitat urbanística**

1. Sempre que no hagen transcorregut més de quinze anys des de la total terminació de les obres o usos del sól realitzats sense llicència o orde d’execució o sense ajustar-se a les condicions hi assenyalades, l’alcalde requerirà al propietari perquè, en el termini de dos mesos, sol·licite l’oportuna autorització urbanística o adapte les obres a les condicions de la llicència atorgada. El termini esmentat de caducitat d’acció de l’administració començarà a comptar des de la total terminació de les obres o des del moment que cessen els usos del sól de què es tracte.

2. Als efectes que preveu esta llei, es presumeix que unes obres realitzades sense llicència o orde d’execució estan totalment acabades quan queden disposades per a servir al fi previst sense necessitat de cap activitat material posterior referida a l’obra o així ho reconega d’ofici l’autoritat que incoe l’expedient, amb un informe previ dels servicis tècnics corresponents.

3. Si l’interessat no sol·licita la llicència o autorització urbanística en el termini de dos mesos, o si esta es denega per ser el seu atorgament contrari a les prescripcions de la normativa urbanística, es procedirà d’acord amb el que disposa este capítol.

4. No obstant aixó, si en l’obra s’aprecia manifesta il·legalitat sense possible esmena, es podrà rellevar l’interessat de sol·licitar llicència, i se li conferirà directament tràmit d’audiència per un mes per a poder al·legar respecte a la incoació d’expedient de restauració de la legalitat.

5. El termini de quinze anys establit en l’apartat primer no es pot aplicar a les actuacions que s’hagen executat sobre terrenys qualificats en el planejament com a zones verdes, vials, espais lliures o usos dotacionals públics, terrenys o edificis que pertanguen al domini públic o estiguen inclosos en l’Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià. Tampoc no es pot aplicar sobre sól no urbanitzable. En aquests casos no ha d’haver-hi cap termini de caducitat de l’acció, quant a la possibilitat de restauració de la legalitat i reparació a l’estat anterior dels béns a què es refereix aquest apartat. ****[208]****

6. El termini de caducitat de l'acció de restauració de la legalitat urbanística de l'Administració que s'haurà d'aplicar serà el que estableix la llei urbanística en vigor en la data de finalització de l'actuació urbanística. ****[209]****

 

**Article 237. Règim de les edificacions una vegada transcorregut el termini per a dictar l’orde de restauració de la legalitat urbanística**

El mer transcurs del termini de quinze anys a què fa referència l’article anterior no comportarà la legalització de les obres i les construccions executades sense complir la legalitat urbanística i, en conseqüència, mentres persistisca la vulneració de l’ordenació urbanística, no podran dur-se a terme obres de reforma, ampliació o consolidació de les obres construïdes il·legalment. No obstant aixó, amb la finalitat de reduir l’impacte negatiu d’estes construccions i edificacions, l’administració actuant podrà ordenar l’execució de les obres que resulten necessàries per a no pertorbar la seguretat, salubritat i l’ornament o paisatge de l’entorn.

 

**Article 238. Restauració de la legalitat urbanística**

1. L’expedient de restauració de la legalitat conclourà per mitjà d’una resolució en què s’ordenarà l’adopció, segons els casos, de les mesures següents:

a) Pel fet que es tracta d’obres d’edificació, no legalitzables o legalitzables no legalitzades d’acord amb el procediment establit per a fer-ho, les operacions de restauració consisteixen en la demolició de les edificacions realitzades il·legalment. ****[210]****

b) En els casos de demolició indeguda, la restauració consistirà en la reconstrucció del que s’ha demolit, quan aixó siga procedent.

c) En el cas de parcel·lacions il·legals, les operacions de restauració consistiran en la reagrupació de les parcel·les, la qual, segons els casos, podrà estar acompanyada de la rompuda de camins, desmunt o desmantellament de servicis, demolició de tanques i qualssevol altres que resulten necessàries amb este fi.

d) En funció de l’actuació de què es tracte, les operacions de restauració consistiran, a més, en l’execució de totes aquelles operacions complementàries necessàries per a tornar físicament els terrenys, edificacions o usos a l’estat anterior a la vulneració.

e) Quan siga procedent, en l’orde de cessament definitiu de l’activitat.

2. Complementàriament a l’adopció de les mesures de l’apartat 1 anterior, l’administració actuant acordarà:

a) El cessament del subministrament d’aigua, energia elèctrica, gas i telefonia. A este efecte, l’administració urbanística actuant notificarà l’orde de restauració de la legalitat a les empreses o entitats subministradores d’energia elèctrica, aigua, gas i telefonia, a fi que procedisquen en el termini de deu dies a la suspensió dels subministraments corresponents. La suspensió dels subministraments només podrà alçar-se una vegada que s’hagen legalitzat les obres, usos o edificacions respectives, per mitjà de notificació expressa en este sentit de l’administració a les empreses subministradores.

b) La inhabilitació d’accessos, quan aixó siga procedent, d’acord amb el procediment i les garanties establits per la legislació estatal vigent.

c) L’anotació de la resolució administrativa que ordene la restauració de la legalitat infringida en el registre de la propietat, en els termes establits en la normativa registral.

d) La comunicació de l’orde de restauració a l’organisme encarregat del cadastre immobiliari, perquè hi conste.

 

**Article 239. Mesures cautelars**

1. Una vegada iniciat el procediment, l’órgan competent per a la resolució d’este podrà adoptar totes les mesures cautelars que siguen necessàries per a garantir l’eficàcia de la resolució final. L’acord d’adopció haurà de ser motivat.

2. En tots els casos en què s’acorde la paralització d’obres o actuacions, l’interessat haurà de retirar els elements, materials o maquinària preparats per a ser utilitzats, en el termini dels cinc dies següents a la notificació de l’orde de paralització. En el cas que l’interessat no haja retirat els materials i maquinària, l’autoritat que va suspendre les obres podrà retirar-la o precintar-la, a càrrec de l’interessat. Els materials i la maquinària retirats quedaran a disposició de l’interessat, que satisfarà els gastos de transport i custódia.

 

**Article 240. Procediment de restauració de la legalitat urbanística**

1. Instruït l’expedient i formulada la proposta de mesura de restauració de l’ordenació urbanística vulnerada, esta serà comunicada al registre de la propietat als efectes establits en la legislació estatal de sól i notificada als interessats perquè puguen formular-hi al·legacions. Transcorregut el termini d’al·legacions, o desestimades estes, l’órgan competent acordarà la mesura de restauració que corresponga, a càrrec de l’interessat, i concedirà un termini d’execució.

2. El termini màxim per a notificar i resoldre l’expedient de restauració de la legalitat urbanística serà de sis mesos, termini que començarà a comptar-se:

a) Si no s’ha sol·licitat la legalització, el dia en què finalitze el termini atorgat en el requeriment de legalització.

b) Si s’ha sol·licitat la legalització, el termini s’iniciarà el dia en què es dicte l’acte administratiu que resolga sobre la llicència urbanística o autorització administrativa de què es tracte.

c) En els casos en què el procediment s’haguera paralitzat per causa imputable a l’interessat, s’interromprà el termini per a resoldre.

3. L’órgan actuant pot suspendre l’execució de l’ordre de restauració fins que la resolució siga ferma per via administrativa. En particular, es pot suspendre l’execució de l’ordre de restauració quan a través de la tramitació d’algun instrument de planejament de desenvolupament del planejament general o de la gestió urbanística, es pogués legalitzar l’actuació afectada sense llicència de forma sobrevinguda i la fera innecessària, una vegada aprovat l’instrument.

4. També se suspendrà l’execució de l’ordre d’enderrocament quan concórreguen totes les circumstàncies següents:

a) Que l’interessat acredite que ha demanat en la forma deguda les llicències o les autoritzacions necessàries per la legalització, com també la documentació que ha d’acompanyar la sol·licitud de les llicències o les autoritzacions.

b) Que l’interessat formalitze davant l’administració una garantia en quantia no inferior al 50 % del pressupost de les actuacions de reposició, mitjançant alguna de les formes admeses en la legislació de contractes de les administracions públiques.

 

**Article 241. Incompliment per l’interessat de l’orde de restauració o de suspensió**

1. L’incompliment per part de l’interessat de l’orde de restauració de la legalitat donarà lloc a l’adopció de les mesures següents:

a) A la imposició per l’administració de multes coercitives, fins a aconseguir l’execució pel subjecte obligat de les mesures de restauració. Les multes coercitives es podran imposar per períodes d’un mes i en quantia de sis-cents a tres mil euros cada una d’estes, segons siguen les mesures previstes, amb un màxim de deu. Estes multes coercitives s’imposaran amb independència del fet que puguen imposar-se en ocasió del corresponent expedient sancionador.

b) A l’execució subsidiària per part de l’administració actuant i a càrrec de l’interessat. Transcorregut el termini de compliment voluntari derivat de l’última multa coercitiva imposada, l’administració actuant estarà obligada a executar subsidiàriament les corresponents ordes, a càrrec de l’interessat.

c) A l’execució forçosa per mitjà de qualssevol altres mitjans previstos en l’ordenament jurídic.

En els procediments de restauració de la legalitat urbanística iniciats a partir de l’entrada en vigor d’aquesta llei, el termini màxim per a imposar multes coercitives o culminar el procediment d’execució forçosa pels mitjans legals és de tres anys des que es notifique l’ordre d’execució. Després del transcurs del termini, l’administració ha de procedir, preceptivament, a la immediata execució subsidiària. ****[211]****

2. L’incompliment de les ordes de suspensió donarà lloc a l’execució subsidiària per l’administració urbanística actuant o a la imposició de multes coercitives. En el cas d’imposició de multes coercitives, cada deu dies es podrà imposar una multa entre dos-cents i dos mil euros, la qual es determinarà amb criteris de proporcionalitat tenint en compte l’entitat i la transcendència de l’actuació urbanística de què es tracte. Per este concepte no podran imposar-se més de deu multes coercitives.

3. Amb independència de l’anterior, l’administració actuant donarà compte de l’incompliment al Ministeri Fiscal als efectes de l’exigència de la responsabilitat penal que se’n derive.

4. S’establix com a cas expropiatori per incompliment de la funció social de la propietat la realització d’actes que constitueixen infracció urbanística molt greu. La resolució que pose fi a l’expedient de restauració podrà establir en estos casos que, transcorregut el termini atorgat per a l’execució de l’orde de restauració sense que l’interessat la complisca, s’inicie el procediment expropiatori de la finca en què s’haguera comés la infracció. No s’iniciarà el procediment expropiatori si l’interessat acata diligentment l’orde de restauració en el termini concedit.

5. Les expropiacions previstes en l’apartat anterior es tramitaran pel procediment de taxació conjunta. En la valoració d’estes expropiacions no es tindran en compte les obres, construccions, usos o activitats determinants de la infracció. Del preu just es descomptarà l’import de la multa i el cost de la demolició del que s’ha executat il·legalment.

 

**Article 242. Mesures complementàries en cas d’incompliment per l’interessat de l’orde de restauració**

Mentres que l’interessat no execute plenament l’orde de restauració de la legalitat urbanística:

1. Les construccions, edificacions, instal·lacions i la resta d’elements pendents de demolició, no donaran dret als efectes del pagament de preu just expropiatori, d’indemnització de danys i perjuís o d’un altre tipus de compensació económica.

2. El propietari de la construcció, edificació, instal·lació i la resta d’elements pendents de demolició quedarà provisionalment inhabilitat fins que s’acredite la restauració, per a ser beneficiari de subvencions, incentius fiscals i qualssevol altres mesures de foment dels actes i activitats que necessiten autorització o llicència urbanística. També quedarà provisionalment inhabilitat per a assumir o exercir la funció d’urbanitzador o empresari constructor en un programa d’actuació.

 

 

Secció III. Suspensió i revisió de llicències

 

**Article 243. Revisió d’ofici de llicències o ordes d’execució**

1. Les llicències i ordes d’execució en què concórrega un cas de nul·litat de ple dret podran ser revisades, d’ofici o com a conseqüència de l’estimació dels recursos administratius previstos en dret, per l’administració municipal, en els termes establits en la Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú.

2. En el cas d’actes anul·lables, l’administració municipal haurà de declarar abans que l’acte és lesiu, en els termes establits en la legislació esmentada en l’apartat anterior.

 

**Article 244. Impugnació autonómica de llicències municipals**

Quan la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme tinga coneixement de l’atorgament d’una llicència d’obres o orde d’execució que constituïsca una infracció urbanística greu o molt greu, i sempre que hi haja interessos supramunicipals afectats, podrà formular el requeriment d’anul·lació o interposar recurs contenciós administratiu, aixó en els termes i casos previstos, i amb els requisits establits en la legislació vigent en matèria de regulació de les bases del règim local.

 

 

CAPÍTOL III  
 Infraccions i sancions urbanístiques

 

Secció I. Règim general d’infraccions i sancions urbanístiques

 

**Article 245. Concepte d’infracció**

1. Són infraccions urbanístiques les accions i omissions tipificades i sancionades en esta llei.

2. Quan un mateix fet puga ser tipificat com a infracció en distintes lleis protectores del territori, de l’urbanisme, del paisatge, dels recursos naturals o del patrimoni históric, s’aplicarà només la sanció més severa de les previstes.

 

**Article 246. Infraccions molt greus, greus i lleus**

1. Les infraccions urbanístiques es classifiquen en molt greus, greus i lleus.

2. Són infraccions molt greus les accions i omissions tipificades en esta llei que constituïsquen incompliment de les normes urbanístiques relatives a l’ús del sól i la construcció que afecten zones verdes, espais lliures, dotacions i equipaments públics o al sól no urbanitzable protegit.

Són igualment infraccions molt greus les parcel·lacions il·legals en sól pendent de programació o respecte al qual el planejament no autoritze la urbanització.

3. Són infraccions greus les accions i omissions tipificades en esta llei que constituïsquen incompliment de les normes relatives a parcel·lacions, aprofitament urbanístic, edificabilitat, ús del sól, alçària, volum, situació de les edificacions i ocupació permesa de la superfície de les parcel·les, o la d’edificació d’estes en excés de l’aprofitament subjectiu sense haver complit les condicions de gestió urbanística exigibles.

Constitueix, així mateix, infracció greu, l’incompliment culpable per l’urbanitzador dels compromisos assumits amb l’administració o els propietaris, excepte l’incompliment dels terminis no superior a un terç d’estos.

4. Es consideren infraccions lleus les infraccions tipificades en esta llei que no tinguen caràcter de greus o molt greus i, en tot cas, l’execució d’obres o instal·lacions realitzades sense llicència i orde d’execució quan siguen legalitzables per ser conformes a l’ordenament urbanístic.

 

**Article 247. Tipus de sancions**

Per cometre les infraccions urbanístiques es podran imposar les sancions següents:

1. Multa.

2. Inhabilitació per a assumir la condició d’urbanitzador o empresari constructor per un temps no superior a quatre anys.

3. Inhabilitació per a ser concessionari o subcontractista d’obres d’urbanització per un temps no superior a quatre anys.

 

**Article 248. Quantia de les multes**

1. Les multes que s’han d’imposar per l’execució d’obres o instal·lacions realitzades sense llicència o orde d’execució seran de quantia variable, segons les regles que s’estableixen en els articles següents.

2. Les altres infraccions urbanístiques seran sancionades:

a) Les lleus, amb multa de tres-cents fins a tres mil euros.

b) Les greus, se sancionaran amb multa de tres mil un a trenta mil euros.

c) Les molt greus, se sancionaran amb multa de trenta mil un a un milió i mig d’euros.

3. Quan la suma de la sanció imposada i del cost de les actuacions de reposició dels béns i situacions a l’estat primitiu siga una xifra inferior al benefici obtingut amb l’activitat il·legal, s’incrementarà la quantia de la multa fins a aconseguir el valor d’este. En cap cas la infracció urbanística pot comportar un benefici económic per a l’infractor.

4. En els casos en què la restauració de l’orde urbanístic infringit no exigisca cap actuació material, la sanció que s’impose a l’infractor no podrà ser inferior al benefici obtingut amb l’activitat il·legal.

 

**Article 249. Inhabilitació per a assumir la condició d’urbanitzador**

1. La inhabilitació per a assumir la condició d’urbanitzador, per un temps no superior a quatre anys, s’imposarà, sense perjuí de la multa que si és el cas corresponga, a l’urbanitzador que, amb desobediència o engany, incomplisca els compromisos assumits amb l’administració o els propietaris, excepte l’incompliment dels terminis.

2. La conselleria competent en matèria d’urbanisme crearà i mantindrà actualitzat un registre en què constaran inscrites les resolucions per les quals s’impose la sanció d’inhabilitació per a assumir la condició d’urbanitzador, a l’efecte del qual els órgans administratius que adopten estes resolucions n’hauran de remetre una cópia a la conselleria indicada. Esta sanció serà comunicada al Registre Oficial de Contractistes i Empreses Qualificades de la Comunitat Valenciana.

3. En els mateixos termes, s’imposarà la sanció d’inhabilitació per a ser concessionari o subcontractista d’obres d’urbanització.

4. En els mateixos termes, s’imposarà la sanció d’inhabilitació per a actuar com a empresari constructor de programes d’actuació.

 

**Article 250. Els subjectes responsables**

1. Seran subjectes responsables totes les persones físiques o jurídiques que incórreguen en infracció urbanística en les seues conductes, obres, actuacions, o per mitjà de l’incompliment de les seues obligacions o de les ordes de què siguen destinataris.

2. En el cas d’infraccions relatives a actes d’execució d’obres i construccions i d’ús del sól, seran responsables el promotor, el constructor i el director o directors de l’obra, i es consideraran com a tals aquells que així figuren definits en la legislació vigent en matèria d’ordenació de l’edificació. Es considerarà també com a promotor el propietari del sól en el qual es cometa la infracció, excepte prova en contra.

3. Les persones jurídiques seran sancionades per les infraccions urbanístiques comeses pels seus órgans i agents i assumiran el cost de les mesures de reparació de l’orde urbanístic vulnerat, sense perjuí de la responsabilitat que, si és el cas, corresponga als seus gestors.

4. Les companyies subministradores de servicis urbanístics declarats essencials seran responsables de les infraccions que es deriven de l’incompliment de les seues obligacions tipificades en esta llei.

 

**Article 251. La prescripció de les infraccions**

1. Les infraccions urbanístiques prescriuran en els terminis següents:

a) Per a les infraccions greus o molt greus, als quatre anys.

b) Per a les lleus, a l’any.

2. El termini de prescripció començarà a computar-se des de la data en què s’haguera comés la infracció o, si esta és desconeguda, des de la data en què s’haguera pogut incoar el procediment sancionador per aparéixer signes exteriors que permeten conéixer els fets constitutius d’infracció.

3. En el cas d’infraccions continuades, el termini de prescripció començarà a partir de la finalització de l’activitat o la de l’últim acte amb què la infracció es consumisca. Constitueix infracció urbanística continuada l’activitat consistent en la repetició d’actes anàlegs quan tots estos tinguen una unitat d’objectiu dins d’un mateix àmbit territorial. Es presumeix, en tot cas, que els actes de parcel·lació il·legal són infraccions continuades.

4. La prescripció de la infracció s’interromp quan l’interessat tinga coneixement de la incoació del corresponent expedient sancionador o de l’expedient de restauració de la legalitat urbanística.

 

**Article 252. La prescripció de la sanció**

1. Les sancions greus i molt greus prescriuen al cap de quatre anys, i les lleus a l’any.

2. El termini de prescripció de les sancions començarà a comptar des de l’endemà d’aquell en què adquirisca fermesa la resolució per la qual s’imposa la sanció.

 

**Article 253. Circumstàncies agreujants i atenuants**

1. Per a graduar les multes caldrà ajustar-se primordialment a la gravetat de la matèria, a l’entitat económica dels fets constitutius de la infracció, a la seua reiteració per part de la persona responsable i al grau de culpabilitat de cada un dels infractors.

2. Són circumstàncies que agreugen la responsabilitat dels infractors:

a) Reincidir. Hi ha reincidència quan es comet una infracció del mateix tipus que la que va motivar una sanció anterior en el termini dels quatre anys següents a la notificació d’esta; en este cas, es requerirà que la resolució sancionadora haja adquirit fermesa.

b) Utilitzar violència o qualsevol altre tipus de coacció sobre l’autoritat o funcionari públic encarregat del compliment de la legalitat urbanística, o haver-hi suborn.

c) Alterar els casos de fet que presumptament legitimen l’actuació, o falsificar els documents en què s’acredita el fonament legal de l’actuació.

d) Realitzar-la aprofitant-se o explotant en benefici seu una greu necessitat pública o del particular o particulars que van resultar perjudicats.

e) Resistir-se a les ordes emanades de l’autoritat relatives a la defensa de la legalitat urbanística o el seu compliment defectuós.

f) Iniciar les obres sense orde escrita del tècnic director i les modificacions que aquell introduïra en l’execució del projecte sense instruccions expresses del tècnic esmentat, quan estes variacions comporten una infracció urbanística. L’empresari constructor quedarà exempt de responsabilitat en tots aquells casos en què justifique suficientment haver-se atingut a les instruccions rebudes de la direcció facultativa de l’obra.

g) Haver-se prevalgut, per a cometre-la, de la titularitat d’un ofici o càrrec públic, llevat que el fet constitutiu de la infracció haja sigut realitzat, precisament, en l’exercici del deure funcional propi del càrrec o ofici.

h) No haver suspés les obres després de la inspecció i pertinent advertència de l’agent de l’autoritat.

3. Són circumstàncies la concurrència de les quals atenua la responsabilitat dels infractors:

a) Acreditar la falta d’intencionalitat en la gravetat del dany als interessos públics o privats afectats per l’actuació il·legal.

b) Reparar o adoptar mesures que disminuïsquen el dany causat, abans de la iniciació de les actuacions sancionadores.

c) Suspendre les obres després de la inspecció i la pertinent advertència de l’agent de l’autoritat.

4. Són circumstàncies que, segons cada cas, atenuen o agreugen la responsabilitat:

a) El grau de coneixement tècnic dels detalls de l’actuació, d’acord amb la professió o l’activitat habitual del culpable.

b) El benefici obtingut de la infracció, o, si és el cas, haver-la realitzat sense cap consideració al possible benefici económic que se’n derive.

c) La major o menor magnitud física del dany produït.

d) La major o menor dificultat tècnica per a tornar l’immoble al seu estat inicial.

 

**Article 254. La graduació de la responsabilitat**

1. Quan en la comissió de la infracció concórrega alguna circumstància agreujant, la sanció s’imposarà sempre en el grau màxim.

2. Si concorre alguna circumstància atenuant, la sanció s’imposarà en el grau mínim.

3. Quan concórreguen circumstàncies atenuants o agreujants, estes es compensaran de forma racional per a la determinació de la sanció, i es ponderaran raonadament la transcendència d’unes i altres.

4. Quan no concórreguen circumstàncies atenuants ni agreujants, la sanció s’imposarà en el seu grau mitjà.

 

**Article 255. Regles per a la determinació de la sanció******[212]********[213]****

1. Les multes per infraccions s’imposaran amb independència de les mesures cautelars per al manteniment de l’orde urbanístic i de les definitives per a la seua restauració quan haja sigut conculcat.

2. Les multes que s’imposen als distints grups de responsables per una mateixa infracció tindran entre si caràcter independent. Si la condició de promotor, constructor o director de l’obra recaiu en dos o més persones, l’import de la multa, dins de cada un d’estos grups, es distribuirà entre elles en proporció al seu grau de participació en la comissió de la infracció, o a parts iguals, si aixó no es pot determinar. Si en una mateixa persona concórre la condició de promotor, constructor i director d’obra, o de diverses d’estes, només se li imposarà una sanció.

3. En el cas que la total restauració de la realitat física alterada la efectue l’interessat amb anterioritat a la iniciació de l’expedient sancionador, quedarà exempt de sanció administrativa.

4. Si la restauració de la realitat física alterada la du a terme l’interessat dins del termini establit a este efecte, la multa es reduirà en un noranta-cinc per cent.

5. La base per al càlcul de les multes consistents en un percentatge del valor de l’obra o instal·lació executada estarà integrada pel cost dels materials o de la instal·lació i el de la seua execució o implantació, excloent-hi el benefici empresarial, els honoraris professionals i els impostos.

6. Iniciat el procediment sancionador, quan la sanció tinga caràcter pecuniari, el pagament voluntari a qualsevol moment anterior a la resolució implicarà una reducció del 50 % en l'import de la sanció proposada.

7. Quan, amb posterioritat a la imposició de la multa, peró abans de l'inici del procediment de constrenyiment, l'obligat procedisca voluntàriament a la completa reposició de la realitat física il·legalment alterada i a la reparació dels possibles danys causats, l'administració actuant condonarà la multa en el 50 % de la seua quantia.

8. La sol·licitud d’inici de l’avaluació ambiental i territorial estratègica dels instruments de planejament i l’inici de la tramitació dels instruments de gestió que comporten la possibilitat de legalització de construccions, instal·lacions i la declaració de situació individualitzada de minimització impacte territorial donen lloc a la suspensió, per un termini màxim de tres anys, de la tramitació del procediment administratiu sancionador previst en aquesta llei, aixó amb relació a les construccions, les edificacions, les instal·lacions i els usos que puguen legalitzar-se després de l’aprovació. Aquesta suspensió interromp el termini de prescripció de la infracció previst en l’article 251 d’aquesta llei.

9. Aprovat definitivament l'instrument de planejament que permeta la legalització de la construcció, instal·lació o ús, prosseguirà el procediment sancionador i s'aplicarà la sanció prevista en l'article 265.1 en el grau que per llei corresponga.

10. La suspensió regulada en aquest precepte també afecta les sancions ja imposades o liquidades que estiguen en fase d’execució o cobrament. En aquests casos s’ha de suspendre el procediment d’execució o cobrament, amb interrupció del termini previst en l’article 252 d’aquesta llei. Una vegada aprovat definitivament l’instrument de planejament o atorgada la llicència que permeta la legalització de la construcció, s’ha de revocar la sanció inicial i imposar la prevista en l’article 265.1 d’aquesta llei, en el grau que corresponga.

 

**Article 256. Procediment sancionador**

1. La potestat sancionadora s’exercirà per mitjà del procediment establit en la legislació general aplicable.

2. El termini per a resoldre l’expedient sancionador serà de sis mesos comptador des de la data de la seua iniciació, termini ampliable, com a màxim, per altres sis mesos mitjançant un acord adoptat per l’órgan competent per a iniciar el procediment.

3. Transcorregut el termini màxim per a resoldre sense que es dicte una resolució, s’entendrà caducat el procediment. En el cas que la infracció no haja prescrit, haurà d’iniciar-se un nou procediment sancionador.

 

**Article 257. Infraccions connexes**

1. En els casos en què s’instruïra expedient sancionador per dos o més infraccions tipificades entre les quals existisca relació de causa a efecte, s’imposarà una sola sanció, que serà la que corresponga a la més greu en la quantia màxima. En els altres casos, als responsables de dos o més infraccions urbanístiques se’ls imposaran les multes corresponents a cada una de les diverses infraccions comeses.

2. També serà procedent la imposició d’una única sanció a pesar de l’existència de diverses infraccions urbanístiques concurrents quan una d’estes haja sigut mitjà imprescindible per a cometre l’altra, o quan de la comissió d’una derive necessàriament la de les altres. En estos casos s’imposarà la sanció més greu de les que corresponguen a les diverses infraccions urbanístiques comeses, i dins dels marges establits legalment per a esta.

 

**Article 258. Qüestions incidentals del procediment sancionador**

1. Quan en ocasió de la tramitació dels expedients administratius que s’instruïsquen per infracció urbanística es desprenguen indicis del caràcter d’il·lícit penal del fet, l’órgan instructor de l’expedient ho posarà en coneixement del Ministeri Fiscal, als efectes de l’exigència de les responsabilitats d’orde penal en què hagen pogut incórrer els infractors, i suspendrà la tramitació de l’expedient administratiu mentres que no recaiga una resolució del Ministeri Fiscal o una resolució judicial ferma. La sanció penal exclourà la imposició de sanció administrativa, peró no l’adopció de les mesures de restauració de la legalitat i de la realitat física alterada.

2. Quan, en qualsevol fase dels procediments que s’instruïsquen com a conseqüència d’una infracció urbanística, l’órgan administratiu actuant aprecie que hi ha indicis de l’existència d’una altra infracció administrativa per al coneixement de la qual no siga competent, ho comunicarà a l’órgan que considere que ho siga.

3. Iniciat el procediment sancionador, l’órgan que haja acordat la iniciació d’este, o el que siga l’adequat per a resoldre, si ja s’haguera elevat l’expedient al competent per a imposar la sanció, podrà adoptar les mesures cautelars que considere necessàries per a assegurar el cessament de l’actuació que done lloc al procediment, la no-producció de perjuís a l’interés general o dels particulars afectats i l’efectivitat de les indemnitzacions o de la sanció que presumiblement es pogueren declarar o imposar. Si no s’haguera fet amb motiu de l’expedient de restauració de la legalitat urbanística, podrà acordar-se l’anotació en el registre de la propietat de la incoació del procediment, si la naturalesa de l’actuació o la inactivitat que va donar lloc al procediment així ho permeta.

 

**Article 259. Rescabalament de danys i perjuís**

Els que com a conseqüència d’una infracció urbanística patisquen dany o perjuí podran exigir de qualsevol dels infractors, amb caràcter solidari, el rescabalament i la indemnització dels danys o perjuís causats.

 

 

Secció II. De les infraccions molt greus i les seues sancions

 

**Article 260. Actuacions il·legals en sóls protegits**

Se sancionarà amb multa del cent al dos-cents per cent del valor de les obres il·legals executades als que realitzen en terrenys destinats pel planejament a zones verdes, espais lliures, dotacions i equipaments públics, o en àmbits de sól no urbanitzable subjectes a protecció, obres, instal·lacions o accions que incomplisquen les normes relatives a l’ús i a l’edificació. L’import de la multa no serà inferior als tres mil euros.

 

**Article 261. Parcel·lacions en el sól no urbanitzable o en el sól urbanitzable sense programació**

1. Els que realitzen parcel·lacions urbanístiques il·legals en el sól no urbanitzable o en el sól urbanitzable sense programació, tipificades molt greus, o els que les autoritzen, seran sancionats amb multa del vint al trenta per cent del valor en venda dels lots fraccionats.

2. Esta sanció s’imposarà en la quantia màxima si la divisió realitzada lesiona el valor específic que, si és el cas, protegisca l’ordenament urbanístic. En tot cas, l’import de la multa no serà mai inferior a la diferència entre el valor inicial i el de venda de la parcel·la corresponent.

 

 

Secció III. De les infraccions greus i les seues sancions

 

**Article 262. Infraccions en matèria d’edificació**

1. S’imposarà multa del vint-i-cinc al cinquanta per cent del valor de l’obra il·legal executada, sempre que la infracció no estiguera qualificada com a molt greu, als que realitzen obres d’edificació que no corresponguen amb l’ús del sól en què s’executen, o que superen l’ocupació permesa de la parcel·la o solar, o l’alçària, la superfície o el volum edificables, o que incomplisquen les reculades a límits o que superen l’aprofitament resultant del planejament. L’import de la multa no serà inferior a sis-cents euros.

2. En particular, s’inclouen en la infracció tipificada en l’apartat anterior les actuacions següents:

a) La realització d’accions constructives o no constructives en contra de l’ús, destinació i naturalesa que corresponga al sól en què s’executen.

b) L’incompliment de l’aprofitament urbanístic fixat en el planejament.

c) L’excés d’edificació sobre la permesa pel planejament.

d) L’edificació de soterranis, semisoterranis, àtics o entreplantes no permesos pel planejament.

e) L’excés sobre l’alçària determinada en el planejament.

f) L’incompliment de les regles de distància de les edificacions entre si i en relació amb les vies públiques, espais lliures i límits.

g) L’edificació en parcel·les la superfície de la qual siga inferior a l’establida com a mínima edificable. En este cas, la multa es graduarà en funció de la major o menor desproporció que existisca entre la superfície de la parcel·la edificada i la superfície de la parcel·la mínima segons el pla.

h) La demolició d’edificacions no permesa pel planejament urbanístic.

3. Se sancionarà amb multa del vint-i-cinc al cinquanta per cent del valor de l’obra realitzada l’execució d’obres prohibides en edificis qualificats fora d’ordenació. L’import de la multa no serà inferior als sis-cents euros.

 

**Article 263. Actuació en edificis catalogats**

1. Seran sancionats amb multa del vint-i-cinc al cinquanta per cent del valor del sól els que arruïnaren o destruïren il·legalment un edifici catalogat.

2. S’inclou en la infracció tipificada en l’apartat anterior la demolició, destrucció o deformació en qualsevol altra forma, totalment o parcialment, de construccions, edificis i altres immobles objecte de protecció especial pel planejament urbanístic pel seu caràcter monumental, históric, artístic, arqueológic, cultural, típic o tradicional, o, si és el cas, del dany produït al bé protegit.

3. Se sancionarà amb multa del vint-i-cinc al cinquanta per cent del valor de l’obra executada la realització de construccions en llocs immediats o en immobles que formen part d’un grup d’edificis de caràcter historicoartístic, arqueológic, típic o tradicional que infringisquen les corresponents normes o règim jurídic de protecció i trenquen l’harmonia del grup o produïsquen el mateix efecte en relació amb algun edifici de gran importància o qualitat dels caràcters indicats. La graduació de la multa es realitzarà en atenció al caràcter greu o lleu de l’afectació produïda.

4. L’import de la multa no podrà ser inferior al cinquanta per cent del valor de la part de l’edificació arruïnada o destruïda i tampoc podrà ser inferior a sis-cents euros.

 

**Article 264. Altres infraccions**

1. L’incompliment de les obligacions legals o els compromisos assumits per mitjà de conveni urbanístic per a l’execució del planejament se sancionarà d’acord amb el que preveu el conveni.

2. Els propietaris que no efectuen la inspecció periódica de construccions, i estan obligats legalment a aixó, seran sancionats amb multa de sis-cents a sis mil euros.

3. Els que realitzen divisió de terrenys en zona urbana que contradiguen les determinacions de l’ordenació urbanística seran sancionats amb multa del deu al quinze per cent del valor dels terrenys afectats. La mateixa pena s’imposarà als que realitzen parcel·lacions urbanístiques en zona urbana que contradiguen les determinacions de l’ordenació urbanística. En tot cas, l’import de la multa no serà inferior a sis-cents euros.

4. Incorreran en infracció urbanística greu, sancionable amb multa de sis mil a seixanta mil euros, les companyies de subministraments i servicis que incomplisquen les seues obligacions prescrites per esta llei en matèria de disciplina urbanística. A estos efectes, es presumeix que es presta servici quan la companyia percep contraprestació de l’usuari encara que no s’haja formalitzat contracte o cap acord entre aquella i el perceptor del servici.

5. Seran sancionats amb multa del vint-i-cinc al cinquanta per cent del valor de l’edifici, planta, local o dependència els que alteren l’ús a què estigueren destinats pel planejament urbanístic. L’import de la multa no serà inferior als sis-cents euros.

6. Les obres d’urbanització i implantació de servicis sense la corresponent autorització urbanística que es realitzen en sól no urbanitzable se sancionaran amb multa del vint-i-cinc al cinquanta per cent del valor d’estes. La quantia mínima d’estes sancions és, en tot cas, de sis-cents euros. En sól urbanitzat o amb programa aprovat, la sanció serà del cinquanta al cent per cent del valor de l’obra executada sense autorització o sense ajustar-se a les condicions d’esta, llevat que estes obres foren susceptibles de legalització, i en este cas la sanció serà del cinc per cent del valor de l’obra executada. La sanció que s’impose no podrà ser inferior a sis-cents euros.

 

 

Secció IV. De les infraccions lleus i les seues sancions

 

**Article 265. Actuacions sense llicència legalitzables i altres infraccions**

1. L’execució d’obres, instal·lacions o demolicions realitzades sense llicència o orde d’execució, quan siguen legalitzables per ser conformes a l’ordenament urbanístic vigent en el moment de la seua realització, serà sancionada amb multa del dos al sis per cent del valor de l’obra o instal·lació executada. La multa no podrà ser inferior a tres-cents euros.

2. Se sancionaran amb multa del dos al sis per cent del valor dels terrenys afectats les parcel·lacions que, sense contradir el planejament en vigor, es realitzen sense títol habilitant. La multa no podrà ser inferior a tres-cents euros.

3. Seran sancionats amb multa de l’un al cinc per cent del seu valor els que duguen a terme sense llicència tancaments de finques, sense que la multa puga ser inferior a tres-cents euros.

4. Les companyies de subministraments i servicis que incomplisquen els requeriments d’informació sobre la prestació dels seus servicis per l’autoritat competent per al manteniment de la disciplina urbanística, incorreran en infracció lleu, que serà sancionada amb multa de sis-cents a tres mil euros.

 

 

CAPÍTOL IV  
 Administracions competents en disciplina urbanística

 

**Article 266. Competències dels municipis**

1. L’exercici de la potestat sancionadora regulada en esta llei correspondrà al municipi amb el caràcter de competència própia, excepte en aquells casos en què expressament s’establisca en esta llei que el seu exercici correspon a la comunitat autónoma en règim concurrent o exclusiu. A este efecte, els municipis estan facultats per a la imposició de les sancions previstes en esta llei la quantia de les quals excedisca els imports previstos en la legislació de règim local com a límit per a la imposició de sancions per infracció d’ordenances municipals.

2. De la mateixa manera, i excepte en els casos que expressament es preveja que el seu exercici correspon a la comunitat autónoma en règim concurrent o exclusiu, correspondrà al municipi amb el caràcter de competència própia l’exercici de les potestats administratives de protecció de la legalitat urbanística.

3. En l’exercici de les seues competències própies, els municipis podran sol·licitar l’assistència i col·laboració tant de la diputació provincial com de la conselleria competent en matèria d’urbanisme.

4. Per al millor exercici de les seues competències en matèria de disciplina urbanística, i en els termes establits en la legislació de règim local, els municipis podran associar-se entre si i amb altres administracions i constituir mancomunitats o consorcis.

5. La inactivitat municipal en l’exercici de les seues competències própies en matèria de disciplina urbanística, sense perjuí de les responsabilitats a què poguera donar lloc, podrà ser recorreguda pel interessats davant dels jutges i tribunals, en els termes establits la legislació de la jurisdicció contenciosa administrativa.

 

**Article 267. Substitució autonómica en les competències municipals**

1. Quan l’administració autonómica tinga coneixement que s’estiguen duent a terme actuacions respecte de les quals, de conformitat amb esta llei, l’adopció de les mesures de disciplina urbanística correspon amb el caràcter de competència própia al municipi, ho comunicarà a l’administració municipal perquè esta adopte les mesures legals que corresponga.

2. Quan un municipi mostre inactivitat o negligència en l’exercici de les seues competències própies de protecció de la legalitat urbanística i de sanció de les infraccions urbanístiques, la conselleria competent en matèria d’urbanisme podrà assumir la competència per substitució, en els termes establits en la legislació reguladora de les bases del règim local, després del requeriment a l’entitat local i sempre que la infracció afectara competències de la Generalitat.

3. Perquè siga procedent l’actuació de la Generalitat per substitució es requerirà que la infracció de què es tracte siga greu o molt greu i que existisquen interessos supralocals específics afectats.

 

**Article 268. Competències de la Generalitat**

1. L’exercici de la potestat sancionadora regulada en esta llei correspondrà a la Generalitat, amb el caràcter de competència própia en concurrència amb la municipal, quan es tracte d’infraccions greus o molt greus comeses en terrenys classificats com a sól no urbanitzable. Quan la Generalitat inicie en estos casos l’exercici de la seua competència, el municipi haurà d’abstindre’s de tota actuació en el mateix assumpte des del moment que reba l’oportuna comunicació, i remetrà a l’administració autonómica les actuacions que fins a eixe moment haguera, si és el cas, realitzat.

2. En els casos de l’apartat anterior, correspondrà també a la Generalitat, amb el caràcter de competència própia en concurrència amb la municipal, l’exercici de les potestats administratives de protecció de la legalitat urbanística.

3. En els casos en què les competències les exercite la Generalitat, es donarà també trasllat de la proposta de resolució al municipi afectat, en el mateix tràmit d’audiència als imputats, perquè puga al·legar el que considere oportú.

4. Les competències autonómiques en l’exercici de la potestat sancionadora regulada en esta llei les exercirà la conselleria competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme, d’acord amb les regles següents:

a) La incoació dels expedients sancionadors, quan siga competència autonómica, correspondrà, en tot cas, a la secretaria autonómica amb competències en ordenació del territori i urbanisme.

b) La resolució dels expedients sancionadors, en els casos en què siga competència autonómica, correspondrà als órgans següents:

1.r Secretaria autonómica amb competències en ordenació del territori i urbanisme, quan l’import de la sanció siga inferior o igual a trenta mil euros.

2.n conseller competent en matèria d’ordenació del territori i urbanisme, quan l’import de la sanció siga major de trenta mil euros i inferior o igual a sis-cents mil euros.

3.r El Consell, quan l’import de la sanció siga superior a sis-cents mil euros.

 

 

CAPÍTOL V  
 Inspecció urbanística

 

**Article 269. Concepte**

1. La inspecció urbanística és l’activitat que els órgans administratius competents en matèria d’urbanisme han de realitzar a fi de comprovar que les edificacions i l’ús del sól s’ajusten a les especificacions de l’ordenament urbanístic.

2. La inspecció urbanística és una funció d’inexcusable exercici per als organismes a què atribueix esta llei.

 

**Article 270. Competència sobre inspecció urbanística**

1. La funció inspectora serà desenrotllada, en l’àmbit de les seues competències respectives, pels municipis i per la Generalitat.

2. La realització de la inspecció es realitzarà sota la superior autoritat i direcció de l’órgan de govern que corresponga i serà exercida pel personal a qui s’atribuïsca esta comesa dins de cada un d’ells.

3. La inspecció autonómica podrà sol·licitar de les administracions municipals les dades i antecedents que siguen necessaris per a l’exercici de les seues competències.

4. Les forces i cossos de seguretat, en l’àmbit de les competències respectives, col·laboraran amb la funció inspectora, i prestaran auxili quan se’ls sol·licite.

5. El personal adscrit a la inspecció urbanística tindrà la consideració d’agent de l’autoritat i estarà capacitat per a demanar, amb este caràcter, la informació, documentació i ajuda material que necessite per al compliment adequat de les seues funcions. Este personal està facultat per a requerir i examinar qualsevol classe de documents relatius al planejament, comprovar l’adequació dels actes d’edificació i ús del sól a la normativa urbanística i territorial aplicable i obtindre la informació necessària per al compliment de les seues funcions. En la seua actuació se li haurà de facilitar lliure accés a les finques, edificacions o locals on es realitzen les obres o usos que es pretenguen inspeccionar i que no tinguen la condició de domicili o de lloc assimilat a este.

6. Quan es considere necessari deixar constància de qualsevol actuació urbanística, la inspecció alçarà la corresponent acta que contindrà les dades identificatives de totes les persones intervinents, siguen propietaris, promotors, constructors, tècnics o usuaris, i descriurà succintament els elements essencials de l’actuació.

Les actes de la inspecció urbanística gaudeixen de valor probatori i presumpció de veracitat, sense perjuí de les proves que en defensa dels respectius drets o interessos puguen assenyalar o aportar els administrats.

 

 

DISPOSICIONS ADDICIONALS

 

**Disposició addicional primera. Cartografia******[214]****

En la seua elaboració, tots els plans i projectes adoptaran una cartografia comuna en suport digital, homogènia i estandarditzada, en un format editable i compatible amb el programari de sistemes d’informació geogràfica, les bases i els continguts de la qual hauran de ser facilitats per l’organisme del Consell competent en matèria d’urbanisme i ordenació del territori. Per a procedir a l’emissió d’informes sectorials en totes les fases de consultes a les administracions afectades serà necessària l’entrega de la cartografia elaborada.

 

**Disposició addicional segona. De la creació d’un cos superior de tècnics en anàlisi, gestió i ordenació del territori, urbanisme i paisatge******[215]****

Es modifica el annex I de la Llei 10/2010, de 9 de juny, de la Generalitat, d’ordenació i gestió de la funció pública valenciana, per incorporar-hi el cos següent:

Administració especial.

Cos: Superior tècnic d’anàlisi, gestió i ordenació del territori, urbanisme i paisatge A-35.

Requisits:

Títol universitari de llicenciatura, enginyeria, arquitectura o equivalent, o bé títol universitari oficial de grau més títol oficial de màster universitari que, d’acord amb els plans d’estudi vigents, habiliten per a exercir les activitats de caràcter professional relacionades amb les funcions assignades als llocs.

Grup/subgrup professional: A1.

Funcions: Dirigir, gestionar, proposar, informar, controlar, estudiar, programar i assessorar les actuacions i les activitats relacionades amb l’anàlisi territorial, l’avaluació, l’ordenació i la gestió del territori, l’execució i la planificació dels instruments de planejament i la implantació dels projectes d’inversions estratègiques sostenibles.

 

**Tercera.******[216]****

*Sense contingut*

 

**Quarta. Règim de les edificacions, una vegada transcorregut el termini per a dictar l’ordre de restauració de la legalitat urbanística******[217]****

Amb l’excepció expressada en l’article 212.2 d’aquesta llei, i en les ordres individualitzades, la caducitat de les accions de restabliment de la legalitat urbanística que s’haja produït abans de l’entrada en vigor d’aquesta llei no comporta la legalització de les obres i de les construccions executades sense complir la legalitat urbanística i, en conseqüència, mentre persistisca la vulneració de l’ordenació urbanística, no poden dur-se a terme obres de reforma, ampliació o consolidació d’alló que s’ha construït il·legalment. No obstant aixó, amb la finalitat de reduir l’impacte negatiu d’aquestes construccions i edificacions, l’administració actuant pot ordenar l’execució de les obres que resulten necessàries per a no pertorbar la seguretat, la salubritat i l’ornament o el paisatge de l’entorn.

 

**Cinquena. Informes de condicions tecnicoeconómiques de les empreses distribuïdores d’energia elèctrica******[218]****

1. En els informes de condicions tecnicoeconómiques que evacuen les empreses distribuïdores per als nous subministraments, o per l’ampliació de potència dels existents, inclosos els corresponents a actuacions urbanístiques i a la implantació o l’ampliació d’activitats en el territori, que impliquen una nova extensió de xarxa, han de justificar, de forma expressa i motivada, l’elecció del punt i de la tensió de connexió, per a la qual cosa han de recollir les dades que acrediten la falta de capacitat, o altres causes reglamentàries, que impedisquen que el punt de connexió per a alimentar el subministrament sol·licitat no puga realitzar-se des dels diferents punts de les xarxes de distribució més próxims elèctricament al subministrament mencionat. Igualment, aquest informe ha d’expressar de forma clara i degudament justificada per al sol·licitant les instal·lacions i els costos dels quals no ha de fer-se càrrec, amb motiu del sobredimensionament i de les millores de qualitat o dels requisits addicionals en les instal·lacions no exigibles reglamentàriament.

Quan les instal·lacions de nova extensió hagen de ser cedides a la distribuïdora d’acord amb la legislació vigent, aquesta ha d’informar expressament el sol·licitant que les haja costejades sobre la possibilitat d’exigir la subscripció d’un conveni de rescabalament d’aquests costos davant de tercers, per una vigència mínima de deu anys i així aquesta infraestructura quedaria oberta a l’ús de tercers.

2. Aquells que tinguen la condició d’interessats en l’expedient administratiu en el si del qual s’emeta l’informe a què es refereix l’apartat anterior, poden presentar escrit d’al·legacions davant la conselleria competent en matèria d’energia a l’efecte que dicte una resolució vinculant sobre la qüestió plantejada.

 

**Sisena. Classificació de terrenys forestals incendiats com a sól no urbanitzable******[219]****

Els terrenys forestals que hagen patit els efectes d’un incendi no poden classificar-se o reclassificar-se com a sól urbà o urbanitzable, ni poden minorar les proteccions derivades de l’ús i de l’aprofitament forestal en el termini de 30 anys des que s’haja extingit l’incendi, d’acord amb la legislació estatal i de la Comunitat Valenciana en matèria de forests.

 

**Setena. Pla per a l’elaboració i el registre de l’informe d’avaluació de l’edifici******[220]****

El termini màxim per a l’elaboració i el registre de l’informe d’avaluació de l’edifici, en funció de l’any de construcció de l’edifici serà el següent:

 

|  |  |
| --- | --- |
| *Any de construcció de l’edifici* | *Termini límit de presentació i registre de l’informe d’avaluació de l’edifici* |
| Anterior a 1901 | 31 de desembre de 2020 |
| De 1901 a 1950 | 31 de desembre de 2021 |
| De 1951 a 1971 | 31 de desembre de 2022 |
| A partir de 1972 | 31 de desembre de l’any següent a l’any en què l’edifici complisca 50 anys |

 

 

**Disposició addicional huitena en la LOTUP. Entitats urbanístiques de capital públic******[221]****

1. La Generalitat, les diputacions provincials i els municipis, així com els ens instrumentals que en depenguen podran crear i servir-se d’entitats urbanístiques de capital públic per a gestionar les competències urbanístiques i especialment per a les finalitats de redacció, gestió i execució del planejament, consultoria i assistència tècnica, prestació, implantació, ampliació, conservació o manteniment de serveis i activitats urbanitzadores, d’execució d’equipaments, així com la gestió i explotació de les obres i serveis resultants.

Aquestes societats tindran la consideració d’ens instrumentals per a la gestió directa dels serveis públics i activitats per als quals ha sigut constituïda i, si escau, de mitjà propi de l’administració, per a l’execució d’actuacions específiques que se li encarreguen o encomanen el seu règim serà l’establit a aquest efecte en la legislació de contractes del sector públic i en la legislació de règim jurídic del sector públic. ****[222]****

2. Les entitats urbanístiques poden adoptar la forma de qualsevol de les entitats integrants del sector públic institucional i s’han de regir per les normes que regulen amb caràcter general aquesta forma de personificació.

3. En els estatuts socials o, a falta d’aixó, en l’acord de constitució d’aquestes societats s’han d’incloure les bases de col·laboració amb altres ens públics i, si escau, privats, les quals han de preveure els aspectes tecnicourbanístics, economicofinancers, de gestió i explotació de les obres o serveis resultants de l’actuació.

4. Les aportacions socials poden fer-se en efectiu o en qualsevol classe de béns i drets avaluables económicament, pertanyents tant al seu patrimoni ordinari com als patrimonis públics de sól o de naturalesa demanial.

5. En l’objecte d’aquestes entitats urbanístiques ha de constar expressament:

a) L’elaboració i la redacció de planejament de desenvolupament, projectes d’urbanització i qualssevol informes, estudis i assistència tècnica de contingut urbanístic.

b) La promoció, la gestió i l’execució d’actuacions urbanístiques. Si l’administració urbanística actuant opta per aportar o transmetre a l’entitat els terrenys o els aprofitaments urbanístics de què siga propietària i resulten afectats per l’actuació urbanística encomanada, aquesta aportació o transmissió pot ser en ple domini o limitar-se al dret de superfície, o a un altre o uns altres drets reals existents constituïts a aquest efecte.

c) La gestió, la promoció i l’execució del patrimoni públic de sól, d’acord amb la destinació que li és propi. A aquest efecte, l’entitat pot assumir titularitats fiduciàries de disposició; les dominicals corresponen a l’administració titular.

d) La gestió de les expropiacions per a l’execució de planejament o obres determinades.

e) La conservació de la urbanització i la gestió dels serveis que en aquesta s’han de prestar de cicle integral de l’aigua, subministrament d’energia elèctrica, enllumenat públic i infraestructures de telecomunicacions.

6. Per a la realització de l’objecte social, l’entitat urbanística pot:

a) Adquirir, transmetre, construir, modificar i extingir qualsevol classe de drets sobre béns mobles o immobles que autoritze la legislació vigent, amb vista a la millor consecució de la urbanització, l’edificació i l’aprofitament de l’àrea d’actuació.

b) Realitzar directament convenis amb els organismes competents, que hagen de coadjuvar, per raó de la seua competència, al millor èxit de la gestió.

c) Alienar, fins i tot anticipadament, les parcel·les que donen lloc als solars resultants de l’ordenació, en els termes més convenients per a assegurar-ne l’edificació en els terminis o de la forma prevista. La mateixa facultat l’assisteix per a alienar els aprofitaments urbanístics atorgats pel planejament i que han de materialitzar-se en les parcel·les resultants de l’ordenació.

d) Exercitar la gestió dels serveis implantats, fins que siguen formalment assumits per l’organisme competent si aixó es considerara adequat per als interessos generals.

e) Actuar com a mitjà propi de l’administració urbanística, o com a entitat purament privada en les actuacions de què es tracte i en concurrència plena amb tercers.

f) Ser beneficiària de les expropiacions urbanístiques que hagen de realitzar-se en desenvolupament de la seua activitat. Quan l’entitat actue com a beneficiària de l’expropiació en cas d’incompliment del deure d’edificar per la propietat, ha d’assumir davant de l’administració el deure d’edificar en els terminis que es fixen en el conveni que regule l’actuació, que en cap cas no poden ser més llargs que els atorgats inicialment pel propietari.

7. L’entitat pública pot constituir-se en societat pública de conservació, gestió i prestació de serveis assignats per la legislació local a l’administració local en aquesta matèria.

8. En cas d’extinció, la liquidació de les entitats urbanístiques es realitzaria en els termes que estableixen els seus estatuts i la legislació que s’hi haja d’aplicar per raó del tipus de societat de què es tracte.

 

**Disposició addicional novena. Entitats col·laboradores de l’administració******[223]****

1. Els ajuntaments poden exercir les funcions en matèria urbanística a què es refereix aquest precepte a través d’entitats col·laboradores de l’administració, o dels diferents col·legis professionals amb relació a les competències específiques que els seus col·legiats ostenten, d’acord amb la Llei 38/1999, d’ordenació de l’edificació.

2. Les entitats col·laboradores de l’administració o els col·legis professionals corresponents poden exercir les funcions següents:

a) Verificar els requisits d’integritat documental, suficiència i idoneïtat dels projectes i la documentació corresponents a la llicència o la declaració responsable, exigits per la normativa aplicable.

b) Acreditar que els projectes i la documentació tècnica compleixen les previsions i la normativa aplicable.

c) Emetre informes sobre l’adequació de les obres a la llicència atorgada durant el procés d’execució d’aquestes.

d) Emetre l’informe tècnic de conformitat de les obres executades a l’efecte de la declaració responsable de llicència o de primera ocupació.

3. La regulació del sistema d’habilitació, funcionament i registre d’aquestes entitats s’ha de fer mitjançant un decret del Consell a proposta de la conselleria competent en matèria d’urbanisme.

4. Els ajuntaments, en desenvolupament de la regulació a què es refereix l’apartat anterior poden establir els tipus d’infraccions, que es classifiquen en molt greus, greus i lleus, atesos els criteris següents:

a) La gravetat del perjudici que comporten per a la seguretat de persones, béns o medi ambient.

b) La reducció en la qualitat dels serveis de les entitats col·laboradores.

c) La reiteració o la prolongació.

5. Per la comissió d’infraccions poden imposar-se les sancions següents, que s’han de graduar per part dels ajuntaments per mitjà de les ordenances corresponents:

a) Per infracció lleus, multa compresa entre 6.000 i 30.000 euros.

b) Per infraccions greus, multa compresa entre 30.001 i 100.000 euros i, segons les circumstàncies de la infracció, suspensió del títol habilitant per període no inferior a sis mesos.

c) Per infraccions molt greus, multa compresa entre 100.001 i 600.000 euros i suspensió de l’habilitació per període no inferior a dotze mesos.

Segons les circumstàncies de la infracció, pot imposar-se també la revocació de l’habilitació i la supressió consegüent de la inscripció del registre de l’entitat infractora.

6. Sense perjudici de l’anterior, els ajuntaments han de garantir l’adequació entre la gravetat de l’acció o l’omissió constitutiva de la infracció i la sanció aplicada, tenint en compte que en cap cas la comissió de les infraccions pot resultar més beneficiosa per a l’infractor que el compliment de les normes infringides i considerant, especialment, de forma conjunta o separada, els criteris següents:

a) El risc o el dany ocasionat.

b) La repercussió o la transcendència social.

c) La intencionalitat de la conducta en la comissió d’infraccions.

d) El grau de benefici obtingut amb la conducta infractora.

 

**Disposició addicional desena. Plataforma urbanística digital******[224]****

La conselleria competent en urbanisme i ordenació del territori desenvoluparà una aplicació informàtica que facilite la participació en els procediments de planificació urbanística i que tindrà com a finalitat possibilitar la tramitació integral dels instruments de planejament urbanístic. La implementació d’aquesta aplicació es realitzarà previ desenvolupament reglamentari d’aquest precepte.

 

**Disposició addicional onzena******[225]****

Sense perjudici del que disposa l’article 197 lletra c d’aquesta llei, amb vista a l’eventual inclusió de l’explotació d’hidrocarburs en sól no urbanitzable, d’acord amb les seues característiques i amb caràcter excepcional, a través de l’ordenació d’usos i aprofitaments d’aquest, no poden autoritzar-se activitats extractives o d’exploració, investigació i explotació d’hidrocarburs líquids o gasosos, mitjançant qualsevol tècnica, en aquells espais declarats d’especial protecció ambiental a l’empara de la normativa estatal i autonómica d’aplicació, quan puguen posar-se en risc els elements i els valors que van justificar l’aprovació del règim de protecció o aquelles siguen incompatibles amb l’adequada gestió i conservació d’aquests espais.

 

**Disposició addicional dotzena******[226]****

Amb caràcter general, i per als nous desenvolupaments urbanístics i la implantació de les activitats económiques que impliquen riscos per a la salut o manipulació de substàncies perilloses, regulades en el Reial decret 840/2015, han de situar-se almenys a 500 metres de distància de sóls qualificats com a residencials, dotacionals educatius o sanitaris, i d’ús terciari especial.

D’acord amb el que estableix la Llei 6/2014, de 25 de juliol, de la Generalitat, de prevenció, qualitat i control ambiental d’activitats a la Comunitat Valenciana, els ajuntaments han de demanar informes tècnics o de qualssevol altres administracions que consideren afectades o competents en la matèria quan pretengueren establir excepcions a través del pla d’ordenació estructural o d’ordenació detallada.

 

**Disposició addicional tretzena. De l’Agència Valenciana de Protecció del Territori******[227]****

1. Es crea l'Agència Valenciana de Protecció del Territori com a organisme autónom de la Generalitat, amb personalitat jurídica pública, patrimoni i tresoreria propis i autonomia de gestió, per a l'exercici de les competències autonómiques en matèria de disciplina urbanística. Els municipis podran delegar les seues competències própies en matèria de disciplina urbanística sobre sól no urbanitzable a l'Agència, per mitjà de l'aprovació pel ple de l'ajuntament de l'acord d'adhesió a l'Agència.

2. L'Agència és un organisme autónom de la Generalitat, dels previstos per l'article 154 de la Llei 1/2015, de la Generalitat, d'hisenda pública, del sector públic instrumental i de subvencions, facultada per a exercir les potestats administratives en matèria de disciplina urbanística sobre il·lícits que es produïsquen sobre sól no urbanitzable, siga aquest comú o protegit.

3. Correspondrà al Consell, a través de la conselleria competent en matèria d'urbanisme, l'aprovació i la publicació, en el termini màxim de dotze mesos, dels estatuts de l'Agència i de l'acord model d'adhesió dels municipis que s'incorporen voluntàriament a l'Agència Valenciana de Protecció del Territori. Quant a l'objecte, l'estructura, les activitats i el funcionament de l'Agència, aquesta es regirà per les normes següents:

 

Primera. Objecte i finalitats de l'Agència

1. L'objecte de l'Agència és exercir les potestats administratives de disciplina urbanística respecte d'infraccions greus o molt greus comeses en sól no urbanitzable, comú o protegit, en el territori dels municipis que s'adherisquen per mitjà de l'acord d'adhesió. Aixó inclou l'exercici de les funcions d'inspecció, i l'inici, tramitació, resolució i execució dels procediments de restauració de la legalitat urbanística, els procediments sancionadors urbanístics i la impugnació de llicències municipals, presumptament il·legals, davant de la jurisdicció contenciosa administrativa, d'acord amb la competència atorgada per la Llei 5/2014, de la Generalitat, d'ordenació del territori, urbanisme i paisatge (LOTUP), en els articles 244 i 268. Tot aixó, sense perjudici de l'exercici, per part de l'Agència, de les competències ordinàries en les matèries mencionades en aquest paràgraf respecte d'il·lícits comesos en sól no urbanitzable pertanyent a municipis de la Comunitat Valenciana que no s'adherisquen a l'Agència, dins de la regulació esmentada establida en la LOTUP.

2. L'Agència té per finalitat essencial vetlar per la utilització racional i legal del sól conformement al que disposa la LOTUP i la resta de legislació urbanística.

 

Segona. Funcions

Són funcions de l'Agència Valenciana de Protecció del Territori:

a) La inspecció i vigilància urbanística sobre els actes d'edificació i ús en sól no urbanitzable.

b) L'adopció de les mesures cautelars previstes en la LOTUP, especialment les de suspensió dels actes d'edificació i ús del sól que es facen en sól no urbanitzable sense les autoritzacions municipals i autonómiques preceptives o incomplint les condicions de les autoritzacions atorgades.

c) L'inici, la instrucció i la resolució dels procediments de reposició de la legalitat urbanística i dels procediments sancionadors per infraccions urbanístiques; en els dos casos, per il·lícits comesos en sól no urbanitzable.

d) La formulació a les diverses administracions de tota classe de sol·licituds i peticions dels informes que es consideren pertinents per a assegurar el millor compliment de la legalitat urbanística.

e) La denúncia davant del Ministeri Fiscal i els órgans de l'ordre jurisdiccional penal dels fets que, de resultes de les actuacions practicades, es consideren constitutius de delicte.

f) El requeriment per a l'anul·lació de llicències urbanístiques contràries a la normativa vigent, així com la impugnació eventual d'aquestes davant de la jurisdicció contenciosa administrativa.

g) L'assessorament i assistència als municipis adherits a l'Agència en les matèries de la seua competència, així com la proposta a la conselleria competent en matèria d'urbanisme de modificar o adoptar normes legals o reglamentàries necessàries per a un compliment millor de la legalitat urbanística.

h) Les competències d'inspecció, supervisió, restabliment de la legalitat urbanística i sanció respecte d'infraccions comeses en sól no urbanitzable en municipis que s'hagen adherit voluntàriament a l'Agència, en les condicions que es determinen en l'acord d'adhesió corresponent, al qual els ajuntaments hauran d'adherir-se.

i) L'exercici de qualsevol altra competència que en matèria de disciplina urbanística corresponga a la Generalitat, segons la LOTUP.

 

Tercera. Règim jurídic

1. L'Agència es regirà pel que es disposa en aquesta disposició, la seua normativa de desenvolupament i per la Llei 1/2015, de 6 de febrer, de la Generalitat, d'Hisenda Pública, del sector públic instrumental i de subvencions, i estarà subjecta al dret administratiu. A més, disposarà de les potestats públiques necessàries per al compliment de les seues finalitats.

2. De conformitat amb el que disposa l'article 114 de la Llei 39/2015, del procediment administratiu de les administracions públiques, els actes i resolucions dictats pels órgans de l'Agència posen fi a la via administrativa.

 

Quarta. Adscripció

L'Agència estarà adscrita a la conselleria competent en matèria d'urbanisme.

 

Cinquena. Seu

L’Agència de Protecció del Territori té la seu principal a qualsevol localitat de la Comunitat Valenciana que establisca el consell de direcció a proposta del conseller competent en matèria d’urbanisme, sense perjudici que puguen existir dependències de l’agència a altres ciutats de la Comunitat Valenciana. ****[228]****

 

Sisena. Adhesió dels municipis a l'Agència

1. La incorporació d'un municipi a l'Agència requereix un acord d'adhesió del ple municipal adoptat per majoria absoluta, el qual haurà de ser confirmat per la direcció gerència de l'Agència. Aquesta adhesió serà publicada en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana. L'acord s'ajustarà, en la forma i el contingut, a l'acord model d'adhesió que s'establisca reglamentàriament.

2. L'adhesió necessàriament produirà l'atribució a l'Agència de les competències d'inspecció, supervisió, sanció i restabliment de la legalitat urbanística que corresponguen al municipi integrat voluntàriament en aquella, en els supósits d'infraccions urbanístiques greus o molt greus comesos sobre el seu territori, sempre que ocórreguen en sól no urbanitzable, siga aquest comú o protegit.

3. L'Agència exercirà de manera efectiva aquestes competències des del moment en què es determine en l'acord d'adhesió; aquest exercici estarà condicionat en tot cas a la publicació d'aquest en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana. L'Agència únicament tindrà competència per a tramitar els procediments indicats respecte d'infraccions comeses amb posterioritat al 20 d'agost de 2014.

 

Setena. Obligacions dels municipis adherits

Els municipis adherits a l'Agència assumeixen les obligacions següents:

a) De conformitat amb el que es preveu en l'article 268 de la LOTUP, en assumir la Generalitat de manera efectiva l'exercici de la seua competència en sól no urbanitzable, l'ajuntament corresponent s'abstindrà d'incoar, tramitar i resoldre expedients sancionadors i de restauració de la legalitat urbanística en el sól no urbanitzable del seu municipi, respecte d'edificacions que es comencen a construir després de l'adhesió a l'Agència, sempre que s'estiga davant d'infraccions greus o molt greus.

b) L'ajuntament designarà una persona representant electa que serà la responsable davant de l'Agència de la correcta remissió dels documents requerits per aquesta, així com de l'assistència adequada sobre el terreny per a una execució eficaç dels expedients tramitats.

c) L'ajuntament adherit comunicarà a l'Agència tots els actes d'ús o edificació dels quals tinga coneixement i que es duguen a terme en sól no urbanitzable dins del seu terme municipal, sempre que d'aquests es puga derivar la comissió d'algun tipus d'infracció urbanística que puga qualificar-se com a greu o molt greu. En aquest sentit, l'ajuntament haurà de remetre a l'Agència una acta de denúncia i inspecció signada per la inspecció urbanística, policia municipal o equivalent, segons el model que establisca la mateixa Agència. Igualment, es remetrà un informe tècnic subscrit per l'arquitecte o arquitecta municipal, segons el model establit.

d) En la tramitació dels procediments sancionadors i de restauració de la legalitat urbanística que se seguisquen en l'Agència, els tècnics de l'ajuntament emetran qualsevol altre informe que l'Agència els sol·licite.

e) La Policia Local col·laborarà en les actuacions que se li requerisca per part de l'Agència, fonamentalment respecte de l'alçament d'actes i denúncies, comprovacions de l'estat d'obres, desenvolupament d'activitats i execució de tasques de restauració, així com auxili en l'execució de les mesures cautelars que adopte l'Agència, entre les quals es troben la paralització i precintament d'activitats en curs.

f) L'Agència proveirà l'ajuntament corresponent d'un precinte oficial amb el logo de la Generalitat per tal que aquesta corporació l'utilitze en l'execució de les mesures cautelars a les quals es refereix en l'apartat anterior.

g) L'alcalde o alcaldessa dictarà un ban municipal en el qual s'informe el veïnat de l'adhesió a l'Agència i de l'objecte i les conseqüències d'aquesta acció.

 

Huitena. Incompliment de les obligacions dels municipis adherits

1. L'incompliment de les obligacions indicades en l'apartat anterior per part d'un municipi adherit suposarà que l'Agència deixe sense efecte aquesta adhesió. La resolució de l'adhesió s'adoptarà per la direcció de l'Agència, amb una audiència prèvia del municipi en qüestió.

2. Un municipi adherit podrà igualment separar-se voluntàriament de l'adhesió a l'Agència. Aixó es farà per mitjà d'un acord del ple amb la majoria absoluta dels membres.

 

Novena. Òrgans

Els órgans directius de l'Agència són: el Consell de Direcció i la Direcció Gerència.

 

Desena. Composició del consell de direcció ****[229]****

1. El consell de direcció està format per:

a) La presidència, que serà la secretària o secretari autonómic competent en matèria de territori i urbanisme de la Generalitat.

b) La vicepresidència, que serà el director o directora general competent en matèria d'urbanisme de la Generalitat.

c) Les vocalies, que seran:

- Quatre en representació dels ajuntaments adherits a l'Agència.

- Quatre en representació de la Generalitat.

- Una representant per cadascuna de les tres diputacions provincials.

d) La secretaria, funcionari o funcionària del grup A1 de la Generalitat.

2. Els Estatuts de l’Agència podran establir determinats requisits de titulació o d’experiència per a poder ser designada persona vocal del Consell de Direcció.

3. Les quatre vocalies de representació municipal seran designades entre els alcaldes o alcaldesses dels ajuntaments adherits a l’Agència, per la Federació Valenciana de Municipis i Províncies cada quatre anys, després de la celebració de les eleccions municipals.

No obstant aixó, a l’efecte de la primera constitució del Consell de Direcció, la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, abans de la celebració de les próximes eleccions municipals, designarà a les persones vocals de representació municipal entre els alcaldes i alcaldesses d’aquells municipis que hagen remés a la conselleria competent en matèria d’urbanisme, dins del termini que es determine per la Presidència de l’Agència, l’Acord del Ple sol·licitant l’adhesió a aquesta.

En el cas que un dels ajuntaments deixe d’estar adherit a l’Agència, d’acord amb el procediment establit en aquesta disposició addicional, la persona que el represente perdrà automàticament la condició de vocalia de l’Agència i serà substituïda per una altra persona designada per la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, entre alcaldes o alcaldesses dels ajuntaments adherits a l’Agència.

4. Les vocalies de representació autonómica seran nomenades: tres pel conseller o consellera competent en matèria d'urbanisme, i una pel conseller o consellera competent en matèria de medi ambient.

5. A la vicepresidència li correspondrà substituir a la presidència en cas de vacant, absència o impossibilitat física.

6. A la secretaria li correspondrà donar fe dels acords adoptats i estendre acta de les reunions que es duguen a terme.

 

Onzena. Funcions

El Consell de Direcció és l'órgan col·legiat de direcció i control de l'Agència, amb les funcions següents:

a) Proposar la modificació d'aquesta regulació.

b) Proposar l'Estatut, l'estructura orgànica i la relació de llocs de treball de l'Agència.

c) Elaborar la proposta de pressupostos de despeses i ingressos.

d) Autoritzar les despeses amb un import igual o superior als 600.000 euros.

e) Establir les directrius d'actuació de l'Agència i fiscalitzar l'activitat i la gestió de la Direcció.

f) Proposar el pla anual d'inspecció urbanística, per mitjà d'una ordre de la conselleria competent en matèria d'urbanisme.

g) Resoldre que un municipi deixe d'estar adherit a l'Agència.

h) Aprovar la memória anual de la gestió de l'Agència, que haurà de ser remesa a tots els ajuntaments adherits perquè en prenguen coneixement.

i) L'aprovació dels comptes anuals.

j) Revisar anualment l'inventari de béns i drets que integren el patrimoni de l'Agència.

k) Tots els assumptes relacionats amb les competències de l'Agència que li sotmeta la Presidència.

 

Dotzena. Règim de funcionament

1. El Consell de Direcció es reunirà almenys dues vegades a l'any per convocatória de la Presidència, bé per iniciativa própia o a sol·licitud de la meitat de les vocalies.

2. Per a una constitució vàlida del Consell serà necessària la presència de la Presidència, de la Secretaria o de qui les substituïsca, així com de la meitat de les vocalies. En tot cas, el Consell quedarà constituït, amb caràcter automàtic, en segona convocatória, trenta minuts després de l'hora assenyalada per a la celebració de la primera, per a la qual cosa serà suficient la presència d'almenys tres vocalies, més la Presidència o Vicepresidència i la Secretaria.

3. Els acords del Consell seran adoptats per majoria simple de vots favorables emesos per les persones assistents. En cas d'empat, el vot de la Presidència serà diriment.

4. El director o directora gerent de l'Agència participarà en totes les reunions del Consell, amb veu peró sense vot.

5. La Secretaria serà exercida per un funcionari o funcionària del grup A1 de la Generalitat, designat pel Consell de Direcció entre el personal adscrit a l'Agència, que tindrà dret a veu peró no a vot.

6. Podrà acudir a qualsevol reunió del Consell de Direcció el personal tècnic de l'Agència que siga requerit a aquest efecte.

7. El règim de funcionament del Consell de Direcció, en tot el que preveu aquesta disposició addicional, es regirà pel que es disposa en els articles 15 i següents de la Llei 40/2015, de règim jurídic del sector públic.

 

Tretzena. Nomenament

1. El director o directora gerent de l'Agència serà nomenat pel Consell, a proposta de la consellera o el conseller competent en matèria d'urbanisme.

2. El director o directora gerent de l'Agència haurà de tindre una titulació universitària i experiència professional en matèria d'urbanisme.

 

Catorzena. Funcions

La Direcció Gerència és l'órgan executiu de l'Agència, amb les funcions següents:

a) La representació ordinària de l'Agència.

b) L'exercici, amb caràcter general, de les competències atribuïdes a l'Agència en l'article 3 d'aquesta disposició addicional.

c) La direcció i impuls de l'activitat de l'Agència.

d) La prefectura directa sobre el personal de l'Agència.

e) La contractació i adquisició de béns i serveis.

f) L'execució dels acords adoptats pel Consell de Direcció.

g) L'acord de convenis amb altres entitats, públiques o privades. Especialment, podran establir-se convenis amb la unitat de la Policia Nacional adscrita a la Comunitat Valenciana, el Servei de Protecció de la Naturalesa de la Guàrdia Civil (Seprona) i els agents mediambientals dependents de la conselleria amb competència en matèria de medi ambient, perquè duguen a terme actuacions d'inspecció, comprovació o tasques de manteniment de la seguretat.

h) La gestió económica de l'Agència i l'autorització de despeses de quantia inferior a 600.000 euros.

i) La impugnació davant de l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu de les llicències municipals presumptament il·legals.

j) Confirmar l'acord d'adhesió dels ajuntaments a l'Agència.

k) Totes les competències de l'Agència no atribuïdes expressament al Consell de Direcció.

 

Quinzena. Personal de l'Agència

1. L'Agència Valenciana de Protecció del Territori podrà comptar amb personal funcionari i laboral de l'Administració de la Generalitat i, així mateix, podrà contractar personal laboral propi per al compliment de funcions que no impliquen la participació directa o indirecta en l'exercici de les potestats públiques o en la salvaguarda dels interessos generals.

2. El personal laboral propi serà seleccionat per l'Agència, d'acord amb els principis d'igualtat, publicitat, mèrit i capacitat. L'Agència publicarà anualment en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana una relació de llocs de treball del seu personal laboral propi, amb un informe previ favorable de la conselleria competent en matèria de sector públic, sense perjudici del que resulte aplicable respecte del personal funcionari i laboral de l'Administració de la Generalitat.

 

Setzena. Patrimoni

1. L'Agència tindrà, per al compliment de les seues finalitats, patrimoni propi, diferent del de l'Administració general de la Generalitat, integrat pel conjunt de béns i drets que adquirisca per qualsevol títol.

2. La gestió i l'administració dels béns i drets propis s'haurà de realitzar amb subjecció al que estableix la Llei de patrimoni de la Generalitat.

3. El director o directora gerent formarà un inventari de tots els béns i drets que integren el patrimoni de l'Agència, que se sotmetrà al Consell de Direcció i es revisarà anualment.

 

Dessetena. Finançament

1. Els recursos económics de l'Agència podran provindre de les fonts següents:

a) Les transferències consignades en els pressupostos generals de la Generalitat per a garantir el funcionament de l'Agència.

b) Els rendiments del seu patrimoni.

c) Les multes coercitives que calga imposar en els procediments de restauració de la legalitat urbanística.

d) Les quanties provinents de les sancions que calga imposar en els procediments sancionadors urbanístics.

e) Els altres ingressos que puga percebre d'acord amb la legislació vigent.

2. El tractament dels ingressos de l'Agència ha de ser el següent:

a) Tots els ingressos han de ser considerats en el règim pressupostari i han de quedar vinculats a la satisfacció de la anualitat corresponent.

b) Els excedents dels ingressos respecte de les necessitats de manteniment seran distribuïts de la manera següent:

Un 50 % es mantindrà en la Tresoreria de l'Agència per a fer front en els exercicis següents a futures demolicions.

Un 50 % es repartirà entre els municipis adherits a l'Agència, en funció del nombre d'expedients tramitats en cada un. Aquest crèdit tindrà la consideració de patrimoni municipal del sól i s'haurà de destinar a qualsevol de les finalitats establides en l'article 99 de la LOTUP.

 

Dihuitena. Contractació

1. La contractació de l'Agència es regirà per les normes generals de la contractació de les administracions públiques. En particular, se sotmetrà a aquesta legislació la contractació d'empreses privades per a dur a terme la demolició de les edificacions il·legals.

2. Actuarà com a órgan de contractació el director o directora gerent de l'Agència, que requerirà autorització del Consell de Direcció o del Consell quan, per raó de la quantia, corresponga a aquests autoritzar la despesa.

 

Denovena. Pressupostos

1. El règim económic i pressupostari de l'Agència s'ajustarà a les prescripcions establides en la Llei 1/2015, de la Generalitat, vigent per als organismes públics.

2. La proposta de pressupostos serà aprovada pel Consell de Direcció de l'Agència i remesa a la conselleria amb competència en matèria d'hisenda per la conselleria que tinga adscrit l'ens.

 

Vintena. Programa anual de gestió i pla pluriennal de gestió

1. La Direcció Gerència de l'Agència haurà de redactar un programa anual d'actuació i un pla pluriennal de gestió que seran aprovats pel Consell de Direcció.

2. El programa anual d'actuació inclourà, com a mínim, amb referència a un exercici complet:

a) La definició dels objectius i prioritats de l'exercici corresponent per departaments i serveis, en el marc dels objectius del pla pluriennal de gestió en què s'inserisca.

b) La previsió de resultats.

3. El pla pluriennal de gestió determinarà, com a mínim, amb una referència a un termini de cinc anys, el contingut següent:

a) La definició de l'orientació estratègica, objectius i criteris d'actuació de l'Agència.

b) L'establiment dels requeriments de mitjans materials i informàtics i d'administració electrónica, i de recursos humans necessaris per a la consecució d'aquests objectius, incloses, si escau, les percepcions retributives relacionades amb els mateixos objectius, de conformitat amb el que disposa la legislació vigent en matèria de funció pública.

c) La previsió de resultats.

4. Les competències autonómiques en l'exercici de la potestat sancionadora regulada en aquesta llei les exercirà l'Agència Valenciana de Protecció del Territori, d'acord amb les regles següents:

a) La incoació dels expedients sancionadors, quan siga competència de l'Agència, correspondrà, en tot cas, a la Direcció Gerència de l'Agència.

b) La resolució dels expedients sancionadors, en els casos que siguen competència de l'Agència, correspondrà al president o presidenta del Consell de Direcció.

Vint-i-unena. Transparència i reutilització de dades

1. Com a organisme autónom de la Generalitat, l'Agència Valenciana de Protecció del Territori estarà sotmesa a les obligacions de publicitat activa i dret d'accés a la informació pública establides en la normativa vigent en la matèria. Per al compliment d'aquestes obligacions, haurà de comptar amb un portal de transparència que enllaçarà amb el Portal de Transparència de la Generalitat.

2. La reutilització de la informació pública s'adaptarà a la normativa específica vigent en la matèria.

 

 

DISPOSICIONS TRANSITÒRIES

 

**Primera. Règim transitori dels procediments**

1. Els instruments de planejament, programació, gestió urbanística, reparcel·lació i expropiació per taxació conjunta, així com les declaracions d’interés comunitari i les actuacions territorials estratègiques que hagueren iniciat la informació pública amb anterioritat a l’entrada en vigor d’esta llei, es continuaran tramitant d’acord amb la legislació anterior. No obstant aixó, el seu promotor podrà optar per reiniciar-ne la tramitació i acollir-se a les disposicions d’esta llei, o prosseguir-la d’acord amb esta quan els tràmits ja realitzats hi siguen compatibles.

2. De conformitat amb el que estableix la Llei 21/2013, de 9 de desembre, d’avaluació ambiental, el procediment d’avaluació ambiental que s’hi preveu serà aplicable als plans que s’inicien a partir de l’entrada en vigor d’esta llei. No obstant aixó, en aquells casos en què, per no haver-se iniciat la informació al públic del pla, siga aplicable esta llei, el document de referència emés s’assimilarà a tots els efectes amb el document d’abast, i es continuarà la tramitació ambiental d’acord amb el que preveu la Llei 21/2013 i esta llei.

3. Els procediments en tramitació en la data d’entrada en vigor d’esta llei relatius a disciplina urbanística, ruïna o compliment del deure d’edificació s’ajustaran a les disposicions vigents al temps d’iniciar-se el procediment corresponent.

 

**Disposició transitória primera bis. Règim transitori dels procediments******[230]****

1. Els instruments de planejament, programació, gestió urbanística, reparcel·lació i expropiació per taxació conjunta, així com les declaracions d'interès comunitari i les actuacions territorials estratègiques que hagen iniciat la seua informació pública amb anterioritat a l'entrada en vigor de la Llei XX/2019, de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat, i la Llei 1/2019, de 5 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 5/2014, de 25 de juliol, d'ordenació del territori, urbanisme i paisatge de la Comunitat Valenciana, es continuaran tramitant segons la legislació anterior. No obstant aixó, qui les promou podrà optar per reiniciar-ne la tramitació acollint-se a les disposicions de la llei 1/2019 o de la present llei, o prosseguir-la segons aquesta quan els tràmits ja duts a terme siguen compatibles amb aquesta.

2. Els procediments en tramitació en la data d'entrada en vigor de la llei 1/2019 o de la present llei relatius a disciplina urbanística, ruïna o compliment del deure d'edificació s'ajustaran a les disposicions vigents al temps d'iniciar-se el procediment corresponent.

 

**Segona. Innecessarietat d’adaptació del planejament general**

1. Els municipis no estaran obligats a promoure un expedient d’adaptació del seu planejament urbanístic a esta llei.

2. Els plans generals, les normes subsidiàries de planejament i els projectes de delimitació de sól urbà aprovats amb anterioritat a l’entrada en vigor d’esta llei s’assimilaran, als efectes de la seua aplicació, al pla general estructural.

Quan els plans aprovats a l’empara de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, de la Generalitat, reguladora de l’activitat urbanística continguen al mateix temps un coeficient limitador del nombre màxim de vivendes edificables i un altre del nombre màxim de metres quadrats d’edificació, s’aplicarà exclusivament este últim, sempre que es complisquen les cessions dotacionals mínimes per unitat de superfície edificable exigides per la Llei 16/2005, de 30 de desembre, de la Generalitat, Urbanística Valenciana i que no s’introduïsquen modificacions en l’ordenació estructural del corresponent àmbit de planejament urbanístic.

3. Els municipis podran sol·licitar a la conselleria competent en urbanisme i ordenació del territori que declare l’homologació a esta llei dels plans generals o normes subsidiàries de planejament o del planejament vigent d’algun dels seus sectors. Esta homologació es produirà per resolució de la conselleria esmentada, després de la seua tramitació pel procediment del capítol II o del capítol III, del títol III, del llibre I, d’esta llei, en funció de la incidència ambiental del seu contingut.

4. L’aprovació dels plans parcials, dels plans de reforma interior o dels plans especials, que modifiquen les determinacions dels plans generals o normes subsidiàries de planejament vigents a l’entrada en vigor d’esta llei, requereix l’homologació del sector corresponent, que podrà efectuar-se directament en aprovar els esmentats instruments, sempre que estos continguen els documents específics i les determinacions necessàries amb eixe fi.

5. En els municipis en què resulte innecessària o inconvenient l’adaptació del planejament general o no es pretén la revisió del model territorial i urbanístic, podrà realitzar-se únicament una nova ordenació detallada, que haurà de regir-se pels principis i objectius a què es refereixen els articles 12 i 13 de la present llei.

En este cas, la nova ordenació detallada es podrà desenrotllar en una o diverses fases, que comprendran tot part del sól urbà, i requerirà l’homologació a la present llei de l’àmbit físic objecte de la nova ordenació, que es produirà en els termes que preveu l’anterior apartat 3. ****[231]****

 

**Tercera. Execució dels plans**

1. Els plans aprovats amb anterioritat a l’entrada en vigor d’esta llei o que, per aplicació de la disposició transitória primera, s’aproven sense adaptar-s’hi, s’executaran i aplicaran segons els seus continguts, sense que esta llei implique modificació de les seues determinacions físiques, ni del contingut dels drets i aprofitaments objectius o tipus que se’n deriven.

2. Els percentatges d’aprofitament que correspon a l’administració regulats en esta llei seran aplicables als programes d’actuació que s’aproven després de la entrada en vigor d’esta; i, també, en el cas que siga aplicable este percentatge, en les llicències per a actuacions aïllades que se sol·liciten després de l’entrada en vigor d’esta llei.

3. En el cas de reclassificacions de sól no urbanitzable a sól urbanitzable iniciades abans de l’entrada en vigor de la present llei i no aprovades definitivament, es podrà optar entre continuar amb la cessió de sól prevista en l’article 13.6 de la Llei 4/2004, de 30 de juny, d’ordenació del territori i protecció del paisatge, o substituir esta cessió per la prevista en l’article 77.1.b de la present llei. La mateixa opció podrà exercitar-se en desenrotllar sectors ja aprovats definitivament en els que s’haguera previst aquella cessió. En cas que s’hagueren efectuat aportacions económiques substitutives, estes quedaran integrades en el patrimoni municipal de sól.

 

**Quarta. Programes aprovats**

1. Els programes d’actuació adjudicats amb anterioritat a l’entrada en vigor d’esta llei es regiran, quant als seus efectes, compliment i extinció, incloent-hi la duració i règim de prórrogues, per la normativa que li era d’aplicació abans de l’entrada en vigor d’esta llei.

2. No obstant aixó, en el procediment de resolució o prórroga del programa d’actuació integrada o aïllada no s’haurà de sol·licitar dictamen del Consell Superior de Territori i Urbanisme o l’órgan que exercia les seues funcions.

 

**Quinta. Programes tramitats amb la Llei Reguladora de l’Activitat Urbanística**

A partir de l’entrada en vigor d’esta llei, els ajuntaments ja no podran adjudicar cap programa d’actuació integrada que haja sigut tramitat a l’empara de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, reguladora de l’activitat urbanística, excepte aquells que disposen d’aprovació i adjudicació municipal condicionada a l’aprovació per la conselleria competent en matèria d’urbanisme de l’instrument de planejament que els acompanya, i en este cas podran concloure la seua tramitació d’acord amb aquella llei.

 

**Sisena. Suspensió temporal de la reserva mínima de sól per a vivenda protegida******[232]****

 

**Setena. Subdivisió en unitats d’execució de plans parcials aprovats amb anterioritat a esta llei******[233]****

El planejament de desenvolupament del pla general i els programes d’actuacions integrades, que hagen iniciat la tramitació abans de l’entrada en vigor d’aquesta llei, poden ser modificats amb l’objecte de subdividir les unitats d’execució inicialment establides sobre la base del resultat de la formulació de la memória de viabilitat económica i dels informes de sostenibilitat económica.

Si la unitat d’execució objecte de la divisió té la reparcel·lació aprovada, s’ha de procurar que la divisió no afecte la reparcel·lació. En el cas que afecte, se n’ha de suspendre l’execució fins que s’inscriga la modificació de la reparcel·lació en el Registre de la Propietat.

L’acord d’aprovació de la modificació del pla parcial o un altre instrument de planejament de desenvolupament ha de fixar les conseqüències de la subdivisió respecte del programa d’actuació integrada adjudicat. El programa queda reduït a l’àmbit d’una o diverses de les unitats d’execució delimitades, de manera que la resta d’unitats quede amb ordenació aprovada pendent de programar, llevat que l’administració actuant, en l’exercici de les seues potestats de planejament, opte per una desclassificació d’aquells terrenys que no es considere necessari transformar per a atendre les necessitats de sól urbanitzat del municipi. Cadascuna de les noves unitats d’execució resultant de la divisió ha de ser tècnicament i económicament viable i mantenir la proporcionalitat de beneficis i càrregues entre aquelles. Quan la subdivisió no comporte la modificació d’altres determinacions del planejament, pot realitzar-se mitjançant la mera modificació del programa. L’instrument de planejament o programació que realitze la divisió de la unitat d’execució ha d’establir els terminis d’inici i de finalització d’execució de cadascuna de les unitats d’execució resultants. El termini màxim per a la finalització s’ha d’ajustar al que estableix l’article 164 d’aquesta llei. Quan es modifiquen les condicions de programació de les unitats d’execució delimitades, d’acord amb l’article 135 d’aquesta llei, llevat que escaiga la gestió directa o la gestió per propietaris, l’acord pot preveure la convocatória d’un nou concurs d’adjudicació.

 

**Vuitena. Suspensió temporal de l’execució dels programes**

En els programes que es trobaven en execució a l’entrada en vigor de la Llei 1/2012, de 10 de maig, de la Generalitat, de mesures urgents d’impuls a la implantació d’actuacions territorials estratègiques, quan causes justificades d’interès públic o la viabilitat económica de l’actuació així ho aconsellen, l’administració actuant, d’ofici o a instància dels propietaris o de l’urbanitzador, podrà acordar la suspensió temporal, total o parcial, de l’execució del programa per un termini de dos anys, prorrogables per altres dos anys més com a màxim.

La sol·licitud de suspensió temporal serà informada pels servicis tècnics i jurídics de l’administració actuant i, després d’aixó, exposada al públic per un termini de quinze dies, mitjançant un anunci en el butlletí oficial de la província corresponent, i amb simultània audiència, pel mateix termini, a l’empresari constructor i als propietaris i titulars de drets i deures afectats per l’actuació.

L’acord de suspensió temporal ponderarà els eventuals perjuís que pogueren derivar-se’n per als propietaris o tercers afectats i contindrà obligatori pronunciament sobre les mesures a adoptar per a salvaguardar-ne els drets, especialment:

1. Justificació de la necessitat de la suspensió i la seua naturalesa, total o parcial, respecte de l’àmbit i desenrotllament de l’actuació.

2. Termini previst per a la suspensió i possibles prórrogues.

3. Mesures a adoptar, si és el cas, en relació amb la conservació de les obres ja executades.

4. Estudi económic i mesures a adoptar en relació amb els drets de propietaris i tercers afectats.

5. Efectes de la suspensió en relació amb les càrregues i costos d’urbanització.

6. Efectes de la suspensió en relació amb les garanties prestades per l’urbanitzador i els propietaris; com també, si és el cas, la modificació o ajust de la reparcel·lació.

7. Efectes de la suspensió en relació amb l’empresari constructor.

S’entendrà que un programa està en execució després de la formalització del contracte, d’acord amb la legislació urbanística vigent en el moment de la dita formalització.

 

**Novena. Règim del sól no urbanitzable en municipis sense mesures d’especial protecció**

Als municipis el planejament urbanístic dels quals no continga per al sól no urbanitzable mesures d’especial protecció per part d’este, i fins que s’aproven definitivament els corresponents instruments de planejament, a tot el seu sól no urbanitzable se li aplicarà el règim urbanístic establit per esta llei per al sól no urbanitzable protegit. No obstant aixó, podran admetre’s, cas per cas, aquelles actuacions previstes en esta llei que compten amb informe favorable emès per la conselleria competent en matèria d’urbanisme.

 

**Desena. Règim transitori de les entitats urbanístiques de conservació de la urbanització**

Les urbanitzacions la conservació de les quals estiguera, a l’entrada en vigor d’esta llei, legalment encomanada a entitats urbanístiques de conservació de la urbanització seguiran subjectes al règim jurídic vigent en el moment de la seua constitució, romanent estes en funcionament.

 

**Disposició transitória onzena******[234]****

Queden suspesos fins al 31 de desembre de 2023 els terminis per a sol·licitar i tramitar l’expropiació pregada prevista en l’article 104 de la Llei 5/2014, de 25 de juliol, de la Generalitat, d’ordenació del territori, urbanisme i paisatge de la Comunitat Valenciana, d’aquelles parcel·les dotacionals que l’administració no haja obtingut o que, tot i haver-les obtingudes i ocupades, ho ha fet mitjançant qualsevol tipus de contraprestació o reserva de l’aprofitament per la propietat.

 

**Dotzena. Aplicació del termini de caducitat dels documents d'abast als plans en tramitació.******[235]****

Els órgans promotors dels plans en què s'hagen emès documents de referència assimilats als documents d'abast en aplicació de la disposició transitória primera, apartat segon d'aquesta llei, i els documents d'abast, tots dos emesos i no caducats a data 1 de gener de 2018 en relació amb un pla general o pla general estructural, poden sol·licitar, justificadament la prórroga de la vigència d'aquests fins el 20 d'agost de 2019, sempre que abans del 20 d'agost de 2018 hagen emès l'anunci d'informació pública al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.

 

**Tretzena. Aplicació d’aquesta llei als catàlegs de protecció******[236]****

Las determinacions contingudes en l’annex VI d’aquesta llei relatiu a les fitxes del catàleg de proteccions resulten de compliment obligatori per als nous catàlegs que es tramiten a partir de l’entrada en vigor d’aquesta llei i per a la revisió global de catàlegs que tinguen l’aprovació definitiva anterior. La modificació puntual d’un catàleg ha de realitzar-se atenent a la fitxa corresponent continguda en l’annex VI d’aquesta llei, la part del catàleg que no és objecte de la modificació pot mantenir-se en els termes en què es va aprovar.

 

**Disposició transitória catorzena******[237]****

1. L'Agència Valenciana de Protecció del Territori estarà en ple funcionament el 31 de desembre de 2021.

2. A partir de l'entrada en vigor d'aquesta disposició transitória no es pot aprovar cap procediment de minimització d'impactes ambientals en sól no urbanitzable, dels regulats en els articles 210 i següents d'aquesta llei, fins a l'inici del funcionament efectiu de l'Agència Valenciana de Protecció del Territori.

3. Una vegada haja entrat en vigor aquesta disposició transitória, l'administració amb competència en matèria de disciplina urbanística no imposarà cap multa coercitiva ni sanció a cap infractor, l'expedient del qual corresponga a una de les edificacions que es puguen incloure en els procediments de minimització d'impactes ambientals en sól no urbanitzable, dels regulats en els articles 210 i següents d'aquesta llei, fins al moment en què, de manera efectiva, l'Agència Valenciana de Protecció del Territori comence a exercir les seues funcions.

 

**Disposició transitória quinzena. Regularització d’activitats industrials en sól no urbanitzable******[238]****

1. Les activitats industrials i productives existents i en funcionament sobre sól no urbanitzable, a l’entrada en vigor de les lleis de la Generalitat Valenciana 5 i 6 del 2014, que no s’ajusten al que disposen aquestes, hauran d’obtenir l’autorització ambiental i de funcionament exigida per la Llei 6/2014, de 25 de juliol, de la Generalitat, de prevenció, qualitat i control ambiental d’activitats a la Comunitat Valenciana. Únicament a aquests efectes, podran obtenir autorització urbanística per mitjà de l’atorgament d’una declaració d’interès comunitari de regularització, segons el que disposa aquesta disposició i el que no s’hi preveu, en el règim de les DIC previstes en aquesta llei. Serà possible la regularització especial sempre que es complisquen les circumstàncies i condicions següents:

a) La no procedència d’adoptar qualssevol mesures de protecció i restabliment de la legalitat urbanística respecte de les edificacions.

b) Es podran admetre obres de reforma i de millora i ampliació d’activitat, sempre que la nova obra o activitat no accentue la inadequació al planejament vigent. Es permetran ampliacions necessàries per a complir les exigències derivades de les normatives ambientals sempre que no superen el 20 % de la superfície ocupada o de l’edificabilitat que es trobe ja construïda i en ús. Aquests límits no podran ser sobrepassats per mitjà de la successiva obtenció d’altres declaracions d’interès comunitari.

c) Es dote de l’adequada connexió amb el sistema viari com també suficiència de subministrament, sanejament i depuració d’aigües.

d) Es requerirà d’acord amb l’article 203, paràgrafs 3 i 4, un estudi d’integració paisatgístic i no podran autoritzar-se edificacions o usos incompatibles amb els informes en matèria de patrimoni cultural o els documents ambientals, que resulten exigibles d’acord amb la normativa sectorial.

2. En l'atorgament d'aquestes DIC es podrà eximir del compliment de:

a) La superfície mínima de la parcel·la sobre la qual s'assente l'activitat i ocupació màxima d'aquesta parcel·la.

b) Que el tipus d'activitat que s'exerceix siga de les previstes en els apartats 1.r, 2.n i 3.r de la lletra e de l'article 197.

c) Acreditar la necessitat d'implantar l'activitat en el sól no urbanitzable que exigeix l'article 203. ****[239]****

3. No podran atorgar-se aquestes declaracions d’interès comunitari, quan la consolidació de l’activitat en sól no urbanitzat resulte incompatible amb un desenvolupament territorial del municipi, d’acord amb els principis d’aquesta llei i de l’estratègia territorial valenciana, per afectar valors ambientals o paisatgístics, per ser incompatible amb afeccions territorials, per la seua proximitat a zones residencials o possibles usos residencials futurs o per dificultar la implantació d’infraestructures.

4. Qui tinga la titularitat d'aquestes activitats únicament podrà sol·licitar la declaració d'interès comunitari de regularització amb la documentació adjunta necessària, fins el 31 de desembre de 2021. La paralització de l'expedient per causes imputables al sol·licitant implicarà la caducitat de l'expedient. La no obtenció de l'autorització ambiental exigida per la Llei 6/2014 en el termini de tres anys després de l'obtenció de la DIC, per causes imputables a la propietat, implicarà la caducitat d'aquesta, amb tots els efectes previstos en aquesta llei. ****[240]****

5. Les indústries i activitats que es troben situades en unitats d’execució en sól urbà o en sectors de sól urbanitzable, podran regularitzar-se:

a) Bé executant les previsions del planejament, podent efectuar, si fóra necessari, modificacions de l’ordenació detallada per a subdividir la unitat o unitats d’execució inicialment previstes.

b) Bé classificant el sól de com no urbanitzable i seguir el procés dels paràgrafs anteriors. La desclassificació del sól serà en tot cas una decisió administrativa adoptada en funció dels interessos generals que haurà d’estar aprovada en el termini de tres anys des de la publicació d’aquesta disposició. Amb l’aprovació de la desclassificació del sól començaran a comptar els terminis de regularització del paràgraf 4.

6. Passats els terminis indicats en els paràgrafs anteriors, sense haver aconseguit la plena legalització de l’activitat, aquesta haurà de deixar d’exercir-se. Els ajuntaments, o els órgans competents de la Generalitat Valenciana, hauran d’ordenar-ne la clausura immediata d’acord amb les determinacions de disciplina ambiental i urbanística que preveu l’ordenament jurídic.

 

**Disposició transitória setzena. Dels vials en sóls urbans o urbanitzables, d’ús industrial o terciari******[241]****

En els sóls urbans o urbanitzables, d’ús industrial o terciari, a l’entrada en vigor d’aquesta llei i per tal d’adaptar les dimensions de les parcel·les a les necessitats logístiques o industrials actuals, tots els vials tindran la consideració d’ordenació detallada i es podrà modificar per l’ajuntament corresponent amb informe favorable de les conselleries competents en matèria d’indústria i urbanisme.

 

**Disposició transitória dessetena.******[242]****

El règim de meritacions d'interessos establit en l'apartat nové de l'article 104 d'aquesta llei ha de ser aplicable als expedients que es troben en tramitació a 1 de gener de 2020.

 

**Nova disposició transitória sobre Llei 5/2014, de 25 de juliol, d’ordenació del territori, urbanisme i paisatge [sic]******[243]****

1. Durant l’emergència sanitària derivada de la pandèmia de la Covid-19, les instal·lacions de gestió de residus domèstics i industrials han sigut declarades servei essencial per a aquelles persones que es promoguen durant els exercicis 2021, 2022 i 2023, o bé que disposen de finançament europeu per a la reconstrucció per la crisi sanitària de la Covid-19 i que s’assigne finançament europeu per a la millora dels serveis de valorització de residus domèstics o residus assimilables. Per a aixó, les administracions públiques estan facultades a l’execució directa de les obres de millora i ampliació en les infraestructures de servei públic bàsic essencial o servei essencial, existents o en procés de construcció, del conjunt d’instal·lacions de la Comunitat Valenciana.

2. L’execució de les obres i les instal·lació d’ampliació i millora dins de la superfície ja autoritzada del complex de valorització, una vegada aprovat el projecte d’execució d’obres, pot tramitar-se mitjançant una declaració responsable, d’acord amb el que hi ha establit en l’article 214 d’aquesta llei; han d’autoliquidar a l’ajuntament el corresponent impost de construcció i obres abans d’iniciar les obres.

3. L’execució de les obres i instal·lacions de nova construcció es tramitaran d’acord amb el que hi ha establit en l’article 224 d’aquesta llei.

 

**Disposició transitória nova de la Llei 5/2014 [sic]******[244]****

Les instal·lacions ramaderes avícoles existents en sól no urbanitzable comú a l’entrada en vigor d’aquesta disposició i que no resulten plenament ajustades al planejament urbanístic poden ser objecte de regularització per una sola vegada, sempre que es complisquen els requisits següents:

1. Que la boga de les instal·lacions estiga, almenys, a 200 metres del nucli urbà.

2. La regularització queda cenyida a aquelles instal·lacions que no complisquen els paràmetres del planejament urbanístic relatius a l’altura, la superfície i el volum edificable sobre la parcel·la, en particular, ocupació màxima sobre parcel·la lliure.

3. La instal·lació ha de disposar d’autorització ambiental integrada, de manera que no es puga modificar o renovar únicament per raons de compatibilitat amb el planejament municipal.

El procediment per a la regularització ha de seguir els tràmits següents:

1. S’ha de presentar davant l’ajuntament la corresponent sol·licitud, en el termini màxim de tres mesos des de l’entrada en vigor d’aquesta disposició, acompanyada d’un projecte bàsic que incloga les mesures correctores de caràcter ambiental, paisatgístic i de benestar animal, quan escaiguen.

2. L’ajuntament ha de sotmetre la sol·licitud a informació pública pel termini de vint dies i ha d’obtenir un informe de les administracions les competències de les quals puguen resultar afectades, pel mateix període.

3. L’expedient s’ha d’elevar a l’órgan ambiental i territorial estratègic. Si aquest informa que pot produir efectes significatius sobre el medi ambient, ha de proposar que siguen corregits mitjançant les oportunes mesures correctores en el posterior procediment de modificació de l’autorització ambiental integrada.

4. L’expedient s’ha de retornar a l’ajuntament, el qual ha de dictar una resolució definitiva de regulació urbanística, en què acorde, si escau, la tramesa de les mesures correctores a l’autorització municipal integrada. Si la incorporació d’aquestes mesures correctores o les incloses en el projecte bàsic de regularització ho requereix, ha de presentar-se el corresponent projecte d’execució que desenvolupe el projecte bàsic i definisca l’actuació íntegrament sense que s’hi rebaixen les condicions referides al projecte bàsic.

 

 

DISPOSICIÓ DEROGATÒRIA

 

**Única. Derogació normativa**

1. Queden derogades les disposicions legals següents:

a) La disposició addicional tercera de la Llei 4/1992, de 5 de juny, sobre sól no urbanitzable.

b) La Llei 4/2004, de 30 de juny, d’Ordenació del Territori i Protecció del Paisatge.

c) La Llei 10/2004, de 9 de desembre, del Sól No urbanitzable.

d) La Llei 16/2005, de 30 de desembre, Urbanística Valenciana.

e) La Llei 9/2006, de 5 de desembre, reguladora dels camps de golf de la Comunitat Valenciana.

f) La Llei 1/2012, de 10 de maig, de mesures urgents d’impuls a la implantació d’actuacions territorials estratègiques, excepte la disposició final primera.

g) El Reglament d’Ordenació i Gestió Territorial i Urbanística, aprovat pel Decret 67/2006, de 19 de maig, del Consell.

h) El Reglament de Paisatge de la Comunitat Valenciana, aprovat pel Decret 120/2006, d’11 d’agost, del Consell.

2. Queden igualment derogades totes les disposicions legals o reglamentàries que s’oposen o contradiguen el que disposa esta llei.

 

 

DISPOSICIONS FINALS

 

**Primera. Modificació de la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de la Vivenda de la Comunitat Valenciana**

S’afig un nou apartat 4 a l’article 42 de la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de la Vivenda de la Comunitat Valenciana, que queda redactat de la manera següent:

«4. La Generalitat, les entitats locals i les altres entitats públiques podran convindre un programa d’intervenció en àrees urbanes amb la finalitat de coadjuvar a la regeneració i rehabilitació, i adequar l’oferta de vivenda per a facilitar-ne l’accés als ciutadans.

Sense perjuí de l’obligació de destinar els béns i recursos que integren els patrimonis públics de sól de conformitat amb el que disposa l’últim paràgraf de l’article 16.1.b del Reial Decret Legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel qual s’aprova el text refós de la Llei de Sól, a la construcció de vivendes sotmeses a algun règim de protecció pública, podran dedicar-se, a més de a les finalitats previstes en la legislació urbanística, i amb independència dels requisits exigits per aquella, a inversions en urbanització, espais públics i a la rehabilitació, renovació i regeneració urbana, en els àmbits referits en el paràgraf anterior, d’acord, en este últim cas, amb la normativa autonómica aplicable.

Igualment, podran aplicar-se a l’adquisició de sól per al desenrotllament d’equipaments, infraestructures i altres finalitats en desplegament del planejament urbanístic i territorial.»

 

**Segona. Situació de determinades edificacions aïllades sense llicència**

Les edificacions aïllades en sól no urbanitzable, construïdes amb anterioritat a l’entrada en vigor de la Llei 19/1975, de 2 de maig, de Reforma de la Llei sobre el Règim del Sól i Ordenació Urbana, i que no posseïsquen llicència urbanística municipal per a la seua ubicació en esta classe de sól, s’assimilaran en el seu règim a les edificacions amb llicència sempre que estigueren acabades en la data esmenada, continuen mantenint en l’actualitat l’ús i les característiques tipológiques que tenien a l’entrada en vigor de l’esmentada llei i no es troben en situació legal de ruïna urbanística.

 

**Tercera. Consideració de les actuacions d’utilitat pública o interès social******[245]****

Les autoritzacions per a edificacions i instal·lacions d’utilitat pública o interès social atorgades per l’administració competent a l’empara dels articles 85.1.segunda i 86 del text refós de la Llei sobre règim del sól i ordenació urbana de 1976, tindran la consideració de declaracions d’interès comunitari regulades en aquesta llei, sempre que compten amb informe favorable emès per acord del ple de l’ajuntament i es fixe per a aquestes un cànon i termini de vigència d’acord amb el règim establit en aquesta llei per a les declaracions d’interès comunitari.

 

**Quarta. Habilitació per al desplegament reglamentari******[246]****

El Consell dictarà totes les disposicions que siguen necessàries per a l’execució i desplegament del que estableix esta llei.

El contingut dels annexos, que passen a tindre rang reglamentari, podrà ser modificat mitjançant un decret del Consell.

 

**Cinquena. Entrada en vigor******[247]****

Esta llei entrarà en vigor als 20 dies naturals de la publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.

 

Per tant, ordene que tots els ciutadans, tribunals, autoritats i poders públics als quals pertoque, observen i facen complir esta llei.

 

 

València, 25 de juliol de 2014

 

El president de la Generalitat

Alberto Fabra Part

 

 

ANNEX I  
 CONTINGUT DE L’ESTUDI DE PAISATGE

 

La informació que haurà de contindre l’estudi de paisatge previst en la llei serà, amb caràcter general, la següent:

a) Una breu descripció del pla, dels seus objectius principals i de les seues relacions amb altres plans i instruments. S’analitzarà el territori i les activitats i els processos amb incidència en el paisatge, existents i previstos, en els àmbits de l’ordenació territorial i urbanística, cultural, mediambiental, agrària, social, turística i económica, així com en qualsevol altre que puga tindre impacte sobre el paisatge.

b) La caracterització del paisatge i la determinació de la seua valoració i fragilitat, per mitjà de la delimitació, i anàlisi, de les unitats de paisatge –definides segons l’article 8.d d’esta llei– i dels recursos paisatgístics compresos en l’àmbit d’estudi. Es descriuran els aspectes rellevants de la situació actual del paisatge i la seua contribució a la infraestructura verda, i s’identificaran els problemes o conflictes paisatgístics que el degraden, d’acord amb les regles següents:

1.r Àmbit. L’àmbit d’estudi es definirà a partir de consideracions paisatgístiques, visuals i territorials, serà independent del pla o projecte a què faça referència, i inclourà unitats de paisatge completes, amb independència de qualsevol límit de naturalesa administrativa.

2.n Unitats de paisatge. Les unitats de paisatge es delimitaran en proporció a l’escala del pla o projecte de què es tracte, atenent les variables definitóries de la seua funció i la seua percepció, tant naturals com per causa de la intervenció humana i seran coherents amb les delimitades per plans i projectes aprovats per l’administració competent i amb les unitats ambientals delimitades en els processos d’avaluació ambiental.

3.r Recursos paisatgístics. Els recursos paisatgístics –entenent per estos tot element o grup, lineal o puntual, singular en un paisatge, que defineix la seua individualitat i té valor ambiental, cultural i/o históric i/o visual– s’identificaran segons el següent:

– Pel seu interés ambiental. Infraestructura verda del territori i àrees o elements del paisatge objecte d’algun grau de protecció, declarat o en tramitació, qualificats de valor molt alt o alt pels instruments de paisatge, o amb valors acreditats per les declaracions ambientals.

– Pel seu interés cultural i patrimonial. Àrees o elements amb algun grau de protecció, declarat o en tramitació, i els elements o espais apreciats per la societat del lloc com a fites en l’evolució histórica i la modificació de les condicions de percepció de la qual siga valorada com una pèrdua de trets locals d’identitat o patrimonials.

– Pel seu interés visual. Àrees i elements sensibles a l’anàlisi visual l’alteració del qual pot fer variar negativament la qualitat de la percepció, com ara: fites topogràfiques, vessants, crestes, línia d’horitzó, rius i semblants; perfils d’assentaments histórics, fites urbanes, culturals, religioses o agrícoles, siluetes i façanes urbanes, i altres de similars; punts d’observació i recorreguts paisatgístics rellevants; conques visuals que permeten observar els elements identificats amb anterioritat, la imatge exterior de nuclis urbans d’alt valor i la seua inserció en el territori, i/o l’escena urbana interior; i àrees d’afecció visual des de les carreteres.

4.t Valoració de paisatge. Es determinaran el valor paisatgístic i les fragilitats paisatgística i visual de cada unitat de paisatge i recurs paisatgístic, d’acord amb el següent:

– Valor paisatgístic (VP) és el valor assignat a cada unitat i recurs definits en funció de la seua caracterització –expressada per mitjà dels paràmetres, qualitat, que s’ha de determinar per tècnics especialistes (C), i opinió del públic interessat, deduïda dels processos de participació pública (P) si és el cas– i de la seua visibilitat, expressada per mitjà del coeficient de visibilitat (v). C i P es qualificaran qualitativament d’acord amb l’escala, molt baix (mb), baix (b), mitjà (m), alt (a) i molt alt (ma). VP es determinarà d’acord amb l’expressió, VP =[(C + P)/2]•v, i es qualificarà segons la mateixa escala. En qualsevol cas, haurà d’atribuir-se el màxim valor als paisatges ja reconeguts per una figura de la legislació en matèria d’espais naturals o patrimoni cultural.

– Fragilitat del paisatge (FP) és el paràmetre que mesura el potencial de pèrdua de valor paisatgístic (VP) de les unitats de paisatge i recursos paisatgístics a causa de l’alteració del medi respecte a l’estat en què es va obtindre la valoració.

– Fragilitat visual (VF) és el paràmetre que mesura el potencial de les unitats de paisatge i recursos paisatgístics per a integrar, o acomodar-se a una determinada acció o projecte atenent la própia fragilitat del paisatge (FP) i les característiques o la naturalesa de l’acció o projecte que es tracte segons el volum, forma, proporció, color, material, textura, reflexos, i bloquejos de vistes a què puga donar lloc.

FP i FV han de justificar-se atenent a les circumstàncies concurrents, i donar compte de la metodologia que s’ha fet servir –preferentment mitjançant procediments quantitatius– i en tot cas qualificar-se d’acord amb l’escala a què es refereix l’apartat anterior. ****[248]****

c) Una anàlisi visual de l’àmbit d’estudi amb l’objecte de determinar la visibilitat del paisatge com un dels factors determinants de la seua valoració, així com el d’identificar i valorar els possibles impactes visuals de les actuacions derivades del pla sobre este.

1.r La visibilitat del paisatge es determinarà per mitjà de la identificació dels recorreguts escènics –vies de comunicació, camins tradicionals, sendes o semblants, amb un valor paisatgístic excepcional per travessar i/o tindre vistes sobre paisatges de valor– l’assenyalament de les vistes i zones d’afecció visual cap a les unitats i recursos i des d’estes, respecte de punts d’observació significatius –vies de comunicació, nuclis de població, àrees de gran afluència i llocs estratègics per a mostrar la singularitat del paisatge– que es qualificaran com a principals o secundaris en funció del nombre d’observadors potencials, de la distància i de la duració de la visió, i la determinació del coeficient de ponderació del valor de les unitats i dels recursos paisatgístics en funció de la seua visibilitat, o coeficient de visibilitat (v).

2.n Als efectes de determinar la visibilitat del paisatge, l’anàlisi visual es realitzarà a partir dels punts d’observació, fins a distàncies baixa (500 m), mitjana (1.500 m) i alta (més de 1.500 m i fins a 3000 m, o superior) i distingint les zones visibles des d’estos o conques visuals, de les no visibles, per mitjà de tècniques informàtiques sobre cartografia a escala adequada –a este efecte es podrà fer ús de les ferramentes posades a disposició pública per l’Institut Cartogràfic Valencià– i suport de camp, i haurà de documentar-se amb imatges fotogràfiques panoràmiques amb l’amplitud d’angle i profunditat que requerisca cada cas.

Segons la qualificació dels punts d’observació i de les zones visibles des d’estos, l’anàlisi visual se substància en la qualificació dels terrenys següent: zones de màxima visibilitat, si són visibles des d’algun punt d’observació principal; zones de visibilitat mitjana, si són visibles des de més de la mitat dels punts d’observació secundaris; zones de visibilitat baixa, si són visibles des de menys de la mitat dels punts d’observació secundaris; i terrenys en ombra, si no són visibles des de cap dels punts d’observació considerats.

El coeficient de visibilitat (v) té com a finalitat traslladar la qualificació qualitativa de la visibilitat del territori a termes quantitatius, prenent la forma d’un nombre racional comprés en l’interval [0 i 1].

d) Els objectius de qualitat paisatgística fixats en els àmbits internacional, comunitari europeu, estatal, regional o local que tinguen relació amb el pla.

e) Els objectius de qualitat paisatgística i els criteris paisatgístics adoptats per a l’elaboració del pla a fi de compatibilitzar el desenrotllament territorial i urbà amb la preservació dels valors paisatgístics identificats, que han de ser congruents amb els fixats pel document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic. Estos objectius són l’expressió de les polítiques de paisatge en relació a cada unitat i recurs paisatgístic, tenint en consideració les preferències de la població conegudes per mitjà de mètodes participatius. Es fixaran per a cada unitat i recurs identificats una vegada reconegut el seu caràcter i valor paisatgístic, segons les alternatives següents: preservació del caràcter existent; restauració del caràcter; millora del caràcter a partir de la introducció de nous elements o la gestió dels ja existents; creació d’un nou paisatge; una combinació dels anteriors.

f) L’avaluació de les alternatives seleccionades en relació amb l’anàlisi paisatgística efectuada d’acord amb els apartats anteriors, incloent-hi la verificació del compliment dels objectius de qualitat paisatgística i la justificació de la idoneïtat paisatgística de l’alternativa, que ha de tindre en compte també els possibles efectes acumulatius amb altres plans o programes.

g) Els probables efectes significatius del pla o programa sobre el paisatge.

h) Les mesures i les accions necessàries per al compliment dels objectius de qualitat paisatgística, així com per a previndre, reduir i, en la mesura que siga possible, compensar els efectes significatius importants en el paisatge que puguen derivar-se de l’aplicació del pla. Han d’incloure’s les determinacions paisatgístiques necessàries per a orientar la planificació i programació previstes. Estes mesures consistiran, amb caràcter general, en les següents:

1.r Catalogació dels paisatges de major valor.

2.n Integració en la infraestructura verda dels paisatges de major valor i de les seues connexions ecológiques, funcionals, paisatgístiques i visuals.

3.r Establiment de normes d’integració paisatgística que definisquen els criteris de localització en el territori i de disseny de nous usos i activitats.

Adequació de les actuacions a la morfologia del territori i el paisatge, evitant la urbanització de sóls amb pendents mitjanes superiors al 50 %.

4.t Definició de programes de paisatge prioritaris per a la preservació, millora o posada en valor dels distints paisatges.

El document d’abast de l’estudi ambiental i territorial estratègic podrà establir la necessitat de completar l’estudi de paisatge amb el contingut necessari per a estudiar la integració paisatgística de les propostes del pla i, si és el cas, de les alternatives estudiades, en funció del tipus, escala i contingut d’este, amb la informació següent:

a) La valoració de la integració paisatgística i visual de les actuacions derivades del pla i la identificació dels seus possibles impactes sobre el paisatge. S’analitzarà i valorarà la fragilitat del paisatge per a acomodar els canvis sense perdre el seu valor o el seu caràcter, els canvis en la composició de vistes cap a este i els efectes sobre la seua qualitat visual.

b) Els resultats i les conclusions de la valoració anterior, justificats per mitjà de tècniques gràfiques de representació i simulació visual del paisatge que mostren la situació existent i la previsible amb l’actuació proposada abans i després de posar en pràctica les mesures correctores.

c) Les mesures d’integració paisatgística necessàries, no sols per a mitigar els impactes paisatgístics i visuals definits, sinó també per a millorar el paisatge i la qualitat visual de l’entorn, amb la corresponent programació.

 

 

ANNEX II  
 CONTINGUT DE L’ESTUDI D’INTEGRACIÓ PAISATGÍSTICA

 

La informació que haurà de contindre l’estudi d’integració paisatgística previst en la llei s’adaptarà al tipus, escala i abast de l’actuació i al paisatge on esta s’ubique, i serà, amb caràcter general, la següent:

a) La descripció i la definició de l’abast de l’actuació i de cada una de les seues fases, els antecedents i objectius. S’inclourà documentació gràfica amb l’àmbit d’estudi, així com la localització, implantació en l’entorn, ordenació i disseny, tant de l’actuació com de les instal·lacions o elements auxiliars necessaris per al seu funcionament, com ara accessos o infraestructures.

b) L’anàlisi de les distintes alternatives considerades, incloent-hi l’alternativa zero, i una justificació de la solució proposada, en el cas que es requerisca en el procediment esta anàlisi. Tot aixó analitzat des del punt de vista de la incidència en el paisatge, sense perjuí de l’anàlisi que s’efectue en altres documents respecte a altres matèries sectorials.

c) La caracterització del paisatge de l’àmbit d’estudi, per mitjà de la delimitació, descripció i valoració de les unitats de paisatge i els recursos paisatgístics que el configuren, amb definició prèvia d’este. Si hi ha estudis de paisatge aprovats, s’arreplegarà la caracterització hi realitzada, concretant-la i ampliant-la, si és el cas, per a l’àmbit definit.

c.1) L’àmbit d’estudi es definirà de conformitat amb procediment establit en l’apartat b.1 de l’annex I, el qual ha de comprendre les unitats de paisatge incloses totalment o parcialment en la conca visual de l’actuació.

c.2) S’entendrà com a conca visual de l’actuació el territori des del qual esta és visible, fins una distància màxima de 3.000 m, excepte excepció justificada per les característiques del territori o si es tracta de preservar vistes que afecten recorreguts escènics o punts singulars. Per a la seua determinació seran aplicables les tècniques a les quals fa referència l’apartat c de l’annex I.

c.3) El valor i la fragilitat del paisatge es determinaran d’acord amb el que exposa l’apartat b.4 de l’annex I. Les conclusions de la integració paisatgística i la compatibilitat visual es justificaran per a cada unitat de paisatge i recurs paisatgístic, on s’hi relacionaran les respectives fragilitats i objectius de qualitat fixats, amb la qualificació dels impactes previstos: substancials, moderats, lleus i insignificants, segons siga la seua escala, efecte, incidència, duració, permanència i individualitat.

d) La relació de l’actuació amb altres plans, estudis i projectes en tràmit o execució en el mateix àmbit d’estudi. Així com amb les normes, directrius o criteris que se li apliquen i, en especial, les paisatgístiques i les determinacions dels estudis de paisatge que afecten l’àmbit de l’actuació.

e) La valoració de la integració paisatgística de l’actuació a partir de la identificació i valoració dels seus efectes en el paisatge, per mitjà de l’anàlisi i la valoració de la capacitat o la fragilitat d’este per a acomodar els canvis produïts per l’actuació sense perdre el seu valor o caràcter paisatgístic ni impedir la percepció dels recursos paisatgístics. Es justificarà el compliment de les determinacions dels instruments de paisatge d’aplicació o, a falta d’aixó, es classificarà la importància dels impactes paisatgístics com a combinació de la seua magnitud i de la sensibilitat del paisatge, determinada per aspectes com la singularitat dels seus elements, la seua capacitat de transformació i els objectius de qualitat paisatgística per a l’àmbit d’estudi.

f) La valoració de la integració visual de l’actuació a partir de l’anàlisi visual de l’àmbit, per mitjà de l’estudi i valoració de la visibilitat de l’actuació, les vistes cap al paisatge des dels principals punts d’observació, els canvis en la composició d’estes i els efectes sobre la qualitat visual del paisatge existent. S’identificaran i classificaran els impactes visuals, en funció de la compatibilitat visual de les característiques de l’actuació, el bloqueig de vistes cap a recursos paisatgístics de valor alt o molt alt i la millora de la qualitat visual del paisatge.

f.1) Per tal d’identificar i valorar els efectes de l’actuació sobre el paisatge, l’anàlisi visual es portarà a terme per mitjà de tècniques de modelització i simulació visual proporcionals a l’escala de l’actuació, que permeten controlar el seu resultat comparant escenes, fons i perspectives, abans i després d’esta, i amb mesures d’integració paisatgística i sense, com ara infografies, fotocomposicions, seccions, dibuixos o altres, de manera que siga intel·ligible per públic no especialitzat.

g) Les mesures d’integració paisatgística necessàries per a evitar, reduir o corregir els impactes paisatgístics i visuals identificats, millorar el paisatge i la qualitat visual de l’entorn o compensar efectes negatius sobre el paisatge que no admeten mesures correctores efectives. Estes mesures seran, per orde prioritari d’aplicació:

g.1) La localització i, si és el cas, el traçat, preferentment fora del camp visual dels recursos paisatgístics i de les unitats de paisatge d’alt valor i, en tot cas, en les zones de menor incidència respecte a estos.

g.2) L’ordenació en el paisatge, d’acord amb el seu caràcter i al patró que el definisca.

g.3) El disseny de l’actuació i de tots els elements que la conformen, i el de la seua implantació en el paisatge, per mitjà de l’adequació de l’assentament i de l’entorn del projecte, amb especial atenció al disseny de la topografia i la vegetació.

h) Els resultats i les conclusions de la valoració de la integració paisatgística i visual, justificats per mitjà de tècniques gràfiques de representació i simulació visual del paisatge que mostren la situació existent i la previsible amb l’actuació proposada abans i després de posar en pràctica les mesures proposades.

i) El programa d’implementació que definisca, per a cada una de les mesures, els horitzons temporals, una valoració económica, detalls de realització, cronograma i parts responsables de posar-les en pràctica.

j) Les mesures d’integració paisatgística i el cost del programa d’implementació s’incorporaran al pla o projecte com a part d’este.

 

 

ANNEX III  
 CONTINGUT DELS PROGRAMES DE PAISATGE

 

La informació que hauran de contindre els programes de paisatge previstos en la llei serà, amb caràcter general, la següent:

a) Identificació de problemes i conflictes paisatgístics que requerisquen actuacions per a garantir la preservació, millora o posada en valor de paisatges que, pel seu valor natural, visual, cultural o urbà, o pel seu estat de degradació, requereixen intervencions específiques i integrades.

b) Delimitació gràfica de l’àmbit del programa.

c) Definició dels objectius concrets del programa i dels beneficis económics, socials, culturals, paisatgístics, etc., que s’espera obtindre.

En general, l’objecte d’estos programes estarà relacionat amb la preservació de paisatges d’alt valor; la millora paisatgística d’àrees degradades, de nuclis urbans, les seues perifèries, vores i accessos, d’àrees d’activitats económiques, d’infraestructures o d’entorns histórics i arqueológics; la posada en valor del paisatge com a recurs turístic; l’articulació harmónica i l’adequada transició entre distints paisatges; o el foment d’actuacions d’administracions locals i entitats privades en la gestió del paisatge.

d) Descripció literària i gràfica de les mesures, actuacions o projectes necessaris per a garantir els objectius definits.

e) Cronograma global de les actuacions i cost estimat d’estes.

f) Estudi economicofinancer que concrete els mitjans que es comprometran per a l’execució del programa, les fonts de finançament i el tipus de gestió, directa o indirecta, prevista.

 

 

ANNEX IV  
 ESTÀNDARDS URBANÍSTICS I NORMALITZACIÓ   
 DE DETERMINACIONS URBANÍSTIQUES

 

I) Classificació de les zones d’ordenació i de les dotacions públiques

1. Classificació general de les zones d’ordenació

1.1. Les zones de sól rural es classifiquen com a sól no urbanitzable i atenent l’ús predominant es diferència entre:

– Zona rural comuna agropecuària (ZRC-AG).

– Zona rural comuna d’explotació de recursos naturals (ZRC-EX). Terrenys on l’ús principal es destina a explotacions minerals, parcs eólics, instal·lacions fotovoltaiques, etc., sempre que estes instal·lacions ocupen una extensió suficient per a delimitar una zona diferenciada, on la resta d’usos del sól estan condicionats per estes activitats.

– Zona rural comuna forestal (ZRC-FO).

– Zona rural protegida agrícola (ZRP-AG). Terrenys que presenten valors agraris definitoris d’un ambient rural digne de tractament singular per la seua importància social, paisatgística, cultural o de productivitat agrícola.

– Zona rural protegida natural (ZRP-NA). Terrenys amb valors ambientals, paisatgístics, culturals o económics que s’hagen de conservar, recuperar o millorar, perquè així ho arreplegue el pla general estructural o derivats de declaracions formals o administratives de rang superior.

– Zona rural protegida per afeccions (ZRP-AF). Terrenys en què algun tipus d’afecció determina l’ús principal d’una zona i té una entitat superficial suficient per a definir una àrea diferenciada de la resta de zones.

– Zona rural protegida per riscos (ZRP-RI). Terrenys en què estiga acreditada la presència d’un important risc d’erosió, despreniment, inundacions o altres riscos naturals o induïts que en desaconsellen la transformació.

1.2. Les zones urbanitzades es classifiquen com a sól urbà i atenent l’ús predominant es diferència entre:

– Zona urbanitzada residencial (ZUR-RE).

– Zona urbanitzada industrial (ZUR-IN).

– Zona urbanitzada terciària (ZUR-TR).

– Zona urbanitzada nucli históric (ZUR-NH).

1.3. Les zones de nou desenrotllament es classifiquen com a sól urbanitzable i atenent l’ús predominant es diferencia entre:

– Zona de nou desenrotllament residencial (ZND-RE).

– Zona de nou desenrotllament industrial (ZND-IN).

– Zona de nou desenrotllament terciària (ZND-TR).

1.4. Per a cada zona es definirà:

a) La classificació del sól i el nom de la zona, que estarà format per algun dels apartats genèrics enumerats anteriorment més un text descriptiu amb el nivell de detall desitjat per a identificar els terrenys. Este últim podrà ser un nom propi relacionat amb la toponímia de la zona, un nom que especifique l’ús particularitzat del sól, la tipologia de l’edificació, etc.

b) El codi de zona, que estarà format per un dels codis enumerats anteriorment més un número correlatiu, quan existisquen diverses zones amb el mateix ús genèric: ZND-RE1, ZND-RE2, ZND-RE3, etc. La diferenciació entre zones es realitzarà atenent les ordenances particulars per a cada una d’estes i, si és el cas, la sectorització per al seu desenrotllament. Hi podran haver zones d’ordenació discontínues amb el mateix nom i codi; igualment, zones amb distinta denominació podran ordenar-se amb la mateixa ordenança particular.

2. Classificació general de les dotacions públiques ****[249]****

2.1. Les reserves de sól amb destinació dotacional, tant de la xarxa primària com de la xarxa secundària, es definiran atenent l’ús a què es destinen, segons la classificació que es relaciona a continuació.

a) Comunicacions:

–Xarxa viària (CV)

–Xarxa viària trànsit (CVT)

–Xarxa viària prioritat de vianants (CVV)

–Xarxa ferroviària (CF)

–Aparcaments (CA)

b) Zones verdes i espais lliures

–Parcs (VP)

–Jardins (VJ)

–Àrees de joc (VA)

–Espais lliures (EL)

c) Equipaments:

– Esportivorecreatiu (QD)

– Educativocultural (QE)

– Sanitarioassistencial (QS)

– Administrativoinstitucional (QA)

– Infraestructura-servici urbà (QI)

– Residencial dotacional (QR): vivendes destinades a residència permanent en règim de lloguer, per a col·lectius desfavorits (persones majors, discapacitades o menors de 35 anys).

– Dotacional múltiple (QM): reserva de sól dotacional l’ús específic del qual es definirà després de la gestió del pla.

2.2. S’identifica cada dotació amb la sigla que li correspon, precedida amb la lletra P o S segons es tracte d’una dotació de xarxa primària o de xarxa secundària.

 

II. Definició de conceptes

1. Estàndard urbanístic

1.1. Els estàndards urbanístics són determinacions normatives que s’estableixen amb la finalitat de garantir uns mínims de qualitat urbana de les actuacions urbanístiques.

1.2. La regulació d’estàndards urbanístics té caràcter de mínims quant a les superfícies de dotacions públiques i de màxims quant a l’edificabilitat lucrativa privada, de manera que els plans podran establir majors exigències o restriccions.

2. Paràmetres d’edificabilitat bruta

2.1. L’edificabilitat bruta (EB) d’un àmbit d’actuació és la suma de totes les edificabilitats, destinades a qualsevol ús lucratiu, que poden materialitzar-se en aquest àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre (m² sostre) o en unitats d’aprofitament (UA) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors. ****[250]****

2.2. L’índex d’edificabilitat bruta (IEB) és el quocient entre l’edificabilitat bruta d’un àmbit d’actuació i la superfície bruta d’este àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre per cada metre quadrat de sól (m² sostre/m² sól) o en unitats d’aprofitament per cada metre quadrat de sól (ua/m² sól) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors.

2.3. L’edificabilitat residencial (ER) d’un àmbit d’actuació és la suma de totes les edificabilitats destinades a l’ús residencial que poden materialitzar-se en este àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre (m² sostre) o en unitats d’aprofitament (ua) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors.

2.4. L’índex d’edificabilitat residencial (IER) és el quocient entre l’edificabilitat residencial d’un àmbit d’actuació i la superfície bruta d’este àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre per cada metre quadrat de sól (m² sostre/m² sól) o en unitats d’aprofitament per cada metre quadrat de sól (ua/m² sól) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors.

2.5. L’edificabilitat terciària (ET) d’un àmbit d’actuació és la suma de totes les edificabilitats destinades a l’ús terciari que poden materialitzar-se en este àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre (m² sostre) o en unitats d’aprofitament (ua) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors.

2.6. L’índex d’edificabilitat terciària (IET) és el quocient entre l’edificabilitat terciària d’un àmbit d’actuació i la superfície bruta d’este àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre per cada metre quadrat de sól (m² sostre/m² sól) o en unitats d’aprofitament per cada metre quadrat de sól (ua/m² sól) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors.

2.7. L’edificabilitat industrial (EI) d’un àmbit d’actuació és la suma de totes les edificabilitats destinades a l’ús industrial que poden materialitzar-se en este àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre (m² sostre) o en unitats d’aprofitament (ua) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors.

2.8. L’índex d’edificabilitat industrial (IEI) és el quocient entre l’edificabilitat industrial d’un àmbit d’actuació i la superfície bruta d’este àmbit. S’expressa en metres quadrats de sostre per cada metre quadrat de sól (m² sostre/m² sól) o en unitats d’aprofitament per cada metre quadrat de sól (ua/m² sól) quan l’edificabilitat està afectada per coeficients correctors.

3. Paràmetres d’edificabilitat neta

3.1. L’edificabilitat neta (EN) d’una parcel·la és la suma de l’edificabilitat total destinada a qualsevol ús lucratiu que es pot materialitzar en aquesta parcel·la. S’expressa en metres quadrats de sostre (m² sostre). ****[251]****

3.2. L’índex d’edificabilitat neta (IEN) d’una parcel·la és el quocient entre l’edificabilitat neta i la superfície de parcel·la neta, entenent com a tal la parcel·la privada que queda després de les corresponents cessions de dotacions públiques. S’expressa en metres quadrats de sostre per cada metre de sól (m² sostre/m² sól).

3.3. En funció del sistema d’ordenació que s’adopte, l’edificabilitat neta de les parcel·les es pot definir per mitjà de la fixació d’alineacions d’edificació i alçàries d’esta, a través de l’índex d’edificabilitat neta o per mitjà de determinacions relatives al volum edificable.

 

III. Estàndards funcionals i de qualitat de les dotacions públiques

1. Principis generals dels estàndards i del disseny urbà dels espais públics

1.1. El principi general de la regulació dels estàndards urbanístics es basa en la proporcionalitat entre les dotacions públiques i l’edificabilitat. A aquests afectes, els plans calcularan, per a cadascun dels sectors amb ordenació detallada o per a un determinat àmbit d’actuació, l’estàndard dotacional global (EDG), obtingut de la relació entre la superfície de les dotacions públiques i l’edificabilitat total, i expressat en metres quadrats de sól dotacional per cada metre quadrat d’edificabilitat. Tot i que l’indicador quantitatiu és condició indispensable, és l’estàndard de qualitat el que ha de garantir les ordenacions urbanístiques, el qual s’obtindrà com a resultat d’aplicar la perspectiva de gènere a l’ordenació i així s’assegurarà la visió global i inclusiva dels espais públics, pensada en i per a la diversitat poblacional, aplicada en: ****[252]****

a) El disseny i la ubicació de les dotacions públiques.

b) La qualitat de l’ordenació d’espais públics resultants.

c) Les condicions funcionals d’accessibilitat i ús de les dotacions públiques.

1.2. Els espais públics que configuren la imatge urbana, constituïts per les avingudes, carrers, places, espais de vianants i zones verdes de qualsevol nivell, han de ser el resultat d’un projecte unitari que obeïsca criteris de coherència urbanística, en el qual s’integraran les fites urbanes, com a dotacions públiques o elements singulars, que contribueixen a articular els espais públics urbans. En cap cas, estos espais públics podran ser l’espai residual sobrant del disseny i configuració de l’edificació privada, sinó que esta última estarà subordinada al disseny i forma urbana, definida com un projecte previ i unitari, dels espais públics urbans.

1.3. En el càlcul de l’estàndard dotacional global definit en l’apartat III.1.1, no es considera l’edificabilitat situada sota rasant, ni tampoc no s’inclou l’edificabilitat de les parcel·les dotacionals públiques. ****[253]****

2. Condicions funcionals i dimensionals de la xarxa viària

2.1. S’entén per xarxa viària interurbana la conformada pels elements lineals de les vies de transport supramunicipals o interurbanes. Es consideren incloses dins d’esta xarxa lineal les zones enjardinades com ara rotondes, mitjanes, tanques separadores, illots i altres d’anàlogues necessàries per a l’ordenació del trànsit viari, incloses dins de les zones de domini públic.

2.2. S’entén per xarxa viària urbana la conformada pels elements lineals de les vies que discorren per l’interior de la zona urbana, com també els elements enjardinats com ara rotondes, mitjanes, tanques separadores, illots i d’altres anàlogues, necessàries per a l’ordenació del trànsit viari que no complisquen els requisits per a ser computades com a zones verdes segons aquest annex. Així mateix, es prendran en consideració les línies d’arbres corresponents als accessos a les poblacions i d’altres línies d’arbratge que delimiten infraestructures viàries.

S’admetrà l’accés a edificacions a través de viari privat sempre que quede garantit l’accés de vehicles d’emergència en les condicions tècniques definides en la normativa aplicable en aquesta matèria.

Es distingeixen dues categories dins de la xarxa viària urbana:

a) Viari de trànsit. És aquell element de la xarxa viària urbana que presta servei al trànsit rodat. Sense perjudici d’aixó, els ajuntaments podran decidir la conversió en zona de vianants d’aquests elements viaris en coherència amb la política municipal en matèria de mobilitat, sense que resulte necessària la modificació del pla.

b) Viari de prioritat de vianants. És aquell element de la xarxa viària urbana en què s’estableix la prioritat de vianants i es restringeix la circulació de vehicles de motor a residents, càrrega i descàrrega i serveis d’emergència, dissenyat per a incrementar les activitats de relació ciutadana i l’intercanvi social. ****[254]****

2.3. El disseny de la xarxa viària no inclosa en els catàlegs de carreteres s’ajustarà a les condicions funcionals següents, a més de les que resulten exigibles per la normativa sectorial en matèria de mobilitat i accessibilitat al medi urbà. Es tindrà com a principis rectors la preferència de vianants, la seguretat dels espais i l’accessibilitat per al conjunt de la població:

a) Es buscarà un equilibri entre els traçats viaris (perfils longitudinals i transversals) i el relleu natural dels terrenys, de manera que els pendents dels vials no resulten excessius, peró tampoc es produïsquen moviments de terra exagerats que donen lloc a desmunts i terraplens inadequats pel seu impacte paisatgístic.

b) Tots els vials hauran de permetre el pas dels vehicles d’emergència, per a la qual cosa disposaran d’una amplària mínima, lliure de qualsevol obstacle, de 5 metres.

c) En els nous desenvolupaments, s’implantarà un recorregut de carril bici que discórrega, almenys, pels eixos principals de l’ordenació i que connecte, si escau, amb la xarxa de carril bici ja implantada en les àrees urbanitzades i amb l’estructura de camins del medi rural, quan l’actuació siga contigua a terrenys no urbanitzats.

d) Els carrers de vianants amb accés restringit per a vehicles hauran de diferenciar en el seu tractament de materials la banda de possible circulació de vehicles, deixant, en tot cas, una franja de circulació exclusiva de vianants.

e) Les àrees de vianants hauran d’estar separades del trànsit rodat i reuniran les necessàries condicions de seguretat enfront de la resta de mitjans de transport motoritzats. Podrà, no obstant aixó, autoritzar-se a través d’elles accés a aparcaments privats i parcel·les que no disposen d’un altre accés alternatiu.

f) Sobre la xarxa viària, tant urbana com interurbana, es grafiarà la xarxa de transport públic urbà o metropolità i el viari no motoritzat resultant de l’estudi de mobilitat, sense que aixó supose que els dits terrenys computen als efectes d’estàndards per ambdós conceptes. ****[255]****

2.4. El disseny de la xarxa viària de prioritat de vianants respondrà a una plataforma única, sense que existisca diferència de nivell per a la segregació d’usuaris i tractarà d’evitar velocitats superiors a 10 km/h.

De la mateixa manera s’evitaran les formacions lineals que imiten els carrers tradicionals amb calçades de circulació rodada i animen els vehicles a una circulació convencional. ****[256]****

 

2.5. Els elements de la xarxa viària dels nous desenvolupaments, no inclosa en els catàlegs de carreteres, s’ajustaran a les condicions dimensionals següents, a més de les que resulten exigibles per la normativa sectorial en matèria de mobilitat i accessibilitat en el medi urbà:

a) L’amplària mínima dels vials serà la que s’indica en la taula següent, en funció de l’ús global, la intensitat de l’edificació i el caràcter de la via:

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *Amplària mínima dels vials* | *Vial de sentit únic* | *Vial de doble sentit* |
| Residencial; IEB > 0,60 m²/m² | 16 metres | 20 metres |
| 0,30 m²/m²  IEB  0,60 m²/m² | 12 metres | 16 metres |
| IEB < 0,30 m²/m² | 10 metres | 12 metres |
| Terciari | 16 metres | 20 metres |
| Industrial | 18 metres | 24 metres |

 

b) Els vials de vianants o de prioritat de vianants, siga quin siga l’ús dominant de la zona, tindran una amplària mínima de cinc metres.

c) En sectors d’ús dominant residencial, s’admetrà que un 25 per cent de la superfície viària total tinga dimensions mínimes inferiors en un 20 per cent a les establides en el quadre anterior per a carrers de nivell de distribució local o d’importància relativa menor.

d) En les zones de nou desenvolupament, les voreres tindran una amplària mínima de 2 metres. Les voreres de més de 3 metres d’amplària hauran d’incorporar arbratge d’alineació, amb la limitació que l’amplària efectiva de pas no siga inferior a 2 metres i sempre que siga compatible amb la xarxes de serveis. Les de més de 4 metres d’amplària disposaran sempre d’arbratge d’alineació.

e) Les calçades destinades a la circulació de vehicles tindran una amplària mínima de 4,50 metres en els vials d’un sol sentit de circulació i de 6 metres en els vials amb doble sentit de circulació.

f) Les bandes específiques de carril bici tindran una amplària mínima de 2 metres.

g) Les places d’aparcament disposades en cordó tindran unes dimensions mínimes de 2,20 metres per 4,50 metres. Les places d’aparcament disposades en bateria tindran unes dimensions mínimes de 2,40 metres per 4,50 metres. Quan en els plans no es delimiten gràficament cadascuna de les places d’aparcament, les dimensions anteriorment indicades són les que s’utilitzaran per a calcular el nombre de places d’aparcament que caben en cada banda d’aparcament en cordó o en bateria.

h) En les zones específiques d’aparcament, el cómput de les places d’estacionament resultants s’obtindrà de la distribució concreta de places que es grafie en els plans o, subsidiàriament, s’aplicarà un estàndard mitjà d’1 plaça d’aparcament per cada 20 metres quadrats de reserva de zona d’aparcament.

Es computaran com a aparcaments les àrees públiques destinades amb este fi i separades de la xarxa viària que, per la seua forma i ubicació, només admeten els moviments del vehicle imprescindibles per a estacionar. ****[257]****

3. Condicions funcionals i dimensionals de les zones verdes públiques

3.1. Les zones verdes hauran de:

a) Posseir condicions apropiades per a la plantació d’espècies vegetals, en almenys un 50 per cent de la seua superfície. La seua posició serà la que preste millor servici als residents i usuaris, i estan prohibides les localitzacions de difícil accés de vianants o la falta de centralitat de les quals no es compense amb altres avantatges per a aquells.

b) No es destinaran mai a zona verda porcions residuals de la parcel·lació, ni es consideraran com a tals les superfícies de funcionalitat viària estricta. A estos efectes, les rotondes no podran computar com a part de les zones verdes, peró sí que podran fer-ho les àrees lineals enjardinades de bulevards i avingudes, únicament per a la qualificació de jardí, amb els límits de superfície mínima definits en l’apartat III.3.2.b, excepte el diàmetre de cercle inscriptible, que podrà ser d’un mínim de 20 metres, en compte dels 25 metres exigits amb caràcter general.

c) Només es destinaran a usos generals i normals que no excloguen ni limiten la utilització pública d’acord amb la seua destinació, i s’admetrà l’ús esportiu i xicotetes instal·lacions d’hostaleria i quioscos d’una sola planta i de superfície inferior a un cinc per cent del total. En tot cas, d’acord amb la legislació de carreteres, la zona de protecció de les carreteres no computarà com a zona verda.

d) El seu emplaçament evitarà aquelles zones de topografia natural que encarisquen en excés la urbanització, o impliquen desmunts d’impacte paisatgístic inadequat.

3.2. Es consideren zones verdes les tipologies següents:

a) L’àrea de joc (VA): és un espai que sempre ha de tindre una superfície mínima de 200 metres quadrats, en el qual càpia inscriure un cercle de 12 metres de diàmetre. Si no compleixen eixes condicions, es consideraran elements de la xarxa viària (CV). En un sector, no podran representar més del 20 per cent de la superfície total de la xarxa secundària de zones verdes.

b) El jardí (VJ): és un espai que sempre ha de tindre una superfície mínima de 1.000 metres quadrats, en el qual siga inscriptible un cercle de 25 metres de diàmetre, en posició tangent a tot i qualsevol punt del seu perímetre, i seran computables a estos efectes aquelles àrees que limiten amb l’àrea anterior el perímetre exterior de les quals diste menys de sis metres del perímetre del cercle definidor de la superfície mínima.

c) El parc (VP): és un espai que ha de tenir una superfície mínima de 2,5 hectàrees, en la qual es puga inscriure un cercle de 100 metres de diàmetre, excepte els supósits de l’apartat 3.3 següent. ****[258]****

3.3. La reserva de parc públic de xarxa primària en el cas de municipis de menys de 15.000 habitants es pot realitzar seguint els criteris de disseny que es recullen a continuació: ****[259]****

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Habitants | Superfície mínima, m² | Diàmetre mínim, m |
| < 2.000 | > 1.000 | 25 |
| > = 2.000 - < 5.000 | > 5.000 | 50 |
| > = 5.000 - < 15.000 | Es pot dividir com a màxim en dos jardins i almenys un ha de tenir més de 15.000 m² | 75 |

 

3.4. El módul del cost equivalent al pressupost d’urbanitzar el parc públic de la xarxa primària objecte de minoració aplicable als projectes d’ús públic a l’entorn rural immediat al nucli urbà d’acord amb el que hi ha establit en l’article 24 d’aquesta llei és, com a mínim, de 40 €/m² de sól. ****[260]****

3.5. Es consideren espais lliures d’ús públic aquelles àrees d’ús públic de superfície superior a 400 m² que per les seues característiques morfológiques i funcionals possibiliten la trobada, el passeig i la relació social entre els ciutadans, sense tenir les condicions exigides a les zones verdes, com ara les places o altres tipus d’àrees per a persones.

Només s’han de destinar a usos generals i normals que no excloguen ni limiten la utilització pública d’acord amb la seua destinació, peró es poden admetre petites modificacions destinades a equipaments i instal·lacions al servei d’aquests espais lliures d’una sola planta i de superfície inferior al 5 % del total de la superfície de l’espai lliure. ****[261]****

 

4. Reserves de sól dotacional de la xarxa secundària en actuacions d’ús dominant residencial

4.1. La reserva de sól amb destinació a zones verdes i equipaments, ambdós públics, ha de superar els 35 metres quadrats per cada 100 metres quadrats de sostre potencialment edificable d’ús residencial.

4.2. De la reserva de l’apartat anterior, un mínim de 15 metres quadrats per cada 100 metres quadrats de sostre potencialment edificable d’ús residencial es destinarà a zones verdes públiques. La resta es destinarà a equipaments públics.

4.3. En els jardins, haurà de disposar-se una àrea específica de joc de xiquets per cada tram complet de 5.000 metres quadrats de superfície total de jardins.

4.4.La reserva de places d’aparcament diferenciarà entre places d’aparcament privades, situades a l’interior de les parcel·les privades, i places d’aparcament públiques, disposades als vials públics o en zones específiques d’aparcament públic. Tant les places d’aparcament privades com les públiques podran estar situades sobre o sota rasant. Amb caràcter general es reservarà un mínim de 0,5 places d’aparcament privades per habitant i 0,25 places d’aparcament d’ús públic per habitant; aquesta reserva es pot minorar justificadament quan la superfície corresponent a aquesta disminució es destine a actuacions que afavorisquen una mobilitat més sostenible, una major superfície d’infraestructures verdes urbanes o un ús públic més inclusiu i coherent amb la xarxa d’espais comuns definida en l’annex XII d’aquesta llei. En qualsevol cas, entre els criteris que justifiquen la reducció d’aquesta reserva s’haurà de garantir que les necessitats de desplaçament de la població afectada quedaran en qualsevol cas satisfetes amb altres alternatives d’aparcament per a mitjans de transport no motoritzats o amb transport públic. ****[262]****

4.5. A l’edificabilitat d’altres usos no residencials que puga haver-hi en l’àmbit d’actuació, se li han d’aplicar els estàndards exigits en aquest annex a l’edificabilitat de cada ús, si bé, la reserva de zones verdes públiques derivada de l’edificabilitat terciària i industrial ha de ser de 4 metres quadrats per cada 100 metres quadrats d’edificabilitat d’aquests usos. Aquesta reserva és addicional a l’establida en els apartats 4.1 i 4.2 anteriors. ****[263]****

4.6. La distribució per usos del sól destinat a equipaments i la seua superfície mínima no estan subjectes a estàndards genèrics. La distribució dels usos d’acord amb el criteri de ciutat cuidadora, prioritzant les necessitats quotidianes i diverses del conjunt de la comunitat, és la prioritat per a la seua distribució. Es fixa, en cada cas, ateses les necessitats específiques del sector i la posició relativa en l’entorn urbà i territorial, encara que els plans poden optar per una genèrica qualificació com a equipament d’ús múltiple (QM) quan convinga posposar la definició de l’ús específic de la dotació a un moment posterior a la gestió del pla. ****[264]****

4.7. Els estàndards dotacionals definits en els apartats anteriors seran de compliment obligatori en la redacció de plans parcials. En els sectors de pla de reforma interior per a operacions de renovació urbana, en els quals es dota d'ordenació al sector, es podran minorar aquests estàndards en proporció al grau de consolidació per l'edificació i es podrà aplicar un percentatge de minoració d'estàndards igual al percentatge de consolidació per l'edificació en l'ordenació proposada. En tot cas, podran computar-se com a espais lliures de relació social i en la proporció adequada a aquest efecte els viaris de prioritat per als vianants que complisquen les dimensions dels espais lliures que es prevegen en l'ordenació i que es justifiquen en un estudi de mobilitat que acompanye l'instrument d'ordenació corresponent. Si el sector, o l'àmbit d'actuació més reduït sobre el qual es planteja una actuació de reforma interior, ja té ordenació definida, s'aplicaran els estàndards exigits a les modificacions de planejament en l'apartat III.8 d'aquest annex. ****[265]****

5. Reserves de sól dotacional de la xarxa secundària en actuacions d’ús dominant terciari

5.1. Es consideren actuacions d’ús dominant terciari aquelles en què més de la mitat del seu sostre edificable es destina este ús, el qual es pot completar amb altres usos residencials o industrials.

5.2. Ha de destinar-se a zones verdes públiques una superfície superior al 10 % de la superfície computable del sector i a equipaments públics una superfície superior al 5 % de la superfície computable del sector. ****[266]****

5.3. La reserva mínima de places d’aparcament públic és d’una plaça per cada 100 metres quadrats, o fracció, d’edificabilitat terciària. S’admet que estiguen en parcel·les privades sempre que les places d’aparcament siguen d’ús públic, entenent per tals aquelles places situades en aparcaments accessibles per a qualsevol usuari, sense cap altre requisit que les limitacions de gàlib, i durant, almenys, l’horari de funcionament de la instal·lació terciària a què dóna servei, siga o no d’ús gratuït. ****[267]****

5.4. Amb caràcter general la reserva mínima de places d’aparcament en parcel·la privada estarà en funció de l’ús concret al qual, en desenvolupament del pla, es destinen les parcel·les, d’acord amb els estàndards següents:

a) Per a usos comercials o recreatius, una plaça per cada 25 metres quadrats construïts.

b) Per a usos hostalers i similars, una plaça per cada 50 metres construïts.

c) Per a altres usos terciaris diferents als anteriorment regulats, una plaça per cada 100 metres construïts.

d) En complexos terciaris que ocupen illes de cases completes, en els quals no siga possible determinar de manera exacta les diferents proporcions d’usos, per tractar-se de locals polivalents, la reserva exigible serà d’una plaça per cada 40 metres quadrats construïts.

Es podrà minorar justificadament aquesta reserva quan la superfície corresponent a aquesta disminució es destine a actuacions que afavorisquen una mobilitat més sostenible, una major superfície d’infraestructures verdes urbanes o un ús públic més inclusiu i coherent amb la xarxa d’espais comuns definida en l’annex XII d’aquesta llei. En qualsevol cas, entre els criteris que justifiquen la reducció d’aquesta reserva s’haurà de garantir que les necessitats de desplaçament de la població afectada quedaran en qualsevol cas satisfetes amb altres alternatives d’aparcament per a mitjans de transport no motoritzats o amb transport públic. ****[268]****

5.5. En els sectors d’ús exclusiu terciari, no computarà l’edificabilitat destinada a aparcaments sobre rasant.

5.6. A l’edificabilitat d’altres usos no terciaris que puga existir en l’àmbit d’actuació, se li aplicaran els estàndards exigits en este annex a l’edificabilitat de cada ús.

6. Reserves de sól dotacional de la xarxa secundària en actuacions d’ús dominant industrial

6.1. Ha de destinar-se a zones verdes públiques una superfície superior al 10 % de la superfície computable del sector i a equipaments públics una superfície superior al 5 % de la superfície computable del sector. ****[269]****

6.2. Amb caràcter general la reserva mínima de places d’aparcament públiques serà d’una plaça per a turisme per cada 200 metres quadrats, o fracció, d’edificabilitat industrial, i d’una plaça per a vehicles pesants per cada 1.500 metres quadrats, o fracció, d’edificabilitat industrial. La reserva mínima de places d’aparcament en parcel·la privada serà d’una plaça per cada 100 metres quadrats, o fracció, d’edificabilitat industrial. Part de la reserva d’aparcament per a vehicles pesants pot establir-se, justificadament, en parcel·la privada. Es podrà minorar justificadament aquesta reserva quan la superfície corresponent a aquesta disminució es destine a actuacions que afavorisquen una mobilitat més sostenible, una major superfície d’infraestructures verdes urbanes o un ús públic més inclusiu i coherent amb la xarxa d’espais comuns definida en l’annex XII d’aquesta llei. En qualsevol cas, entre els criteris que justifiquen la reducció d’aquesta reserva s’haurà de garantir que les necessitats de desplaçament de la població afectada quedaran en qualsevol cas satisfetes amb altres alternatives d’aparcament per a mitjans de transport no motoritzats o amb transport públic. ****[270]****

6.3. Els estàndards exigits en els dos apartats anteriors podran minorar-se mitjançant una resolució motivada de la conselleria competent en ordenació del territori, amb un informe previ favorable de la conselleria competent en matèria d’indústria, quan es tracte de complexos industrials aïllats o estiga previst algun tipus d’activitat productiva especial per a la qual no siguen adequats.

6.4. A l’edificabilitat d’altres usos no industrials que puga existir en l’àmbit d’actuació, se li aplicaran els estàndards exigits en este annex a l’edificabilitat de cada ús.

7. Cómput de la xarxa primària als efectes dels estàndards dotacionals de la xarxa secundària

7.1. Com a regla general, les dotacions de la xarxa primària no poden computar als efectes de complir els estàndards exigits a les dotacions de la xarxa secundària. Només es permeten les excepcions regulades en els apartats següents.

7.2. Es permet el cómput parcial de parcs de la xarxa primària com a jardins de la xarxa secundària quan es complisquen tots els requisits següents:

a) Hi ha un excés de parc respecte a l’estàndard mínim de cinc metres quadrats per habitant en el pla general estructural. Podrà computar-se com a zona verda de xarxa secundària fins a l’excés anteriorment indicat.

b) La dotació de xarxa primària se cedeix i s’executa a càrrec de l’actuació.

c) Proporcionen servici directe al sector que els executa.

d) Podrà computar com a zona verda de xarxa secundària un percentatge no superior al 25 % de la seua superfície, sense que aixó puga comportar una reducció superior al 25 % de les zones verdes de xarxa secundària exigibles al sector.

8. Modificacions de plans

8.1. Les regles d’aplicació dels estàndards urbanístics exigits a les modificacions de plans seran les establides en este apartat 8.

8.2. Com a regla general, l’ordenació modificada ha de tenir un estàndard dotacional global igual o superior al de l’ordenació vigent, referits a l’àmbit de la modificació. Quan la modificació canvie l’ús dominant de l’àmbit modificat, l’estàndard dotacional global de referència ha de ser el de l’àrea urbana homogènia o àmbit de sól urbà equivalent al sector en què estiga inclós l’àmbit de la modificació. Aquesta exigència no s’ha d’aplicar en els supósits a què es refereix l’article 76 bis, apartat a. ****[271]****

8.3. Qualsevol modificació puntual de pla d’àmbit superior a una illa completa i tot pla modificatiu, que incremente la capacitat poblacional respecte del planejament vigent, haurà de suplementar la dotació de parc públic de xarxa primària, sempre que el planejament vigent no tinga cap excés sobre la dotació mínima de parcs de xarxa primària. Quan el suplement de parc públic exigit no tinga unes dimensions suficients per a complir les condicions dimensionals exigides en l’apartat III.3.2 d’este annex, es procurarà, en primer lloc, ampliar les dotacions de parc públic ja qualificades i, si aixó no és possible, s’admetrà que el suplement de zona verda s’aconseguisca amb jardins.

 

IV. Normes per al cómput dels estàndards

1. Superfície computable del sector

1.1. Es defineix la superfície computable del sector (SCS) com l’àmbit superficial a què se li apliquen els índexs d’edificabilitat bruta per a obtindre l’edificabilitat bruta del sector. En casos determinats, la superfície computable del sector s’aplicarà també per al càlcul dels estàndards dotacionals expressats en percentatges superficials.

1.2. Com a regla general, la superfície computable del sector coincideix amb la superfície del sector. No obstant aixó, la superfície computable del sector serà inferior a la superfície del sector quan es done alguna o diverses de les circumstàncies següents: xarxa primària inclosa en el sector que no s’executa a càrrec de l’actuació; actuacions aïllades que s’exclouen de l’actuació integrada per aplicació del règim establit per a les àrees semiconsolidades; zones de protecció derivades de la legislació sectorial, o dotacions públiques existents (no viàries) que s’integren en el nou pla.

2. Cómput de la xarxa primària als efectes de l’edificabilitat

2.1. Els elements de xarxa primària que estan adscrits a un sector i que no estan inclosos en la delimitació del sector, per així ho estableix el pla general estructural o per la seua situació exterior a este, no s’inclouran en la superfície computable del sector.

2.2. Els elements de xarxa primària que estiguen inclosos en la delimitació del sector s’inclouran en la superfície computable del sector sempre que se cedisquen i s’executen a càrrec del sector. En cas contrari, la superfície computable del sector s’obtindrà restant de la superfície del sector la superfície de les dotacions de xarxa primària que no se cedisquen o no s’executen a càrrec de l’actuació.

2.3. En els casos en què una dotació de xarxa primària estiga situada en una posició adjacent a l’actuació urbanística, la decisió sobre la inclusió o no d’eixa dotació en la delimitació del sector dependrà de si l’esmentada dotació està o no vinculada funcionalment a l’actuació i del fet que siga aconsellable el seu disseny conjunt amb el pla parcial o de reforma interior corresponent, per a aconseguir una adequada coherència urbanística.

3. Cómput de l’edificabilitat en les àrees semiconsolidades

3.1. Quan, en virtut del règim establit per a les àrees semiconsolidades, s’hagen d’excloure de l’actuació integrada determinats àmbits d’actuacions aïllades, la superfície computable del sector s’obtindrà restant de la superfície del sector la superfície d’estes actuacions aïllades.

3.2. En els casos indicats en l’apartat anterior, l’edificabilitat computable del sector s’obtindrà aplicant l’índex d’edificabilitat bruta a la superfície computable del sector. Els estàndards dotacionals s’obtindran a partir de l’edificabilitat computable indicada anteriorment i de la superfície computable del sector. Estos estàndards es podran incrementar justificadament per a tindre en compte la demanda de servicis de les àrees subjectes a actuacions aïllades.

4. Cómput de les zones de protecció de la legislació sectorial

4.1. A l’efecte del cómput de l’edificabilitat, el tractament urbanístic de les zones de protecció establides en la legislació sectorial serà, llevat que la legislació esmentada establisca expressament una altra regulació, el que s’indica a continuació:

a) Les zones de domini públic quedaran excloses de la superfície computable del sector.

b) Les zones de servitud, zones de protecció o semblants, quedaran incloses en la superfície computable del sector sempre que se cedisquen i calga que la urbanització siga executada a càrrec del sector, en les condicions que establisca la legislació corresponent.

c) Les zones d’afecció o semblants quedaran incloses, en tots els casos, en la superfície computable del sector. Cal precisar que es consideraran, a estos efectes, els terrenys situats a partir del límit exterior de la zona de servitud o de protecció.

d) Els terrenys afectats per la impossibilitat de construir edificacions, derivada de la fixació d’una línia límit d’edificació o regulació semblant, i que no pertanguen a les zones indicades en els apartats a i b anteriors, quedaran inclosos, en tot cas, en la superfície computable del sector.

4.2. La regulació general establida en l’apartat anterior la podrà modificada l’organisme titular del bé de domini públic afectat, sempre que es justifiquen, en l’informe sectorial que necessàriament s’haurà d’emetre en estos casos, les raons d’interés públic que justifiquen eixa modificació.

5. Cómput de les dotacions públiques existents

5.1. Les dotacions públiques existents (no viàries) que s’integren i es mantinguen en l’ordenació establida pel pla no formaran part de la superfície computable del sector.

5.2. Sense perjuí del que estableix l’apartat anterior, les dotacions esmentades computaran als efectes de complir les reserves dotacionals mínimes.

5.3. S’entén per àmbit de sól urbà equivalent al sector aquell que es delimite atenint-se a criteris d’homogeneïtat morfológica, coincidència majoritària amb barris o unitats tradicionals de la ciutat consolidada, autonomia funcional respecte al conjunt del nucli urbà o altres degudament justificats, i que els seus límits s’ajusten, en la mesura que siga possible, a elements estructurant de l’ordenació urbanística. ****[272]****

 

 

ANNEX V  
 FITXES URBANÍSTIQUES

 

1. Fitxes de zona

El pla general estructural contindrà una fitxa resum per a cada zona d’ordenació, amb el disseny i la informació que s’establix en este annex.

a) Les fitxes de les zones rurals inclouran la informació següent:

(1) Nom de la zona. Segons l’annex IV.

(2) Codi de zona d’ordenació. Segons l’annex IV.

(3) Superfície de la zona: inclou la superfície total de la zona d’ordenació, ja siga contínua o discontínua. La suma de les superfícies de totes les zones, ja siguen rurals, de nova urbanització o urbanitzades, sumaran la superfície total del terme municipal.

(4) Usos dominants: els usos que prevalen sobre altres que puguen ser compatibles.

(5) Usos permesos: s’enumeraran els diferents usos permesos, compatibles segons determinades condicions amb els usos dominants, amb el nivell de detall que es desitge per a descriure’ls.

(6) Usos no permesos: s’enumeraran tots aquells usos incompatibles amb l’ordenació proposada per a la zona.

(7) Pla de la zona: pla general, a l’escala que es requerisca per a poder comprendre la superfície completa de la zona.

(8) Proteccions: s’enumeraran les proteccions que recaiguen sobre els terrenys, ja siga per normativa de rang superior, regulacions sectorials o perquè el pla així les declare. Igualment, s’enumeraran els elements catalogats ubicats en l’àmbit de la zona, amb referència a la fitxa del Catàleg de Proteccions.

(9) Afeccions: s’especificaran les afeccions que recaiguen sobre els terrenys, ja siga per riscos naturals, infraestructures, llits, costes, o de qualsevol altra índole que puguen condicionar els usos del sól.

(10) Programes d’intervenció: intervencions previstes per altres administracions, així com les propostes pel pla, incloent-hi les derivades d’elements o àrees protegides.

(11) Condicions per als usos i edificacions permesos: es detallarà la tipologia, intensitats i condicions per a la implantació dels usos complementaris o compatibles amb l’ús predominant, així com les seues limitacions.

(12) Ordenances generals i particulars: s’especificaran els apartats de les ordenances generals i particulars que afecten la zona.

b) Les fitxes de les zones urbanitzades i de les zones de nou desenrotllament inclouran la informació següent:

(1) Classificació del sól i nom de la zona. Segons l’annex IV.

(2) Codi de zona d’ordenació. Segons l’annex IV.

(3) Superfície de la zona i identificació i superfície de cada un dels sectors o unitats d’execució hi inclosos: inclou la superfície total de la zona d’ordenació, ja siga contínua o discontínua, i la de cada un dels sectors i unitats d’execució. La suma de les superfícies de totes les zones, ja siguen rurals, de nova urbanització o urbanitzades, sumaran la superfície total del terme municipal.

(4) Ús dominant: serà l’ús que preval sobre els diferents que puguen implantar-se i que caracteritza la zona. En una zona només podrà existir un ús dominant.

(5) Usos permesos: s’enumeraran els diferents usos permesos, compatibles segons determinades condicions amb l’ús dominant, amb el nivell de detall que es desitge per a descriure’ls.

(6) Usos no permesos: s’enumeraran tots aquells usos incompatibles amb l’ordenació proposada per a la zona.

(7) Densitat: en zones residencials, s’indicarà si es tracta d’una zona d’alta, de mitjana o de baixa densitat, en relació amb l’article 27 d’esta llei. En zones industrials i terciàries, es diferenciarà entre edificació aïllada en parcel·la o edificació en filera.

(8) Índexs d’edificabilitat: es consignaran l’índex d’edificabilitat bruta i els índexs d’edificabilitat residencial, terciària o industrial, segons es defineixen en l’apartat II.2 de l’annex IV d’esta llei.

(9) Població màxima: sostre de població previst en funció de l’edificabilitat residencial definida. En zones terciàries, o que prevegen edificabilitat terciària, s’inclourà la població corresponent als usos hotelers, apartaments i semblants.

(10) Plànol de la zona: pla general, a l’escala que es requerisca per a poder comprendre la superfície completa de la zona.

(11) Proteccions. S’enumeraran les proteccions que recaiguen sobre els terrenys, ja siga per regulacions de rang superior o perquè el pla així les declare. Igualment, s’enumeraran els elements catalogats ubicats en l’àmbit de la zona, amb referència a la fitxa del Catàleg de Proteccions.

(12) Afeccions: s’especificaran les afeccions que recaiguen sobre els terrenys, ja siga per riscos naturals, infraestructures, llits, costes, o de qualsevol altra índole que puguen condicionar els usos del sól.

(13) Programes d’intervenció: intervencions previstes per altres administracions, així com les propostes pel pla, incloent-hi les derivades d’elements o àrees protegides.

(14) Condicions per als usos permesos: es detallarà la tipologia, intensitats i condicions per a la implantació dels usos complementaris o compatibles amb l’ús predominant, així com les seues limitacions.

(15) Ordenances generals i particulars: s’especificaran els apartats de les ordenances generals i particulars que afecten la zona, incloent-hi els que fan referència a la normativa en matèria de paisatge.

 

2. Fitxes de gestió

El pla general estructural contindrà una fitxa resum para cada un dels sectors delimitats en les zones de nou desenrotllament o zones de reforma interior i per a les unitats d’execució delimitades en el pla, on s’arrepleguen les condicions per a la seua ordenació, gestió i execució, amb la informació i format que s’arreplega a continuació:

(1) Nom del sector.

(2) Codi del sector: es codificaran els sectors atenent a l’ús dominant (SR, residencial; SI, industrial, i ST, terciari). A este codi, s’afegirà un número correlatiu, dins de cada ús, per als diferents sectors del municipi.

(3) Ús dominant: serà l’ús que preval sobre els diferents que puguen implantar-se. En un sector només podrà existir un ús dominant.

(4) Usos permesos: s’enumeraran els diferents usos permesos, compatibles segons determinades condicions amb l’ús dominant, amb el nivell de detall que es desitge per a descriure’ls.

(5) Usos no permesos: s’enumeraran tots aquells usos incompatibles amb l’ordenació proposada.

(6) Criteris de delimitació d’àrees de repartiment i del càlcul de l’aprofitament tipus.

(7) Pla de delimitació: pla general, a l’escala que es requerisca per a poder comprendre la superfície completa del sector.

(8) Paràmetres urbanístics de l’ordenació estructural.

(9) Condicions d’ordenació: es resumiran les condicions establides en el pla general estructural per a la definició de l’ordenació detallada en els plans de desenrotllament.

(10) Condicions de gestió: s’expressarà el tipus de gestió i la programació i/o condicions temporals per a la seua execució.

(11) Condicions d’execució: s’indicaran les condicions d’integració i de connexió de l’actuació integrada, així com els criteris per a la delimitació de les unitats d’execució.

 

[**Veure fitxes urbanístiques (pdf)**](http://www.docv.gva.es/fileadmin/user_upload/docvpub/rlgv/2014/L_2014_05_va_imagen_01.pdf)

 

 

ANNEX VI  
 Fitxa de catàleg de conjunt ****[273]****

 

 

(1) Nom oficial del municipi i la província (aquesta última entre parèntesis).

(2) La que corresponga: patrimoni cultural, patrimoni natural o paisatge. En cas d’haver considerat una altra secció, cal consignar-la. En el cas dels NHT-BRL, i dels CH, és patrimoni cultural.

(3) Es refereix a la classificació que estableix la legislació específica i les subdivisions (aquestes últimes entre parèntesis). Per exemple: bé de rellevància local (nucli históric tradicional).

(4) Cada element o conjunt s’ha de codificar unívocament amb una lletra majúscula indicativa de la secció a què pertany, seguida d’un número correlatiu. S’ha d’emprar la lletra C per al patrimoni cultural, la N per al patrimoni natural i la P per al paisatge; per a altres seccions s’ha d’adoptar una nova lletra majúscula diferent de les anteriors.

En el cas de patrimoni cultural, a fi de diferenciar unes categories d’altres, el codi ha de consistir d’una banda en C+número, seguit d’un altre codi en què almenys s’indique BIC/BRL+ CH/NHT, en què:

BIC: bé d’interès cultural

BRL: bé de rellevància local

BC: bé catalogat

CH: conjunt históric

NHT: nucli históric tradicional

(5) Declaració singular o genèrica per la disposició addicional cinquena de la Llei de patrimoni cultural valencià (LPCV). Article 2 del Decret 62/2011, de 20 de maig, del Consell, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local.

(6) Segons l’article 3.1.b del Decret 62/11, de 20 de maig: valorar la trama urbana, les tipologies i la silueta histórica i els seus destacats valors patrimonials.

(7) Existència de plans o programes de rehabilitació urbana, entorns de protecció de béns d’interès cultural.

(8) Estructura, façanes, muntants, llindes, cornises, coberta, fusteria, reixes o altres.

(9) Estat de conservació dels immobles tradicionals.

(10) Per als NHT-BRL, s’ha de fer menció dels articles de la normativa urbanística referents al nucli históric tradicional que han d’atenir-se a l’article 8 del Decret 62/2011, de 20 de maig, del Consell, pel qual es regula el procediment de declaració i règim de protecció dels béns de rellevància local:

Cal que garantisca, en la mesura que es puga atènyer, el manteniment de l’estructura urbana, de les característiques generals de l’àmbit i de la silueta paisatgística. També cal evitar l’alteració de l’edificabilitat, la modificació d’alineacions, les parcel·lacions i les agregacions d’immoble, llevat que contribuïsquen a la millor conservació del nucli.

Ha d’incentivar la rehabilitació urbana de manera que es facilite el manteniment i la recuperació de l’ús residencial, i les activitats tradicionals i també la incorporació de nous usos que, tot i ser compatibles amb la caracterització i la naturalesa del nucli, ajuden a la revitalització social, cultural i económica d’aquest espai.

Ha d’articular, amb la resta del catàleg, la protecció individualitzada dels immobles més significatius i fomentar la conservació i la rehabilitació de tots aquells que contribuïsquen a la caracterització patrimonial, arquitectónica i ambiental del nucli.

Ha de regular que les noves edificacions i substitucions s’adapten a l’ambient i als referents tipológics tradicionals, que han de ser determinats a aquest efecte. En concret, ha de tenir-se en compte, entre altres aspectes, l’edificabilitat, l’ocupació parcel·lària, la disposició volumètrica, l’escala i la forma de l’envolupant, la tipologia i els materials de cobertura, la unió dels forjats i de les cobertes respecte de les façanes, la composició d’aquestes, la seua geometria i disposició de buits i vols, i també l’ús de materials, acabats, ornamentació i cromatismes d’aquestes.

La fitxa ha de contenir mesures d’ornament d’edificis i espais urbans, i ha de regular amb caràcter limitador la instal·lació de cartells, de publicitat, de marquesines, veles i qualssevol altres elements que puguen resultar distorsionadors de l’escena i de l’ambient urbans.

Pel que fa a espais o vials, ha de regular els criteris de reurbanització, inclosos, entre altres aspectes, la reposició o la renovació de paviments, l’enjardinament i l’arbratge, el mobiliari urbà, les senyalitzacions, l’eliminació de barreres arquitectóniques, l’enllumenat i la resta d’elements amb incidència ambiental. Així mateix, ha de regular, sense perjudici del que hi ha establit en el títol III de la Llei de carreteres de la Comunitat Valenciana, l’assignació d’ús i d’ocupació de les vies públiques, l’accessibilitat a aquestes, i l’estacionament de vehicles; sempre, peró, prioritzant, en la mesura que siga possible, l’ús de vianants i de ciclistes, el transport públic i la dotació d’estacionaments per a residents, a fi d’evitar al màxim les afectacions del trànsit rodat. S’ha de tenir, particularment, en consideració el manteniment de les pràctiques rituals o simbóliques tradicionals.

S’ha de determinar que cada instal·lació urbana elèctrica, de telecomunicacions o de qualsevol altra naturalesa semblant se situe en llocs en què no es perjudique la imatge característica del nucli históric tradicional.

Per als centres histórics protegits, han de fer esment als articles de la Llei de patrimoni cultural valencià referits a la protecció i a l’autorització d’intervencions, i s’han d’acollir, com a mínim, al règim de protecció que s’estableix per als NHT-BRL.

(11) S’ha de consignar la normativa específica de la secció que siga aplicable pel que fa a la protecció, inclosos els instruments derivats d’aquesta com plans o programa, estratègies, inventaris.

(12) S’han de consignar les normes del pla d’ordenació estructural que es referisquen a la protecció de l’element catalogat.

(13) En aquest apartat s’han de numerar i anotar els títols identificatius que s’han donat als diferents documents gràfics (fotografies, gravats, plànols, etc.), que s’insereixen en l’annex gràfic que s’adjunta a cada fitxa. S’ha de fer servir la mateixa numeració en tots dos.

(14) Incorporació de fotografies dels enfronts de les façanes i la resta d’elements d’interès. Fotografia aèria del cadastre.

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *MODEL DE FITXA DEL CATÀLEG CONJUNT* | | |
| CATÀLEG DE PROTECCIONS DE: | NOM DEL MUNICIPI(1) | CODI (4) |
| Secció | Patrimoni cultural (2) | |
| Categoria | (3) | |
| DENOMINACIÓ DEL BÉ | | |
| Principal |  | |
| Secundària |  | |
| CONDICIONS DE BÉ DE RELLEVÀNCIA LOCAL O BÉ D’INTERÈS CULTURAL | | |
| Justificació legal | (5) | |
| Valoració de l’interès | (6) | |
| Afectacions patrimonials | (7) | |
| Afectacions urbanístiques actuals i planejaments anteriors | | |
| SITUACIÓ | | |
| Localització |  | |
| Delimitació literal de l’àmbit |  | |
| Documentació gràfica: plànol cadastral del NHT/CHP |  | |
| DESCRIPCIÓ GENERAL DEL NUCLIO HISTÒRIC TRADICIONAL | | |
| Emplaçament i paisatge |  | |
| Referències históriques | Cronologia | |
|  | História | |
| Tipologies predominants i existents |  | |
| Descripció |  | |
| Solucions constructives i materials predominants | (8) | |
| Elements catalogats per la legislació urbanística, béns de rellevància local i béns d’interès cultural | | |
| ESTAT DE CONSERVACIÓ (9) | | |
| NORMATIVA DE PROTECCIÓ (10) | | |
| Segons l’article 8 del Decret 62/2011, de 20 de maig (per als NHT-BRL) | | |
| Normativa sectorial | (11) | |
| Normativa del pla | (12) | |
| BIBLIOGRAFIA I FONTS DOCUMENTALS | | |
| OBSERVACIONS | | |
| DOCUMENTS GRÀFICS | | |
| Índex de documents gràfics | (13) | |
| Documents gràfics |  | |
| Reportatge fotogràfic | (14) | |

 

FITXA DE CATÀLEG INDIVIDUAL

(1) Nom oficial del municipi i la província (aquesta última entre parèntesis).

(2) La que corresponga: patrimoni cultural, patrimoni natural o paisatge. En cas d’haver considerat una altra secció, consigneu-la.

(3) Es refereix a la classificació que estableix la legislació específica i les subdivisions (aquestes últimes entre parèntesis) per al cas de béns de rellevància local i béns d’interès cultural. Per exemple: bé d’interès local (jardí históric). En el paisatge s’han de consignar les classes que propose l’estudi de paisatge. Si la protecció que es proposa no correspon a cap legalment establida, s’ha de deixar en blanc.

(4) A l’efecte urbanístic i territorial i per al cas del patrimoni cultural i el paisatge, s’ha de consignar en aquest epígraf el nivell general de protecció que s’assigna a l’element o el conjunt catalogat, a la vista del que s’ha indicat en el posterior epígraf 15 i d’acord amb els criteris següents:

Protecció general: integral, quan els valors apreciats es presenten de manera generalitzada en l’element o el conjunt, la qual cosa comporta que la majoria dels components principals tenen interès per a la conservació i, a més, tenen un caràcter material. Pot haver-hi algun component, a més dels anteriors, que presente interès per a la conservació de caràcter ambiental o tipológic. Els components caracteritzats com a irrellevants o impropis han de ser, per tant, una minoria.

Protecció general: parcial, quan els valors apreciats es presenten només en algunes parts de l’element o el conjunt catalogat, la qual cosa comporta també que només alguns dels components principals de caràcter material tenen interès per a la conservació. Altres components poden tenir interès des del punt de vista ambiental o tipológic i la resta, o bé no tenen interès (són irrellevants) o constitueixen elements impropis.

Protecció general: ambiental, quan el que es pretén conservar de l’element o el conjunt no és cap component material concret, sinó algunes de les característiques morfológiques que formen part de l’escena o l’ambient rural o urbà, segons es percep des de l’espai públic. Aixó comporta que ha de tenir algun component d’interès amb aquest caràcter i no tenir cap component d’interès de caràcter material, i en aquest cas seria PG parcial. Un exemple de PG ambiental pot ser una forma de composició de les façanes o determinats tractaments cromàtics.

Protecció general: tipológica, quan el que es pretén conservar, de manera anàloga a la protecció anterior, són algunes característiques tipológiques de l’element o el conjunt, com pot ser, per exemple, un tipus de parcel·lació, la utilització de determinades tècniques constructives, la situació dels patis de llums, un programa funcional arquetípic, etc.

(5) Cada element o conjunt s’ha de codificar unívocament amb una lletra majúscula indicativa de la secció a què pertany, seguida d’un número correlatiu. S’ha d’emprar la lletra C per al patrimoni cultural, la N per al patrimoni natural i la P per al paisatge; per a altres seccions s’ha d’adoptar una nova lletra majúscula diferent de les anteriors. En el cas de patrimoni cultural, a fi de diferenciar unes categories d’altres, el codi ha de consistir d’una banda en C+número, seguit d’un altre codi en què almenys s’indique BIC/BRL/BC + PG I/P/A/T, en què:

BIC: bé d’interès cultural - BRL: bé de rellevància local

BC: be catalogat - PG: protecció general

I/P/A/T: integral, parcial, ambiental o tipológica

(6) Declaració singular o genèrica per disposició addicional primera o cinquena de la Llei de patrimoni cultural valencià (LPCV). Article 2 del Decret 62/2011, de 20 de maig, del Consell, pel qual es regula el procediment de declaració i règim de protecció dels béns de rellevància local.

(7) Existència de plans directors, inclusió en inventaris o catàlegs patrimonials, localització del bé en conjunt históric, nucli históric tradicional o entorn de bé d’interès cultural, etc.

(8) S’ha d’identificar l’administració o organisme propietari.

(9) S’han d’identificar aspectes caracteritzadors com l’ús (residencial, religiós, industrial…), en el cas d’ús residencial si és unifamiliar o plurifamiliar, el nombre de crugies o la situació del celobert o escala, o si s’adscriu a alguna de les tipologies estudiades en la memória del catàleg. Per exemple, edifici d’habitatges plurifamiliar amb pati central o edifici industrial de nau única.

(10) Descripció morfológica i funcional del bé. En béns etnológics: descripció del procés tecnológic. Organització de l’espai i dels temps.

(11) Descripció de la fonamentació, estructura, façanes, muntants, llindes, cornises, coberta, fusteria, reixes o altres. Estat general de conservació.

(12) Descripció dels elements d’interès que puga haver-hi: fonamentació, estructura, façanes, muntants, llindes, cornises, coberta, fusteria, reixes o altres.

(13) En el cas del patrimoni cultural i el paisatge es consideren components principals d’un element o conjunt protegit aquelles parts o característiques d’aquest que tenen funcions recognoscibles i diferenciades i que presenten una certa homogeneïtat quant als valors que en justifiquen la conservació o la consideració com a irrellevant o impropi.

Cada component identificat s’ha de consignar de manera sintètica precedit per un número en ordre correlatiu. A continuació, i entre parèntesis, se n’ha de consignar la valoració com a: a conservar, irrellevant o impropi.

Respecte al caràcter de cadascun d’aquests components, aquests poden ser: material, ambiental o tipológic. Per exemple, en una edificació que s’incloga en el catàleg del patrimoni cultural poden considerar-se com a components principals de caràcter material parts concretes d’aquesta com ara les façanes, les cobertes o el nucli d’escala; poden considerar-se components de tipus ambiental la composició dels buits o el tractament cromàtic dels paraments exteriors; finalment, pot haver-hi altres components que respongueren a unes determinades pautes o tipologies com pot ser la disposició dels patis interiors, una determinada parcel·lació o una solució constructiva arquetípica.

A continuació de cada component abans consignat i de la seua valoració, s’ha de consignar (separat per una barra) el caràcter del component abans citat i, finalment, l’estat de conservació d’aquest component segons les categories següents: bon estat, acceptable, deficient i mal estat.

(14) En aquest apartat i en correspondència amb l’anterior, s’han d’especificar les actuacions establides sobre cada component abans considerat expressat amb el mateix numeral i segons els tipus següents:

Manteniment; quan les actuacions es limiten a la mera conservació de l’existent.

Rehabilitació; quan unes parts es conserven, altres es restauren i altres es condicionen per a nous usos o per a la recuperació dels antics.

Restauració; quan les actuacions es dirigeixen al fet que la totalitat del component recupere l’aspecte original o la funcionalitat que ha perdut.

Condicionament; quan en un component les accions realitzen canvis en el seu aspecte o la seua funcionalitat per a minorar l’impacte sobre altres components que es pretenen conservar.

Eliminació; quan el que es pretén és la desaparició del component per la incompatibilitat amb la resta de components que es pretenen conservar.

Com a criteri general:

En els components que s’han de conservar i en bon estat, les actuacions han de ser preferiblement de manteniment; quan l’estat és acceptable ha de primar la rehabilitació; i si és deficient o dolent les actuacions han de ser fonamentalment de restauració.

En els components definits com a irrellevants, les actuacions han de ser preferiblement de condicionament quan l’element o el conjunt tinga una protecció general integral i es trobe en situació deficient o en mal estat. En la resta de casos pot obviar-se la previsió d’actuacions.

En els components definits com a impropis les actuacions han de ser, obligatóriament, d’eliminació quan l’element o el conjunt tinga una protecció general integral i es trobe en situació deficient o en mal estat; no obstant aixó, si l’estat és bo o fins i tot acceptable s’han de proposar, com a mínim, actuacions de condicionament dirigides a minorar l’impacte sobre els components que es mantenen, rehabiliten o restauren. En la resta de casos s’ha d’optar lliurement per les actuacions que s’estimen més convenients per la seua incidència sobre els components que s’han de conservar.

Després de les propostes d’actuació i per a cada component s’ha de determinar la importància estimada de les actuacions proposades d’acord amb les qualificacions següents: alta, mitjana i reduïda. De la mateixa manera s’ha de procedir amb la urgència, que s’ha de qualificar, simplement, com a: urgent i no urgent. En l’estimació de la importància i urgència de les actuacions s’han de tenir en compte tant els criteris de foment i les possibilitats d’intervenció expressades en l’anàlisi (apartat 4.b de l’article 42) com les propostes normatives i d’intervenció de la memória justificativa (apartat 4.c d’aquest mateix article).

S’han de citar promotor, autor i datació de la intervenció.

En aquest apartat s’han de numerar i anotar els títols identificatius que s’ha donat als diferents documents gràfics (fotografies, gravats, plànols, etc.) que s’adjunten en l’annex gràfic que acompanya cada fitxa. S’ha d’emprar la mateixa numeració en els dos.

S’han d’aportar amb el format de la fitxa, tots els elements gràfics o fotogràfics identificats en l’apartat 14 anterior, emprant la mateixa numeració. En el cas que no puga presentar-se en aquest format, es pot consignar en l’apartat de referències documentals.

S’han d’adjuntar les fotos en què l’element protegit resulte més recognoscible.

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *MODEL DE FITXA CATÀLEG INDIVIDUAL* | | |
| CATÀLEG DE PROTECCIONS DE: | NOM DEL   MUNICIPI (1) | CODI (5) |
| Secció | Patrimoni cultural (2) | |
| Categoria | (3) | |
| Protecció general | (4) | |
| DENOMINACIÓ DEL BÉ | | |
| Principal |  | |
| Secundària |  | |
| CONDICIONS DE BÉ DE RELLEVÀNCIA LOCAL O BÉ D’INTERÈS CULTURAL | | |
| Justificació legal | (6) | |
| Valoració de l’interès | (7) | |
| Afeccions patrimonials |  | |
| Afectacions urbanístiques actuals i planejaments anteriors | | |
| SITUACIÓ | | |
| Localització |  | |
| Coordenades UTM |  | |
| Polígon/illa i parcel·la cadastral |  | |
| Plànol cadastral situació |  | |
| TITULARITAT | | |
| Pública | (8) | |
| Privada |  | |
| DESCRIPCIÓ GENERAL DE L’IMMOBLE | | |
| Emplaçament i paisatge |  | |
| Referències históriques | Cronologia |  |
| Estil |  |
| Autoria |  |
| História |  |
| Ús original |  |
| Tipologia | (9) | |
| Descripció | (10) | |
| Solucions constructives | (11) | |
| Béns mobles |  | |
| Elements d’interès | (12) | |
| Elements impropis |  | |
| Usos actuals i passats |  | |
| COMPONENTS PRINCIPALS (13) | | |
| Número i identificació d’elements |  | |
| Valoració de l’interès dels elements |  | |
| Caràcter |  | |
| Estat de conservació. Patologies |  | |
| Actuacions previstes | (14) | |
| INTERVENCIONS RECENTS (15) | | |
| NORMATIVA DE PROTECCIONS USOS PROPOSATS | | |
| Normativa de protecció. Elements constructius |  | |
| Normativa de protecció. Béns mobles |  | |
| Normativa de protecció. Jardineria |  | |
| Normativa de protecció. Altres |  | |
| Usos proposats |  | |
| Destinació pública o privada |  | |
| JUSTIFICACIÓ I DELIMITACIÓ LITERAL I GRÀFICA DE L’ENTORN DE PROTECCIÓ DEL BÉ. NORMATIVA DE PROTECCIÓ DEL BÉ | | |
| BIBLIOGRAFÍA I FONTS DOCUMENTALS | | |
| OBSERVACIONS | | |
| DOCUMENTS GRÀFICS | | |
| Índex de documents gràfics | (16) | |
| Documents gràfics | (17) | |
| Reportatge fotogràfic (18) | Generals | Exteriors |
| Interiors |
| Detall |  |

 

 

 

ANNEX VII  
 CONTINGUT DE L’ESTUDI AMBIENTAL  I TERRITORIAL ESTRATÈGIC

 

La informació que haurà de contindre l’estudi ambiental i territorial estratègic, previst en l’article 52 d’esta llei, serà, com a mínim, la següent:

a) Un esborrany del contingut, objectius principals del pla o programa i relacions amb altres plans i programes pertinents.

b) Els aspectes rellevants de la situació actual del medi ambient i del model territorial, així com la seua probable evolució en cas de no-aplicació del pla o programa.

c) Les característiques mediambientals i territorials de les zones que puguen veure’s afectades de manera significativa i la seua evolució tenint en compte el canvi climàtic esperat en el termini de vigència del pla o programa.

d) Qualsevol problema mediambiental o territorial existent que siga rellevant per al pla o programa, incloent-hi en particular els problemes relacionats amb qualsevol zona d’especial importància mediambiental o territorial, com ara les zones designades de conformitat amb la legislació aplicable sobre espais naturals i espècies protegides.

e) Els objectius de protecció mediambiental i de sostenibilitat del model territorial fixats en els àmbits internacional, comunitari o nacional que tinguen relació amb el pla o programa i la manera en què estos objectius i qualsevol aspecte mediambiental s’han tingut en compte durant l’elaboració.

f) Els probables efectes significatius en el medi ambient i en el model territorial, incloent-hi aspectes com la biodiversitat, la població, la salut humana, la fauna, la flora, la terra, l’aigua, l’aire, els factors climàtics, la seua incidència en el canvi climàtic, en particular, una avaluació adequada de l’empremta de carboni associada al pla o programa, els béns materials, el patrimoni cultural, el paisatge i la interrelació entre estos factors. Estos efectes han de comprendre els efectes secundaris, acumulatius, sinèrgics, a curt, mitjà i llarg termini, permanents i temporals, positius i negatius.

g) Incidència de l’actuació en el model territorial i sobre les determinacions específiques per a la zona en l’Estratègia Territorial de la Comunitat Valenciana.

h) Les mesures previstes per a previndre, reduir i, en la mesura que siga possible, compensar qualsevol efecte negatiu important en el medi ambient i en el territori de l’aplicació del pla o programa, incloent-hi aquelles per a mitigar la seua incidència sobre el canvi climàtic i permetre’n l’adaptació a este.

i) Un resum dels motius de la selecció de les alternatives previstes i una descripció de la manera en què es va realitzar l’avaluació, incloent-hi les dificultats, com ara deficiències tècniques o falta de coneixements i experiència que van tindre a l’hora de demanar la informació requerida.

j) Una descripció de les mesures previstes per al seguiment, de conformitat amb l’article 56 d’esta llei.

k) Un resum de caràcter no tècnic de la informació facilitada en virtut dels epígrafs precedents.

 

 

ANNEX VIII  
 CRITERIS PER A DETERMINAR SI UN PLA O PROGRAMA S’HA DE SOTMETRE A AVALUACIÓ AMBIENTAL I TERRITORIAL

 

ESTRATÈGICA ORDINÀRIA

1. Les característiques dels plans i programes, considerant en particular:

a) La mesura en què el pla o programa estableix un marc per a projectes i altres activitats, bé en relació amb la ubicació, naturalesa, dimensions i condicions de funcionament o bé en relació amb l’assignació de recursos.

b) La mesura en què el pla o programa influeix en altres plans o programes, incloent-hi els que estiguen jerarquitzats.

c) La pertinència del pla o programa per a la integració de consideracions ambientals, amb l’objecte, en particular, de promoure el desenrotllament sostenible.

d) Problemes ambientals significatius relacionats amb el pla o programa.

e) La pertinència del pla o programa per a la implantació de la legislació comunitària o nacional en matèria de medi ambient, com ara, entre altres, els plans o programes relacionats amb la gestió de residus o la protecció dels recursos hídrics.

f) La incidència en el model territorial.

2. Les característiques dels efectes i de l’àrea probablement afectada, considerant en particular:

a) La probabilitat, duració, freqüència i reversibilitat dels efectes.

b) El caràcter acumulatiu dels efectes.

c) El caràcter transfronterer dels efectes.

d) Els riscos per a la salut humana o el medi ambient.

e) La magnitud i l’abast espacial dels efectes (àrea geogràfica i grandària de la població que es puguen veure afectades).

f) El valor i la vulnerabilitat de l’àrea probablement afectada causa de:

1.r Les característiques naturals especials.

2.n Els efectes en el patrimoni cultural.

3.r La superació de valors límit o d’objectius de qualitat ambiental.

 

4.t El segellament i l’explotació intensiva del sól.

5.t Els efectes en àrees o paisatges amb rang de protecció reconegut en els àmbits nacional, comunitari o internacional.

6.t Els efectes sobre el desenrotllament equilibrat del territori.

 

 

ANNEX IX  
 DOCUMENTACIÓ PER A LA INSCRIPCIÓ EN EL REGISTRE D’INSTRUMENTS DE PLANEJAMENT URBANÍSTIC

 

1. Per a la inscripció en el Registre d’Instruments de Planejament Urbanístic, l’órgan que l’haja aprovat remetrà la documentació següent a la seu del Registre:

a) Dels instruments de planejament:

1.r Certificat de l’acord d’aprovació definitiva.

2.n Document tècnic, complet, aprovat definitivament.

b) De les anotacions accessóries o cancel·lacions, el text de la sentència, interlocutória o resolució judicial o, si és el cas, de l’acte corresponent.

2. La documentació a què es fa referència en els apartats anteriors s’haurà de remetre amb les diligències oportunes que en garantisquen l’autenticitat i acompanyada, si és el cas, del certificat administratiu de l’órgan competent de l’administració que haja produït la resolució, l’acte o l’acord.

3. Els documents tècnics dels instruments de planejament s’aportaran, per mitjà de document electrónic o en suport informàtic, a fi de facilitar-ne l’accés per via informàtica o telemàtica, així com la disposició i depósit de la informació en este suport, d’acord amb la regulació que figura en l’annex IV d’esta llei.

 

 

ANNEX X  
 Criteris i regles per a la planificació de les actuacions   
 de rehabilitació, regeneració i renovació urbana ****[274]****

 

 

Les actuacions de rehabilitació, regeneració i renovació urbana s’han de planificar mitjançant l’instrument de planejament general o mitjançant un pla parcial o un pla de reforma interior. A més, aquests instruments:

a) Han de donar prioritat a les actuacions de rehabilitació davant de les de substitució, i dins de les primeres, a aquelles que permeten el manteniment de la població resident.

b) Han d’abordar tots o alguns dels objectius següents, en funció de les característiques dels respectius àmbits:

1.r El rebliment dels espais intersticials infrautilitzats o sense cap ús, amb preferència a l’ocupació de noves àrees sense urbanitzar.

2.n La millora de l’eficiència energètica dels edificis i en especial dels habitatges, en particular quant a l’aïllament tèrmic.

3.r La supressió de barreres arquitectóniques i l’adequació dels espais públics, els edificis i els habitatges a les necessitats de les persones grans o en situació de discapacitat.

4.t La millora de l’accessibilitat multimodal i la convivència de la mobilitat motoritzada amb els modes de transport de vianants i ciclista i amb el transport públic.

5.è El manteniment de la vitalitat urbana mitjançant la mescla d’usos, admetent la compatibilitat més gran de les activitats productives amb l’ús residencial.

6.è La recuperació dels valors urbanístics, arquitectónics i paisatgístics dels espais urbans, i també dels elements que representen la identitat local.

7.è La millora dels espais lliures a baix cost, donant prioritat a l’ús de flora local i implantant estratègies d’estalvi en matèria de reg i manteniment.

8.è La recuperació i la integració de les vores urbanes amb el medi natural, en especial quant als cursos fluvials i les riberes.

9.è El desenvolupament de les infraestructures tècniques d’informàtica i comunicacions de perfil elevat com una xarxa de servei bàsic més.

10.è La integració de les perspectives de gènere i d’edat, utilitzant mecanismes i instruments que fomenten i afavorisquen la participació ciutadana i la transparència.

c) Han d’incloure en la memória els apartats següents que acrediten la idoneïtat tècnica i la viabilitat económica de l’actuació, fixada aquesta última en termes de rendibilitat i equidistribució de beneficis i càrregues:

1.r La justificació dels fins i els interessos públics que persegueix l’actuació, i també de la seua necessitat i conveniència.

2.n La identificació dels immobles inclosos en el seu àmbit, i també dels que en són propietaris i ocupants legals.

3.r Un estudi comparat dels paràmetres urbanístics existents i proposats en matèria d’edificabilitat, densitat, usos i tipologies edificatóries i dotacions urbanístiques.

4.t L’estimació económica dels valors de repercussió de cada ús proposat, l’import de la inversió, les ajudes públiques directes i indirectes, les indemnitzacions corresponents i els ingressos tributaris i les despeses públiques pel manteniment i per la prestació dels serveis municipals.

5.è L’anàlisi de la inversió que puga atraure l’actuació i de la seua repercussió en el finançament d’aquesta, a fi de minimitzar l’impacte sobre el patrimoni dels particulars.

6.è L’avaluació de la capacitat pública necessària per a finançar i mantenir les dotacions urbanístiques públiques, i també el seu impacte en les hisendes públiques.

7.è Un avanç de les determinacions bàsiques de reparcel·lació, que permeta assegurar l’equidistribució de beneficis i les càrregues entre els afectats.

8.è L’horitzó temporal necessari per a garantir l’amortització de les inversions i el finançament de l’operació.

9.è El pla per a garantir els drets de reallotjament i retorn a què done lloc l’actuació.

 

 

ANNEX XI  
 Prevenció d’incendis forestals ****[275]****

 

Tota nova urbanització que implante per primera vegada a través d’actuacions integrades urbanitzacions destinades a ús residencial, industrial o terciari en terreny forestal o hi siguen contigües, hauran d’integrar les infraestructures i les mesures següents, d’acord amb el Reial decret 893/2013, de 15 de novembre, pel qual s’aprova la directriu bàsica de planificació de protecció civil d’emergència per incendis forestals i amb quantes normes específiques siguen aplicables.

1. Faixa perimetral de protecció

A fi de disminuir o trencar la continuïtat dels combustibles forestals s’haurà d’assegurar una faixa perimetral de protecció mínima de 30 metres d’amplària, mesura des del límit exterior de l’edificació, instal·lació o conjunt d’aquestes a defensar.

1) La zona de discontinuïtat entre els terrenys urbans i les formacions de vegetació forestal ha de tenir l’amplària corresponent a una àrea tallafocs d’orde dos, segons la metodologia establida pel Pla de selvicultura preventiva de la Comunitat Valenciana, aplicant una correcció en funció del pendent. L’amplària mínima serà de vint-i-cinc metres, més un vial de cinc metres d’amplària. La dita distància s’ampliarà en funció del pendent del terreny, aconseguint, com a mínim, els cinquanta metres quan el pendent siga superior al trenta per cent.

2) En el cas dels establiments industrials de risc mitjà i alt situats en llocs de vent fort, la discontinuïtat serà de cinquanta metres en el costat dels vents més desfavorables.

3) Els habitatges aïllats situades en entorns forestals, o contigus a aquests, hauran de disposar d’una àrea de defensa enfront del risc d’incendis forestals de, almenys, trenta metres. La dita distància s’ampliarà en funció del pendent del terreny, aconseguint, com a mínim, els cinquanta metres quan el pendent siga superior al trenta per cent. Aquestes amplàries podran reduir-se (fins un 50 %) justificadament quan s’incorporen infraestructures que propicien la mateixa protecció enfront de l’incendi forestal que la faixa, com ara murs de, almenys 1 metre d’alçada, i podran augmentar-se en casos d’especial risc, concretament en els establiments industrials de risc mitjà i alt situats en llocs de vent fort en un 100 %, almenys en les direccions dels vents més desfavorables.

El manteniment de les faixes perimetrals de protecció es realitzarà cada any per a la vegetació herbàcia, cada dos anys per a la banda de desbrossament i cada quatre anys la totalitat de la faixa perimetral, així mateix les àrees de defensa d’habitatges o instal·lacions aïllades han de ser mantingudes.

 

La responsabilitat de l’execució i manteniment de l’àrea de defensa o zona de discontinuïtat correspon al propietari o propietaris dels habitatges o terrenys urbans.

2. Vials

Preferentment han d’existir almenys dos vials d’accés amb les característiques següents:

a) Amplària mínima lliure: 5 metres en vials amb direcció en dos sentits i 3,5 m en vials de sentit únic.

b) Alçada mínima lliure o gàlib de seguretat de poda d’arbres: 5 metres

c) Capacitat portant del vial: 2000 kp/m2

d) Pendent de la via: inferior al 12 %, podent arribar ocasionalment al 20 %, com a màxim.

e) Zones de canvi de sentit per a cada quilómetre de via, havent de ser de 200 m² i 8m mínim de llarg.

f) En trams corbs, el carril de rodament ha de quedar delimitat per la traça de la corona circular els radis mínims de la qual han de ser 53 metres i 12,5 metres, amb una amplària lliure per a la circulació de 7,2 metres.

g) Quan no es puga disposar de dues vies d’accés l’accés únic ha de finalitzar en un fons de sac circular de 125 metres de ràdio.

h) En els casos de nuclis urbans, àrees urbanitzades, nuclis d’habitatges consolidats a regularitzar, etc., és necessari a més un camí perimetral d’una amplària mínima de 5 metres que constituirà la banda de decapatge de l’àrea tallafocs.

i) Els vials d’accés i les seues cunetes hauran de mantenir-se lliures de vegetació, i disposaran d’una faixa de protecció de 10 metres, a cada costat del camí, amb les característiques següents:

Actuació sobre l’estrat arbustiu: aclarida forta de l’estrat arbustiu i eliminació del matoll.

Actuació sobre l’estrat arbori: La fracció de cabuda coberta de l’arbratge serà menor del 20 % i l’arbratge restant es podarà fins a 2/3 de la seua altura (fins a un màxim de 3 metres).

3. Tractament de la vegetació interior

La vegetació interior existent en les parcel·les també és capaç de propagar un incendi, per tant, a fi de reduir la vulnerabilitat dels béns existents, és necessari realitzar les actuacions següents quan la distància al terreny forestal siga menor de 500 m.

– Actuació sobre l’estrat arbustiu: Reducció de la cobertura fins a un màxim d’un 10 % de FCC.

– Actuació sobre l’estrat arbori: La FCC de l’arbratge serà menor del 40 % (tenint en compte la superfície total de la parcel·la).

– L’arbratge restant es podarà fins a 2/3 de la seua alçada o un màxim de 3 metres.

– En tot cas, la fracció de cabuda coberta de l’estrat arbustiu i de l’arbori no podrà superar el 40 %.

– S’evitarà el contacte de la vegetació amb les edificacions, separant les branques de qualsevol tipus de construcció, ja siga auxiliar o principal, a una distància mínima de 3 metres.

– S’evitarà l’acumulació de residus o material combustible (llenyes, restes de jardineria, etc.) en l’interior de la parcel·la o zona urbanitzada, en tot cas se situarà en zones protegides davant d’un eventual incendi.

– S’evitaran els materials i la vegetació més inflamable (tanques) per al tancament de les parcel·les.

4. Punts d’aigua

4.1. Instal·lació d’hidrants

Han de complir les condicions generals següents quant a ubicació, característiques de funcionament i senyalització, sense perjudici d’alló que s’ha especificat respecte al cabal i a l’autonomia requerida en el Reial secret 2267/2004, de 3 de desembre, pel qual s’aprova el Reglament de seguretat contra incendis en els establiments industrials.

1. Ubicació dels hidrants:

– En el perímetre exterior de les edificacions o instal·lacions.

– En zones fàcilment accessibles i fora de llocs destinats a circulació i estacionament de vehicles.

– Distribuïts de tal manera que la distància entre ells mesurada per espais públics no siga major de 200 m.

2. Característiques de funcionament:

– La xarxa hidràulica que proveisca els hidrants ha de permetre el funcionament simultani de dos hidrants consecutius durant dues hores, cadascun d’ells amb un cabal mínim de 1.020 l/min i una pressió mínima d’1 bar (1,019 Kg/cm2).

– Si per motius justificats, la instal·lació d’hidrants no poguera connectar-se a una xarxa general de subministrament d’aigua, ha d’haver-hi una reserva d’aigua adequada per a proporcionar el cabal abans indicat.

– Disposaran de ràcord normalitzats tipus Barcelona, de 45 mm i 70 mm de diàmetre.

3. Senyalització:

– Hauran d’estar degudament senyalitzats segons la Norma UNE 23610

4.2. Altres sistemes

Han de plantejar-se altres mesures de protecció a base d’aigua com són la creació de xarxes d’elements aspersors, instal·lació de preses en piscines i basses amb ràcord normalitzats tipus Barcelona, de 45 mm i 70 mm de diàmetre, instal·lació de cortines d’aigua en habitatges, creació de reserves d’aigua a partir d’aigües depurades o de pluja, etc., i fins i tot contemplar l’enjardinament de la zona perimetral amb vegetació dispersa i de baixa inflamabilitat i combustibilitat.

Aquestes mesures hauran d’aplicar-se necessàriament per a compensar les mesures de la resta de l’Annex que justificadament no puguen realitzar-se.

5. Plans d’autoprotecció

Es disposaran de plans d’autoprotecció les urbanitzacions, les instal·lacions, el conjunt d’edificacions i les edificacions aïllades d’acord amb el Pla especial enfront del risc d’incendis forestals de la Comunitat Valenciana, que s’incorporaran al pla d’actuació municipal, d’acord amb el que estableix la Llei 13/2010, de 23 de novembre, de la Generalitat, de protecció civil i gestió d’emergències i el seu desenvolupament.

 

 

ANNEX XII  
 Criteris i regles per a la planificació amb perspectiva de gènere ****[276]****

 

 

1. Urbanisme per a les persones.

1.1. Els plans, els programes i els projectes urbanístics han de respondre a les necessitats bàsiques de totes les persones tenint en compte la seua diversitat. Les ciutats, el paisatge, la mobilitat, els espais públics, els accessos, els habitatges, han de reflectir i facilitar les diferents esferes de la vida: la productiva, la reproductiva, la social o la política i la personal. Igualment han de possibilitar els diferents usos i necessitats que les persones amb les seues diversitats requereixen. En la memória dels plans, els programes i els projectes urbanístics, cal incloure un apartat amb una caracterització quantitativa i una caracterització qualitativa:

– una caracterització quantitativa, mitjançant tècniques d’estudi demogràfiques i sociológiques, com ara les piràmides de població, segregació per gènere, per edat, xifres d’ocupació o estudis, etc.,

– una caracterització qualitativa que identifique les necessitats i les aspiracions dels sectors de població afectats, estructurada des de les variables següents: edat, sexe i diversitat funcional. Cal incorporar un capítol que avalue les repercussions de les accions previstes per a la diversitat de tota la població, i concretament, en matèria de gènere, respecte dels aspectes establits i relacionats amb aquest annex.

2. Xarxa d’espais comuns.

2.1. La xarxa d’espais comuns, o per a la vida quotidiana, és el conjunt d’espais públics que donen suport a les activitats diàries dels entorns públic i privat. La forma en què es defineixen i connecten ha de tenir en compte totes les necessitats quotidianes, atenent especialment els desplaçaments de la vida reproductiva i de cures. Aquesta xarxa, que ha d’afavorir les necessitats bàsiques, està constituïda per:

a) Espais de relació, com ara jardins, places, i altres espais lliures vinculats a la xarxa de vianants, en els quals es fomenta el pas, l’estada, la relació entre persones, com ara cantonades i xamfrans, voreres amples amb bancs per al descans, etc., amb l’objectiu d’afavorir la mobilitat a peu en les distàncies curtes i l’accés als espais comuns per a la socialització i la convivència.

b) Els equipaments d’ús diari destinats a l’educació de les xiquetes i els xiquets (escoles infantils de 0 a 3 anys, col·legis d’infantil i primària, instituts de secundària i batxiller i altres espais educatius i d’oci); a la cura o l’esplai de persones majors (centres de dia i altres); a l’atenció primària sanitària (centres de salut); centres socials; centres culturals, equipaments esportius (pistes exteriors, pavellons i equipaments esportius integrats en el mobiliari urbà), oficines de l’administració municipal i qualsevol altre equipament o recinte que permeta el desenvolupament de la vida diària i les rutines de tots els segments de la població.

c) Els comerços i els serveis quotidians que proporcionen els productes bàsics per a l’alimentació i la cura de la llar i del nucli familiar.

d) Les parades de transport públic.

e) Els vials que els comuniquen i els connecten directament.

f) Espais per a la gestió de residus i el seu reciclatge, mobiliari urbà (senyals de circulació, papereres, fonts públiques, etc.) espais especials com ara espais per als animals de companyia i qualsevol altre element que ocupe un espai en la xarxa pública, que siga d’ús quotidià i que necessite ser dissenyat de forma inclusiva.

2.2. L’àmbit de planificació de la xarxa d’espais comuns és, preferentment, el barri o una unitat morfológica i poblacional de característiques particulars que ho identifiquen i ho diferencien.

2.3. Els plans de desenvolupament urbanístic, en el corresponent plànol d’ordenació, han de delimitar la xarxa d’espais comuns per barris i els elements de connexió entre aquests espais. Aquesta xarxa forma part de l’ordenació estructural de la xarxa viaria i dels espais públics que connecta. Les normes urbanístiques han de fixar les condicions mínimes aplicables als projectes d’urbanització i d’obra pública que es desenvolupen en el seu àmbit.

2.4. Els projectes d’urbanització i d’obra pública que afecten els vials i els espais públics han de dissenyar l’espai d’acord amb les determinacions contingudes en els plans que desenvolupen, tenint en compte sempre la perspectiva de gènere i aquest annex.

2.5. També han d’incloure en el pla de participació pública de l’article 53.1 d’aquesta llei, el procés de participació ciutadana, com a element previ per a conèixer les necessitats poblacionals. Aquest procés ha de ser obert i ha de vigilar per la representativitat de tots els sectors poblacionals (gènere, edat, diversitats, situacions socioeconómiques, etc.). L’objectiu d’aquest és conèixer i reclamar les diferents necessitats de la població a través de la participació directa.

En els diferents treballs del procés participatiu s’ha de treballar partint de les bases d’aquest annex i s’ha de reflectir en l’informe final.

2.6. La conselleria amb competències en ordenació del territori, urbanisme i paisatge, ha d’elaborar guies per a l’aplicació de la perspectiva de gènere en els plans i els projectes urbanístics d’espais públics, i així ha de facilitar les eines als equips professionals que treballen en aquests tipus d’actuació. També ha d’elaborar guies específiques per a projectes d’edificació, d’edificis d’habitatges o altres on calga aplicar la perspectiva de gènere als espais interiors (elements comuns i privats).

3. Proximitat de les activitats de la vida quotidiana.

3.1. Els plans urbanístics han de facilitar ciutats compactes amb un teixit dens definit, afavorir la proximitat entre les activitats diàries i facilitar les connexions amb els espais i els equipaments adjacents al nucli urbà, localitzats en la perifèria. S’ha de limitar el creixement dispers.

3.2. Tots els espais inclosos en la xarxa d’espais comuns (espais de relació, jardins, places, equipaments exteriors, edificis d’equipaments, comerços, serveis quotidians, parades de transport públic, etc.) s’han de distribuir amb criteri de proximitat: la ubicació óptima és la que permet l’accés a cada espai des d’una distància màxima de deu minuts caminant sense dificultat des de qualsevol punt del barri. Cal disposar espais d’estar i de relació vinculats a la xarxa de vianants cada 300 metres.

4. Combinació d’usos i activitats.

4.1. La planificació ha de propiciar l’urbanisme inclusiu des de la perspectiva de gènere, on la combinació d’usos garantisca la inclusió de la totalitat poblacional (persones de diferent sexe, edat, diversitat funcional, origen i cultura). La planificació ha d’evitar zonificacions amb usos exclusius i evitar també la disposició concentrada d’habitatges d’un mateix perfil familiar i económic, fomentant la distribució equitativa dels equipaments i els serveis, impulsant la creació d’habitatges que faciliten la presència de la diversitat familiar actual i de la relació entre aquests.

4.2. Les normes urbanístiques i les ordenances municipals han de regular la realització d’activitats remunerades en l’habitatge, establint les limitacions necessàries per a garantir la bona convivència entre els diferents usos permesos i entre la diversitat veïnal.

4.3. En l’àmbit de la mobilitat, cal preveure la presència de diferents formes de desplaçament i transport —motoritzat, transport públic, itineraris de vianants i carrils per a bicicletes— tant en les comunicacions interunitats (barri/módul) com les própies del barri com també la ubicació d’espais per a les activitats comunes.

4.4. Tot i afavorir els usos mixtos, també s’han de procurar els usos dotacionals, d’equipaments i serveis en les proximitats de les estacions de transport públic, especialment en les estacions intermodals.

5. Seguretat en l’espai públic.

5.1. Els itineraris que connecten elements de la xarxa d’espais comuns fomentant els recorreguts a peu i enfortint la xarxa de vianants, han de ser accessibles, disposar de bancs per al descans i garantir la seguretat dels usuaris i de les usuàries amb la il·luminació i visibilitat necessària i l’eliminació de barreres físiques que condicionen la seguretat.

Han de fomentar l’autonomia de mobilitat de la infància (camins escolars).

5.2. Cal eliminar els punts conflictius entre els itineraris de vianants i els vials de vehicles i de bicicletes. Els carrils de bicicletes han d’estar físicament separats dels vianants i del trànsit de vehicles a motor.

5.3. La xarxa d’espais públics s’ha de tractar com una xarxa contínua i jerarquitzada. S’han de crear fites que faciliten la identificació i la lectura de l’espai, l’orientació i l’apropiació de cada espai. Cal evitar la monotonia i la uniformitat dels espais públics per tal de millorar-ne la diferenciació visual. Cal facilitar la visibilitat dels espais públics des dels edificis confrontats.

5.4. Els espais públics han d’estar ben assenyalats. Els senyals o les fites han d’incloure la informació necessària per a trobar-los en la xarxa d’espais comuns, i relacionar-los amb els altres espais de la xarxa i amb els punts d’emergència.

5.5. Les parades de transport públiques han de ser segures, accessibles i visibles des del seu entorn i han de formar part de la xarxa d’espais comuns.

5.6. S’han de garantir espais d’esplai i de relacions socials que permeten la bona convivència intergeneracional, com també la qualitat, la seguretat, el manteniment i la neteja.

5.7. S’ha d’incorporar el criteri de seguretat en la localització i el disseny dels edificis públics. Els itineraris de vianants han de ser segurs front a qualsevol tipus d’incidència (en especial s’han d’evitar espais amagats on es puguen afavorir les agressions). Cal garantir que aquesta xarxa dels espais comuns arribe a totes les zones residencials, i als espais adjacents en l’entorn del nucli urbà, a les zones de grans activitats i als grans equipaments, mitjançant el transport públic.

5.8. Els plans, els programes i els projectes urbanístics que es desenvolupen sobre sóls urbanitzats, han d’identificar els llocs insegurs, dins del procés de participació ciutadana, mitjançant tècniques de recorreguts participatius, dirigides per especialistes, i amb la finalitat de modificar i millorar els espais i la seua xarxa.

6. Habitabilitat de l’espai públic.

6.1. Els espais de vianants han de ser amples, segurs i lliures de conflictes amb el trànsit de vehicles. S’han de proporcionar superfícies per a realitzar activitats de relació social, d’estar, de reunió i d’esplai. La vegetació, la il·luminació i el mobiliari urbà han d’estar inclosos en el disseny d’aquests espais, sempre amb caràcter inclusiu i amb perspectiva de gènere, i al servei de les activitats anomenades. S’han d’adoptar mesures de qualitat de l’aire, del confort tèrmic i acústic i de l’accessibilitat dels itineraris i de tots els espais públics.

6.2. Com a mínim, el 75 % de la superfície viària que conforma la xarxa d’espais per a la vida quotidiana han de ser vials de vianants i el 60 % de la totalitat de vials del barri o de la unitat de referència.

6.3. Els comerços, els serveis i els equipaments ubicats en plantes baixes han d’obrir a l’espai públic i establir així relacions de continuïtat, per millorar la relació entre els espais. Les normes urbanístiques dels plans han d’establir les superfícies de l’espai públic que puguen ser ocupades per activitats comercials i que, en qualsevol cas, no poden reduir l’espai de vianants en més del 50 % de l’amplada destinada al vial de vianants ni del 30 % de la superfície de l’espai públic d’ús de vianants. En superfícies menors cal assegurar com a mínim el doble pas de vianants amb equipatge, cadira de rodes o semblant.

7. Equipaments.

7.1. Els plans urbanístics han d’establir reserves de sól per a l’edificació d’equipaments i centres destinats a l’atenció de les persones que necessiten espais especialitzats, tenint en compte el model d’usos combinats i próxims que s’estableix en el punt 4. Així, es preveu que els espais d’educació de menors (escoles infantils de 0 a 3 anys, residències i altres), d’assistència i esplai per a persones majors (centres de dia, llars de jubilats, residències), com també per a persones amb diversitat funcional (centres de dia, residències, centres ocupacionals, centres mixtos, etc.), o espais per a la inclusió social (centres d’atenció i residències d’inclusió i violència de gènere) formen part de la xarxa d’espais comuns, complint les necessitats i les perspectives de l’urbanisme inclusiu amb perspectiva de gènere de ciutat cuidadora, tal com figura en l’annex IV, apartat III, punt 4.6.

8. Habitatge.

8.1. Els plans urbanístics han de fomentar la presència de diferents tipus d’habitatges i garantir la compatibilitat i la combinació d’usos i de persones amb l’adequada estructuració del paisatge intraurbà. Cal garantir la funcionalitat i l’adequació dels habitatges per als diferents tipus de nuclis familiars que hi ha en l’actualitat. La demanda actual és molt diversa i ha d’haver-hi una resposta diversa i multifuncional.

8.2. Les normes urbanístiques i les ordenances municipals han d’afavorir la flexibilitat en l’ús dels habitatges de manera que faciliten la diversitat de les noves estructures familiars i puguen adaptar-se als cicles evolutius i vitals de qui els habite. Igualment han d’afavorir la vida reproductiva i personal, que és la que especialment es desenvolupa en l’àmbit de la llar.

8.3. Quant als elements comuns dels edificis d’habitatges, s’han d’afegir a la normativa i a les ordenances l’obligació de dissenyar els vestíbuls i altres elements comuns mitjançant la perspectiva de gènere, garantint la seguretat (amb visibilitat des de l’exterior, eliminació de racons no visibles, il·luminació adequada, polsador d’alarma, etc.). A més s’han de tenir en compte en els dissenys dels espais comuns, els diferents vehicles que són d’accés domèstic (bicicletes i altres, carretons d’anar a comprar, de criatures, de persones amb mobilitat reduïda, tant caminadors com cadires, etc.).

9. Mobilitat.

9.1. Els plans, els programes i els projectes urbanístics han d’afavorir el transport públic, la mobilitat a peu i en bicicleta, sense reduir l’espai de vianants destinat a les activitats de relació, estar, reunió i esplai.

9.2. Els plans de mobilitat han d’incorporar la perspectiva de gènere en la mobilitat per tenir en compte totes les situacions de mobilitat reduïda, des de l’assistència de persones en situació de dependència a la facilitació de les persones amb diversitat funcional motriu, visual o sensorial, com també altres situacions de mobilitat temporalment reduïda (transport i cura de criatures, desplaçaments per a la cura de persones, transport d’equipatges o mercaderies, persones en situació de malaltia temporal, etc.) i ho han de fer de forma transversal, en els àmbits urbans i en els interurbans.

9.3. Cal garantir la seguretat en els itineraris nocturns, fomentant el transport públic i creant itineraris segurs, amb il·luminació adequada i absència de barreres físiques i visuals, tal com s’estableix en el punt 5.5 d’aquest annex.

10. Transversalitat.

La implantació transversal efectiva de la perspectiva de gènere en la pràctica urbanística cal abordar-la de manera multiescalar, interdisciplinària i participativa.

10.1. La perspectiva de gènere en la construcció i la gestió de la ciutat cal desenvolupar-la en totes les escales polítiques, en tots els programes, els plans i els projectes urbanístics, des de la planificació fins a la gestió, des de la idea fins a la materialització d’aquesta, en accions concretes que puguen ser percebudes i reconegudes per les persones a les quals van dirigides.

10.2. L’acció urbanística ha de respondre a les necessitats quotidianes i a la diversitat, i per fer-la efectiva cal la participació interactiva de professionals de diferents ciències, sectors i procedències, com també la participació de la ciutadania, assegurant la paritat de dones i homes.

10.3. Dins del pla de participació pública de l’article 53.1 de la llei i de l’annex I, cal incorporar entre les persones interessades per al procés participatiu els sectors de població corresponents als perfils resultants de l’anàlisi demogràfica de l’apartat 2 d’aquest annex. S’ha de fomentar, especialment, la participació de les dones en l’elaboració de plans i projectes urbans amb una doble funció: incorporar al debat la seua forma de viure la ciutat i disposar de la seua complexa visió formada des de la vinculació amb altres grups socials que en depenen, i que fa que la seua participació siga d’especial interès en l’ordenació del detall dels plans i els projectes d’urbanització i d’obra pública. Ha de justificar-se expressament la participació de les persones de diferents grups socials, els resultats d’aquest estudi participatiu i la incorporació als documents urbanístics.

 

 

ANNEX XIII  
 Contingut de la memória de viabilitat económica, de l’informe   
 de sostenibilitat económica i complex immobiliari ****[277]****

 

1. Memória de viabilitat económica

La memória de viabilitat económica ha de tenir el contingut següent:

a) Mitjançant l’aplicació del mètode residual estàtic ha de fer una anàlisi comparada entre els valors de repercussió de sól en situació d’origen i en la proposta final, justificada en un estudi de mercat actualitzat i acreditada per una societat de taxació homologada pel Banc d’Espanya o per un perit taxador especialitzat de reconegut prestigi en valoracions urbanístiques.

b) En el cas d’actuacions de rehabilitació, renovació o regeneració urbana, l’anàlisi comparat es basarà en els paràmetres urbanístics vigents i en els eventuals increments a atribuir amb la finalitat de garantir la rendibilitat de l’actuació, considerant l’import total de la inversió que cal fer com també l’import de les ajudes públiques directes i indirectes que l’actuació poguera rebre i les eventuals indemnitzacions que haguera d’assumir, tenint en compte el límit del deure legal de conservació.

c) L’anàlisi referit en la lletra anterior ha de fer constar, si escau, la possible participació d’empreses en la rehabilitació o prestadores de serveis energètics, de proveïment d’aigua o telecomunicacions, quan assumisquen el compromís d’integrar-se en la gestió mitjançant el finançament de part d’aquesta, o de la xarxa d’infraestructures que els competisca, com també el finançament de l’operació per mitjà d’estalvis amortitzables en el temps.

2. Informe de sostenibilitat económica

L’informe de sostenibilitat económica ha de ponderar l’impacte de les actuacions urbanitzadores en les hisendes públiques afectades mitjançant una anàlisi comparada entre els costos ocasionats per la implantació i el manteniment dels sóls dotacionals públics, les infraestructures necessàries o la posada en marxa i la prestació dels serveis resultants amb relació als ingressos públics derivats de l’execució urbanitzadora i edificatória que les actuacions proporcionen, com també la suficiència i l’adequació de sól destinat a usos productius.

3. Complexos immobiliaris:

a) Els complexos immobiliaris es constitueixen per la construcció en única edificació de superfícies superposades en la rasant, en el subsól o en el vol d’usos de domini privat, conformades com a finques especials d’atribució privativa, amb desafecció prèvia i amb les limitacions i les servituds que pertoquen per a la protecció del domini públic.

b) La constitució d’un complex immobiliari ha de complir els requisits mínims següents:

1. Que es tracte d’usos compatibles socialment; els usos privats han de respectar l’interès general que representen els usos de domini públic.

2. Que es tracte d’usos compatibles funcionalment; s’ha de complir que les instal·lacions tècniques i estructurals d’ambdós usos coexistisquen de manera correcta.

3. Que, per al cas de la constitució d’un complex immobiliari a partir d’un sól ja qualificat com a ús dotacional públic, es conforme una actuació de dotació que ha de satisfer les càrregues i els deures legals que comporta la incorporació dels usos privatius cal determinar els estàndards corresponents al sól dotacional i al percentatge públic de plusvàlues en funció de l’aprofitament derivat de l’ús lucratiu privat atribuït.

c) Per al cas establit en l’article 36.5 d’aquesta llei, es poden substituir les cessions de sól pel lliurament d’una superfície edificada integrada en el complex immobiliari mateix de valor equivalent al valor legal del sól substituït, o de l’aprofitament addicional atribuït.

 

 

 

---

****[1]****Els paràgrafs sisè i setè s’introdueixen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/), de la Generalitat, de modificació de la Llei 5/2014, de 25 de juliol, d'ordenació del territori, urbanisme i paisatge de la Comunitat Valenciana (DOGV núm. 8481 de 07.02.2019) Ref. Base de dades 001234/2019.

****[2]****El paràgraf quart de l’apartat III del preàmbul es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[3]****El paràgraf sisè de l’apartat III del preàmbul es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[4]****L’article 1 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[5]****L’apartat 3.d de l’article 2 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[6]****L’article 3 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[7]****L’incís final de l’article 4.3 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[8]****Els apartats 2.h i 2.m , i apartat 4 de l’article 5 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[9]****  L’apartat 1 de l’article 6 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/), de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat. (DOGV núm. 8707 de 30.12.2019) Ref. Base de dades 011336/2019.

****[10]****L’apartat 4 de l’article 6 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[11]****L’apartat 5 de l’article 6 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[12]****L’apartat 6 de l’article 6 s’afig per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat 2021 (DOGV núm. 8987 de 31.12.2020 - Ref. Base de dades 010710/2020), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/59376084/vci/), publicada en el DOGV núm. 9002 de 21.01.2021 - Ref. Base Dades 000557/2021.

****[13]****L’apartat 2 de l’article 7 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[14]****L’apartat 3 s’introdueix per l'article 114 de la [**Llei 10/2015, de 29 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2015/12/29/10/), de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat (DOGV núm. 7689 de 31.12.2015) Ref. Base de dades 009939/2015.

****[15]****L’article 9 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[16]****La lletra *a* de l’apartat 3 de l’article 11 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/11137893/vci/).

****[17]****L’apartat 4 de l’article 11 s’afig per l’article 97 de la[**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/54234706/vci/).

****[18]****L’article 13 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[19]****L’apartat 2 de l’article 13 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[20]****L’apartat 5 de l’article 13 es modifica per la disposició final quarta de la [**Llei 3/2019, de 18 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/18/3/), de la Generalitat, de serveis socials inclusius de la Comunitat Valenciana (DOGV núm. 8491 de 21.02.2019) Ref. Base de dades 001715/2019.

****[21]****Els apartats 3 i 4 de l’article 14 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[22]****  L’apartat 4.c de l’article 16 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[23]****L’apartat 4.d de l’article 16 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[24]****L’apartat 5.f de l’article 16 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[25]****L’article 17 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[26]****L’article 17.1 es modifica per l’article 98 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/).

****[27]****L’article 17.5 es modifica per l’article 98 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/).

****[28]****L’apartat 1 lletra a de l’article 21 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[29]****Els apartats 2, 3, 4, 5, 6, 7 i 8 de l’article 24 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[30]****L’article 25 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[31]****L’article 29 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[32]****L’article 32 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[33]****L’article 33 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[34]****  Els apartats 1.a i 1.b de l’article 33 es modifiquen per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[35]****L’apartat 1 lletra a de l’article 34 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[36]****L’apartat 1 de l’article 35 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[37]****  L’apartat 1.e de l’article 35 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[38]****Els apartats 2, 3, 4 i 5 de l’article 36 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[39]****La lletra *b* de l’apartat 2 de l’article 36 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/07691558/vci/).

****[40]****L’apartat 4 de l’article 36 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/05546897/vci/).

****[41]****L’apartat 5 de l’article 36 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/82823752/vci/).

****[42]****L’apartat 6 de l’article 36 s’afig per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/04093406/vci/).

****[43]****L’apartat 7 de l’article 36 s’afig per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/94375795/vci/).

****[44]****L’article 37 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[45]****L’apartat 8 de l’article 42 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[46]****El paràgraf 2n de l’article 43.1 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[47]****Els apartats 1 i 2 de l’article 44 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[48]****L’apartat 3 de l’article 45 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[49]****S’introdueix un nou apartat 4 i es modifica la lletra c de l’apartat 1 de l’article 46 per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[50]****L’apartat c) de l’article 48 es modifica per l'article 115 de la [**Llei 10/2015, de 29 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2015/12/29/10/).

****[51]****L’apartat d) de l’article 48 es modifica per la disposició final quarta de la [**Llei 3/2019, de 18 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/18/3/).

****[52]****L’apartat f) de l’article 48 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[53]****L’article 49.1.b) es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[54]****L’article 49 bis s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[55]****S’introdueix l’apartat 8 i es modifiquen els apartats 1, 2 i 4.c) de l’article 51 per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[56]****L’apartat 1 de l’article 51 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/94904658/vci/).

****[57]****Els apartats 1, 4, 5, 6 i 7 de l’article 53 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[58]****  L’apartat 4 de l’article 53 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[59]****Els apartats 2.b) de l’article 54 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[60]****L’article 55 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[61]****  L’apartat 5 de l’article 55 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[62]****  L’apartat 6 de l’article 55 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[63]****L’article 56 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[64]****  L’apartat 1.b de l’article 57 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[65]****L’article 58 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[66]****  L’apartat 2 de l’article 58 es modifica per l’article 95 de la[**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[67]****El títol del capítol IV del llibre I es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[68]****L’article 59 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[69]****L’article 60 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[70]****L’apartat 3.e de l’article 60 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[71]****L’article 61 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[72]****L’article 62 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[73]****L’article 63 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[74]****  L’apartat 2.a de l’article 63 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[75]****L’apartat 1 de l’article 64 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[76]****  Es refonen els articles 68, 69, 70 i 71 en l’article 68 redactat per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[77]****Es refonen els articles 72 i 73 en l’article 69 redactat per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[78]****Es crea una nova secció, es renumeren les següents i es modifiquen els articles 70, 71, 72 i 73 per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[79]****La rúbrica de la secció II del llibre II, títol I, capítol I, es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/73794461/vci/).

****[80]****Els apartats 1 i 2 de l’article 70 es modifiquen per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/00177774/vci/).

****[81]****L’apartat 8 de l’article 72 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/35129887/vci/).

****[82]****L’article 75.3 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[83]****Els apartats 3 i 4 de l’article 76 se suprimixen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[84]****L’article 76 bis s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[85]****Es modifica l’apartat 1 i s’introdueix l’apartat 3 de l’article 77 per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[86]****  L’apartat 1.c de l’article 77 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[87]****L’apartat 2 de l’article 78 es modifica per l’article 95 de la[**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[88]****L’article 79.2 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[89]****  L’apartat 4 de l’article 79 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[90]****L’article 81.2 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[91]****L’article 82.b es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[92]****  L’apartat d de l’article 82 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[93]****  L’apartat 1 de l’article 83 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[94]****L’article 85.2.e es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019,  de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[95]****L’article 86 bis s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[96]****L’article 88 és es modifica per l'article 118 de la [**Llei 10/2015, de 29 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2015/12/29/10/).

****[97]****L’article 88.2 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[98]****Els apartats 1, 2 i 4 de l’article 92 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[99]****L’article 93 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[100]****L’article 96 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[101]****Els apartats 1, 3 i 4 de l’article 99 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[102]****L’article 101 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/73193513/vci/).

****[103]****  L’apartat 1 de l’article 103 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[104]****L’article 104 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[105]****  L’apartat 4 de l’article 104 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/), rectificat per la [**Correcció d'errades de la Llei 9/2019**](http://www.dogv.gva.es/disposicio?sig=002501/2020&L=0&url_lista=), de 23 de desembre, de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat. (DOGV núm. 8761 de 13.03.2020) Ref. Base de dades 002501/2020.

****[106]****  L’apartat 9 de l’article 104 s’afig per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/), rectificat per la [**Correcció d'errades de la Llei 9/2019**](http://www.dogv.gva.es/disposicio?sig=002501/2020&L=0&url_lista=), publicada en el DOGV núm. 8761 de 13.03.2020.

****[107]****L’apartat 1.c) de l’article 106 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[108]****L’apartat 8 de l’article 106 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[109]****L’article 107 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 13/2016, de 29 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2016/12/29/13/), de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat (DOGV núm. 7948 de 31.12.2016) Ref. Base de dades 009919/2016.

****[110]****L’article 110 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[111]****Els apartats 3 i 4.d) de l’article 111 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[112]****L’article 113 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[113]****L’article 114 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[114]****Els apartats 1 i 2 de l’article 117 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[115]****Els apartats 2 a 4 de l’article 118 s’introdueixen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[116]****Els apartats 2 i 4, últim paràgraf, de l’article 121 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[117]****L’últim paràgraf de l’apartat 4 de l’article 121 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[118]****Els apartats 1 i 9 de l’article 122 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[119]****Es modifiquen els apartats 1, 4, 5 i 9 i s’introdueix l’apartat 10 en l’article 124 per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[120]****L’apartat 2 de l’article 125 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[121]****Els apartats 1, 3 i 4 de l’article 127 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[122]****L’article 130 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[123]****L’article 131 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[124]****L’apartat 3 de l’article 132 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[125]****  L’apartat 2.c de l’article 136 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[126]****L’article 143 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[127]****L’apartat 4 de l’article 144 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[128]****L’apartat 3 de l’article 147 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[129]****L’apartat 1 de l’article 148 es modifica per l’article 96 de la [**Llei 13/2016, de 29 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2016/12/29/13/).

****[130]****L’apartat 4 de l’article 149 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[131]****L’article 151 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[132]****L’apartat 3 de l’article 151 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/61513891/vci/).

****[133]****L’apartat 4 de l’article 152 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[134]****L’apartat 1, incís final i 3 de l’article 153 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[135]****L’article 160 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[136]****L’article 161 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[137]****L’article 162 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[138]****L’article 163 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[139]****L’article 164 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[140]****L’article 165 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[141]****L’article 166 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[142]****L’article 167 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[143]****L’article 168 es renumera i lletra a) modificada per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[144]****L’article 169 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[145]****L’article 170 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[146]****L’article 171 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[147]****L’article 172 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[148]****L’article 173 es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[149]****L’article 174 es renumera i apartat 2 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[150]****L’article 175 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[151]****L’apartat 2 de l’article 176 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[152]****S’afegeix l’apartat 4 i es modifica l’apartat 2.c) i el títol de l’article 177 per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[153]****L’article 178 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[154]****L’article 179 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[155]****L’article 180 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[156]****L’article 180 bis s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[157]****L’article 182 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 13/2016, de 29 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2016/12/29/13/).

****[158]****L’article 183 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[159]****L’article 184 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[160]****L’article 185 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[161]****L’article 186 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[162]****  El títol i l’apartat 1 de l’article 186 es modifiquen per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[163]****L’article 187 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[164]****L’article 187 bis s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[165]****L’article 187 ter s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[166]****L’article 187 quater s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[167]****L’apartat 2 de l’article 187 quater es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/46327765/vci/).

****[168]****L’article 187 quinquies s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[169]****  L’article 190 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[170]****L’apartat 3 de l’article 193 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[171]****L’article 194 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[172]****L’apartat 1 de l’article 194 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[173]****Els apartats 4 i 5 de l’article 196 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[174]****L’article 197 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[175]****L’apartat 2 de l’article 197 es modifica per l’article 95 de la[**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[176]****Els apartats 1 i 4 de l’article 200 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[177]****L’apartat 2 de l’article 201 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[178]****Es modifiquen els apartats 2 i 3 i s’afigen els apartats 4 i 5 a l’article 202, per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[179]****  Els apartats 1, 3, 4, 6 i 7 de l’article 202 es modifiquen per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[180]****  L’article 202.4.a).4t es deroga per la disposició derogatória única del [**Decret llei 14/2020, de 7 d'agost**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/dl/2020/08/07/14/), del Consell, de mesures per a accelerar la implantació d'instal·lacions per a l'aprofitament de les energies renovables per l'emergència climàtica i la necessitat de la urgent reactivació económica (DOGV núm. 8893 de 28.08.2020) Ref. Base de dades 006679/2020.

****[181]****L’últim paràgraf de la lletra *b* de l’apartat 4 de l’article 202, es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/35793122/vci/).

****[182]****  Els apartats 2 i 3 de l’article 203 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[183]****L’apartat 3 de l’article 203 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/14076447/vci/).

****[184]****Els apartats 2 i 3 de l’article 204 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[185]****Els apartats 1 i 3 de l’article 205 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[186]****L’apartat 6 de l’article 206 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[187]****L’apartat 1 de l’article 207 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[188]****L’article 208 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[189]****El títol del capítol III del títol IV del llibre II es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[190]****L’article 210 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[191]****L’article 211 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/56022870/vci/).

****[192]****L’article 211 bis s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[193]****Els apartats 3 i 4 de l’article 211*bis* es modifiquen i l’apartat 5 s’afegeix per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/69409289/vci/).

****[194]****L’article 212 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[195]****L’apartat 1 de l’article 212 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/90650954/vci/).

****[196]****  L’article 213 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[197]****L’article 214 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[198]****La lletra *a* de l’apartat 1 de l’article 214 es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/81407534/vci/).

****[199]****  L’apartat 1.d de l’article 214 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[200]****  L’apartat 2 de l’article 214 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[201]****  L’article 215 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[202]****L’article 216 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[203]****L’article 221 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[204]****L’apartat 3 de l’article 222 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[205]****L’apartat 1 de l’article 223 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[206]****  L’article 224 es modifica per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[207]****L’article 225 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[208]****L’apartat 5 de l’article 236 es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[209]****  L’apartat 6 de l’article 236 s’afig per l’article 95 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[210]****L’article 238.1.a) es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[211]****El paràgraf final de l’apartat 1 de l’article 241 s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[212]****Els apartats 6 a 10 de l’article 255 s’introdueixen per l'article 120 de la [**Llei 10/2015, de 29 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2015/12/29/10/).

****[213]****Els apartats 8 i 10 de l’article 255 es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[214]****La disposició addicional primera es modifica per l’article 97 de la[**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/47362969/vci/).

****[215]****La disposició addicional segona es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[216]****  La disposició addicional tercera es deixa sense contingut per l’article 104 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[217]****La disposició addicional quarta s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[218]****La disposició addicional cinquena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[219]****  La disposició addicional sisena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[220]****La disposició addicional setena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[221]****La disposició addicional vuitena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[222]****L’apartat 1 de la disposició addicional vuitena es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/38285098/vci/).

****[223]****La disposició addicional novena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[224]****La disposició addicional desena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[225]****La disposició addicional onzena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[226]****La disposició addicional dotzena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[227]****La disposició addicional tretzena es modifica per l’article 104 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[228]****L’apartat 5 de la disposició addicional tretzena es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/39302833/vci/).

****[229]****Els apartats 2 i 3 de la norma desena de la disposició addicional tretzena es modifiquen per la disposició final quarta del [**Decret llei 6/2021, d'1 d'abril, del Consell**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/dl/2021/04/01/6/), de mesures urgents en matèria de gestió económicoadministrativa per a l'execució d'actuacions finançades per instruments europeus per a recolzar la recuperació de la crisi conseqüència de la Covid-19. (DOGV núm. 9062 de 15.04.2021) Ref. Base de dades 2021/3781.

****[230]****La disposició transitória primera bis s’introdueix per l’article 96 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[231]****L’apartat 5 de la disposició transitória segona s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[232]****La disposició transitória sisena es deroga per la disposició derogatória única de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[233]****La disposició transitória setena es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[234]****  La disposició transitória onzena es modifica per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/25968069/vci/).

****[235]****La disposició transitória dotzena s’introdueix per la [**Llei 21/2017, de 28 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2017/12/28/21/), i la [**Correcció d'errades de la Llei 21/2017**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2017/12/28/21/corrigendum/63242913/), de 28 de desembre, de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat (DOGV núm. 8233 de 13.02.2018) Ref. Base Dades 001517/2018.

****[236]****La disposició transitória tretzena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[237]****  La disposició transitória 14 es modifica per l’article 105 de la[**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[238]****La disposició transitória quinzena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[239]**** L’apartat 2 de la disposició transitória quinzena es modifica per l’article 96 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[240]****L’apartat 4 de la disposició transitória quinzena es modifica per l’article 96 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[241]****La disposició transitória setzena s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[242]****La disposició transitória dessetena s’introdueix per l’article 96 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[243]****La disposició transitória nova s’afegeix per l’article 97 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), en la redacció donada per la [**Correcció d'errades de la Llei 3/2020**](https://www.dogv.gva.es/es/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/corrigendum/26109578/vci/).

****[244]****La disposició transitória nova s’afegeix per l’article 98 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/).

****[245]****La disposició final tercera s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[246]****La disposició final quarta es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[247]****La disposició final cinquena es renumera per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[248]****L’apartat b *in fine* de l’annex I es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[249]****Els apartats I.2.1. i I.2.2. de l’annex IV es modifiquen per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[250]****L’apartat II.2.1. de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[251]****L’apartat II.3.1. de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[252]****El primer paràgraf de l’apartat III.1.1 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[253]****L’apartat III.1.3 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[254]**** El punt 2 de l’apartat III.2. de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[255]****El punt 3 de l’apartat III.2. de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[256]****El punt 4 de l’apartat III.2. de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[257]****El punt 5 de l’apartat III.2. de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[258]****L’apartat III.3.2.c de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[259]****El punt 3.3 de l’apartat III de l’annex IV s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[260]****El punt 3.4 de l’apartat III de l’annex IV s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[261]****El punt 3.5 de l’apartat III de l’annex IV s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[262]****El punt 4.4 de l’apartat III de l’annex IV es modifica per l’article 99 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/).

****[263]****L’apartat III.4.5 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[264]****L’apartat III.4.6 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[265]****L’epígraf 4.7 de l’apartat III.4 de l’Annex IV es modifica per l’article 96 de la [**Llei 9/2019, de 23 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/12/23/9/).

****[266]****L’apartat III.5.2 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[267]****L’apartat III.5.3 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[268]****El punt 5.4 de l’apartat III de l’annex IV es modifica per l’article 99 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/).

****[269]****L’apartat III.6.1 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[270]****El punt 6.2 de l’apartat III de l’annex IV es modifica per l’article 99 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/).

****[271]****L’apartat III.8.2 de l’annex IV es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[272]****El punt 5.3 de l’apartat IV de l’annex IV s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[273]****L’annex VI es modifica per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[274]****L’annex X s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[275]****L’annex XI s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[276]****L’annex XII s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).

****[277]****L’annex XIII s’introdueix per l’article únic de la [**Llei 1/2019, de 5 de febrer**](https://www.dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2019/02/05/1/).


Còpia Permalink ELI