Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6129, del 23-10-2009 (2009/11828)

Judici ordinari 1138/2007. Notificació de la sentència a Maria Gio Richart.
---------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6129

Data del DOGV
:   23-10-2009

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2009/11304


Data del document
:   30-06-2009

Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 4 d'Orihuela

Tipus de document
:   Edicte

Judici ordinari 1138/2007. Notificació de la sentència a Maria Gio Richart. [2009/11370]  
Judici ordinari 001138/2007  
Part demandant: María Luisa Jover Nicolás, María Dolores Jover Nicolás, Mercedes Jover Nicolás i Óscar Juan Jover.  
Part demandada: María Gio Richart.   
En el judici a què es fa referència s'ha dictat la resolució que té el text que literalment és com segueix:   
«Sentència número  
Orihuela, 16 de març de 2009  
Fernando Madrid Rodríguez, magistrat jutge del Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 4 dels d'Orihuela, he vist estes actuacions de judici ordinari número 1138/2007, promogudes per Óscar Juan Jover, Mª Luisa Jover Nicolás, Mª Dolores Jover Nicolás i Mercedes Jover Nicolás, representats pel / per la procurador/ada senyor/a Diez Saura i dirigit pel / per la lletrat/ada senyor/a Poveda Pérez, contra María Gio Richart, declarada en situació legal de rebel·lia, sobre drets reals.   
Antecedents de fet  
Primer. El/la procurador/ada senyor/a Diez Saura, en nom i representació d'Oscar Juan Jover, Mª Luisa Jover Nicolás, Mª Dolores Jover Nicolás i Mercedes Jover Nicolás, va presentar demanda de judici ordinari que va ser rellevada a este Jutjat contra María Gio Richart. Va expressar a continuació els fets i els fonaments de dret que va considerar aplicables i va acabar en súplica al Jutjat perquè dictara sentència per la qual es reconega el dret de propietat dels actors sobre la finca designada en actuacions, condemnant la demandada a atorgar escriptura pública a favor d'estos, amb imposició de les costes del procediment.   
Segon. Admesa a tràmit la demanda, es va acordar citar la demandada perquè constara en el termini de 20 dies. I no havent comparegut ni contestat dins de termini va ser declarada en situació legal de rebel·lia, cosa que se li va notificar en els termes establits en la llei.  
Tercer. Citades les parts, en la forma legal deguda, per a la celebració de l'audiència prèvia, que es va celebrar el dia assenyalat, l'actora va ratificar la seua demanda sol·licitant la recepció a prova, i rebut el plet a prova, per la part actora es va proposar la documental, i es va admetre estes en els termes que consten en l'acta alçada i es convoca les parts per a la celebració del judici.  
Quart. En la tramitació d'este procediment s'han complit totes les formalitats legals.  
Fonaments de dret  
Primer. La demandada en estes procés ha sigut declarada en rebel·lia, ja que no ha contestat a la demanda ni s'ha personat amb posterioritat en les actuacions; a pesar d'esta actitud negativa, cal extremar en els processos en rebel·lia les mesures per a garantir una efectiva aplicació de les disposicions legals, una tutela judicial efectiva, de manera que es complisquen els dos principis bàsics del procés civil: el de dualitat de parts i el de contradicció, entenent-se este últim no en el sentit que el procés no és vàlid sense la presència del demandat, la qual cosa seria tant com donar-li la clau del procés, sinó que el dit principi queda complit amb l'oportunitat de ser oïda en judici a través d'una citació judicial vàlida. Per això la rebel·lia no implica la ficta confessio del demandat sinó que l'actor haurà d'acreditar de forma inequívoca la seua raó petitòria, d'acord amb les regles generals de la càrrega de la prova previstes en l'article 217 Llei Enjudiciament Civil, perquè puga ser estimada la seua pretensió.   
La propietat, com a dret subjectiu, té a favor seu una sèrie d'accions judicials que tendeixen a protegir-la i a reprimir les violacions o pertorbacions de què puga ser objecte. El paradigma de les accions dominicals és l'acció reivindicatòria, que s'acompanya d'una sèrie d'accions menors, dirigides a canalitzar altres possibles interessos del propietari, distints del de recuperar la cosa de qui indegudament la té. Totes estes accions, entre elles l'acció declarativa, tenen el seu origen en l'article 348 del Codi Civil i els requisits necessaris per al seu exercici han sigut puntualitzats per una copiosa i constant jurisprudència del Tribunal Suprem.   
L'acció declarativa del domini té com a fi la condemna del demandat que reconega el domini de l'actor simplement, que discuteix o s'atribueix eixe dret (com passa en este cas).   
L'acció declarativa exigeix la prova del domini per l'actor i la identificació de la cosa en els mateixos termes que l'acció reivindicatòria, i que el demandat negue o conteste al dret de l'actor, (sense que siga necessari que el demandat es trobe en la possessió).  
Segon. Quant al domini de l'actor ha d'estar fundat en el títol adquisitiu completat per la tradició. La identificació de la cosa la protecció de la qual es pretén consisteix en una perfecta descripció d'esta, i finalment en la comprovació de la identitat de la identitat de tal cosa amb aquella que apareix descrita o mencionada en el títol de l'actor, i si és el cas en el demandat. Ha d'atendre's a la situació i límits per a la identificació més que a la dada de la cabuda STS 6 de novembre de 1949 i 10 de desembre de 1960.   
En este cas el títol en què funda el seu domini l'actor, és l'escriptura pública de compravenda de data 12 de maig de 1976, document un i un bis de la demanda. La compravenda ha de considerar-se com a títol suficient per a l'adquisició del domini, en virtut de l'article 1.462 Codi Civil paràgraf segon quan es faça la venda mitjançant escriptura pública, l'atorgament d'esta equivaldrà a l'entrega de la cosa objecte del contracte, si de la mateixa escriptura no resultara o es deduïra clarament el contrari. De manera que en este cas este títol ha sigut completat per la tradició, ja que este estableix expressament que es transmet el ple domini i la possessió d'allò que s'ha venut, sense reserva ni cap limitació, complint el que estableix l'article 609 Codi Civil per a l'adquisició del domini.   
La identificació de la finca queda prou clara en la documental pública que consta en els actes del procés. De la documental, no impugnada per la part contrària, es pot deduir que des de l'adquisició de la meitat indivisa de la finca els actors s'han comportat públicament com els titulars de la totalitat de la finca (pagant impostos, i fent obres no sols de conservació, sinó també de modificació de l'immoble). Els actors pretenen que es declare que són propietaris de la totalitat de l'immoble per aplicació de les normes de la usucapió.   
Tercer. Estableix l'article 1930 Codi Civil que mitjançant la prescripció s'adquireix, de la manera i amb les condicions determinades en la llei, el domini i els altres drets reals. Per la seua banda l'article 1959 Codi Civil estableix que el domini i la resta de drets reals sobre béns immobles es prescriu per la seua possessió no interrompuda durant 30 anys, sense necessitat de títol ni bona fe. En tot cas, ha de ser la possessió en concepte de propietari, pública, pacífica i no interrompuda (article 7926 YV). No serveixen per a la possessió els actes de caràcter possessori, executats en virtut de llicència o mera tolerància del propietari (article 3494 JT).   
En el títol es descriu la finca com, una casa habitatge, hui convertida en solar edificable. Dels documents dos a sis resulta que els actors han realitzat diverses obres i reparacions en la finca, sense que resulte que ells hagen requerit la voluntat dels que serien els copropietaris de la finca.   
D'altra banda, dels documents emesos pel Cadastre resulta que la titularitat de finca està reconeguda a Mª Mercedes Jover Nicolás. Així com que des de l'adquisició el dia 12 de maig de 1976 fins a la interposició de la demanda han transcorregut més de 30 anys.   
De la documental, no impugnada per la part contrària, es pot deduir que des de l'adquisició de la meitat indivisa de la finca els actors s'han comportat públicament com els titulars de la totalitat de la finca (pagant impostos, i fent obres no sols de conservació, sinó també de modificació de l'immoble). Igualment, del document 12-13 resulta la publicitat dels actes de domini fins i tot davant de qui podria ser el titular de la meitat indivisa de l'immoble objecte del litigi. Tampoc consta cap acte de domini de la demandada sobre la finca, no ha actualitzat el Registre de la Propietat, no consta que haja realitzat cap acte d'oposició a la possessió pública, pacífica dels actors durant estos més de 30 anys. Estos fets haurien d'haver sigut al·legats i provats per la demandada conforme a l'article 217.3 de la Llei d'Enjudiciament Civil.   
A la vista d'eixa possessió de la totalitat d'immoble com a propietaris durant més de 30 anys de forma pública, pacífica i ininterrompuda, ha de declarar-se que els actors són propietaris de la totalitat de la inscrita en el Registre de la Propietat de Callosa del Segura al tom 132, llibre 6, finca 797, foli 164; qui han adquirit per usucapió la meitat indivisa que en el registre figura a nom d'Emilia González Bernabeu.   
Quart. Sol·licita l'actora que es condemne la demandada a atorgar escriptura pública. La dita pretensió ha de ser desestimada, atés que no hi ha cap negoci jurídic, no hi ha cap obligació contractual que unisca els actors amb la demandada. Per tot això no pertoca imposar cap obligació de declaració de voluntat a la demandada.   
Tot això sense perjudici dels efectes jurídics d'esta sentència en l'àmbit registral.   
Cinqué. De conformitat amb el que preveu l'article 394 de la Llei d'Enjudiciament Civil, en els judicis declaratius, les costes de la primera instància s'imposaran a la part les pretensions de la qual hagueren sigut totalment rebutjades. En este cas s'ha produït una estimació substancial de la demanda, per la qual cosa han d'imposar-se les costes al demandat.   
Així, la sentència del Tribunal Suprem de 7 de maig de 2008 afirma que, «cal considerar que hi ha hagut estimació substancial de la demanda perquè la diferència existent entre el que demana i allò que s'ha obtingut ha derivat d'una diferent forma de càlcul de l'import de la indemnització que no tenia caràcter substancial per a l'èxit de la pretensió formulada, sent correcta la imposició de les costes a la demandada», en el mateix sentit es pronuncia l'Audiència Provincial de València de 20 de maig de 2008.   
Vistos els articles esmentats i els altres que hi són aplicables de manera general i pertinent,  
Dispositiva   
Estime la demanda interposada pel/per la procurador/a senyor/a Diez Saura, en nom i representació d'Óscar Juan Jover, Mª Luisa Jover Nicolás, Mª Dolores Jover Nicolás i Mercedes Jover Nicolás, i declare que els actors són propietaris de la finca inscrita en el Registre de la Propietat de Callosa del Segura al tom 132, llibre 6, finca 797, foli 164, havent adquirit per usucapió la meitat indivisa que en el registre figura a nom d'Emilia González Bernabeu; i condemne María Gio Richart a sotmetre's a la declaració anterior, i tot això amb condemna expressa en costes a la part demandada.   
Notifiqueu a les parts esta sentència, advertint-los que no és ferma, i que s'hi pot interposar-se un recurs d'apel·lació en contra, que haurà de ser preparat en el termini de cinc dies des de la notificació d'esta resolució, a través d'escrit presentat en este Jutjat en la forma prevista en l'article 457 de la Llei d'Enjudiciament Civil, perquè el conega i hi decidisca l'Audiència Provincial d'Alacant.   
Així ho recorde, mane i firme».   
Publicació. L'anterior sentència va ser llegida i publicada pel senyor que la va dictar, mentre celebrava audiència pública en el dia de la data. Jo, la secretària judicial, en done fe. Orihuela, 16 de març de 2009.  
Atés que es desconeix el domicili o la residència actuals de la part demandada, per provisió de 30 de juny de 2009 el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha acordat la publicació d'este edicte per a dur a terme la diligència de notificació de sentència de data 16 de març de 2009.  
Orihuela, 30 de juny de 2009.- La secretària judicial: Ana Betlem Serrano Saura.