Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8832, del 11-06-2020 (2020/4383)

DECRET LLEI 6/2020, de 5 de juny, del Consell, per a l'ampliació d'habitatge públic a la Comunitat Valenciana mitjançant els drets de tanteig i retracte.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/dl/2020/06/05/6**

### Versions

 01/01/2023 - Actualitat  23/04/2022 - 31/12/2022  01/01/2022 - 22/04/2022  12/06/2021 - 31/12/2020  Text inicial: 01/01/2021 - 31/12/2021 

### Dades del document

Número de DOGV
:   8832

Data del DOGV
:   11-06-2020

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2020/4383


Data del document
:   05-06-2020

Organisme emissor
:   Vicepresidència Segona i Conselleria d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica

Tipus de document
:   Decret llei

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * Vicepresidència Segona i Conselleria d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica
    * legislació
    * epidèmia
    * arrendament immobiliari
    * Dret de l'habitatge
    * estat d'emergència
    * política de l'habitatge
    * habitatge
    * malaltia infecciosa

![](assets/imgs/icones/ico_informacio.svg)

Els textos consolidats de les normes són de caràcter informatiu i no tenen valor jurídic.

TEXT CONSOLIDAT

**Versió vigent: 01.01.2023 -**

**Decret llei 6/2020, de 5 de juny, del Consell, per a l'ampliació d'habitatge públic a la Comunitat Valenciana mitjançant els drets de tanteig i retracte.**

 

[**(DOGV núm. 8832 de 11.06.2020)**](https://dogv.gva.es/datos/2020/06/11/pdf/2020_4383.pdf)

 

 

I

 

La situació actual de l’habitatge a la Comunitat Valenciana, sobretot per a aquelles persones que es troben en una situació económica més desafavorida, ha patit una deterioració significativa malgrat els esforços que s’han anat realitzant en els últims anys per a solucionar un problema que s’arrossega des de la crisi económica i immobiliària patida al nostre país.

Dins del marc de polítiques d’habitatge, a fi de portar a terme les actuacions necessàries per a assegurar l’accés a l’habitatge a la Comunitat Valenciana a les famílies i persones amb recursos limitats, la Generalitat ha implementat diverses iniciatives entre les quals destaca la promoció d’habitatge públic o els programes d’ajudes al lloguer destinats a una pluralitat de col·lectius i situacions. Així mateix, recentment, s’ha intentat donar un impuls addicional a les polítiques públiques en aquesta matèria a través del concurs convocat per a l’adquisició d’habitatges en municipis de la Comunitat Valenciana per a la seua incorporació al patrimoni públic d’habitatge de la Generalitat.

No obstant aixó, el recent increment del preu de l’habitatge, tant en règim de propietat com d’arrendament, unit a la sobtada i massiva extinció dels contractes d’arrendament que s’havien oferit a un preu inferior al de mercat, ha posat de manifest que les mesures anteriors són insuficients per a afrontar el problema actual.

L’increment del preu de venda de l’habitatge ha derivat en un notable increment de la demanda del mercat del lloguer. No obstant aixó, aquest increment troba un obstacle indefugible en l’oferta limitada, a causa de l’auge de figures com ara els pisos turístics i, en particular, a la reduïda oferta de lloguer públic. Fins hui, els efectes de la tendència alcista de la demanda en el mercat del lloguer eren contrarestats pels denominats lloguers socials, peró el procés de venda massiva d’habitatges que s’ha iniciat recentment ha derivat en l’absència de renovació d’aquest tipus de contractes d’arrendaments la titularitat dels quals, d’altra banda, sol correspondre a les persones i famílies en situació més desafavorida.

En aquest sentit, el recent estudi sobre el mercat de l’habitatge a Espanya entre 2014 i 2019, publicat pel Banc d’Espanya, adverteix que els preus en el mercat del lloguer han augmentat de manera significativa durant els últims anys, fins i tot a un ritme molt superior al que s’ha observat en el mercat de compravenda. Aquesta evolució dels preus en el mercat del lloguer ha vingut condicionada en gran manera pel fort repunt de la demanda d’habitatge de lloguer, el qual, segons l’anàlisi realitzada pel Banc d’Espanya, respon a un conjunt de factors. D’un costat, a l’enduriment dels criteris i condicions creditícies de les entitats financeres, la qual cosa impedeix l’accés a un habitatge en propietat a les persones joves o en situació económica més desafavorida en mancar d’estalvis suficients. D’un altre, s’apunta també com a causant d’aquesta tendència a les compres d’immobles per part de persones estrangeres, la concentració de les quals a les províncies insulars i en les de la costa mediterrània ha suposat un increment desorbitat dels preus de venda, i que les persones residents en comunitats autónomes com la valenciana hagen d’acudir al mercat del lloguer davant l’augment dels preus de venda.

Addicionalment, no s’ha d’oblidar que el conjunt de persones i famílies que en el seu moment van ser desposseïdes dels seus habitatges com a conseqüència de qualsevol dels procediments d’execució hipotecària, dació en pagament o venda extrajudicial, troben en el mercat del lloguer l’única alternativa possible per a procurar-se un habitatge, atès que, en la pràctica totalitat dels casos, tenen vedat l’accés al crèdit com a conseqüència del deute creditici que arrosseguen.

No obstant aixó, el desorbitat i recent repunt dels preus en el mercat del lloguer no es deu exclusivament a l’augment de la demanda, sinó que, com precisa el referit informe, també hauria vingut motivat per alguns factors recents vinculats amb l’oferta. D’una banda, el mercat espanyol de lloguer es caracteritza per la seua relativa escassa grandària, en un context en què el pes del règim de propietat de l’habitatge ha sigut tradicionalment molt elevat en comparació amb altres països del nostre entorn. I, d’altra banda, el progrés tecnológic i l’ús extensiu d’Internet han facilitat l’aparició de plataformes digitals, que han obert el mercat tradicional dels apartaments turístics a altres habitatges l’ús dels quals era residencial.

Aquesta situació dramàtica que descriu amb exactitud l’informe del Banc d’Espanya en referència a l’evolució recent del mercat immobiliari i, en particular, del mercat del lloguer, fins hui era contrarestada amb l’oferta d’habitatges en lloguer a un preu inferior al de mercat. Aixóés, l’oferta dels denominats lloguers socials, dels quals s’havien beneficiat persones i famílies en una situació económica més desafavorida. Ara bé, en els últims mesos s’ha constatat una tendència consistent en l’absència de renovació d’aquests contractes. 

Segons l’Institut Nacional d’Estadística, l’any 2018 el nombre contractes d’arrendaments per davall del preu de mercat, com els lloguers socials, es va reduir a menys de la meitat a la Comunitat Valenciana. Així, en aqueix mateix any 2018, la conflictivitat en matèria d’arrendaments urbans per denegació de prórroga del contracte d’arrendament, inexistent en 2017, s’ha situat com la segona causa de litigiositat en matèria d’arrendaments urbans, només per darrere de la falta de pagament de la renda.

Com adverteix l’informe de Banc d’Espanya adés esmentat, durant els últims anys s’ha observat un cert increment del pes dels inversors institucionals i els fons d’inversió especialitzats. No obstant aixó, la concentració de la propietat immobiliària, també de la residencial, en un nombre més reduït d’agents económics, no ajuda a corregir aquesta situació, sinó que l’empitjora. En efecte, atesa l’escassetat d’oferta disponible, la quota de mercat que aconsegueixen aquests fons és suficient per a assegurar-los una posició dominant en el mercat, així com un considerable control de preus.

El Banc d’Espanya, a la vista de l’exhaustiva anàlisi realitzada, conclou el seu estudi sentenciant que: «durant els últims anys han augmentat les dificultats per a l’accés a l’habitatge per a determinats col·lectius, com els joves, les llars amb rendes més baixes i els qui resideixen en àrees metropolitanes». És a dir, per a aquelles persones que es troben en una situació més desafavorida i a les quals els és impossible subvertir els efectes adversos del mercat immobiliari. A fi d’afrontar aquests reptes socials, el Banc d’Espanya conclou que: «la intervenció pública en el mercat del lloguer pot contribuir a alleujar aquests problemes». I, així mateix, afig que: «entre les diferents mesures, les que semblen més efectives per a aquesta finalitat són aquelles que se centren a incrementar de manera estable l’oferta d’habitatge en arrendament a disposició dels col·lectius més vulnerables».

A aquesta deterioració patida en l’últim any, se sumen, de manera imprevista i molt perjudicial, les conseqüències que la pandèmia generada per la Covid-19 està causant i, probablement, causarà, en l’activitat económica. Com és previsible, repercutirà de manera més acusada en les persones la situació económica de les quals és més precària, especialment, pel que fa a les necessitats d’habitatge. Les situacions de desocupació i de pèrdues d’ingrés que ha originat o pot originar en el futur, influeixen també en la possibilitat d’afrontar les necessitats bàsiques com són el pagament d’hipoteques o el pagament del lloguer, i amb l’experiència adquirida en anteriors crisis, aixó pot desembocar en el fet que una part de la ciutadania no puga fer efectiu el seu dret a un habitatge.

La previsió de mesures en matèria d’habitatge mitjançant decret llei per a donar una resposta immediata als milers de famílies que poden trobar-se en risc d’exclusió residencial, és inajornable i la seua adopció ha sigut avalada pel Tribunal Constitucional sempre que concórrega una motivació explícita i raonada de la necessitat, entenent per tal que la conjuntura económica exigeix una ràpida resposta, i la urgència, assumint com a tal que la dilació en el temps de l’adopció de la mesura de què es tracte, mitjançant una tramitació per la via normativa ordinària, podria generar algun perjudici.

Analitzades les dades de l’evolució del mercat laboral a la Comunitat Valenciana, relatives als últims tres mesos, podem afirmar que ens trobem davant una situació imprevisible i d’extrema gravetat que s’aguditza mes a mes i que requereix una actuació immediata dels poders públics per a garantir l’accés a l’habitatge. Segons l’Enquesta de Població Activa del mes d’abril de 2020, prop de mig milió de persones (439.942 persones) es troben en situació de desocupació. D’altra banda, de la informació oferida per la Direcció General d’Ocupació referida al nombre de persones afectades per un expedient de regulació temporal d’ocupació (ERTO), s’evidencia que les xifres s’incrementen per centenars de milers cada mes des dels últims tres mesos. Així, de les 214.448 persones subjectes a un ERTO el passat 31 de març, es va passar a les 292.685 persones el passat 30 d’abril, i van arribar a les 411.216 persones el passat 29 de maig. De les xifres anteriors podem concloure que el 35,02 % de la població activa de la Comunitat Valenciana es troba en situació de desocupació o afectada per un ERTO.

D’aquesta manera, l’impacte económic i social que la crisi sanitària ocasionada per la Covid-19 està exercint sobre les persones en situació de vulnerabilitat és inqüestionable, així com ho és l’augment del risc d’exclusió residencial, si no s’adopten mesures amb caràcter immediat. Tot aixó evidencia la concurrència dels motius que justifiquen l’extraordinària i urgent necessitat d’implementar els mecanismes per a ampliar la xarxa pública d’habitatge sense dilació.

Malgrat que encara és molt prompte per a disposar de dades específiques sobre l’impacte de la Covid-19 en les taxes de pobresa del nostre país, diversos estudis i informes emesos per algunes institucions posen en relleu que la pèrdua d’ingressos, motivada per l’emergència sanitària, ha afectat més intensament les llars que abans de la crisi ja tenien ingressos molt baixos i seriosos problemes per a l’accés a l’habitatge.

En aquest sentit, l’estudi sobre el mercat de l’habitatge a Espanya entre 2014 i 2019 realitzat pel Banc d’Espanya, adverteix que la crisi de la Covid-19, en la mesura que generarà un profund efecte contractiu sobre les rendes i l’activitat económica, almenys en el curt termini, previsiblement impactarà en la situació del mercat immobiliari. Així mateix, entén que, sense perjudici que les mesures temporals aprovades pel Govern per a alleujar la pressió financera dels segments més vulnerables, com la moratória de les hipoteques o l’ajornament del pagament dels lloguers, contribuirà a mitigar els efectes adversos en el curt termini, aquestes no donen resposta a la gran incertesa que hi ha sobre els efectes a mitjà termini sobre el mercat immobiliari.

Per si no fora prou, cal recordar que la contenció de la crisi sanitària més gran coneguda en dècades, només ha sigut possible mitjançant el confinament de tota la població en habitatges. Organismes com l’OMS han insistit en la necessitat d’atacar una pandèmia que transcendeix qualsevol frontera geogràfica, mitjançant el tancament en les llars i observant estrictes mesures de seguretat quan calga cobrir les necessitats vitals bàsiques com l’adquisició dels aliments o medicaments. En conseqüència, l’habitatge s’ha constituït com l’eix central de refugi, seguretat i protecció de la ciutadania i ara, més que mai, és responsabilitat dels poders públics garantir-hi l’accés degut.

En aquest context, la possibilitat de proporcionar un habitatge a les persones més vulnerables transcendeix el dret a l’habitatge, la importància del qual, no obstant aixó, es troba reconeguda en múltiples instruments internacionals de drets humans, així com en la nostra Constitució i el nostre Estatut d’Autonomia, per a incidir directament en el dret a la salut de tota la comunitat.

En aquesta línia de raonament, i seguint la doctrina constitucional (STC 61/2018), cal argumentar que el recurs al decret llei per a l’ampliació de l’habitatge públic a la Comunitat Valenciana té una doble motivació, cadascuna de les quals, per si sola, serviria per a justificar-hi la iniciativa. D’una banda, ens recorda la citada sentència que l’ús del decret llei s’ha anat acceptant en situacions que s’han qualificat de «conjuntures económiques problemàtiques». I sembla evident que la magnitud de la tragèdia per la pèrdua de vides humanes i les devastadores conseqüències socials i económiques, derivades de la necessària adopció de mesures per a la contenció de la pandèmia, justifiquen suficientment l’actuació normativa d’urgència. Peró també ha admès, d’altra banda, «… que el fet que es considere una reforma estructural no impedeix, per si sola, la utilització de la figura del decret llei, perquè el possible caràcter estructural del problema que es pretén afrontar no exclou que aquest problema puga convertir-se, en un moment donat, en un supósit d’extraordinària i urgent necessitat».

En conseqüència, és urgent i necessari fer front a l’actual escenari de vulnerabilitat i risc residencial desencadenat per la Covid-19 i adoptar les mesures que faciliten la immediata ampliació de la xarxa d’habitatges públics a la Comunitat per a la seua posada a la disposició de la ciutadania valenciana i, en particular, dels col·lectius vulnerables com a mitjà per a afrontar les greus conseqüències i protegir la salut pública.

Amb la finalitat d’abordar aquest nou problema de manera eficaç i per a evitar que la nostra ciutadania quede privada d’aquest dret en un context económic desfavorable, la Generalitat necessita dotar-se d’instruments més eficaços que els previstos fins al moment, a fi de crear una vertadera xarxa d’habitatge públic que permeta, amb la urgència més gran possible, donar alternatives als qui no poden accedir al mercat lliure d’habitatge, tant de compra com de lloguer, així com donar cobertura als qui pateixen una situació d’emergència en l’àmbit de l’habitatge.

La Comunitat Valenciana posseeix competència exclusiva en matèria d’habitatge, tal com es recull en l’article 49.1.9a de l’Estatut d’Autonomia, i d’acord amb el marc de distribució de competències dissenyat per la Constitució, en l’article 148.1.3a. Així mateix, el dret a l’habitatge no sols es troba plasmat en la Constitució, en l’article 47, com un mandat als poders públics, sinó que l’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana, en l’article 16, també estableix el dret a l’habitatge digne com un dret de la ciutadania valenciana. I, en conseqüència, és la Generalitat, com a poder públic amb competència exclusiva en la matèria, la que ha d’afrontar de forma decidida la garantia d’aquest dret.

El present decret llei pretén donar resposta a aquestes noves situacions, amb caràcter urgent i immediat, i donar un nou impuls al dret d’adquisició preferent de l’Administració, de manera que amb el seu exercici es convertisca en una realitat l’existència d’un parc públic d’habitatge que, com ocorre en altres països, contribuïsca de forma eficaç a garantir el dret a l’habitatge en la nostra terra.

 

 

II

 

El títol I regula els drets d’adquisició preferent de la Generalitat sobre els habitatges de protecció pública, i aclareix alguns aspectes procedimentals de la legislació anterior.

A fi de dotar la ciutadania d’una xarxa d’habitatges públics amb vocació de permanència, s’introdueix per primera vegada la qualificació permanent dels habitatges adquirits mitjançant l’exercici dels drets de tanteig i retracte, la qual cosa suposa la incorporació d’aquests habitatges al règim de protecció pública amb caràcter general i sense límit temporal. D’aquesta manera, es pretenen corregir les ineficiències derivades dels règims de protecció temporal o dels diversos instruments d’ajudes públiques per a l’adquisició d’habitatges en el mercat lliure, atès que no han resultat adequats per a la construcció d’un parc públic d’habitatges. Valga dir que, malgrat la quantitat de recursos públics invertits al llarg dels anys en la nostra Comunitat en matèria d’habitatge, el nombre d’habitatges de protecció pública és insuficient per a atendre les necessitats bàsiques de la ciutadania valenciana, per la qual cosa, en l’actual context d’emergència, és inajornable l’adopció de noves solucions que corregisquen la situació diagnosticada.

D’altra banda, en la línia iniciada per la Llei 2/2017, de 3 de febrer, de la funció social de l’habitatge de la Comunitat Valenciana, s’aposta per la descentralització de les polítiques públiques en matèria d’habitatge, tot convidant els municipis a establir un sistema de col·laboració i suport mutu, a fi de portar a terme les actuacions necessàries per a assegurar l’accés a un habitatge a les famílies i persones amb recursos limitats respectant, en tot cas, l’autonomia municipal.

D’un costat, es preveuen diversos mecanismes per a crear o ampliar el parc públic municipal d’habitatges d’aquells municipis que així ho desitgen, mitjançant l’exercici dels drets d’adquisició preferent a favor seu o la cessió dels citats drets. En el primer cas, la Generalitat exercitarà els drets a favor dels municipis que no tinguen la possibilitat de dur a terme la tramitació administrativa. En el segon, els municipis a favor dels quals se cedisquen els drets d’adquisició preferent, mitjançant la signatura del corresponent conveni, podran exercitar de manera autónoma els citats drets d’acord amb el procediment regulat en la llei.

D’un altre, en el marc d’una acció conjunta en polítiques d’habitatge i amb el propósit de garantir la participació activa de tots aquells municipis que ho desitgen, encara que no els siga possible l’adquisició d’habitatges, es preveu la cessió temporal de l’ús dels habitatges de la Generalitat als municipis on es troben per a la seua gestió. Amb aixó, es persegueix una gestió més eficient del parc públic d’habitatges i una major proximitat a la ciutadania, la qual cosa reportarà un benefici directe en el servei públic que es preste.

Finalment, en aquest títol se sistematitzen els necessaris deures de col·laboració d’organismes i funcionàries i funcionaris públics, amb la finalitat d’assegurar el compliment i control de les obligacions derivades dels drets d’adquisició preferent de la Generalitat.

 

 

III

 

El títol II regula els drets d’adquisició preferent a favor de la Generalitat en les transmissions d’habitatges adquirits, mitjançant processos de realització patrimonial per al pagament de deutes hipotecaris o en les transmissions relatives a grans operacions immobiliàries.

Aquesta previsió persegueix, d’un costat, l’ampliació del parc públic d’habitatges de les administracions públiques de la Comunitat Valenciana per a poder destinar-los a persones i famílies en situació de vulnerabilitat i, d’un altre, mitigar les conseqüències desfavorables dels grups socials més desafavorits que, després de la pèrdua de la propietat del seu habitatge, ara veuen amenaçada la possibilitat de mantenir-s’hi en règim d’arrendament per la seua manca de renovació, així com remeiar la situació d’aquelles persones que, havent consolidat un dret subjectiu respecte de l’habitatge, es troben davant el risc de ser-ne desallotjats sense cap mena d’alternativa habitacional.

L’exercici dels drets d’adquisició preferent en les avantdites transmissions es limita als habitatges situats en les àrees de necessitat d’habitatge (ANHA) declarades per la Generalitat, per ser aquestes les àrees en què la Generalitat no disposa de mitjans suficients per a satisfer la necessitat d’habitatge no satisfeta pel mercat lliure. Amb aixó, es garanteix que la intervenció de l’Administracióés la mínima i imprescindible per a fer front a la situació d’emergència els efectes de la qual es persegueix pal·liar.

Per a la delimitació de les àrees de necessitat d’habitatge es preveu l’elaboració i aprovació per part de la Generalitat d’un catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge en el termini màxim de sis mesos des de l’entrada en vigor d’aquest decret llei. Aquest catàleg podrà comprendre totes aquelles àrees en les quals l’accés a l’habitatge resulte afectat negativament per un fenomen social, económic, demogràfic geogràfic, climatológic o de salut pública. Fins a l’entrada en vigor d’aquest catàleg, i a fi d’assegurar l’aplicació immediata de la norma, es preveu un règim transitori en virtut del qual es consideren àrees de necessitat d’habitatge els municipis inclosos en la Resolució de 15 d’abril de 2019, de la Presidència de la Generalitat, sobre l’assignació de la línia específica del fons de cooperació municipal per a la lluita contra el despoblament dels municipis de la Comunitat Valenciana, i en l’informe de necessitat d’habitatge a la Comunitat Valenciana de 2020, realitzat per l’Observatori de l’Hàbitat i la Segregació Urbana.

En el marc d’un model avançat de descentralització en les polítiques d’habitatge, tractant d’incentivar que els municipis participen activament d’aquestes polítiques, es preveu la possibilitat que aquells municipis no inclosos en el catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge delimiten les àrees de necessitat del seu àmbit territorial, per a ser inclosos en aquest catàleg quan concórrega algun dels fenómens d’afecció negativa, amb la comprovació prèvia per part de la Generalitat que la delimitació s’ajusta als paràmetres descrits.

Alhora, es determina la destinació, el procés d’adjudicació i la seua qualificació permanent com a habitatges protegits dels habitatges adquirits per aquest mitjà, amb el propósit que la seua adquisició es pose al servei de l’interés general i, en particular, al compliment de la funció social present i futura.

Finalment, es modifica la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de l’habitatge de la Comunitat Valenciana, a fi d’adequar-ne la regulació a les noves previsions introduïdes per aquest decret llei, i de reforçar el règim sancionador per l’incompliment de les obligacions derivades dels drets d’adquisició preferent previstos a favor de la Generalitat.

En definitiva, es pretén donar resposta a una realitat sobrevinguda que col·loca gran part de la població valenciana en una situació d’emergència i risc d’exclusió residencial, mitjançant l’actuació conjunta i coordinada de les administracions públiques de la Comunitat Valenciana.

 

 

IV

 

La jurisprudència del Tribunal Constitucional ha donat suport a l’aprovació de disposicions de caràcter socioeconómic, mitjançant l’instrument normatiu del reial decret llei en aquells casos en els quals s’aprecie una motivació explícita i raonada de la necessitat i urgència de la mesura. El caràcter “necessari” s’ha afirmat en els casos de conjuntures económiques problemàtiques que exigeixen una ràpida resposta. D’altra banda, la urgència s’ha acceptat quan la dilació en el temps de l’adopció de la mesura de què es tracte, mitjançant una tramitació per la via normativa ordinària, podria generar algun perjudici.

Tots dos aspectes conflueixen en aquesta norma relativa a l’ampliació d’habitatge públic a la Comunitat Valenciana, donades les circumstàncies económiques i socials expressades en el primer paràgraf d’aquest preàmbul. Els problemes estructurals d’accés a l’habitatge i la necessitat d’assegurar-ne la funció social s’han vist summament agreujats amb la crisi sanitària ocasionada per la Covid-19, l’impacte económic i social de la qual està aguditzant tant qualitativament com quantitativament les situacions de vulnerabilitat, així com els riscos de cronificació i augment de la pobresa en el futur, amb especial afectació a joves i famílies monoparentals. L’habitatge, com a dret social bàsic per a permetre el gaudi de la resta de drets, s’ha convertit en un element de benestar i de salut imprescindible per a permetre la gestió de la greu crisi sanitària esdevinguda. La possibilitat que es repetisquen crisi com la viscuda exigeix que les institucions utilitzen tots els mitjans al seu abast per a assegurar el dret a un habitatge adequat, que puga ser el refugi de les persones davant de noves amenaces sanitàries.

En aquest sentit, i tenint en compte que les mesures de contenció i prevenció de la Covid-19 han d’acompanyar-se de contingut económic i social per a afrontar les seues conseqüències en la ciutadania en el curt i mitjà termini, en particular, en els col·lectius vulnerables, no adoptar aquesta norma amb caràcter urgent podria aprofundir en el problema adés assenyalat, la qual cosa posa de manifest la concurrència dels motius que justifiquen l’extraordinària i urgent necessitat de la seua adopció.

La justificació de la utilització de l’instrument del decret llei es basa igualment en una dilatada jurisprudència del Tribunal Constitucional, els requisits de la qual aquesta norma compleix. Així, cal recordar que el nostre Tribunal Constitucional, en les sentències 6/1983, de 4 de febrer, F. 5; 11/2002, de 17 de gener, F. 4; 137/2003, de 3 de juliol, F. 3, i 189/2005, de 7 juliol, F. 3, ha vinculat la utilització d’aquesta norma a la solució d’una situació concreta que, dins dels objectius de l’órgan emissor i per raons difícils de preveure, requereix una acció normativa immediata en un termini més breu que el requerit per la via normal o pel procediment d’urgència per a la tramitació parlamentària de les lleis.

En concret, la doctrina constitucional continguda en la STC 61/2018, que recull la jurisprudència anterior més rellevant, indica que l’ús del decret llei s’ha acceptat en situacions que s’han qualificat de «conjuntures económiques problemàtiques». Evidentment, i segons les dades aportades en el primer paràgraf d’aquest preàmbul, la Comunitat Valenciana travessa una situació de crisi económica i social, derivada de la pandèmia provocada per la COVID-19, que requereix l’adopció d’una normativa d’urgència orientada a fer efectiu el dret a l’habitatge.

Evidentment, i així ho ha admès el mateix tribunal, l’anterior no exclou l’adopció de normes que impliquen reformes estructurals i que solucionen problemes amb caràcter igualment estructural que s’hagen vist agreujats en un moment concret. En paraules del tribunal: “... el fet que es considere una reforma estructural no impedeix, per si sola, la utilització de la figura del decret llei, perquè el possible caràcter estructural del problema que es pretén atallar no exclou que aquest problema puga convertir-se, en un moment donat, en un supósit d’extraordinària i urgent necessitat, que justifique l’aprovació d’un decret llei, cosa que haurà de ser determinada atenent les circumstàncies concurrents en cada cas (STC 137/2011, FJ 6; reiterat en SSTC 183/2014, FJ 5; 47/2015, FJ 5, i 139/2016, FJ 3)».

A més a més, cal preveure que correspon al Consell, en aquesta mena de normes, la realització d’un judici polític o d’oportunitat (SSTC 61/2018, de 7 de juny, FJ 4; 142/2014, d’11 de setembre, FJ 3) sobre la conjuntura i la motivació de la norma. En aquest aspecte, els paràgrafs anteriors acrediten de manera suficient els motius d’oportunitat per a l’adopció de la present norma, la qual respon en tots els seus termes a la finalitat legítima d’aprovar mesures que contribuïsquen a abordar de manera immediata l’enorme impacte económic i social provocat per la COVID-19, que ha vingut a agreujar el ja important problema d’habitatge existent a la Comunitat Valenciana (SSTC 29/1982, de 31 de maig, FJ 3; 111/1983, de 2 de desembre, FJ 5; 182/1997, de 20 d’octubre, FJ 3).

Com és preceptiu, ha d’assenyalar-se també que aquest reial decret llei no afecta l’ordenament de les institucions bàsiques de l’Estat, els drets, deures i llibertats dels ciutadans regulats en el títol I de la Constitució, el règim de les comunitats autónomes ni el dret electoral general.

A la vista del que s’ha exposat anteriorment, hi concorren les circumstàncies d’extraordinària i urgent necessitat, establides per l’article 44.4 de l’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana, com a pressupostos habilitants per a recórrer a l’instrument jurídic del decret llei. Igualment es posa de manifest el compliment dels principis de necessitat i eficàcia, donat l’interés general en el qual es fonamenten les mesures que s’estableixen, i és el decret llei l’instrument més adequat per a garantir la seua consecució.

La norma és conforme amb el principi de proporcionalitat, ja que conté la regulació imprescindible per a la consecució dels objectius prèviament esmentats. Igualment, s’ajusta al principi de seguretat jurídica, i és coherent amb la resta de l’ordenament jurídic.

En relació amb el principi d’eficiència, aquest decret llei no imposa càrregues administratives que no estiguen justificades per a la consecució de les seues finalitats.

En definitiva, es pretén donar resposta a una realitat sobrevinguda que col·loca gran part de la població valenciana en una situació d’emergència i risc d’exclusió residencial, mitjançant l’actuació conjunta i coordinada de les administracions públiques de la Comunitat Valenciana.

En ús de les atribucions conferides per l’article 44.4 de l’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana, a proposta del vicepresident segon i conseller d’Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, i prèvia deliberació del Consell, en la reunió de 5 de juny de 2020,

 

 

DECRETE

 

TÍTOL I  
 Els drets d’adquisició preferent   
 de les administracions públiques

 

CAPÍTOL I  
 Exercici dels drets d’adquisició preferent de les administracions públiques

 

**Article 1. Els drets d****’adquisici****ó preferent de l****’Administraci****ó sobre habitatges de protecci****ó p****ública**

1. La Generalitat és titular dels drets de tanteig i retracte respecte de tots els habitatges de protecció pública i els seus annexos, d’acord amb la llei, en tant es mantinga aquesta qualificació. L’exercici dels drets esmentats s’ajustarà a les condicions i el procediment assenyalat en la llei.

2. Els drets de tanteig i retracte seran aplicable a les segones i successives transmissions *inter vivos*, gratuïtes o oneroses, voluntàries o derivades d’un procediment d’execució patrimonial o realització patrimonial extrajudicial, d’habitatges de protecció pública i els seus annexos.

3. Els drets de tanteig i retracte s’exceptuen en els casos de transmissions gratuïtes *inter vivos* a favor de descendents, ascendents o cónjuge o parella de fet degudament acreditada, llevat que l’habitatge no haja de ser destinat a residència habitual i permanent de la nova persona titular.

S’exceptua, així mateix, l’aportació per qualsevol títol de l’habitatge i els seus annexos, la societat a guanys o qualsevol altre règim económic matrimonial de comunitat, nacional o estranger, l’adjudicació a qualsevol dels seus integrants en cas d’acordar-se’n la dissolució, i no es considera transmissió a l’efecte de tanteig o retracte. Igualment, s’exceptuen totes les transmissions que tinguen el seu origen en actes d’extinció de condomini.

4. La Generalitat serà titular dels drets de tanteig i retracte respecte de les transmissions efectuades durant tot el període de vigència del règim de protecció que corresponga, a comptar des de la qualificació definitiva. En el supósit d’habitatges protegits amb qualificació permanent, serà titular permanent dels drets de tanteig i retracte.

5. La Generalitat exercitarà els drets de tanteig i retracte a càrrec dels seus pressupostos i, en el supósit dels habitatges de promoció pública i els seus annexos, ho farà a través de l’Entitat Valenciana d’Habitatge i Sól o d’aquella que n’assumisca les competències.

 

**Article 2. Procediment per a l****’exercici del tanteig**

1. Totes les persones propietàries d’habitatges de protecció pública hauran de notificar a la Generalitat, per qualsevol mitjà que permeta tindre constància de la seua recepció, la decisió d’alienar-los, especificant-ne les dades següents:

a) Dades de la persona titular o persones titulars de l’habitatge objecte de transmissió.

b) Dades d’identificació de l’habitatge i, en el seu cas, dels seus annexos, incloent-hi l’estat de càrregues i estat d’ocupació.

c) Preu de la transmissió i forma de pagament projectada, llevat que la transmissió siga a títol gratuït.

d) Dades de la persona interessada en l’adquisició, amb referència expressa al compliment dels requisits exigits per a accedir a l’habitatge, sense perjudici del que es disposa en l’apartat tercer de l’article un respecte de les transmissions gratuïtes *inter vivos* a favor de descendents, ascendents o cónjuge o parella de fet degudament acreditada. Així mateix, s’indicarà si la persona interessada en l’adquisició es troba en alguna situació de vulnerabilitat.

e) Qualsevol altra condició essencial de la transmissió.

La notificació de les circumstàncies anteriors haurà d’anar acompanyada dels documents acreditatius corresponents.

2. El dret de tanteig podrà exercitar-se en el termini de seixanta dies naturals a partir de l’endemà d’aquell en què haja tingut entrada en el registre general de la conselleria competent en matèria d’habitatge la notificació de la transmissió, amb el contingut descrit en els apartats anteriors, sense perjudici de la presentació en qualsevol registre públic o mitjançant comunicació electrónica, de conformitat amb la normativa reguladora del procediment administratiu comú.

El termini de seixanta dies naturals esmentat podrà ser suspés o ampliat conforme amb el que es disposa la normativa reguladora del procediment administratiu comú.

3. Si la notificació de la persona transmitent fora incompleta o defectuosa, la Generalitat podrà requerir-la perquè l’esmene, i entretant quedarà en suspens el termini per a l’exercici del dret de tanteig d’acord amb el que es preveu en el paràgraf segon de l’apartat anterior.

Quan la citada esmena presente dificultats especials atés el seu contingut o la naturalesa del requeriment, la Generalitat podrà, d’ofici o a instàncies de part, concedir un termini superior o ampliar l’inicialment concedit fins a un màxim de dos mesos.

4. A fi de col·laborar en l’exercici del dret de tanteig, la persona titular de l’habitatge subjecte a tanteig facilitarà l’accés a aquell, en el marc de la llei, per a la seua corresponent valoració per part de la Generalitat quan així fora requerida.

El termini per a l’exercici del dret de tanteig se suspendrà des del dia en què la Generalitat curse requeriment a la persona titular de l’habitatge fins al dia en què es produïsca l’accés efectiu a aquell; o, si no és possible aquest accés, fins al dia en què haja tingut entrada en el registre general de la conselleria competent en matèria d’habitatge la comunicació de la persona titular en la qual s’indiquen i justifiquen les causes que ho impedeixen.

L’incompliment del deure de col·laboració comportarà l’aplicació del règim sancionador previst en la normativa reguladora dels habitatges de protecció pública.

5. Transcorregut el termini previst per a l’exercici de tanteig segons els preceptes anteriors sense que la Generalitat notifique la seua voluntat d’exercir el dret, la persona titular podrà transmetre l’habitatge en les mateixes condicions que hagueren sigut notificades i d’acord amb el règim que li siga d’aplicació.

La Generalitat podrà comunicar a la persona transmitent la seua renúncia motivada a exercir el dret de tanteig abans que finalitze el termini previst per al seu exercici.

Els efectes deslliuradors derivats de la notificació de la transmissió de l’habitatge i del transcurs del termini per al seu exercici caducaran sis mesos després des que s’haguera realitzat la notificació. Qualsevol transmissió que es realitze transcorregut aquest termini requerirà una nova notificació i, si no es realitza, s’entendrà transmés l’habitatge sense notificació a l’efecte de l’exercici del dret de retracte.

6. El dret de tanteig s’exercitarà mitjançant notificació fefaent a la persona transmitent o organisme que haguera realitzat l’adjudicació, i es farà el pagament del preu en el termini de quatre mesos des d’aquesta, llevat que en les condicions de la transmissió s’hagen establit terminis superiors.

La notificació de l’exercici de tanteig recollirà, almenys, el contingut següent:

a) La indicació per part de la Generalitat de si el dret s’exercita en benefici propi o si s’exercita a favor de tercera persona.

b) Les raons que justifiquen l’exercici del dret.

c) El preu a satisfer amb indicació de la partida pressupostària.

 

**Article 3. Procediment per a l****’exercici de retracte**

1. Les persones adquirents d’habitatges de protecció pública hauran de notificar a la conselleria competent en matèria d’habitatge l’adquisició efectuada, en el termini de quinze dies naturals a comptar des d’aquesta, per qualsevol mitjà que permeta tindre’n constància de la recepció, indicar les condicions previstes en l’apartat primer de l’article anterior i adjuntar cópia del document en què s’haguera formalitzat.

Si l’alienació es produeix com a conseqüència d’un procediment d’execució patrimonial o venda extrajudicial de l’habitatge donat en garantia, l’organisme que realitze l’adjudicació haurà de notificar-ho a la conselleria competent en matèria d’habitatge en el termini de tres dies. La notificació consistirà en la remissió d’una cópia del testimoniatge de fermesa del decret d’adjudicació, comprensiu de la resolució d’aprovació de la rematada o de l’adjudicació a la persona creditora d’aquella; o, en cas de realització extrajudicial, d’una cópia simple de l’acte translatiu del domini, la qual haurà de contindre, en tot cas, el preu i la identificació de la persona adjudicatària, a qui s’advertirà que es cursa la notificació a fi que puga acreditar el compliment dels requisits establits en el règim que siga d’aplicació. Aquesta acreditació no serà exigible si resultara adjudicatària la persona titular del préstec o crèdit objecte de reclamació, i en aquest cas se l’advertirà de les condicions d’ús i transmissió de l’habitatge protegit si la Generalitat decidira no exercitar el dret de retracte.

2. La Generalitat podrà exercir el dret de retracte respecte dels habitatges que siguen transmesos infringint el que s’estableix en els articles anteriors o les restants obligacions derivades del règim de protecció i, en particular, en els supósits següents:

a) Quan no se li haja realitzat la notificació prevista en l’article precedent o quan, havent-se realitzat, s’haguera denegat per part de la Generalitat l’autorització de transmissió de l’habitatge de protecció pública.

b) Quan s’hi haja omés qualsevol dels requisits establits.

c) Quan s’haja produït la transmissió després d’haver caducat els efectes deslliuradors derivats de la notificació de la voluntat de transmetre l’habitatge o abans que transcórrega el termini del qual disposa la Generalitat per a l’exercici del dret de tanteig.

d) Quan s’haja realitzat la transmissió en condicions diferents de les notificades.

e) Quan la transmissió es produïsca com a conseqüència d’un procediment d’execució patrimonial o venda extrajudicial de l’habitatge donat en garantia.

Sense perjudici del dret de retracte al qual donaran lloc les infraccions indicades, l’incompliment del deure de notificar per part de la persona transmitent o l’incompliment de qualsevol altra obligació derivada del règim de protecció aplicable a l’habitatge i els seus annexos, comportarà l’aplicació del règim sancionador previst en la normativa reguladora dels habitatges de protecció pública.

3. Aquest dret s’exercitarà en el termini de seixanta dies naturals a comptar des de l’endemà d’aquell en què haja tingut entrada en el registre general de la conselleria competent en matèria d’habitatge la notificació de la transmissió referida en l’apartat primer d’aquest article, sense perjudici de la presentació en qualsevol registre públic o mitjançant comunicació electrónica, de conformitat amb el que es disposa en la normativa reguladora del procediment administratiu comú. Si no es realitza la notificació, el termini de seixanta dies es comptarà des que la Generalitat tinguera coneixement de la transmissió efectuada i de les seues condicions.

El citat termini de seixanta dies naturals podrà ser suspés o ampliat, conformement al que es disposa la normativa reguladora del procediment administratiu comú.

4. Si la notificació de la persona adquirent fora incompleta o defectuosa, la Generalitat podrà requerir-ne l’esmena, i entretant quedarà en suspens el termini per a l’exercici del dret de retracte d’acord amb el que es preveu en el paràgraf tercer de l’apartat anterior.

Quan la citada esmena presente dificultats especials a causa del seu contingut o de la naturalesa del requeriment, la Generalitat podrà, d’ofici o a instàncies de part, concedir un termini superior o ampliar l’inicialment concedit fins a una durada màxima de dos mesos.

5. Notificada la transmissió, a fi de col·laborar en l’exercici del dret de retracte, la nova persona titular de l’habitatge subjecte a retracte hi facilitarà l’accés per a la seua corresponent valoració per part de la Generalitat quan així fos requerit.

El termini de seixanta dies naturals per a l’exercici del dret de retracte se suspendrà des del dia en què la Generalitat curse requeriment a la persona adquirent de l’habitatge fins al dia en què s’hi produïsca l’accés efectiu; o, si no és possible aquest accés, fins al dia en què haja tingut entrada en el registre general de la conselleria competent en matèria d’habitatge la comunicació de la persona titular en la qual s’indiquen les causes que ho impedeixen.

L’incompliment del deure de col·laboració comportarà l’aplicació del règim sancionador previst en la normativa reguladora dels habitatges de protecció pública.

6. Transcorregut el termini previst per a l’exercici de retracte conforme als preceptes anteriors sense que la Generalitat notifique la seua voluntat d’exercir el dret, s’entendrà que ha renunciat al seu exercici respecte de la transmissió notificada.

La Generalitat podrà comunicar a la persona adquirent, abans que finalitze el termini, la seua renúncia motivada a exercir el dret de retracte.

7. El dret de retracte s’exercitarà mitjançant notificació fefaent a la persona adquirent i es farà el pagament del preu en el termini de quatre mesos des d’aquesta, llevat que en les condicions de la transmissió s’hagen establit terminis superiors. En el supósit de transmissions conseqüència de procediments d’execució patrimonial, el termini de pagament és de quatre mesos. ****[1]****

La notificació de l’exercici de retracte recollirà, almenys, el contingut següent:

a) Indicació per part de la Generalitat de si el dret s’exercita en benefici propi o si s’exercita a favor de tercera persona.

b) Les raons que justifiquen l’exercici del dret.

c) El preu a satisfer amb indicació de la partida pressupostària.

 

**Article 4. Preu d****’adquisici****ó**

1. Quan s’exercisquen els drets d’adquisició preferent, el preu d’adquisició dels habitatges de protecció pública serà el que s’haguera fixat per a la transmissió objecte de tanteig o de retracte.

2. En les transmissions a títol gratuït, el preu d’adquisició coincidirà amb el valor que correspondria a l’habitatge a l’efecte de l’impost sobre successions i donacions, determinat per l’Administració mitjançant l’aplicació de la normativa tributària sobre comprovació de valors. La persona interessada comunicarà a l’Administració la seua conformitat o disconformitat amb la valoració efectuada en un termini de deu dies hàbils. Si la persona interessada no estiguera conforme amb l’estimació feta per l’Administració, es determinarà per un perit independent nomenat de comú acord per les parts, i, a falta d’acord entre aquestes, per la jurisdicció contenciosa administrativa. Els terminis dels quals disposa l’Administració per a exercir els drets de tanteig o retracte quedaran suspesos des del dia en què la persona interessada hi haja comunicat la seua disconformitat, fins al dia en què es comunique a l’Administració el preu d’adquisició finalment establit.

3. No obstant el que es disposa en els apartats anteriors, el preu d’adquisició dels habitatges de protecció pública no podrà superar en cap cas el preu màxim legalment establit en els casos d’habitatges protegits subjectes a aquesta limitació. Si el preu fixat segons els dos apartats anteriors fora superior al preu màxim legalment establit, la Generalitat podrà exercitar els drets de tanteig i de retracte per aquest últim preu.

 

**Article 5. Qualificació permanent dels habitatges adquirits en l****’exercici dels drets d****’adquisici****ó preferent**

1. Els habitatges adquirits mitjançant l’exercici dels drets d’adquisició preferent es qualificaran d’habitatges protegits amb caràcter permanent per la seua mera adquisició, i quedaran incorporats al règim de protecció pública amb caràcter general i sense límit temporal. La referida qualificació s’acordarà encara que aixó supose un canvi del règim de protecció vigent al temps de la seua adquisició.

2. La protecció pública abastarà garatges, annexos, trasters i restants elements recollits en la normativa d’habitatge de protecció pública, i el contingut del seu règim es determinarà conforme al que es disposa en la citada normativa.

3. En el document públic en el qual es formalitze l’adquisició resultant de l’exercici dels drets d’adquisició preferent s’indicarà expressament la qualificació permanent de l’habitatge adquirit i els seus annexos, si n’hi haguera, i el règim de protecció corresponent. En cas que la persona adquirent siga una persona o entitat de les regulades en l’article set o municipi previst en l’article huit, es farà constar en l’escriptura, a més, els drets de tanteig i retracte de la Generalitat; així com, el règim de notificacions i comunicacions previst en aquest decret llei, i tot aixó haurà de reflectir-se en la respectiva inscripció registral.

 

**Article 6. Especials deures de col·laboració d****’organismes i funcion****àries i funcionaris p****úblics**

1. Les notàries i els notaris exigiran, per a autoritzar escriptures que documenten la transmissió de tot habitatge de protecció pública, que s’acredite per la persona transmitent la notificació a la conselleria competent en matèria d’habitatge de la decisió d’alienar, així com el venciment del termini establit per a l’exercici del dret de tanteig o la renúncia expressa i motivada de la Generalitat, si aquest no haguera vençut, circumstàncies que hauran de constar en les corresponents escriptures.

Així mateix, hauran de comunicar la transmissió realitzada a la conselleria competent en matèria d’habitatge en el termini de vint dies naturals des d’aquesta, mitjançant remissió de cópia simple de l’escriptura pública. Aquesta comunicació s’efectuarà de manera telemàtica a través del servei electrónic per a adquisicions preferents de la conselleria competent en matèria d’habitatge.

La comunicació prevista en el present apartat no eximeix, en cap cas, del compliment de l’obligació de notificar dels articles dos i tres d’aquest decret llei, ni tindrà la consideració de notificació a l’efecte de la inscripció de la transmissió en el Registre de la propietat.

2. Per a inscriure en el Registre de la propietat corresponent la transmissió de tot habitatge de protecció pública i els seus annexos, qualsevol que siga el seu règim de protecció, mentre aquest es mantinga, les registradores i els registradors exigiran que les escriptures complisquen els requisits previstos en l’apartat anterior i que s’acredite la notificació efectuada per la persona adquirent a la conselleria competent en matèria d’habitatge.

Així mateix, hauran de comunicar a la conselleria competent en matèria d’habitatge les inscripcions de transmissions referides a habitatges de protecció pública, en el termini de vint dies naturals des d’aquesta, mitjançant remissió de cópia de la inscripció. Aquesta comunicació s’efectuarà de manera telemàtica a través del servei electrónic per a adquisicions preferents de la conselleria competent en matèria d’habitatge.

3. La conselleria competent en matèria d’hisenda, a fi de facilitar el control de les transmissions subjectes als drets d’adquisició preferent, identificarà les transmissions referides a habitatges de protecció pública, qualsevol que en siga el règim de protecció, i comunicarà a la direcció general competent en matèria d’habitatge, amb periodicitat trimestral, els habitatges la transmissió dels quals li conste durant el període corresponent.

 

 

CAPÍTOL II  
 De l’exercici dels drets d’adquisició preferent a favor de tercera persona i la seua cessió

 

**Article 7. Exercici dels drets d****’adquisici****ó preferent a favor de tercera persona**

1. La Generalitat podrà exercir els drets d’adquisició preferent establits en els articles anteriors a favor d’un ens local o de qualsevol ens del sector públic institucional autonómic o local amb competències en matèria d’habitatge.

2. La Generalitat podrà, així mateix, exercir els drets a favor d’entitats sense ànim lucratiu que realitzen funcions d’inserció de col·lectius en situació de vulnerabilitat, a favor de persones que hagueren consolidat un dret subjectiu respecte a l’habitatge, i a favor de persones inscrites en el registre de demandants d’habitatge de protecció pública. En aquest últim cas, haurà de respectar-se l’ordre establit conforme als criteris d’adjudicació d’habitatges, i la persona a favor de la qual s’exercite el dret haurà d’acreditar el compliment dels requisits socioeconómics que estigueren establits. A l’efecte d’aquesta norma, s’entendrà que una persona té un dret subjectiu respecte d’un habitatge quan hi haja una situació possessória que satisfaça les seues necessitats vitals i que complisca la funció social de l’habitatge.

3. Quan s’exercisquen els drets d’adquisició preferent a favor de tercera persona, les despeses que genere la transmissió seran a compte d’aquesta, així com l’abonament del preu a la persona transmitent o qualsevol altra despesa anàloga derivada, directament o indirecta, de la transmissió. L’actuació de la Generalitat es limitarà a l’exercici fefaent del dret conforme al que s’estableix en la llei, i s’indicarà expressament que s’exerceix el dret a favor de tercera persona.

4. La tercera persona beneficiària se sotmetrà als criteris que establisca la Generalitat respecte de la destinació de l’habitatge i, en particular, al règim de qualificació permanent que, en tot cas, resulte d’aplicació per la seua mera adquisició.

5. El document públic en el qual es formalitze la transmissió de propietat resultant de l’exercici dels drets d’adquisició preferent a favor de tercer farà constar la qualificació permanent de l’habitatge i els seus annexos, si n’hi haguera, el règim de protecció corresponent, els drets de tanteig i retracte de la Generalitat, així com el règim de notificacions i comunicacions previst en la llei, i tot aixó haurà de reflectir-se en la respectiva inscripció registral.

 

**Article 8. Cessió dels drets d****’adquisici****ó preferent als municipis**

1. La Generalitat podrà cedir els drets d’adquisició preferent al municipi on es trobe l’habitatge objecte de tanteig o retracte, que podrà exercir-los directament o a través de qualsevol ens del sector públic institucional en què haguera delegat les competències en matèria d’habitatge.

2. La cessió dels citats drets es formalitzarà mitjançant la signatura d’un conveni en el qual es determinaran les condicions de la cessió i, especialment, les relatives a la destinació dels immobles i als criteris per a la seua adjudicació. En tot cas, la Generalitat es reservarà la preferència en l’exercici d’aquests drets. Sense perjudici de la seua publicació en el *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana*, quan així escaiga, la conselleria competent en matèria d’habitatge remetrà al deganat del Col·legi de Registradors de Comunitat Valenciana i al Col·legi Notarial de València el text dels convenis establits.

3. Si la Generalitat no comunicara al municipi cessionari, en el termini de deu dies naturals, l’exercici de la seua preferència, els drets d’adquisició preferent s’entendrien cedits al municipi amb què s’haguera subscrit el conveni, que podrà exercitar-los d’acord amb el procediment establit en la llei. No obstant aixó, si el municipi decidira no exercitar els esmentats drets, ho posaria en immediat coneixement de la conselleria competent en matèria d’habitatge, la qual podrà exercitar-los de manera subsidiària.

4. L’administració o entitat cessionària que exercite els drets d’adquisició preferent assumiràíntegrament les despeses que genere la transmissió, així com l’abonament del preu a la persona transmitent o qualsevol altra despesa anàloga derivada, directament o indirecta, de la transmissió.

5. Els habitatges i els seus annexos, adquirits pels municipis mitjançant l’exercici dels drets d’adquisició preferent cedits conforme a aquest article, es qualificaran d’habitatges protegits amb caràcter permanent per la seua mera adquisició, i quedaran incorporats al règim de protecció pública amb caràcter general i sense límit temporal, i subjectes als drets d’adquisició preferent a favor de la Generalitat. Aquestes circumstàncies es faran constar en el document públic en el qual es formalitze l’adquisició i en la seua inscripció registral en els termes previstos en l’article cinc.

6. La cessió dels drets d’adquisició preferent a favor dels municipis queda limitada al primer exercici de qualsevol dels citats drets en relació amb cada habitatge, sense perjudici que el seu segon o successiu exercici puga ser també objecte de cessió.

 

**Article 9. Col·laboració amb els ens locals en la gestió del parc públic d****’habitatge que s****’adquirisca en l****’exercici dels drets d****’adquisici****ó preferent**

1. La Generalitat podrà subscriure convenis amb els municipis, mancomunitats, entitats del sector públic i entitats privades sense ànim lucratiu, per a la cessió de l’ús temporal dels habitatges de la seua titularitat amb la finalitat de contribuir a una major eficàcia i proximitat en la gestió del parc públic d’habitatges.

2. Els convenis establiran els drets i obligacions de cadascuna de les parts, així com les condicions d’utilització dels habitatges cedits i, en particular, la destinació autoritzada que haja de donar-se a aquests, la qual haurà de facilitar, en tot cas, el gaudi d’habitatge per a famílies, persones i col·lectius amb escassos recursos económics o en situació de vulnerabilitat.

3. La conselleria competent en matèria d’habitatge facilitarà als municipis, mancomunitats, entitats de dret públic i sense ànim lucratiu que així ho sol·liciten la relació d’habitatges disponibles, a l’efecte que puguen sol·licitar la cessió del seu ús temporal.

 

 

TÍTOL II  
 Els drets d’adquisició preferent en transmissions singulars

 

CAPÍTOL I   
 Exercici dels drets d’adquisició preferent en transmissions singulars

 

**Article 10. Titularitat, competència i transmissions d’habitatges subjectes als drets d’adquisició preferent** ****[2]****

1. La Generalitat és titular dels drets de tanteig i retracte pel que fa a les transmissions d’habitatge següents:

a) Dret de tanteig i retracte en les transmissions d’habitatges i els annexos que hagen estat adquirits mitjançant dació en pagament de deute amb garantia hipotecària.

b) Dret de tanteig i retracte en les transmissions d’habitatges i els annexos que hagen estat adquirits en un procés judicial d’execució hipotecària o en un procediment de venda extrajudicial en seu notarial.

c) Dret de tanteig i retracte en les transmissions d’edificis la destinació principal dels quals siga la residencial, amb un mínim de quatre habitatges, quan es transmeta un percentatge igual o superior al 80 per cent de l’edifici i encara que aquesta operació es realitze mitjançant la venda d’accions o participacions socials de mercantils l’objecte social de les quals estiga vinculat a l’activitat immobiliària. ****[3]****

d) Dret de tanteig i retracte en les transmissions referides a deu o més habitatges i els seus annexos, i encara que aquesta operació es realitze mitjançant la venda d’accions o participacions socials de mercantils l’objecte social de les quals estiga vinculat amb l’activitat immobiliària.

Aquests drets de tanteig i retracte pot exercir-los la conselleria amb competències en matèria d’habitatge, la qual pot fer-ho per ella mateixa o a través del seu ens instrumental, actualment l’Entitat Valenciana d’Habitatge i Sól, de conformitat amb les disposicions d’aquest títol. ****[4]****

2. S’exclou l’exercici dels drets esmentats en cas de concurrència amb altres drets d’adquisició preferent de caràcter legal quan aquests siguen exercits per altres administracions o persones a favor de les quals estigueren establits. Si aquestes administracions o persones decideixen no exercitar el seu dret en el termini legalment establit per a aixó, la Generalitat podrà optar per l’exercici del propi en el termini de seixanta dies a comptar a partir d’aquell en què finalitze el termini del dret legal concurrent.

3. Com a requisit essencial per a la procedència dels drets esmentats, els habitatges sobre els quals es podran exercitar els drets de tanteig i retracte hauran d’estar situats en els municipis inclosos en les àrees de necessitat d’habitatge o, si escau, en les seues àrees d’influència.

4. Aquest dret d’adquisició preferent afecta la primera i posteriors transmissions dels habitatges i edificis previstos en l’apartat primer mentre els municipis on se situen continuen inclosos en les àrees de necessitat d’habitatge declarades per la Generalitat, o en les seues àrees d’influència si han sigut declarades, o en les àrees de necessitat d’habitatge declarades pels municipis.

5. Els drets d’adquisició preferent recollits en aquest article s’exercitaran conforme a les previsions del present títol i, en el no previst, els serà aplicable el que es disposa per a l’exercici dels drets de tanteig i retracte d’habitatges de protecció pública en la mesura en què aquesta regulació resulte compatible. En particular, resultarà d’aplicació el que es disposa en els articles cinc i sis d’aquest decret llei. Així mateix, els drets d’adquisició preferent prevists en aquest article podran ser cedits a favor de tercera persona en els mateixos termes i amb el mateix règim que el previst en els articles set, vuit i nou del present decret llei. ****[5]****

 

**Article 11. Procediment per a l****’exercici dels drets de tanteig en transmissions singulars**

1. La decisió de transmetre tot habitatge o edifici inclosos en qualsevol dels supósits subjectes a tanteig conforme al que es disposa en l’article precedent, i situats en els municipis inclosos en les àrees de necessitat d’habitatge o en les seues àrees d’influència declarades, haurà de ser notificada per part de la persona titular transmitent a la conselleria competent en matèria d’habitatge. La notificació comprendrà el contingut previst en l’article dos d’aquest decret llei i haurà d’acompanyar-se de la corresponent documentació acreditativa.

2. Notificada la decisió de transmetre, la Generalitat podrà exercir el dret de tanteig d’acord amb el procediment previst en l’article dos d’aquesta llei.

3. Quan s’exercisca el dret de tanteig previst en aquest article, el preu d’adquisició serà el que s’haguera fixat per a la transmissió objecte de tanteig.

 

**Article 12. Procediment per a l****’exercici dels drets de retracte en transmissions singulars**

1. Les persones adquirents de tot habitatge o edifici inclosos en qualsevol dels supósits subjectes a retracte conforme al que es disposa en l’article deu, i situats en els municipis inclosos en les àrees de necessitat d’habitatge o en les seues àrees d’influència declarades, hauran de notificar la transmissió efectuada a la conselleria competent en matèria d’habitatge, per qualsevol mitjà que permeta tindre’n constància de la recepció en el termini de quinze dies naturals a comptar des d’aquesta. La notificació comprendrà el contingut previst en l’article tres d’aquest decret llei i haurà d’acompanyar una cópia del document en què s’haguera formalitzat.

2. Notificada la transmissió efectuada, la Generalitat podrà exercir el dret de retracte en els supósits i d’acord amb el procediment previst en l’article tres d’aquesta llei.

3. Quan s’exercisca el dret de retracte previst en aquest article, el preu d’adquisició serà el que s’haguera fixat en la transmissió objecte de retracte.

 

 

CAPÍTOL II  
 Municipis subjectes als drets d’adquisició preferent en transmissions singulars

 

**Article 13. Municipis subjectes als drets d****’adquisici****ó preferent**

1. A fi d’establir les àrees de necessitat d’habitatge, la Generalitat, a través de la conselleria competent en matèria d’habitatge, elaborarà i aprovarà un Catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge que podrà comprendre totes aquelles àrees en les quals l’accés a l’habitatge resulte afectat negativament per un fenomen social, económic, demogràfic, geogràfic, climatológic o de salut pública.

2. Tindran la consideració de municipis subjectes als drets d’adquisició preferent en transmissions singulars aquells que se situen en les àrees de necessitat d’habitatge que hagueren sigut declarades i incloses en el catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge, així com aquells municipis que se situen en les seues àrees d’influència i es facen constar en el referit catàleg.

3. Els municipis podran delimitar les àrees de necessitat d’habitatge del seu àmbit territorial per a la seua inclusió en el catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge. La referida delimitació inclourà tot o part del municipi i requerirà l’elaboració d’un informe tècnic de necessitat, que justificarà l’afectació negativa de l’accés a l’habitatge conforme a qualsevol dels fenómens previstos en l’apartat anterior i la delimitació territorial de les àrees incloses.

Les àrees de necessitat d’habitatge delimitades en l’informe tècnic hauran de ser aprovades per acord del ple, amb el vot favorable de la majoria absoluta dels membres de la corporació.

Una vegada adoptat l’acord anterior, es remetrà a la conselleria competent en matèria d’habitatge, que comprovarà, amb caràcter previ a la seua inclusió en el catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge, que l’informe tècnic s’ajusta als anteriors paràmetres.

 

**Article 14. Actualització i publicitat de les àrees de necessitat d****’habitatge**

1. El catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge s’actualitzarà quan es revisen els paràmetres d’afectació negativa de l’accés a l’habitatge prèviament considerats, i s’aproven les noves àrees de necessitat d’habitatge conforme als paràmetres revisats, o quan s’aprove la inclusió d’una nova àrea de necessitat d’habitatge declarada per un municipi.

2. La disposició reglamentària que aprove les àrees de necessitat d’habitatge declarades per la Generalitat o aprove la inclusió d’una nova àrea de necessitat d’habitatge declarat per un municipi, serà publicada en el *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana* i serà aplicable durant un període de deu anys des de la publicació.

 

**Article 15. Comunicació de les àrees de necessitat d****’habitatge**

1. Sense perjudici de la seua publicació en el *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana*, la conselleria competent en matèria d’habitatge comunicarà al deganat del Col·legi de Registradors de Comunitat Valenciana i al Col·legi Notarial de València, les àrees de necessitat d’habitatge recollides en el catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge a les quals resultarà d’aplicació els drets de tanteig i retracte continguts en aquest títol i altres previsions d’aquesta llei, així com qualsevol actualització d’aquestes.

2. Així mateix, la conselleria competent en matèria d’habitatge comunicarà als municipis inclosos en el referit catàleg la seua afecció com a àrees de necessitat d’habitatge per a l’exercici dels drets de tanteig i retracte, a l’efecte que puguen sol·licitar que els drets d’adquisició preferent que pogueren correspondre a la Generalitat s’exerciten a favor seu o els siguen cedits mitjançant l’establiment del conveni corresponent.

 

 

CAPÍTOL III  
 Adjudicació d’habitatges adquirits mitjançant l’exercici dels drets   
 d’adquisició preferent en transmissions singulars

 

**Article 16. Destinació i adjudicació dels habitatges adquirits**

1. Els habitatges o edificis adquirits en virtut de l’exercici dels drets d’adquisició preferent regulats en aquest títol seran destinats a persones en situació de vulnerabilitat, o que tinguen els requisits socioeconómics establits a cada moment per a l’accés als habitatges de protecció pública. Si estigueren arrendades amb termini de duració determinada, el destí s’iniciarà en el moment en què s’extingisca el contracte d’arrendament i els seus arrendataris hagueren cessat en la possessió de l’habitatge adquirit per la Generalitat. En virtut del que es disposa en l’article 25 apartat 7 de la Llei d’Arrendaments Urbans, l’arrendatari no tindrà dret de tanteig i retracte quan la Conselleria en matèria d’habitatge exercisca aquests drets d’adquisició preferent sobre la totalitat de l’immoble. ****[6]****

2. L’adjudicació dels habitatges per part de la Generalitat es realitzarà conformement als criteris d’adjudicació d’habitatges públics que es troben vigents a cada moment i, especialment, respecte a l’ordre de prelació que resulte, excepte en els casos d’adjudicacions d’habitatges o edificis destinats a situacions d’emergència en l’àmbit de l’habitatge o en els casos d’adjudicació als anteriors titulars de la propietat, o persones que hagueren consolidat un dret subjectiu respecte dels habitatges sobre les quals s’ha exercit el dret de tanteig o retracte.

3. Si s’exercira el dret de tanteig o retracte a favor de tercera persona, la persona beneficiària se sotmetria als criteris que establisca la Generalitat respecte de la destinació de l’habitatge i, en particular, al règim de qualificació permanent que, en tot cas, resulta d’aplicació per la seua mera adquisició conforme a l’article cinc i l’article set d’aquest decret llei.

4. L’ús temporal d’aquests habitatges o edificis podrà cedir-se als ens locals, entitats del sector públic amb competències en matèria d’habitatge o associacions sense ànim lucratiu que realitzen funcions de reinserció de col·lectius en situació de vulnerabilitat per a la gestió del seu ús, manteniment i adjudicació, i l’administració o entitat cessionària, en tot cas, haurà de respectar la destinació i els criteris d’adjudicació específics que establisca la Generalitat.

 

**Article 17. Qualificació permanent dels habitatges adquirits**

Els habitatges adquirits mitjançant l’exercici dels drets d’adquisició preferent previstos en aquest títol es qualificaran d’habitatges protegits amb caràcter permanent per la seua mera adquisició, de conformitat amb el que es disposa en l’article cinc d’aquest decret llei, el contingut de la qual és d’aplicació en tota la seua extensió.

 

 

DISPOSICIONS ADDICIONALS

 

**Primera. Modificació de la Llei 8/2004, de 20 d****’octubre, de l****’habitatge de la Comunitat Valenciana.**

Es modifica la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de l’habitatge de la Comunitat Valenciana, en els termes següents:

1. S’afig un apartat 3 a l’article 46 amb la redacció següent:

«3. La qualificació permanent suposa la incorporació al règim de protecció pública de tota edificació, habitatge o sól residencial adquirit per la Generalitat, amb caràcter general i sense límit temporal. Aquesta qualificació es realitzarà automàticament en els casos expressament previstos en la llei o mitjançant acte administratiu exprés en la resta de supósits.

La protecció arribarà als elements i supósits recollits en l’article 45 d’aquesta llei i concretarà el règim d’ús, les formes d’accés, limitacions i altres condicions que siguen d’aplicació, les quals es determinaran per disposició reglamentària.

La referida qualificació podrà acordar-se encara que aixó supose un canvi del règim de protecció vigent al temps de l’adquisició».

2. S’afig un apartat 20 a l’article 68 amb la redacció següent:

«20. Transmetre o adquirir un habitatge o edifici subjectes als drets d’adquisició preferent sense notificació a la conselleria competent en matèria d’habitatge, així com transmetre’l sense autorització, transmetre’l després d’haver caducat els efectes deslliuradors de la notificació de la transmissió realitzada o transmetre’l en condicions diferents de les autoritzades».

3. S’afig un apartat 21 a l’article 68 amb la redacció següent:

«21. L’incompliment del deure de col·laboració en l’exercici dels drets d’adquisició preferent, negant injustificadament l’accés a l’immoble o el lliurament de la informació o documentació requerides, així com tota acció que impedisca o obstaculitze l’exercici de tals drets».

4. Es dona contingut al punt 12 de l’article 69 amb la redacció següent:

«12. L’incompliment per part dels organismes i funcionàries i funcionaris públics de les obligacions contingudes en el procediment d’adquisició preferent, determinarà la imposició de les sancions escaients d’acord amb el règim disciplinari que els resulte d’aplicació».

 

**Segona. Modificació de la Llei 2/2017, de 3 de febrer, per la funció social de l****’habitatge de la Comunitat Valenciana.**

Es modifica l’apartat 1 de l’article 24 de la Llei 2/2017, de 3 de febrer, per la funció social de l’habitatge de la Comunitat Valenciana, que queda redactat en els termes següents:

«1. La conselleria competent en matèria d’habitatge establirà un sistema voluntari d’obtenció o d’oferta d’habitatges privats per a la seua posada en lloguer, en el qual s’inclouran necessàriament els inscrits en el registre d’habitatges deshabitats i els adquirits a conseqüència de l’exercici dels drets de tanteig i retracte que no estiguen destinats a altres finalitats socials o d’aquelles altres accions dirigides a garantir l’ús social de l’habitatge previstes per aquesta llei».

 

**Tercera. Servei electrónic per a adquisicions preferents**

A l’efecte de les comunicacions i notificacions d’organismes i funcionàries i funcionaris públics previstes en aquest decret llei, s’habilitarà un servei electrónic per a adquisicions preferents que dependrà de la conselleria competent en matèria d’habitatge. El servei electrónic per a adquisicions preferents s’habilitarà en el termini de tres mesos des de l’entrada en vigor d’aquest decret llei.

 

 

DISPOSICIONS TRANSITÒRIES

 

**Primera. Aplicació de l****’exercici dels drets d****’adquisici****ó preferent en transmissions singulars.**

Els drets de tanteig i retracte en transmissions singulars resultaran d’aplicació a les transmissions subjectes que es realitzen des de l’entrada en vigor d’aquesta norma, respecte d’habitatges i edificis situats en les àrees de necessitat d’habitatge que hagueren sigut adquirits després de l’entrada en vigor de la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de l’habitatge de la Comunitat Valenciana.

 

**Segona. Règim transitori dels drets d’adquisició preferent regulats en aquest decret llei******[7]****

1. Els drets d’adquisició preferent regulats en el títol primer, després de l’entrada en vigor d’aquest decret llei, s’aplicaran directament i íntegrament a les segones i successives transmissions d’habitatges de protecció pública de promoció privada, la data de qualificació definitiva els quals siga posterior a l’entrada en vigor de la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de l’habitatge de la Comunitat Valenciana.

En el cas dels habitatges de protecció pública de promoció pública, els drets d’adquisició preferent regulats en el títol primer, després de l’entrada en vigor d’aquest decret llei, s’aplicaran directament i íntegrament a les segones i successives transmissions d’habitatges, durant tot el període de vigència del règim de protecció que corresponga i encara que la seua cèdula de qualificació definitiva siga anterior a l’entrada en vigor de la Llei 8/2004, quan el règim esmentat, legal o contractual, establisca els drets d’adquisició preferent a favor de l’administració.

2. Els procediments d’adquisició preferent iniciats a l’empara de la Llei 8/2004, que no hagen finalitzat, continuaran la seua tramitació conforme a les disposicions d’aquest decret llei, incloses les disposicions relatives a la qualificació permanent dels habitatges adquirits mitjançant l’exercici dels dits drets.

3. Els procediments d’adquisició preferent iniciats i conclosos a l’empara de la Llei 8/2004, en cas d’impugnació de la fermesa d’aquests actes jurídics, es regiran pel règim legal que va resultar d’aplicació en aquest procediment, sense perjudici de l’aplicació complementària de la regulació continguda en aquest decret llei, en alló que no siga contrària al règim legal esmentat.

4. Des de l’entrada en vigor d’aquesta norma, qualsevol referència realitzada per una disposició normativa al que es disposa en els articles 50, 51, 52 i 53 de la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de l’habitatge de la Comunitat Valenciana, s’entendrà realitzada al que es disposa en aquest decret llei.

 

**Tercera. Notificacions i comunicacions d****’organismes i funcion****àries i funcionaris p****úblics**

En tant no estiga habilitat el servei electrónic per a adquisicions preferents, els organismes i funcionàries i funcionaris públics obligats a realitzar comunicacions o notificacions a la conselleria competent en matèria d’habitatge en relació amb els drets d’adquisició preferent, dirigiran les seues comunicacions o notificacions a la direcció territorial competent en matèria d’habitatge que corresponga, atesa la ubicació de l’habitatge o edifici objecte de transmissió.

 

**Quarta. Municipis inclosos en les àrees de necessitat d****’habitatge**

1. En el termini de sis mesos des de l’entrada en vigor d’aquest decret llei, la conselleria competent en matèria d’habitatge aprovarà el catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge que comprendrà les àrees de necessitat d’habitatge declarades per la Generalitat i, si escau, les seues àrees d’influència, així com les àrees de necessitat que hagueren sigut declarades pels municipis, amb comprovació prèvia que l’informe tècnic municipal s’ajusta als requisits previstos en aquest decret llei.

2. En tant no s’aprove l’esmentat catàleg d’àrees de necessitat d’habitatge, a l’efecte de l’exercici dels drets d’adquisició preferent en transmissions singulars, els municipis inclosos en les àrees de necessitat d’habitatge són els que figuren en la Resolució de 15 d’abril de 2019, de la Presidència de la Generalitat, sobre l’assignació de la línia específica del fons de cooperació municipal per a la lluita contra el despoblament dels municipis de la Comunitat Valenciana, i en l’informe de necessitat d’habitatge a la Comunitat Valenciana de 2020, realitzat per l’Observatori de l’Hàbitat i la Segregació Urbana, que figuren com a annex I i annex II, respectivament.

 

 

DISPOSICIÓ DEROGATÒRIA

 

**Única. Derogació normativa**

Queden derogades les següents disposicions:

a) Els articles 50, 51, 52 i 53 de la Llei 8/2004, de 20 d’octubre, de l’habitatge de la Comunitat Valenciana.

b) La disposició transitória segona del Decret 75/2007, de 18 de maig, del Consell, pel qual s’aprova el Reglament de protecció pública a l’habitatge.

 

 

DISPOSICIONS FINALS

 

**Primera. Desenvolupament reglamentari**

Es faculta el Consell per a desenvolupar i executar aquest decret llei.

 

**Segona. Entrada en vigor**

Aquest decret llei entrarà en vigor l’endemà de la publicació en el *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana*.

 

 

València, 5 de juny de 2020

 

El president de la Generalitat,

XIMO PUIG I FERRER

 

El vicepresident segon i

conseller d’Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica

RUBÉN MARTÍNEZ DALMAU 

 

 

 

---

****[1]****L’article 3.7 es modifica per l’article 80 de la [**Llei 7/2021, de 29 de desembre**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2021/12/29/7/), de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat 2022 (DOGV núm. 9246 de 30.12.2021).

****[2]****L’article 10 es modifica per l’article 78 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/), de la Generalitat, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat 2021 (DOGV núm. 8987 de 31.12.2020).

****[3]****La lletra *c* de l’apartat 1 de l’article 10 es modifica per l’article 87 de la [**Llei 8/2022, de 29 de desembre**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2022/12/29/8/), de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat (DOGV núm. 9501 de 30.12.2022).

****[4]****L’apartat 1 de l’article 10 es modifica per l’article 80 de la [**Llei 7/2021, de 29 de desembre**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2021/12/29/7/).

****[5]****L’apartat 5 de l’article 10 es modifica per l’article 14 del [**Decret llei 1/2022, de 22 d'abril**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/dl/2022/04/22/1/), del Consell, de mesures urgents en resposta a l'emergència energètica i económica originada a la Comunitat Valenciana per la guerra a Ucraïna (DOGV núm. 9323 de 22.04.2022).

****[6]****L’apartat 1 de l’article 16 es modifica per l’article 14 del [**Decret llei 1/2022, de 22 d'abril**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/dl/2022/04/22/1/).

****[7]****La disposició transitória segona es modifica per l’article 78 de la [**Llei 3/2020, de 30 de desembre**](https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2020/12/30/3/).


Còpia Permalink ELI