Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9287, del 28-02-2022 (2022/1625)

RESOLUCIÓ de 25 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual es publica la Resolució de 22 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual s'acorden mesures en matèria de salut pública respecte de l'accés a establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana a conseqüència de la situació de crisi sanitària ocasionada per la covid-19.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9287

Data del DOGV
:   28-02-2022

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2022/1625


Organisme emissor
:   Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 25 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual es publica la Resolució de 22 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual s'acorden mesures en matèria de salut pública respecte de l'accés a establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana a conseqüència de la situació de crisi sanitària ocasionada per la covid-19. [2022/1625]  
La consellera de Sanitat Universal i Salut Pública va dictar, en data 22 de febrer de 2022, la resolució per la qual s'acorden mesures en matèria de salut pública respecte de l'accés a establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana a conseqüència de la situació de crisi sanitària ocasionada per la covid-19.  
Per afectar drets fonamentals, en virtut del que es disposa en l'article 10.8 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, va ser sotmesa a autorització judicial. La Secció Quarta de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, per la Interlocutòria 52/2022, de 24 de febrer de 2022, acorda:  
«1r. Autoritzar les mesures adoptades en la resolució de contingudes en la Resolució de 22 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual s'acorden les mesures en matèria de salut pública respecte de l'accés a determinats establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.  
2n. La resolució produirà efectes des del mateix dia de la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, i fins a les 23.59 hores del dia de 16 de març de 2022.»  
Mitjançant aquesta resolució es publica la Resolució de 22 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, que modifica la seua eficàcia de conformitat amb la interlocutòria.  
  
  
«Resolució de 22 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual s'acorden mesures en matèria de salut pública respecte de l'accés a establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana a conseqüència de la situació de crisi sanitària ocasionada per la covid-19.  
  
Antecedents de fet  
En el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana de 28 de gener de 2022 es va publicar la Resolució de 28 de gener de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual es publica la Resolució de 26 de gener de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual s'acorden mesures en matèria de salut pública respecte de l'accés a determinats establiments en l'àmbit de la Comunitat Valenciana a conseqüència de la situació de crisi sanitària ocasionada per la covid-19, una vegada autoritzada per la Secció Quarta de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, per la Interlocutòria 17/2022, de 28 de gener, de 2022.  
Aquesta Resolució de 26 de gener de 2022 ha sigut deixada sense efecte per la Resolució de 21 de febrer de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, per la qual s'acorden mesures en matèria de salut pública en l'àmbit de la Comunitat Valenciana a conseqüència de la situació de crisi sanitària ocasionada per la covid-19, excepte per a l'accés a l'interior dels establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials, per a les visites i persones alienes a la institució, que manté la vigència fins al 28 de febrer de 2022, inclusivament.  
  
Aquesta excepció s'adopta sobre la base de l'informe epidemiològic de data 18 de febrer de 2022, de la Subdirecció General d'Epidemiologia, Vigilància de la Salut i Sanitat Ambiental, de la Direcció General de Salut Pública i Addiccions.  
Aquest informe assenyala, en relació amb els establiments residencials de serveis socials:  
«En aquest sentit, amb l'increment de la cobertura vacunal després de la implementació de l'exigència d'un certificat acreditatiu per a l'accés a determinats establiments, com ja es va assenyalar en l'informe del 24 de gener, i tenint en compte l'evolució de l'onada cap al seu control amb una tendència descendent consolidada, sembla adequat alçar aquesta mesura restrictiva excepte en els centres residencials de majors, donada la seua especial vulnerabilitat. En aquesta mena de centres és de vital importància restringir el màxim possible l'entrada del SARS-CoV-2, per la qual cosa qualsevol mesura encaminada a disminuir en la mesura del possible el risc de transmissió ha de ser aplicada. Atés que la mortalitat encara presenta una tendència creixent i que les defuncions se centren en la població major, seria oportú, amb l'objectiu de protegir la salut dels residents, prorrogar el certificat acreditatiu per a l'accés a aquests centres residencials fins que el nivell de transmissió comunitària descendisca a risc mitjà.  
No obstant això, encara hi ha sectors de la població que continuen sent vulnerables i poden desenvolupar quadres greus, com les persones d'edat avançada, les persones amb malalties subjacents greus i els immunocompromesos que no hagen desenvolupat una immunitat suficient contra el SARS-CoV-2. Els esforços han de centrar-se en la protecció d'aquestes persones amb intervencions tant farmacològiques (dosis de reforç de vacuna si és necessari i accés primerenc a tractaments antivirals) com no farmacològiques».  
La mesura, per tant, que es proposa és mantindre més enllà del 28 de febrer de 2022, i només per als establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, l'exigència de presentació de certificat de vacunació, prova diagnòstica o certificat de recuperació covid-19 per a l'accés a l'interior d'aquests, per part de les visites i persones alienes a la institució majors de dotze anys, inclosa aquesta edat.  
En conseqüència, es considera convenient mantindre aquesta mesura segons el que s'ha expressat mentre no hi haja un descens del nivell de transmissió comunitària que en permeta la relaxació definitiva.  
Aquesta mesura suposa l'afectació a determinats drets fonamentals, com el dret a la igualtat (art. 14 CE), el dret a la intimitat (art. 18.1 CE) i el dret a la protecció de dades de la persona (art. 18.4 CE), que han de confrontar-se a altres drets fonamentals, com el dret a la vida i la integritat física (art. 15 CE) i amb la protecció de la salut (art. 43 CE), que defensa l'interés general de tots a sobreviure a la covid-19, que són ara prevalents.  
Es continua portant a col·lació l'argumentació sobre els principis d'idoneïtat, necessitat i proporcionalitat, que es va exposar en anteriors resolucions atesa la Sentència 1112/2021, de 14 de setembre, de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Suprem.  
Aquesta nova resolució respon a l'objectiu de minimitzar el risc de contagi i transmissió de la infecció en els centres on resideixen les persones més vulnerables i on s'ha constatat que la pandèmia ha incidit de forma més contundent.  
A aquest efecte, es considera adequada (judici d'idoneïtat) la necessitat d'exhibir determinada documentació sanitària per a l'accés a aquests llocs on es pot produir un major risc per existir interacció social i agrupació de persones amb les visites de familiars i afins dels residents.  
Les persones que estan morint ara són les de major edat i amb patologies prèvies, que presenten una mortalitat del 30 % quan arriben pacients crítics d'extrema gravetat. Segons l'esmentat informe, «les altes cobertures de la vacunació tenen el seu efecte sobre la mortalitat, de manera que el nombre de defuncions és significativament menor que el que es troba en el període prevacunal. En l'actualitat, la tendència és ascendent. En les últimes 4 setmanes s'han produït 541 defuncions, mentre que en l'informe de 24 de gener se'n van notificar 301 i en el del 16 de desembre se'n van notificar 117. En data 13 de febrer de 2022 es mantenen 10 brots nous en residències.  
La finalitat és afavorir espais segurs i assegurar la protecció del grup de població més vulnerable a la infecció per covid-19, controlant l'accés de persones no immunitzades a espais com les residències i minimitzant l'expansió de la infecció en aquest entorn residencial de persones majors i de persones amb discapacitat.  
En aquests àmbits es produeixen contactes pròxims i prolongats entre residents i visitants i s'hi troba «la població més vulnerable» i a vegades amb una immunitat disminuïda. El fet de controlar que les persones que acudeixen a aquests establiments estiguen amb la pauta completa ofereix una major seguretat per als seus familiars i afins residents. Es tracta, bàsicament, no de dificultar les trobades, sinó d'assegurar que aquestes es produeixen amb el menor risc possible per a un col·lectiu de persones que, per la seua especial condició, poden tindre un major perill de contagi, fins i tot estant vacunats.  
La seua necessitat (judici de necessitat) es justifica per tractar-se una d'activitat que es duu a terme en establiments on es desenvolupen activitats essencials i que requereixen una especial atenció quant a transmissió d'aquesta malaltia, ja que la presència d'un brot en ells impacta no sols en els casos específics, sinó en el funcionament dels centres, en la seua capacitat de prestació sanitària i social, i poden ocasionar el tancament de zones i afectar el personal que hi resideix.  
  
Per això, l'exigència del certificat covid-19 o prova diagnòstica en persones que acudeixen a aquests centres com a acompanyants o visitants de persones residents en centres sociosanitaris residencials, facilita la prevenció d'infeccions i pot evitar un brot entre les persones més vulnerables. Les persones sense immunitat tenen major probabilitat d'infectar-se i de ser transmissores amb major càrrega viral que les persones amb immunitat, la qual cosa justifica que s'evite l'accés d'aquestes als llocs considerats d'alt risc d'exposició. Aquestes persones que hi accedeixen i que són alienes a l'activitat que es desenvolupa en els centres sociosanitaris residencials, hauran de complir, a més amb les mesures preventives de salut pública actualment vigents, com l'ús de màscara i la distància interpersonal, la finalitat de preservar la salut dels residents i del personal sociosanitari que hi treballa, a més d'evitar riscos innecessaris a les persones visitants i acompanyants.  
  
Els centres residencials constitueixen espais de convivència i d'estret contacte on es fa necessari extremar les precaucions i adoptar les mesures oportunes i necessàries amb la finalitat de pal·liar el risc de contagi o transmissió. I l'exigència del que s'anomena «passaport covid» és una mesura encaminada a aquest fi.  
En aquest sentit, l'informe d'epidemiologia justifica aquesta mesura, puix que la mortalitat encara presenta una tendència creixent i les defuncions se centren en la població major. Per això estima oportú «a fi d'aconseguir la protecció de la salut dels residents, prorrogar el certificat acreditatiu per a l'accés a aquests centres residencials fins que el nivell de transmissió comunitària descendisca a risc mitjà».  
  
Continua sent una mesura equilibrada (judici de proporcionalitat), per a aquest col·lectiu de persones residents, per derivar-se'n més beneficis que perjudicis sobre altres drets en conflicte. Incumbeix l'autoritat sanitària observar aquest principi de proporcionalitat, és a dir, que la invasió que puga produir-se respecte d'altres drets constitucionalment protegits siga apropiada i necessària per a aconseguir la seua finalitat, i, a més, sempre és una mesura revisable i avaluable en qualsevol moment.  
La restricció de drets que comporta l'exigència de la presentació d'aquesta documentació sanitària té un àmbit subjectiu molt reduït i es considera raonable respecte al benefici que suposa, sobretot quan es tracta d'establiments en els quals resideixen persones vulnerables que precisen una protecció més elevada per a garantir el seu dret a la vida i a la salut.  
És una mesura que respecta el dret a la igualtat, respecta les polítiques de privacitat i de protecció de dades, així com el dret a la lliure circulació.  
En aquest sentit, i tal com es raonava en la Resolució de 26 de gener de 2022, de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, no es produeix cap discriminació, ja que es planteja una triple modalitat d'acreditació del «passaport covid», que és assequible a tots, de manera que qui no vulga ensenyar o mostrar si s'ha vacunat o no, tenint en compte el seu caràcter voluntari, pot presentar el resultat de la prova PDIA o el test d'antígens, i evidentment el certificat de recuperació de la covid-19 si ha passat la infecció. Concorre, per tant, una justificació objectiva per a permetre o no l'accés al corresponent establiment o espai, ja que es tracta de la protecció de la salut i la vida de les persones, mitjançant una mesura que restringeix o evita la propagació de la pandèmia.  
  
Tampoc atempta contra el dret a la protecció de dades, ja que l'exhibició d'aquests certificats és voluntària; es realitza en el moment d'accés a l'establiment; no suposa proporcionar dades mèdiques que només es troben en la història clínica dels pacients; l'única informació que es proporciona segons la mena de documentació que es presente, és si s'ha rebut o no la vacuna, si es té la infecció en aquest moment, o si s'ha recuperat de la malaltia, i, a més, es realitza amb expressa prohibició que no es crearà registre o fitxer ni se'n farà ús per a cap altra finalitat que l'esmentada de control d'accés.  
  
Continua sent una mesura que no vulnera el dret a la intimitat, i si bé es tracta d'una informació mèdica, les connotacions que imposa la situació de pandèmia, el caràcter massiu de la vacunació i la solidaritat que suposa la protecció i ajuda entre tots, devalua la preeminència de la intimitat en aquest cas. Com assenyalen altres resolucions judicials «no sembla coherent que el dret a la intimitat haja de cedir enfront de béns jurídicament protegits com les investigacions de la Inspecció tributària (STC 110/1984, de 26 de novembre), o la investigació de la paternitat (STC 7/1994, 17 de gener), i, no obstant això, haja de resultar preferent i prevalent enfront de circumstàncies tan greus i desoladores per a la vida i la salut pública com les que implica la covid-19».  
  
En relació amb el dret fonamental a la lliure circulació de les persones, tal exigència d'exhibició de documentació ha sigut implantada, en el si de la Unió Europea, amb caràcter general en el Reglament (UE) 2021/953, del Parlament Europeu i del Consell, de 14 de juny de 2021, relatiu a un marc per a l'expedició, verificació i acceptació de certificats covid-19. Aquest reglament de la UE estableix, en el considerant 13, que si bé el reglament s'entén sense perjudici de la responsabilitat dels estats membres per a imposar restriccions a la lliure circulació, de conformitat amb el dret de la Unió, a fi de limitar la propagació del SARS-CoV-2, ha d'ajudar a facilitar la supressió gradual d'aquestes restriccions de manera coordinada sempre que siga possible, de conformitat amb la Recomanació (UE) 2020/1475. Aquestes restriccions podrien no aplicar-se, en particular, a les persones vacunades, segons el principi de cautela, en la mesura en què les dades científiques sobre els efectes de la vacunació són cada vegada més accessibles i sistemàticament concloents en relació amb la interrupció de la cadena de transmissió.  
  
La restricció de drets que comporta el requeriment d'aquesta documentació es considera proporcional i raonable respecte al benefici que suposa. És cert que la mesura que es planteja no impedeix de manera absoluta qualsevol tipus de contagi, és a dir, que siga infal·lible, perquè no existeix en l'estat actual de la ciència aquest risc zero. Però per a la determinació de la idoneïtat i necessitat de la mesura és bastant que siga eficaç, apropiada i proporcionada, per a aconseguir la finalitat de protecció de la vida i la salut que siga compatible amb la realització de l'activitat. El benefici que proporciona la mesura, respecte de la reducció dels contagis, és molt superior al sacrifici que comporta l'exigència de presentar la documentació per a l'accés a l'establiment.  
  
Aquest tipus d'establiments residencials està situat en diferents localitats de tot el territori de la Comunitat Valenciana, per la qual cosa se'n postula l'aplicació en aquest àmbit territorial.  
D'altra banda, l'àmbit temporal entre l'1 i el 31 de març s'estima raonable perquè, a la vista de la desacceleració de la corba epidèmica, el nivell de transmissió descendisca, almenys, a risc mitjà. En qualsevol cas, la mesura pot ser modificada o deixada sense efecte en funció de l'evolució de la situació epidemiològica.  
L'exigència d'exhibir el certificat covid ha de sotmetre's a autorització judicial perquè pot afectar els drets fonamentals a la igualtat, la intimitat i protecció de dades de la persona. La limitació és necessària per a permetre la pacífica coexistència amb la resta de drets fonamentals i amb els béns constitucionalment protegits, que es tradueixen, en aquest cas, en una potent presència del dret a la vida i a la integritat física, i a la defensa i protecció de la salut de la ciutadania.  
  
  
Fonaments de dret  
1. La Generalitat, mitjançant la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, té competència exclusiva en matèria d'higiene, de conformitat amb l'article 49.1.11.a de l'Estatut d'Autonomia, i competència exclusiva en matèria d'organització, administració i gestió de totes les institucions sanitàries públiques dins del territori de la Comunitat Valenciana, de conformitat amb l'article 54.1 del mateix text legal.  
  
2. La Llei orgànica 3/1986, de 14 d'abril, de mesures especials en matèria de salut pública, estableix en l'article 3 que «amb la finalitat de controlar les malalties transmissibles, l'autoritat sanitària, a més de realitzar les accions preventives generals, podrà adoptar les mesures oportunes per al control dels malalts, de les persones que estiguen o hagen estat en contacte amb aquests i del medi ambient immediat, així com les que es consideren necessàries en cas de risc de caràcter transmissible».  
  
3. L'article 26.1 de la Llei 14/1986, de 25 d'abril, general de sanitat, preveu: «En cas que existisca o se sospite raonablement l'existència d'un risc imminent i extraordinari per a la salut, les autoritats sanitàries adoptaran les mesures preventives que estimen pertinents, com la confiscació o immobilització de productes, suspensió de l'exercici d'activitats, tancaments d'empreses o les seues instal·lacions, intervenció de mitjans materials i personals i totes les altres que es consideren sanitàriament justificades.»  
4. La Llei 33/2011, de 4 d'octubre, general de salut pública, per la seua part, estableix en l'article 54.1 que «sense perjudici de les mesures previstes en la Llei orgànica 3/1986, de 14 d'abril, de mesures especials en matèria de salut pública, amb caràcter excepcional, i quan així ho requerisquen motius d'extraordinària gravetat o urgència, l'Administració general de l'Estat i les de les comunitats autònomes i ciutats de Ceuta i Melilla, en l'àmbit de les seues competències respectives, podran adoptar les mesures que siguen necessàries per a assegurar el compliment de la llei».  
5. L'article 83.2 de la Llei 10/2014, de 29 de desembre, de la Generalitat, de salut de la Comunitat Valenciana, estableix: «Així mateix, les activitats públiques i privades de què, directament o indirectament, puga derivar-se un risc per a la salut i seguretat de les persones, incloses les de promoció i publicitat, se sotmetran a les mesures d'intervenció que reglamentàriament s'establisquen.»  
6. La Llei 2/2021, de 29 de març, de mesures urgents de prevenció, contenció i coordinació per a fer front a la crisi sanitària ocasionada per la covid-19, aplicable en tot el territori nacional, estableix aquestes mesures mentre no siga declarada oficialment la finalització de la situació de crisi sanitària, i assenyala que correspon a les administracions competents assegurar les normes de prevenció, d'higiene, d'aforament, organitzatives i totes aquelles necessàries per a previndre els riscos de contagi i d'aglomeracions, tant en espais tancats com en la via pública a l'aire lliure, i el compliment d'això per les persones i entitats titulars d'establiments comercials, d'allotjaments, d'hostaleria, restauració, d'equipaments culturals, activitats recreatives, instal·lacions esportives i d'altres equipaments, locals, centres i llocs d'altres sectors, així com la seua observança per les entitats organitzadores d'activitats i esdeveniments.  
7. L'Acord de 19 de juny de 2020, del Consell, sobre mesures de prevenció contra la covid-19, que segueix en vigor fins a la finalització de la crisi sanitària ocasionada per la covid-19, assenyala que és possible l'adopció de mesures extraordinàries en salvaguarda de la salut pública a causa de la pandèmia per coronavirus SARS-CoV2 per part de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública. L'acord disposa, en el punt seté: «correspon a la persona titular de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública adoptar les mesures necessàries per a l'aplicació del present acord i establir, d'acord amb la normativa aplicable i a la vista de l'evolució de la situació sanitària, totes aquelles mesures addicionals o complementàries que siguen necessàries».  
  
Amb base en això, i de conformitat amb l'article 81.1.b de la Llei 10/2014, de 29 de desembre, de la Generalitat, de Salut de la Comunitat Valenciana, resolc:  
  
Primer  
Exigència de presentació de certificat de vacunació, prova diagnòstica o certificat de recuperació covid-19 per a l'accés als establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.  
1. L'exigència de presentació de certificat de vacunació, prova diagnòstica o certificat de recuperació covid-19, en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, es requereix per a l'accés a l'interior dels establiments residencials del sistema públic o privat de serveis socials, de les visites i persones alienes a la institució majors de dotze anys, inclosa aquesta edat.  
2. L'accés a aquests establiments requereix la presentació d'un certificat, emés per un servei públic de salut, o, en el cas de la lletra b d'aquest punt 2, per un laboratori oficial autoritzat, que acredite la concurrència d'alguna de les següents circumstàncies:  
a) Que a la persona titular se li ha administrat la pauta vacunal completa contra la covid-19 d'alguna de les vacunes autoritzades (certificat de vacunació).  
b) Que la persona titular dispose d'una prova diagnòstica negativa en relació amb la covid-19 realitzada en les últimes 72 hores en el cas de les proves RT-PCR, i en les últimes 48 hores en el cas dels tests d'antígens.  
c) Que la persona titular s'ha recuperat de la covid-19 en els últims sis mesos després d'un resultat positiu obtingut mitjançant una prova diagnòstica considerada vàlida per l'autoritat competent (certificat de recuperació).  
3. A aquests efectes, la persona que vulga accedir a aquests establiments ha de presentar, juntament amb el document acreditatiu de la seua identitat, qualsevol dels certificats previstos, en suport digital o en suport paper, a les persones designades per al control d'accessos per part de la persona titular o responsable de l'establiment, que ho comprovaran.  
4. No es conservaran les dades que contenen aquests documents, ni se'n podrà fer ús per a cap altra finalitat que l'esmentada de control d'accés; així com tampoc es podran generar fitxers o registres amb aquelles.  
5. En l'entrada d'aquests establiments, en una zona visible, s'ha de col·locar un cartell en què s'informe que l'accés requereix l'oportú certificat en els termes que aquesta resolució exigeix, així com sobre la no conservació de les dades personals acreditades.  
  
Segon. Col·laboració  
Sol·licitar per al compliment de la present resolució la col·laboració de la Delegació del Govern de la Comunitat Valenciana i dels ajuntaments de la Comunitat Valenciana, a l'efecte de cooperació, si és el cas, a través dels cossos i forces de seguretat i de la policia local, per al control i aplicació de les mesures adoptades.  
  
Tercer. Règim sancionador  
L'incompliment de les mesures de la present resolució quedarà subjecte al procediment de l'activitat inspectora i al règim sancionador establit en el Decret llei 11/2020, de 24 de juliol, del Consell, de règim sancionador específic contra els incompliments de les disposicions reguladores de les mesures de prevenció contra la covid-19.  
  
  
Quart. Eficàcia i vigència  
1. Aquesta resolució queda pendent de la publicació i eficàcia a l'autorització pels òrgans judicials competents.  
2. Una vegada autoritzada, produirà efectes des del dia de la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, i fins a les 23.59 hores del dia 16 de març de 2022.  
  
Cinqué. Autorització judicial  
S'ha de notificar a l'Advocacia de la Generalitat perquè, si és el cas, se sol·licite l'autorització judicial prevista en article 10.8 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.»  
  
La present resolució posa fi a la via administrativa,i contra aquesta pot interposar-se un recurs contenciós administratiu en el termini de dos mesos, comptats des de l'endemà de la notificació, davant la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, d'acord amb el que s'estableix en els articles 10.1 i 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, o un recurs potestatiu de reposició davant del mateix òrgan que va dictar l'acte, en el termini d'un mes, de conformitat amb els articles 123 i 124 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques. Tot això sense perjudici que puga interposar-se qualsevol altre recurs dels que preveu la legislació vigent.  
  
València, 25 de febrer de 2022.- La consellera de Sanitat Universal i Salut Pública: Ana Barceló Chico.