Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 2058, del 01-07-1993 (1993/828530)

ORDRE de 14 de juny de 1993, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, per la qual disposa el compliment, en els propis termes, de la sentencia del Tribunal Suprem dictada en el recurs d'apel.lació número 4081/1992, interposat contra la sentencia dictada per la secció primera de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, amb data 12 de gener de 1992 (recurs contenciós administratiu número 1329/1991).
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/o/1993/06/14/(1)/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   2058

Data del DOGV
:   01-07-1993

Secció del DOGV
:   DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1993/828530


Data del document
:   14-06-1993

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Ordre

Anàlisi jurídica

Ordre de 14 de juny de 1993, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, per la qual disposa el compliment, en els propis termes, de la sentència del Tribunal Suprem dictada en el recurs d'apel·lació número 4081/1992, interposat contra la sentència dictada per la secció primera de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, amb data 12 de gener de 1992 (recurs contenciós administratiu número 1329/1991).  
En el recurs d'apel·lació número 4081/1992, interposat davant el Tribunal Suprem per la Generalitat Valenciana i altres, contra la sentencia de 12 de gener de 1992, dictada per' la secció primera de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el recurs contenciós administratiu número 1329/1991, formulat per la Sra. Desamparados Rivera Auñón, en nom i representació del Sr. José Vicente Sousa Marín, contra l?Ordre de 29 d'abril de 1991, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, per la qual es convocaven proves selectives per a la provisió de 980 places vacants en el cas de mestres, la Secció Setena de la Sala Tercera del Tribunal Suprem hi va dictar una sentencia el 27 d'abril de 1993, la decisió i els fonaments de dret de la qual són, literalment, els següents:  
«Primer. Interposada apel·lació contra la sentència dictada en el recurs contenciós administratiu de protecció dels drets fonamentals de la persona, seguit contra l?Ordre de 29 d'abril de 1991, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Comunitat Valenciana, per la qual s'havia convocat la provisió de places de cossos docents de mestres, la part apel·lada al·lega que aquella no ha de ser admesa, perquè el contingut del procés és una qüestió de personal, a la qual caldria aplicar la declaració general d'inapel·labilitat que sobre els d'aquesta naturalesa feia l'article 94-1-a de la llei de la jurisdicció. El motiu hem de rebutjar-lo perquè la interpretació jurisprudencial del precepte, en la redacció anterior de la Llei 10/92, va determinar que a l?efecte de considerar apel·lable les sentencies, calia equiparar el supòsit legal de la "separació de treballadors públics inamovibles" aquells casos en què es litigue sobre el naixement o l?extinció d'un vincle funcionarial de carrera.  
Després d'establir l'apel·labilitat de la sentència, al·ludirem breument a l?escrit en què la part apel·lada diu que havia presentat un recurs de súplica contra la provisió d'assenyalament per a la votació i la decisió. Encara que acceptem que el seu escrit original no haja estat incorporat al rotlle en el temps de la presentació, no és procedent que ara com ara el fem retrocedir per a tramitar la súplica: primer, perquè consta en les actuacions que la interlocutòria de 13 de gener de 1993 li ha estat notificada en forma legal i, segon, perquè la pretesa acumulació no milloraria la possibilitat de defensa de l'apel·lat ni contra la seua negativa cabria, a més, cap recurs.  
Segon. El tema central sobre el qual hem de pronunciar-nos era si s'ajustava a l'article 23-2 de la Constitució la valoració de l'experiència prèvia que es fa en l?ordre impugnada, que permet assignar-li una puntuació màxima de sis punts.  
Hem resolt la qüestió, per a casos substancialment iguals, en les nostres sentencies de 14 d'abril i de 10 de novembre de 1992. Hi déiem que la Llei 30/1984, de 2 d'agost, de Reforma de la Funció Pública, en l'article 19-1 considerat bàsic per l'article 1.3-, va disposar que la selecció del personal s'efectuarà mitjançant convocatòria pública, pel sistema de concurs, oposició o concurs-oposició, d?acord amb els principis constitucionals d'igualtat, mèrit i capacitat, i també el de publicitat; no obstant això, l'apartat 2 de la disposició transitòria sisena va reconèixer al personal contractat i interí el dret a participar en les proves d'accés per a cobrir les places de nova creació, respectant els criteris de mèrit i capacitat, mitjançant les proves que reglamentàriament es determinaren, en les quals es valorarien els serveis efectius prestats per aquest personal. Aquestes normes, segons l'apartat 3 de la mateixa transitòria, les aplicaran les comunitats autònomes al personal contractat administratiu de col·laboració temporal depenent d'aquestes per a accedir a les funcions públiques autònomes respectives; i, en l'apartat 4, es va facultar als consells de Govern de les comunitats autònomes per convocar proves específiques destinades al personal contractat administratiu mitjançant convocatòries públiques anteriors al 15 de març de 1984, i, per la sentència del ple del Tribunal Constitucional número 27/1991, de 14 de febrer, foren desestimades les qüestions d'inconstitucionalitat promogudes pel que fa a aquest últim precepte i d'altres previsions legals autonòmiques anàlogues, per les sales contencioses administratives dels tribunals superiors de Justícia d'Andalusia i Canàries, amb seu respectivament, a Sevilla i Santa Cruz de Tenerife..  
També assenyalàvem que l'article 1 de l?esmentada Llei de Reforma de la Funció Pública va establir en el número 2 que en aplicació d'aquesta llei podran dictar-se normes específiques per a adequar-la a les peculiaritats, entre altres, del personal docent i investigador. A aquestes peculiaritats respon la Llei Orgànica 1/1990, de 3 d'octubre, d'Ordenació General del Sistema Educatiu (LOGSE), en establir, en la disposició addicional novena, apartat 3, que el sistema d'ingrés en la funció pública docent serà el de concurs-oposició convocat per les respectives administracions educatives, i que es valorarà en la fase de concurs, entre altres mèrits, la formació acadèmica i l'experiència docent prèvia; i, en la d'oposició, els coneixements específics necessaris per a impartir la docència, l'aptitud pedagògica el domini de les tècniques necessàries pera aquesta finalitat, bé que la transitòria cinquena de la LOGSE, de manera semblant al que havia establit la transitòria sisena de la Llei 30/1984, disposa per als funcionaris interins i contractats la realització de tres primeres convocatòries per a ingrés en la funció pública docent, amb la dispensa en certs casos de la titulació específica exigida, mitjançant un sistema de selecció en el qual es valoren els coneixements sobre els continguts curriculars que han d'impartir els candidats seleccionats i el seu domini dels recursos didàctics i pedagògics, a més dels mèrits acadèmies, entre els quals tindran valoració preferent els serveis prestats en l?ensenyament públic. Per a la selecció dels aspirants es tindrà en compte la valoració ponderada i global dels dos apartats anteriors, precepte que desplega el Reial Decret 574/1991, de 22 d'abril, que regulava transitòriament l?ingrés en els cossos de funcionariat docents.  
Tercer. Seguint el fil argumental de les esmentades sentencies, en què considerem que no hi havia cap atemptat al dret fonamental de la base de la demanda, dèiem que aquest criteri s'adoptava "d'acord amb la doctrina establida en la sentència de la Sala Segona del Tribunal Constitucional de data 18 d'abril de 1989 i en l?examen comparatiu dels pressupòsits concurrents en un i en l'altre cas, assenyalant a l?efecte:  
A) En aquell cas es tractava d'un concurs-oposició per a ingrés en el cas de titulats superiors de l'administració a la Comunitat Autònoma d'Extremadura; en aquest, se'l denomina, en la LOGSE i en el Reial Decret, sistema educatiu o procés selectiu, sense encosellar-lo en cap dels tres sistemes tradicionals d'accés a la funció pública.  
B) En el cas anterior es valorava com a únic mèrit els serveis efectius prestats; en aquest també es valora l?expedient acadèmic i altres mèrits estar en possessió d'altres titulacions, el doctorat i els cursos de formació, d'especialització o de perfeccionament.  
C) En aquell, la puntuació màxima de 13,5 punts per serveis prestats, que representava un 45 per 100 de la que podien obtenir els del torn lliure, es podia aconseguir amb menys de dos anys de servei, a raó de 0,60 punts per mes de serveis prestats; en aquest, per a obtenir els sis punts que com a màxim s'atorga per experiència docent, calen quatre cursos acadèmies complets, sempre que, en el millor dels casos, aquesta experiència prèvia haja tingut lloc en l?ensenyament públic i en places d'especialitats corresponents al cas a què s'opte.  
D) En aquell, els del torn lliure havien d'obtenir cine punts per a superar cada any un dels tres exercicis de la fase d'oposició, mentre que els que havien puntuat en la fase de concurs podien superar la fase d'oposició amb 2,50 punts en cada exercici i completar-los fins a cinc amb la puntuació obtinguda en la fase de concurs, que era, precisament, allò que el Tribunal Constitucional va estimar com a una diferencia de tracte no raonable i arbitrària que va determinar l?estimació de la demanda d'empara. En el cas que s'hi resol, per contra, en la primera fase eliminatòria tots els aspirants es troben en igualtat absoluta de condicions, ja que se'ls valora a tots els coneixements curriculars i el domini de recursos didàctics i pedagògics, l?expedient acadèmic i els cursos de formació i perfeccionament convocats per les administracions educatives o universitats, els quals no són privatius de cap col·lectiu i poden haver sigut realitzats per aspirants d'un o d'altre grup. Per a superar aquesta primera fase cal una puntuació mínima conjunta de cinc punts, i, per tant, pot obtenir-s'hi un màxim de 13 punts. A aquesta puntuació de la primera fase, caldrà afegir encara per determinar l?ordre definitiu de prelació, l'atorgada per experiència prèvia que, en el millor dels casos serà de sis punts, que representen un 31,57 per 100 dels 19 punts que poden aconseguir-se en total i un 46,15 per 100 dels que poden obtenir-se en la primera fase eliminatòria; aquesta puntuació no s'ha de considerar arbitrària i desproporcionada d'acord amb el que estableix la sentència esmentada del Tribunal Constitucional, tenint en compte que també en aquest cas es tracta d'un règim transitori excepcional previst pel legislador que és la pròpia LOGSE la que ordena que s'atorgue valor preferent a l'experiència prèvia".  
Quart. Les consideracions anteriors, que condueixen a una decisió revocatòria de la sentència apel·lada, determinen que no ha de prosperar la nul·litat d'actuacions sol·licitada per alguns apel·lats, ja que en tot cas la seua pretensió de fons era obtenir una decisió com la que hem indicat.  
Cinquè. D'acord amb el que disposa l'article 10-3 de la Llei 62n8, imposem al recurrent les costes causades en la primera instància a l'administració demandada, sense que calga fer unti declaració especial quant a les ocasionades en el recurs d'apel·lació ni a les de les restants parts presentades en el procés.  
Decidim  
Estimem els recursos d'apel·lació interposats pels recurrents expressats en l'encapçalament, contra la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, de 12 de gener de 1992, dictada en el recurs 1329/1991, que revoquem, i, per tant, desestimem el recurs contenciós administratiu de protecció dels drets fonamentals formulat pel Sr. José Vicente Sousa Marín contra l?Ordre de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Comunitat Valenciana, de 29 d'abril de 1991, sobre provisió de places del cas de mestres, de la qual declarem que no vulnera l'article 23.2 de la Constitució.  
Imposem al demandant les costes causades a l'administració demandada en la primera instància i no fem declaració especial ni pel que fa a la resta de parts personades, ni pel que fa a les del recurs d'apel·lació.»  
En virtut d'això,  
ORDENE  
Primer  
El compliment en els propis termes de la sentència de 27 d'abril de 1993, dictada per la secció setena de la sala tercera del Tribunal Suprem en el recurs d'apel·lació número 4081/1992, interposat contra la sentència número 22, de 12 de gener de 1992, del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.  
Segon  
Anul·lar i deixar sense efecte les disposicions administratives següents:  
- Ordre de 24 de març de 1992, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, per la qual disposa el compliment, en els propis termes, de la sentència dictada en el recurs contenciós administratiu núm. 1329/91, interposat per la Sra. Desamparados Rivera Auñón en nom i representació del Sr. Jose Vicente Sousa Marín contra l?Ordre de 29 d'abril de 1991, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, que convocava proves selectives per a la provisió de 980 places vacants en el cas de mestres.  
- La Resolució de 28 de setembre de 1992, del Director General de Personal de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència (DOGV 0 1. 10.92), per la qual es publicaven les llistes provisionals de les puntuacions atorgades als aspirants en les proves selectives per a la provisió de places en el cas de mestres, convocades per l?Ordre de 29 d'abril de 1991, en la redacció feta per l?Ordre de 24 de març de 1992, totes dues de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència (Correcció d'errors en el DOGV 19.10.92).  
- La Resolució de 18 de desembre de 1992, del Director General de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència (DOGV de 30.12.91), per la qual s'elevaven a definitives les llistes de les puntuacions atorgades als aspirants en les proves selectives per a la provisió de places en el cas de mestres, convocades per l'Ordre de 29 d'abril de 1991, en la redacció feta en l?Ordre de 24 de març de 1992, les dues de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència.  
- Ordre de 21 de desembre de 1992, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència (DOGV 30.12.92), per la qual es feien públiques, en compliment de la sentència dictada en el recurs contenciós administratiu número 1329/1991, interposat per la Sra. Desamparados Rivera Auñón, en nom i representació del Sr. José Vicente Sousa Marín, les llistes dels aspirants que havien superat els procediments selectius convocats, per a la provisió de places en el cas de mestres, per l?Ordre de 29 d'abril de 1991 (Correcció d'errors DOGV 10.03.93).  
- Ordre de 7 d'abril de 1993, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència (DOGV 21.04.93), per la qual es nomenava funcionaris en pràctiques del cas de mestres els aspirants seleccionats en el marc dels procediments selectius convocats per l'Ordre de 29 d'abril de 1991.  
Tercer  
Declarar expressament en vigor, l?Ordre de 25 de setembre de 1991, del Conseller de Cultura, Educació i Ciència (DOGV de 14.10.91), per la qual es feien públiques les llistes dels aspirants que havien superat els procediments selectius convocats, per a la provisió de places en el cas de mestres, per l?Ordre de 29 d'abril de 1991.  
València, 14 de juny de 1993  
El Conseller de Cultura, Educació i Ciència,   
ANDREU LOPEZ BLASCO


Còpia Permalink ELI