Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6522, del 17-05-2011 (2011/5041)

Notificació de la sentència dictada en el judici de divorci número 658/2010.
----------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6522

Data del DOGV
:   17-05-2011

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2011/5041


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 7 de Castelló de la Plana

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el judici de divorci número 658/2010. [2011/5041]  
Assumpte civil 000658/2010  
Pedro Moya Donate, secretari del Jutjat de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana.   
En el judici a què es fa referència s'ha dictat la resolució el text de la qual, literalment, és com segueix:  
«Sentència número 000281/2011  
Castelló de la Plana, 19 d'abril de 2011  
José Luis Conde-Pumpido García, magistrat jutge de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana, he conegut les presents actuacions de judici de divorci número 658/2010 promogudes a instàncies de Vasilica Berzescu, representada per la procuradora la senyora Alfaro Martínez i defesa pel lletrat el senyor Canós Martí, contra Ion Daniel Berzescu, en rebel·lia, en les quals ha sigut part el Ministeri Fiscal.   
  
Antecedents de fet  
  
Primer. La procuradora la senyora Alfaro Martínez, en la representació que té acreditada de Vasilica Berzescu, va promoure demanda de divorci contra Ion Daniel Berzescu en la qual, després de l'al·legació dels fets i fonaments de dret que va estimar aplicables, va concloure amb la petició que es dictara sentència que declarara que pertocava el divorci dels litigants, amb l'adopció de les mesures que s'hi exposaven i que es consideren reproduïdes. La demanda es fonamentava en els fets següents:  
1. Els litigants van contraure matrimoni el 2 de desembre de 2000, i van tindre 3 fills, tots ells menors d'edat.   
2. Al març de 2009, el demandat, de caràcter violent, va abandonar el domicili conjugal després d'una discussió en què va agredir la seua esposa, sense que des d'aleshores no haja contactat amb aquesta ni amb els fills, dels quals s'ha despreocupat totalment.   
3. L'esposa percep 630 euros de prestació per desocupació, i el marit uns 1.230 euros mensuals pel mateix concepte.   
  
Segon. Admesa a tràmit la demanda, es va citar a termini de forma legal la part demandada, que no va comparéixer, per la qual cosa va ser declarada en rebel·lia.   
El Ministeri Fiscal va contestar sol·licitant que es dictara sentència d'acord amb el resultat de la prova que es practicara.   
  
Tercer. Citades les parts a la vista, aquesta es va celebrar el dia 18 d'abril de 2011, en què va comparéixer la part actora, que es va ratificar en la seua demanda, i el Ministeri Fiscal, en la persona d'Isael Pla Martorell, que es va ratificar en la seua contestació. El demandat no va comparéixer. Rebut el plet a prova, es van practicar les admeses i declarades pertinents que, per la part actora, van consistir en interrogatori del demandat i documental (considerar reproduïda la que es troba en poder d'actuacions, consulta telemàtica en TGSS i INEM, i una altra que va aportar a l'acte); pel Ministeri Fiscal es va proposar documental (per reproduïda) i interrogatori d'ambdues parts.   
  
Quart. Atés que no es va poder practicar a l'acte tota la prova proposada i admesa, es va obrir el període probatori previst en la llei, i una vegada practicada la prova que faltava, i després d'haver evacuat la demandant i el Ministeri Fiscal les seues respectives conclusions finals, les actuacions van restar concluses.   
  
Cinqué. En aquest procediment han de declarar-se com a fets provats els que es relaten a continuació.   
1. Ion Daniel Berzescu i Vasilica Matei, ambdós de nacionalitat romanesa, van contraure matrimoni a Otelu Rosu, districte de Caras-Severin (Romania), el dia 2 de desembre de 2000.   
(Fet acreditat mitjançant el certificat de matrimoni que acompanya la demanda).   
2. L'esmentat matrimoni va tindre tres fills: [?] (12 d'octubre de 2000), [?] (12 de gener de 2002) i [?] (22 de juny de 2003).   
(Fet acreditat mitjançant els certificats de naixement dels fills que acompanyen la demanda).   
3. Davant del Jutjat de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana es va tramitar el procediment de mesures provisionals número 719/2010, en què es va dictar la interlocutòria de data 29 de setembre de 2010, i es va disposar l'adopció de les següents mesures provisionals pel que fa al matrimoni de Ion Daniel Berzescu i Vasilica Berzescu:  
1. Els cònjuges podran viure separats, i cessa la presumpció de convivència conjugal.   
2. Resten revocats els consentiments i poders que qualsevol dels cònjuges haja atorgat a l'altre.   
3. Llevat de pacte en contra, cessa la possibilitat de vincular béns privatius de l'altre cònjuge en l'exercici de la potestat domèstica.   
4. S'atribueix a l'esposa la guarda i custòdia i l'exercici exclusiu de la pàtria potestat pel que fa als 3 fills menors comuns, [?], [?] i [?].   
  
5. El pare pagarà, en concepte de pensió d'aliments per als seus fills, la suma de 540 euros mensuals (180 euros per a cada fill), que ingressarà dins dels cinc primers dies de cada mes en el compte bancari que designe la mare, i que s'actualitzarà anualment d'acord amb les variacions de l'índex de preus de consum.   
6. Ambdós progenitors pagaran a mitges les despeses extraordinàries necessàries que generen els menors.   
7. En garantia del pagament de la pensió d'aliments, es disposa la retenció de 540 euros mensuals de la prestació per desocupació que percep el senyor Berzescu, i s'oficiarà a aquest efecte a l'Institut Nacional d'Ocupació.   
Aquestes mesures romandran sense efecte, en tot cas, quan siguen substituïdes per la de la sentència definitiva, o quan es pose fi al procediment de qualsevol altra manera, excepte la revocació de poders, que és definitiva.   
(Fet acreditat mitjançant el testimoni de la interlocutòria de 29 de setembre de 2010 que es troba en poder de les actuacions).   
4. La convivència conjugal es va trencar al març de 2009 després d'una discussió en què el marit va agredir l'esposa. L'espòs va abandonar el domicili conjugal i, des d'aqueix moment, el pare va desatendre totalment els seus fills, tant a nivell afectiu com material.   
(Fet provat mitjançant el testimoni d'ambdues parts, inclòs el del marit respecte del qual s'aplica el reconeixement tàcit dels fets de la demanda pel fet de no haver comparegut per a ser interrogat).   
5. El senyor Berzescu, que en el moment de dictar-se la interlocutòria de mesures provisionals percebia una prestació per desocupació de 1.230 euros nets mensuals, en l'actualitat ja no percep cap prestació ni està afiliat a cap règim de la Seguretat Social, i es desconeix si té algun tipus d'ingrés.   
(Fet provat mitjançant la documental que es troba en poder d'actuacions).   
6. La senyora Berzescu té com a únic ingrés en l'actualitat els 426 euros d'un subsidi de desocupació, i ha de pagar els 220 euros mensuals de l'arrendament de l'habitatge en què resideix amb els seus tres fills.   
  
(Fet provat mitjançant la documental que consta en actuacions i l'interrogatori de la demandant en les mesures provisionals).   
7. Els fills estan escolaritzats a col·legis públics, amb beques, sense que tinguen despeses especials més enllà de les normals en xiquets de les seues edats.   
(Fet provat mitjançant l'interrogatori de la demandant en les mesures provisionals).   
  
Fonaments de dret  
Primer. És doctrina jurisprudencial consolidada la que entén que la declaració de rebel·lia del demandat ha de ser entesa pròpiament, no com una violació d'aquest a allò que s'ha pretés per l'actor, ans al contrari, com a vertadera oposició a allò que s'ha sustentat en l'escrit de demanda, subsistint per tant per a l'actor la càrrega de la prova dels fets constitutius de la seua pretensió, per aplicació de la norma de l'article 1214 del Codi Civil, únic precepte legal que regula en el nostre dret la distribució de la càrrega de la prova en el procés. La compareixença del demandat, comparegut de forma deguda en el procés que contra ell es dirigeix, és estrictament una càrrega en sentit tecnicoprocessal, i no un autèntic deure jurídic la infracció del qual comporte una sanció per l'ordenament, ja que pel fet de no observar el demandat la càrrega de la compareixença i ser declarat en rebel·lia, els únics efectes que d'això deriva la llei es concreten en la pèrdua de la possibilitat d'actuar activament en el procés fins que no enerve la situació esmentada, juntament amb els altres efectes que la llei deriva, especialment amb vista als actes de comunicació. Així ho disposa expressament l'article 492.2 de la Llei d'Enjudiciament Civil en establir que "la declaració de rebel·lia no serà considerada com a violació ni com a admissió tàcita dels fets de la demanda, excepte els casos en què la llei expressament diga el contrari". Les consideracions anteriors són especialment aplicables als procediments matrimonials, quan en aquests es ventilen pretensions relatives a matèries d'ordre públic indisponibles per les parts, pel fet d'afectar l'estat civil. Per això, i pel que fa tant a les causes de divorci com a les mesures que han d'adoptar-se en relació amb la filla menor d'edat dels litigants, la part actora no queda eximida de la càrrega de la prova dels fets que basa les seues pretensions.   
  
  
Segon. L'article 107 del Codi Civil, en la redacció que en fa la Llei Orgànica 11/2003, de 29 de setembre, en el número 2, estableix, amb caràcter general, que la separació i el divorci es regiran per la llei nacional comuna dels cònjuges en el moment de presentació de la demanda. Atés que ambdós cònjuges són de nacionalitat romanesa, resulta aplicable la seua llei nacional comuna, la romanesa, per la qual cosa cal acudir als següents preceptes del Codi de Família. L'article 37 disposa: "el matrimoni es pot dissoldre mitjançant divorci". L'article 38, primer paràgraf: "el tribunal no podrà dissoldre el matrimoni mitjançant divorci més que en el cas en què per motius fundats les relacions entre els cònjuges estiguen greument danyades i la continuïtat del matrimoni ja no siga possible".   
Atés que ha quedat provat que els cònjuges porten ja separats ininterrompudament durant dos anys, sense voluntat de reprendre la relació, resulta evident que no és possible la continuïtat del matrimoni, per la qual cosa cal decretar el divorci.   
  
Tercer. En el que concerneix a les mesures que, de conformitat a l'article 91 del Codi Civil, hagen de regir després del divorci, pertoca disposar el següent a l'empara de la normativa del Codi de Família romanés.   
1. Quant a la custòdia dels fills menors, de 10, 9 i 7 anys d'edat a dia de hui, i de conformitat amb l'article 42 del Codi de Família, pertoca atribuir-la a la mare, per ser ella qui ha restat al càrrec dels fills des de la ruptura de la convivència, sense que consten les circumstàncies personals del pare i la seua capacitat per a fer-se càrrec de l'atenció dels fills esmentats, dels quals s'ha desentés completament des que va cessar la convivència familiar. De la mateixa manera, el total abandonament que el pare ha fet respecte dels seus fills, amb els quals no contacta ni va a veure ni contribueix al seu sosteniment material (tretes les quantitats que se li van embargar de la seua prestació de desocupació fins que va deixar de percebre-la), pertoca atribuir a la mare l'exercici exclusiu de la pàtria potestat, la qual cosa serà més beneficiós per als fills en no necessitar la mare l'obtenció d'autorització o col·laboració del pare per a qualsevol gestió relativa als fills quan el pare ha sigut impossible de localitzar.   
2. L'article 43 del Codi de Família disposa que "el pare divorciat, a què no se li haja atorgat la custòdia del fill, conservarà el dret a mantindre relacions personals amb aquest". La part actora no va sol·licitar l'establiment de cap règim de visites, i el pare tampoc l'ha reclamat, la qual cosa, unit que el pare no ha visitat mai els fills des que se'n va anar de casa, ni tampoc els ha cridat per a interessar-se per ells, no es procedent fixar cap règim de visites.  
3. Quant a la pensió d'aliments, que en la interlocutòria de mesures provisionals es va fixar en 540 euros mensuals (180 per a cada fill) atesos els ingressos que llavors tenia el pare d'uns 1.200 euros de prestació per desocupació, en l'actualitat es desconeix quins ingressos puga tindre el pare, en haver-se extingit aqueixa prestació que percebia. No obstant això, com la quantia que es va fixar ja era de per si mínima, i pel fet de tractar-se de pensions per a fills menors, cal atendre a la satisfacció de les seues necessitats vitals més bàsiques (allò que es denomina com "mínim vital") es considera adequat, en interés dels menors, mantindre la quantia de la pensió. Així ho assenyala la sentència de l'Audiència Provincial de Castelló, Secció 2a, de 5 de maig de 2006: "a l'efecte de la fixació d'aliments, el que l'article 146 del Codi Civil té en compte no és simplement el cabal de béns que puga disposar l'alimentant, sinó també la necessitat de l'alimentista, posada en relació amb el patrimoni de qui haja de donar-los, l'apreciació de proporcionalitat del qual ve atribuïda al prudent arbitri del tribunal sentenciador d'instància (sentències del TS de 6 de febrer de 1942, 24 de febrer de 1965, 8 de març de 1961, 20 de abril de 1967, 2 de desembre de 1970, 9 de juny de 1971 i 16 de novembre de 1978), relació de proporcionalitat que en tot cas queda difuminada al marge de cobertura de les necessitats (alimentació, vestits, educació, oci, etc., en allò que són elements integrants del concepte jurídic d'aliments) de l'alimentista integrants del denominat 'mínim vital' o mínim imprescindible per al desenvolupament de l'existència dels menors en condicions de suficiència i dignitat, a l'efecte de garantir, almenys, i en la mesura que siga possible, un mínim desenvolupament físic, intel·lectual i emocional a què han de coadjuvar els seus progenitors per raó de les obligacions assumides per aquests per la seua condició de tal (SAP d'Alacant, Secció 4a, de 17.03.2000)".   
  
4. Finalment, l'esposa va sol·licitar la recuperació del seu cognom de fadrina, cosa que resulta procedent a l'empara de l'article 40 del Codi Civil romanés, pel fet de no haver existit un acord perquè el conserve després del divorci.   
  
Quart. En haver-se celebrat el matrimoni entre estrangers davant de l'autoritat d'un altre estat, no pertoca comunicar d'ofici la sentència al registre civil, sinó que hauran de ser les parts les que sol·liciten el seu reconeixement davant de l'autoritat competent de l'estat de celebració.   
  
Cinqué. L'especial naturalesa de les pretensions sol·licitades en aquest plet fa que no s'estime procedent condemnar a cap dels litigants al pagament de les costes.   
  
Vistos els preceptes legals esmentats i altres aplicables de manera general i pertinent.   
  
Dispositiva  
Estime la demanda formulada per la procuradora la senyora Alfaro Martínez, en nom i representació de Vasilica Berzescu, contra Ion Daniel Berzescu, i dispose el divorci dels expressats litigants, amb tots els efectes legals, amb l'adopció de les mesures següents:  
  
1. S'atribueix a l'esposa la guarda i custòdia dels fills menors del matrimoni, i també l'exercici exclusiu de la pàtria potestat.   
2. El pare pagarà, en concepte de pensió d'aliments per als seus fills, la suma de 540 euros mensuals (180 per cada fill), que ingressarà dins dels cinc primers dies de cada mes en el compte bancari que designe la mare, i que s'actualitzarà anualment d'acord amb les variacions de l'índex de preus de consum.   
4. Les despeses extraordinàries necessàries que generen els fills les sufragaran ambdós progenitors al 50%.   
5. L'esposa recuperarà el seu cognom de fadrina, Matei.   
Tot això sense realitzar exprés pronunciament condemnatori a costes.   
Notifiqueu aquesta resolució a les parts i feu-los saber que contra aquesta resolució es pot interposar un recurs d'apel·lació dins del termini de cinc dies, que no suspendrà l'eficàcia de les mesures que s'han disposat.   
De conformitat amb la disposició addicional quinzena de la Llei Orgànica del Poder Judicial, introduïda per l'article 1.19 de la Llei Orgànica 1/2009, de 3 de novembre, per a la interposició del recurs d'apel·lació la part recurrent haurà de constituir un dipòsit de 50 euros que consignarà en el compte de consignacions d'aquest Jutjat, sense que puga admetre's a tràmit el recurs si el dipòsit no està constituït.   
  
Per a notificació al demandat rebel, en parador ignorat, publiqueu edictes al tauler d'anuncis d'aquest Jutjat i en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.   
Aquesta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme.   
El jutge».   
  
Publicació. La sentència anterior l'ha llegida i publicada el jutge que l'ha dictat, mentre estava constituït en audiència pública, el mateix dia del seu pronunciament, davant del secretari judicial. En done fe.   
Atés que es desconeix el domicili o residència actuals de la part demandada, el 19 d'abril de 2011, el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha ordenat la publicació d'aquest edicte en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana per a portar a efecte la diligència de notificació de sentència a Ion Daniel Berzescu.   
  
Castelló de la Plana, 19 d'abril de 2011.- El secretari judicial: Pedro Moya Donate.