Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8289, del 08-05-2018 (2018/4396)

RESOLUCIÓ de 2 de maig de 2018, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial les Danses de Guadassuar.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8289

Data del DOGV
:   08-05-2018

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2018/4396


Data del document
:   02-05-2018

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 2 de maig de 2018, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial les Danses de Guadassuar. [2018/4396]  
L'article 12 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana assenyala que correspon a la Generalitat vetlar per la protecció i defensa de la identitat i els valors i interessos del poble valencià i el respecte a la diversitat cultural de la Comunitat Valenciana i el seu patrimoni històric.  
  
Per la seua banda, la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix en el seu article 45 que seran declarats béns immaterials d'interés cultural les activitats, creacions, coneixements, pràctiques, usos i tècniques que constitueixen les manifestacions més representatives i valuoses de la cultura i els de maneres de vida tradicionals dels valencians, així com les tradicions en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i en especial aquelles que han estat objecte de transmissió oral, i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vist l'informe tècnic favorable a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interès cultural immaterial, iniciat a instància de l'Associació Amics de les Danses de Guadassuar, emés pel Servei de Patrimoni Cultural, i l'informe favorable emés per la Comissió tècnica per a l'estudi i inventari del patrimoni immaterial.  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport ha resolt:  
  
  
Primer. Objecte  
Incoar expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial les Danses de Guadassuar.  
  
Segon. Descripció del bé i valors  
De conformitat amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es fan constar a l'annex de la present resolució la descripció del bé i els seus valors.  
  
Tercer. Mesures de protecció i salvaguarda  
La protecció de les Danses de Guadassuar com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les següents mesures:  
a) Realitzar tasques d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimonis disponibles a suports materials que en garantisquen la protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que excedisca el normal desenvolupament dels elements que formen aquesta manifestació cultural s'ha de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a, si escau, la seua autorització administrativa i consegüent modificació de la present declaració.  
Les accions de salvaguarda que es projecten hauran de tindre en compte, de manera molt especial, els riscos de desvirtuació que podrien derivar-se del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
  
La gestió del bé l'ostentarà l'Associació Amics de les Danses de Guadassuar i l'Ajuntament de Guadassuar, que seran els que decidisquen sobre aspectes materials i immaterials, així com sobre el desenvolupament de la citada manifestació cultural.  
  
Quart  
En compliment del que preceptua l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, notificar la present resolució als interessats, així com comunicar-la al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a la seua anotació preventiva.  
  
Cinqué  
Publicar la present resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 2 de maig de 2018. El conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport: Vicent Marzà Ibáñez.  
  
  
ANNEX  
  
1. Exposició de motius  
Les Danses de Guadassuar són una manifestació festiva que s'emmarca dins de les danses de carrer característiques de moltes comarques valencianes. Una sèrie de trets particulars i rellevants fan que siguen diferents a altres danses semblants.  
1.1. Mai han deixat de celebrar-se, han conservat el fil, la continuïtat, adaptant-se en el temps a necessitats, modes, costums, etc. No són objecte de museu, són un fet viu, una celebració vigent que ha perdurat any rere any.  
1.2. Són de participació oberta a tot el que ho desitja. No correspon a un grup de persones més o menys especialitzades que es preparen, que assagen per a ballar-les en un determinat moment. Qualsevol habitant de Guadassuar pot decidir, fins al moment de l'inici, participar, incorporant-se a les files sense més en el moment de començar.  
1.3. La vestimenta usada no és més que una adaptació als temps. No es balla amb vestits folklòrics, sinó amb el primer que es troba. No es concep com unes carnestoltes en què les persones es disfressen, sinó com una vestimenta que es posen per a ballar.  
1.4. Conserva una música pròpia interpretada per instruments de banda a l'uníson amb el sol acompanyament del ritme de la caixa.  
1.5. Consta d'un ritual fix i invariable format pel Passacarrer, l'Eixida, el Cap de Dansa, la Dansà i el Danseret. El ritual marca totes les fases de la festa i és respectat.  
1.6. No s'han fossilitzat. La seua vigència comporta la participació multitudinària i involucra la major part del poble de Guadassuar al llarg de sis dies en què se celebren, bé ballant un o diversos dies, com a músic, com a fester o festera, com a veí del carrer on se celebren, o simplement participant com a públic. En ser una festa intergeneracional i sentida com a pròpia conté un alt caràcter sociabilitzador.  
  
1.7. Es balla el pas pla, acompanyat pel toc de les castanyoles seguint el ritme que marca la caixa i les diverses melodies de les sis estrofes o cobles de la dansa.  
1.8. Per la reintroducció i recuperació en molts pobles, alguns d'ells veïns, de dansaes fa que les Danses de Guadassuar passen a formar part del conjunt, quan en realitat són diferents i són, sobretot, referència.  
  
  
2. Dades sobre el bé objecte de la declaració  
2.1. Denominació: les Danses de Guadassuar  
2.2. Localitat: Guadassuar (València)  
2.3. Data de realització: última setmana completa del mes d'agost, de dilluns a dissabte a la nit, cada dia en un carrer diferent de la població.  
2.4. Protagonistes: el poble de Guadassuar, com a balladors i balladores, músics, festers o veïnat.  
2.5. Antecedents històrics: la festa de les Danses és una festa popular tradicional valenciana, que formava part del ritual festiu valencià i que ha anat desapareixent de la majoria dels nostres pobles a conseqüència de l'extinció de la societat agrària tradicional i la seua transformació en una societat urbana, fabril i de serveis. Actualment s'està produint una recuperació de les tradicionals danses valencianes en moltes comarques a partir de models conservats, com és el de Guadassuar. Aquesta festa sempre ha sigut popular i no ha estat mai sufragada pel poder local, fet que explica la seua absència en les fonts escrites.  
  
Aquesta dansà sempre ha estat associada a la festa de la Mare de Déu d'Agost i Sant Roc formant part de la huitena per a tancar el cicle festiu de l'estiu, segons assenyala l'acta de la reunió de l'Ajuntament de 12 d'agost de 1742. Les danses formaven part d'aquestes festes, a les quals pel dia es corrien vaques i bous i a la nit ballaven, durant les nits caloroses d'agost. Organitzada per la pròpia gent de Guadassuar, ja foren majorals o majordoms, clavaris o veïns d'un carrer, era una festa que s'autofinançava ja que els mateixos participants pagaven els músics.  
A Guadassuar es repeteix el relat oral que l'origen de les Danses es vincula amb la conquesta de la població per part de les tropes del rei Jaume I. Es diu que les donzelles musulmanes van rebre els soldats i al rei amb danses i altres festes. Aquesta llegenda amb aparença històrica, de caràcter popular i amb molta imaginació, és una explicació de la comunitat d'aquestes tradicions que les considera antigues i històriques de forma narrativa, amb un fort sentit d'orgull identitari.  
Segons el cronista de Guadassuar, se sap que únicament s'han produït dues interrupcions en tota la seua història: la de l'any 1865, pel còlera, i els tres anys de la Guerra Civil espanyola de 1936-39. Fonts orals expliquen que l'any 1939, una vegada acabada la guerra, eren tantes les ganes que tenien de ballar les Danses que cada dia van ballar dos dansaes per recuperar els anys passats, és a dir, en lloc de fer una dansà de cap a cap del carrer, fent un descans i retornant a l'inici, van ballar d'una punta del carrer a l'altra i van tornar a l'origen i després, van repetir de nou, anar i tornar al punt d'origen.  
De la dècada de 1930 són les primeres fotografies que es conserven de les Danses. En elles s'observa la diversitat del vestuari i que la música era d'un grup d'instruments de vent.  
A finals de la dècada dels seixanta, fruit dels canvis socials, la festa experimenta un retrocés, recuperant-se de seguida i arribant al 1985 a la declaració de la Setmana de Danses com a festa d'interés turístic nacional. Tot això ha permès que s'haja conservat fins a l'actualitat en un estat de salut més que envejable.  
2.6. Descripció del bé: les Danses de Guadassuar consten d'un ritual fix.  
2.6.1. El Passacarrer: a les nou en punt de la nit, amb l'avís del coet, els festers i els músics ixen des de la plaça Major i es dirigeixen a l'inici del carrer on se celebrarà la Dansà, interpretant durant el trajecte la música del Passacarrer; després recorren el carrer de principi a fi. Solen fer una breu pausa en arribar al principi del carrer i una altra a la meitat, segons la longitud del carrer i la proximitat de la plaça. A continuació tots ells sopen junts, i veïns i part dels balladors sopen al mateix carrer de la Dansà.  
Posteriorment comença un nou Passacarrer, però ara en sentit contrari, al qual assisteixen tots els participants actius de la festa: músics, festers, balladors i cap de dansa.  
2.6.2. L'Eixida: a l'arribar a l'inici del carrer on tindran lloc tant l'Eixida com el Cap de Dansa, es toca a solo l'elegant i cerimoniosa melodia de l'Eixida, la Xàquera de Guadassuar.  
2.6.3. El Cap de Dansa: a continuació de l'Eixida tots els músics interpreten la breu melodia del Cap de Dansa, i la persona que ocupa el càrrec fa un parlament als balladors i balladores. Una vegada conclòs el parlament, els músics repeteixen la melodia. El Passacarrer no pot continuar en cap cas a partir d'aquest moment.  
2.6.4. La Dansà: la part central de la festa és la Dansà pròpiament dita. La Dansà es divideix en dos parts, cadascuna de les quals es desplaça en un sentit, amb una pausa d'uns minuts entre les dos parts. Aquesta fórmula permet al públic de banda i banda del carrer vore tant a dones com a homes. El moviment de la Dansà és molt senzill i natural (el pas pla) i es repeteix constantment. Prenent el patró rítmic de la caixa i de les castanyoles, format per sis pulsacions musicals (3 + 3), podríem dir que en el segon pols (la part forta del compàs) el ballador alça el braç exterior, i en la tercera alça suaument la cama interior; en la cinquena i la sisena es fa el mateix, mentre que la primera i la quarta (les anacrusis) serveixen per donar mitja volta. Aquesta mitja volta, sempre cap a dins, permet al ballador avançar un pas quan la donen en el sentit que transcorre la Dansà, mentre que gira sobre si mateix i es queda en el mateix punt quan dóna la volta d'esquena. És a dir, que cada tres pulsacions es repeteix el mateix però cada vegada en un sentit. La fila de balladors i la de balladores no ha de mirar sempre cap al mateix lloc, sinó que mentre una mira cap a un extrem del carrer, l'altra ho fa al contrari.  
Amb les castanyoles, el so de les quals no es deté en cap moment, els balladors i les balladores segueixen i reprodueixen el ritme de les caixes però simplificat, sense els redobles.  
Els balladors es col·loquen en dues files paral·leles: elles sempre a la dreta i els homes a l'esquerra. Enmig van els músics i festers amb el seu garrot que avancen juntament amb els balladors durant tota la Dansà. Els xiquets es col·loquen davant: els festers els guien i els fan avançar, ja que molts encara no coordinen bé els moviments. La fila creix gradualment per ordre no massa estricte d'edat i estatura aproximada, fins als més adults, i tanquen la Dansà, les festeres.  
2.6.5. El Danseret: denominat també Ball trencat, és un pasdoble del qual no coneixem més dades, s'interpreta sorprenentment sense cap acompanyament, és a dir, de manera monòdica com la resta de la música, i amb la caixa com a únic instrument de percussió. Les parelles solen ballar-lo com a tal, agafades per parelles. El final de la melodia accelera de la mateixa manera que el Fandanguet que va substituir i del qual es conserva la música.  
2.7. La música: intervenen tota classe d'instruments de vent de banda, a excepció de la tuba, a més de les caixes, que marquen el ritme. En l'Eixida, sona l'oboé o clarinet sol acompanyat per una caixa sense bordons; també al Cap de Dansa la caixa sona sense ells.  
Tots els instruments toquen a l'uníson les melodies, amb alguna segona veu paral·lela en certs moments del Passacarrer i l'última estrofa de la Dansà. L'únic acord complet, i amb calderó, es produeix al final de cadascuna de les dos parts de la Dansà, les quals acaben sempre en la sisena estrofa; en les altres ocasions aquesta estrofa mai s'interpreta amb l'acord complet, només amb una tercera.  
Durant la Dansà les caixes no paren el ritme, i els instruments van tocant estrofes o cobles en l'ordre corresponent, amb pauses entre elles, i les repeteixen mentre hi ha balladors, finalitzant les dos parts de la Dansà amb la sisena estrofa com és preceptiu. Al Passacarrer la música va enllaçada, i l'única pausa es produeix quan deixen de caminar els participants, bé a l'inici del carrer o bé a meitat. En el cas de l'Eixida, la música es toca diverses vegades enllaçant la melodia, i l'oboé o clarinet cessa en comptades ocasions. El Danseret únicament es toca una vegada, mentre que la melodia del Cap de Dansa s'interpreta un vegada abans i una altra després del parlament.  
2.8. Els participants: una de les peculiaritats més notables de les Danses de Guadassuar és el seu caràcter participatiu, espontani i popular, i obert a tothom: quasi tot el poble intervé un dia o altre, bé siga ballant, confeccionant vestits o buscant i deixant complements, com a músic, com a fester... o simplement en qualitat de públic.  
  
Per ser ballador n'hi ha prou amb reproduir els moviments corresponents i deixar-se portar per la música. De fet, els veïns poden reconéixer els que no són de Guadassuar per la seua forma de marcar els passos i moviments. Es pot participar en parella o en grup de parelles, i ballar un, diversos o tots els dies.  
Hi ha balladors de totes les edats: des de xiquets que quasi acaben d'aprendre a caminar fins a gent d'avançada edat.  
En moltes ocasions, alguns grups o balladors només ballen una de les dos parts de la Dansà: la primera (sobretot els més xicotets) o la segona (els que s'animen a ballar moments abans i improvisen el vestit), però el més freqüent és que els grups de joves queden d'una nit per a l'altra.  
2.9. La indumentària: segons la tradició, cada dia de la setmana s'ha de portar un vestit diferent, ideat i confeccionat pels mateixos balladors i balladores, amb vestits molt simples i originals fets amb els materials més diversos (reciclats, paper...), a part de molts més que ballen les Danses com s'ha fet sempre, amb el primer que troben, perquè consideren més important la participació que el lluïment i conserven encara aquest esperit d'improvisació. Curiosament, a Guadassuar mai s'usa la paraula disfressa per referir-se a la vestimenta de la Dansà, sinó que s'anomena trage de Danses.  
Es pot portar qualsevol classe de vestits amb la condició que donen lluïment a la festa i no entorpisquen els moviments de la Dansà. El més senzill, per al ballador, el mocador de seda al coll i per a les dones, el mantó i una flor al cap.  
Des del pentinat al vestit, tot és original i personal, resultant després una plàstica combinació de dissenys variats. Cada nit de Danses i durant la setmana que dura la festa s'ha de lluir una vestimenta diferent. L'estrenat el primer dia ja no serveix per al segon. El tràfec de les hores anteriors a la Dansà és enorme a cada casa, perquè en totes elles hi ha joves o xiquets que van a prendre part en el festeig.  
Per tant, la vestimenta de la Dansà no és folklòrica o almenys no ha de ser-ho, com diu Vicent Torrent, que considera que aquesta opció és un costum que denota normalitat enfront de l'ús de la indumentària folklòrica que denota arcaisme, extemporaneïtat i tracta les danses com a coses pròpies de temps passats.  
  
3. Definició de l'àmbit espacial i temporal  
L'espai on es desenvolupa el ritual és el carrer i el temps l'última setmana sencera d'agost, sis dies per la nit. El carrer es transforma cada una d'eixes nits amb l'únic ornament dels paperets de Danses que formen un sostre baix el qual es porta a terme el ritual. Eixe espai sagrat no és envaït per ningú i és ocupat només pels actors de la festa.  
  
Tal com s'indica en els documents de salvaguarda del patrimoni immaterial, les Danses de Guadassuar mai se celebren fora de l'espai ni del moment prescrit, ja que això suposa la pèrdua de tot el seu sentit.