Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8051, del 30-05-2017 (2017/4162)

Notificació de la sentència dictada en el procediment de guarda i custòdia número 86/2016.
------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8051

Data del DOGV
:   30-05-2017

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2017/4162


Organisme emissor
:   Jutjat de Violencia Sobre la Dona Número 1 de Gandia

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el procediment de guarda i custòdia número 86/2016.  
 [2017/4162]  
Família, guarda, custòdia o aliments de fills menors no matrimonials no consensuats número 000086/2016  
De: Andrea Palau Lorente.  
Procuradora: María Isabel Gomar Santapau.  
Contra: Luis Carlos Leni Jurado.  
Procurador/a: -  
En aquest procediment família, guarda, custòdia o aliments de fills, seguit a instàncies d'Andrea Palau Lorente contra Luis Carlos Leni Jurado, s'ha dictat la sentència que, literalment, diu així:  
  
«Sentència número 19/2017  
Gandia, 4 de maig de 2017  
Antonio Rafael Hernández Olivencia, magistrat jutge titular del Jutjat de Violència sobre la Dona número 1 de Gandia, he vist aquestes actuacions de judici de divorci número 086/2016, entre les parts; d'una, com a demandant, Andrea Palau Lorente, representada per la procuradora María Isabel Gomar Santapau i assistida de la lletrada Susana Sánchez-Valdepeñas Soriano, i d??una altra, com a demandat, Luis Carlos Leni Jurado, en rebel·lia, sobre guarda i custòdia de fills extramatrimonials, amb la intervenció del Ministeri Fiscal.  
Antecedents de fet  
Primer. La representació abans indicada va presentar una demanda contra el demandat esmentat, en què, després d'exposar els fets i fonaments jurídics que estimava pertinents, i que ací es consideren reproduïts, sol·licitava que es dictara una sentència que disposara la regulació de les relacions paternofilials entre els litigants i el fill comú, i que adoptara les mesures que sol·licitava i que imposara les costes a la part demandada.  
Segon. Per torn de repartiment va correspondre a aquest jutjat la demanda anterior, que va ser admesa a tràmit i, una vegada citat a termini el demandat i el Ministeri Fiscal (el primer d'aquests citat de forma legal i no contestada la demanda, i citat per edictes, com a conseqüència de no haver-lo trobat) i ser declarat en rebel·lia, es va considerar contestada la demanda, es van convocar les parts a judici verbal, en què la part actora es va ratificar en el seu escrit de demanda. El Ministeri Públic va emetre un informe en què sol·licitava que es declarara l'exercici de la pàtria potestat exclusiu de la mare, la guarda i custòdia materna, l'habitatge per als fills i per al progenitor en la companyia del qual quedaven, la prohibició d'eixida del territori nacional dels fills menors, les visites reduïdes tal com sol·licita l'actora o com el jutge fixe, pensió alimentària a favor del menor entre 180 i 200 euros, despeses extraordinàries a mitges. En acabar la vista, les actuacions van quedar vistes per a sentència.  
Quart. Fets provats: Andrea Palau Lorente i Luis Carlos Leni Jurado van tindre una relació sentimental de què va nàixer i viu un fill, Y. L. P., nascut el dia 23 de juny de 2013 a Gandia. Hi ha antecedents processals de violència de gènere.  
Cinqué. En la tramitació d'aquest procediment s'han observat i complit les prescripcions legals.  
Fonaments de dret  
Primer. Davant de la situació de crisi d'una unió de fet (o, com en aquest cas, de la falta de regulació judicial dels efectes del divorci dels pares sobre els fills comuns, que crea una situació de desregulació que convé ser pal·liada), és obligació dels tribunals pronunciar-se sobre les conseqüències personals i patrimonials derivades de la ruptura de la convivència i això, atesa la protecció social, econòmica i jurídica de la família que proclama el nostre text constitucional en l'article 39.1, i que el Tribunal Suprem, en la sentència de 21 d'octubre de 5192, ha reconegut la plena legalitat de la unió de fet estable entre un home i una dona, com a manifestació del dret fonamental al lliure desenvolupament de la personalitat (art. 10 Constitució) i la susceptibilitat de constituir amb això una família tan protegible com la creada a través de la unió matrimonial, i si bé la normativa prevista per a les crisis matrimonials no resulta aplicable de manera general a la ruptura de la unió de fet (sentències del Tribunal Constitucional de 15 de novembre de 5190; del Tribunal Suprem d'11 de desembre de 5192, 18 de febrer de 5193 i 5 de juliol de 2001, entre altres), no obstant això, els fills són iguals davant de la llei, com proclama l'esmentat article 39, en el punt 2, de la Constitució, que assegura la protecció integral dels fills davant de la llei amb independència de la filiació. Aquesta equiparació entre els fills per naturalesa, siguen matrimonials o no, com es raona en la sentència de l'Audiència Provincial de Barcelona, de 28 de setembre de 5199, provoca que les normes substantives reguladores de les crisis matrimonials (art. 92 a 96 CC) siguen aplicables a les relacions paternofilials que es creen en les parelles de fet, quan es produeix la ruptura de la convivència more uxorio. Així, la pàtria potestat de la prole actua com a dret inherent de la paternitat i maternitat, i en el nostre àmbit té un indubtable caràcter de funció tutelar que la configura com a institució a favor dels fills, com estableix l'article 154 i ho declara la jurisprudència des d'antic, com declara l'article 24 del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics, i en fa referència l'article 39.3 de la Constitució, en el vessant obligatori de dret-funció. Per això, el cessament de la convivència de la parella exigeix el fet d'haver de regular la forma de desenvolupament del dret-deure dels pares de vetlar per ells, tindre'ls en companyia seua, educar-los i procurar-los una formació integral (art. 154 CC).  
  
Segon. No s'observa cap impediment per a aprovar les mesures sol·licictades per la mare, en ser ajustades a dret, amb les modificacions que a continuació s'indiquen i per les raons que segueixen. La rebel·lia no suposa el reconeixement de cap fet ni implica indefensió, per la qual cosa les pretensions de la part actora han de ser examinades d'acord amb els requisits de legalitat i interés del menor. D'acord amb aquests criteris, aprove les mesures següents:  
- Pàtria potestat compartida, si bé n'atribuïsc l'exercici exclusivament a la mare, de tal forma que amb la seua sola firma puga aquesta atendre tots els tràmits burocràtics de la menor, com ara canvi de col·legi, matriculació, expedició de documents d'identitat i passaport, etcètera.  
- Guarda i custòdia a favor de la mare.  
- Atesa l'edat del menor, i l'escàs tracte que hi ha hagut entre el pare i aquest menor, el reduïsc als diumenges de caps de setmana alterns. La petició d'un sol diumenge es considera excessivament reduït i no contribueix a una aproximació major o al restabliment de les relacions entre el pare i el fill, sinó al contrari, a incrementar-ne el distanciament. La visites seran d'11.00 a 17.00 hores, en què el pare o una altra persona designada per aquest (en cas de prohibició d'aproximació o impossibilitat d'aquest) entregarà i replegarà el menor al domicili del menor.  
  
- El pare abonarà a la mare la quantitat de 180 euros mensuals, dins dels cinc primers dies de cada mes, per mesos anticipats, dotze mensualitats a l'any, actualitzables anualment de conformitat amb l'índex de preus al consum segons el certificat de l'Institut Nacional d'Estadística o organisme equivalent. No consten mitjans de vida del pare, i la part no ha demostrat que compte amb mitjans de vida, sous, rendes o pensions que pot i ho ha de fer ja que és una càrrega processal seua (i les meres afirmacions de la mare sobre els mitjans de vida del pare no són prova suficient). No obstant això, va acceptar aquesta quantitat ?en idèntic ordre de coses- amb vista a la protecció, i se la considera reconeguda, adequada i suficient.  
- Despeses extraordinàries a mitges, determinades d'acord amb la reiterada jurisprudència.  
- El menor no podrà eixir del territori nacional sense el consentiment previ, exprés i escrit d'ambdós progenitors que conste en un document que done fe de l'autenticitat de les firmes o, si no n'hi ha, autorització judicial.  
Tercer. No s'aprecien motius que determinen una condemna especial a les costes processals, atesa l'especialitat dels procediments de família.  
Vistos els preceptes esmentats i els altres que hi són aplicables,  
Dispositiva  
Estime en part la demanda formulada per la procuradora María Isabel Gomar Santapau, en nom i representació d'Andrea Palau Lorente, contra Luis Carlos Leni Jurado, en rebel·lia, i dispose les mesures en benefici del fill, Y. L. P., nascut el dia 23 de juny de 2013, inscrit a Castelló de Rugat, mesures previstes en el fonament jurídic segon. Sense costes.  
Notifiqueu aquesta resolució a les parts i feu-los saber que, en contra, s'hi podrà recórrer en apel·lació davant d'aquest jutjat per a davant de l'Audiència Provincial de València, dins del termini de 20 dies comptador des de l??endemà que es notifique aquesta resolució, d'acord amb el que disposa l'article 458 de la Llei d'enjudiciament civil (segons la redacció que en fa la Llei 37/2011, de 10 d'octubre).  
Aquesta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme. En done fe.  
Publicació. La sentència ?anterior va ser llegida i publicada pel jutge que la va dictar, mentre celebrava audiència pública. En done fe.»  
  
I atés que el demandat, Luis Carlos Leni Jurado, es troba en parador desconegut, expedisc aquest edicte a fi que li valga de notificació de forma deguda.  
  
Gandia, 12 de maig de 2017.- La lletrada de l'Administració de justícia: María del Carmen Pellicer Verdú.