Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5142, del 24-11-2005 (2005/12643)

RESOLUCIÓ de 18 d'octubre de 2005, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5142

Data del DOGV
:   24-11-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/12073


Data del document
:   18-10-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Andilla
    * ben cultural
    * monument
    * protecció del patrimoni

RESOLUCIÓ de 18 d'octubre de 2005, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València. [2005/A12950]
  
Vist l'informe emés pels servicis tècnics de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, i la resta d'antecedents que figuren en l'expedient, favorables a la declaració com a bé d'interés cultural, amb categoria de monument, de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València.
  
Considerant el que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta Direcció General, en el que és matèria de la seua competència, ha resolt:
  
Primer
  
Incoar expedient per a la declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, de l'església parroquial de L'Assumpció a Andilla, en la província de València.
  
Segon
  
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que en justifiquen la declaració, descriure este bé, les parts que l'integren i les pertinences i accessoris per a una identificació perfecta, així com delimitar l'entorn afectat i fixar les normes de protecció del bé i d'este àmbit en els annexos que s'adjunten a esta resolució.
  
Tercer
  
En compliment d'allò que s'ha preceptuat en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució als interessats i a l'Ajuntament d'Andilla i fer-los saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36 en relació amb el 27.4 de la llei, la realització de qualsevol intervenció, tant en el monument com en el seu entorn, haurà de ser autoritzada preceptivament per esta direcció general amb caràcter previ a la seua realització i a l'atorgament de llicència municipal, si és el cas, quan esta resulte preceptiva, així com qualsevol canvi d'ús en l'immoble a què es contrau la present incoació de conformitat amb el que disposa article 33 de l'esmentada llei.
  
Quart
  
Esta incoació, d'acord amb el que establix l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les dites actuacions, quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les que ja s'han atorgat; els efectes d'esta suspensió, de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es resoldran després de la declaració.
  
No obstant això, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció determinades per la present resolució, manifestament no perjudiquen els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que per causa major o interés general s'hagen de fer inajornablement, segons el que disposa l'incís primer de l'esmentat article.
  
Quint
  
Que en compliment del que disposa l'article 27.3 de la llei es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural, per a la seua anotació preventiva, i al Registre de la Propietat amb la mateixa finalitat.
  
Sext
  
Que la present resolució amb els annexos corresponents es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.
  
València, 18 d'octubre de 2005.- El director general de Patrimoni Cultural Valencià: Manuel Muñoz Ibáñez.
  
ANNEX I
  
Dades sobre el bé objecte de la declaració
  
1. Denominació:
  
Església parroquial de L'Assumpció.
  
2. Descripció:
  
a) Immoble objecte de la declaració
  
(Basat principalment en el text de Benito y Bérchez del Catàleg de monuments i conjunts de la Comunitat Valenciana de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana.)
  
El temple de L'Assumpció, de bellíssima factura i proporció, destaca harmoniosament entre el conjunt edificat d'Andilla. Va ser famós des de temps de Ponz per les seues pintures i retaules, i per l'extraordinària riquesa que va atresorar a causa d'importants mecenatges.
  
La seua fabrica és d'origen gòtic, però es va beneficiar de successives millores des de final del segle xv fins al segle xviii. D'estes últimes destaquen l'original portada principal, una de les primeres manifestacions a terres valencianes del més pur renaixement italià de mitjan segle xv, el magnífic altar major de finals del segle xvi, del qual hui només queden les pintures de les portes que el protegien, pintades per Ribalta a principi del xvii, i la decoració del segle xvii típica del barroc valencià d'este moment.
  
Cronologia
  
Andilla i el seu castell van ser donats pel rei Jaume el Conquistador a Eximén Peres d'Arenós, en escriptura atorgada a Saragossa el 27 de desembre de l'any 1237, abans de la conquista de València. A principis del segle xv pertany esta baronia als comtes de Prades. El 13 de març de 1458 es coneix com a senyor d'esta vila el senyor Rodrigo Díaz Caballero, qui, en esta mateixa data, firma la venda en favor del noble senyor Manuel Díaz Calataiud.
  
Per casament de l'única filla del senyor Manuel Díaz Calataiud, Andilla va passar a la família Heredia. El 18 de juny de 1577 va ocupar el senyoriu la senyora Ana de Bardaix fins a l'any 1595 quan, per disposició reial, va passar al senyor Miguel Díaz Girón de Rebolledo, el qual el va posseir fins al 21 de gener de 1623.
  
Posteriorment els següents posseïdors van ser:
  
- Sr. Martín Díaz Girón, en nom del procurador general, el senyor Fermín Díaz de Rebolledo.
  
- Sr. Francisco Girón.
  
- Sra. Ana Sapena, tutora del senyor Manuel Díaz Girón de Rebolledo, en va prendre possessió el 8 de febrer de 1670.
  
- Sr. Manuel Díaz Girón i Sapena en 1716.
  
- Sra. Rosalía Ribera de Aguirre Diez Girón de Rebolledo, consort del senyor Juan Llorens, en 1741.
  
- Sra. Rosalía Diez Girón de Rebolledo i Llorens, filla dels anteriors, casada amb el senyor Francisco Garcés de Marcilla Puig de Orfila,
  
- Sr. Pedro Alcántara Garcés de Marcilla Diez Girón de Rebolledo és el 3 d'abril de 1807 baró d'Andilla.
  
La baronia ha continuat en els descendents de Pedro Garcés de Marcilla fins a l'actualitat.
  
En l'arxiu no consta l'època d'erecció de l'església, però per la seua portada d'estil renaixement fa pensar en els segles xv i xvi. Se suposa que va ser el senyor Rodrigo de Rebolledo qui va ordenar construir-la i qui la va costejar.
  
Descripció
  
El temple és del tipus valencià, de fàbrica gòtica amb capelles en els cinc trams entre contraforts i voltes de creueria, i presbiteri poligonal de tres costats, cobert amb volta de nervis convergents en cinc florons. Les capelles laterals es cobrixen amb semicúpules sobre tambors ovals a l'interior i estan cobertes amb teula àrab esmaltada en blau.
  
El campanar és posterior, de clar segell classicista i estil herrerià, així com l'immafront afegit amb un pinacle central i grossa motlura al voltant del timpà oculat, sobre una altra obra anterior.
  
Els murs exteriors són de maçoneria, si bé al costat de les portes renaixentistes s'empra aparell de carreu. Una d'estes portades, situada a l'altura del segon tram, presenta un esquema adovellat entre els encaixos de pilastres i mènsules entre muntant i llinda, i es remata en frontó mixtilini, els costats inclinats de la qual s'ajunten en forma de trau per a albergar un relleu de l'Anunciació. El peculiar ús del trau evoca la mateixa llibertat compositiva usada per Alonso de Covarrubias en la seua primerenca portada de l'Hospital de Santa Cruz de Toledo (1542). El seu caràcter protorenaixentista s'advertix també en els capitells corintis, tan arbitraris com els que Diego de Sagredo proposa en les seues Medidas del Romano (Toledo, 1562).
  
L'altra portada, als peus del temple, es cobrix amb un edicle voltat amb cassetons i timpà amb venera policroma que servix de marc a una imatge de Maria. Dos destacades mènsules baixen l'edicle sobre dos pilars de capitell compost. Cal destacar la decoració de medallons i llaços, a més de dos blasons nobiliaris identificats amb els cognoms Díaz de Calatayud i Ladrón de Villanueva, respectivament. Sens dubte, ambdós portades constituïxen primerenques manifestacions del renaixement valencià de les primeres dècades del segle xvi.
  
De gran importància en la fama d'este temple va ser la construcció del seu retaule major, hui desaparegut, però perfectament documentat i descrit per Ponz. Se sap que el mestre Josef González, escultor veí de València, va contractar en 1576 este retaule d'acord amb la traça que ell mateix havia fet i que després de la mort d'este artista es va concertar una altra escriptura en 1584 amb l'escultor murcià Francisco de Ayala per concloure'l.
  
b) Parts integrants
  
La nau principal i les capelles laterals.
  
La torre campanar.
  
La sagristia i els espais annexos.
  
c) Béns mobles que comprén i que constituïxen part essencial de la seua història
  
Relleus escultòrics:
  
· -Fragments del desaparegut retaule major: Anunciació, Naixement o adoració dels pastors, adoració dels reis d'Orient i Resurrecció (núm. SVI: D6421858693703, Q2910417351181, X6399807602522 i A8264402068690)
  
José González i Francisco Ayala. Segle XVI (últim terç). Talla sobre fusta estofada, policromada i daurada. 110 x 80 cm cada un. Escenes pertanyents als intercolumnis del desaparegut retaule major.
  
· Retaule de l'Eucaristia (núm. SVI: K7510220599878, G7015579234768 i H4378365412569)
  
Anònim. Segle XVII (c. 1630). Talla sobre fusta estofada, policromada i daurada. 182 x 131 cm. Del retaule original, únicament s'han conservat les dos escenes que formen el retaule actual: el Llavatori de peus i Crist en la glòria.
  
Pintura exempta:
  
· Sant Pau (núm. SVI: O8522376811617)
  
Sebastián Zaidía. Segle XVII (c. 1606). Oli sobre taula. 161 x 63 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les dos portelles que donava accés al transagrari.
  
· Sant Pere (núm. SVI: E6131889578547)
  
Sebastián Zaidía. Segle XVII (c. 1606). Oli sobre taula. 161 x 63 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les dos portelles que donava accés al transagrari.
  
· Presentació de la Mare de Déu al temple (núm. SVI: D2950477079062)
  
Joan Ribalta. Segle XVII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Visitació (núm. SVI: Z1953252998629)
  
Joan Ribalta. Segle XVII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Circumcisió (núm. SVI: M8304730118769)
  
Joan Ribalta. Segle XVIII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Abraçada a la porta daurada (núm. SVI: Q5905359780995)
  
Joan Ribalta. Segle XVII (1622-24). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Naixement de la Mare de Déu (núm. SVI: U8515342272520)
  
Vicent Castelló. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Disputa amb els doctors (núm. SVI: O4046092294716)
  
Vicent Castelló. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Esposoris de la Mare de Déu (núm. SVI: B2866164994640)
  
Abdón Castañeda. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Descans en la fugida a Egipte (núm. SVI: U0783255194199)
  
Abdón Castañeda. Segle XVII (1624-26). Oli sobre tela. 268 x 262 cm. Pertanyent al desaparegut retaule major, era una de les huit teles encastades a les mampares batents que feien la funció de portes del retaule.
  
· Mare de Déu del Rosari (núm. SVI: S8922008091318)
  
Atribuït a Abdón Castañeda. Segle XVII (c. 1625). Oli sobre tela. 245 x 198 cm. Tela encarregada per a l'altar de la Mare de Déu del Roser.
  
Tèxtils:
  
· - Tira brodada (núm. SVI: J3219876064272)
  
Taller francés o valencià. Segle XV (a mitjan). Brodat de fils de seda, or i plata. 43 x 96 cm.
  
· Tern roig (núm. SVI: N5251988923396, Q7324707441369, L6256726882879, E2886241648025 i Z5030225602060)
  
Compost per casulla, dos dalmàtiques, capa pluvial i humeral o drap d'espatlles. Taller valencià. Segle XVI (segona mitat) i segle XVII (finals) o XVIII (principis). Brodat amb fils d'or i seda de colors; brocatell de seda de colors sobre fons llaurat.
  
· Tern blanc (núm. SVI: K9771093725564, O8172668357083, I9083127543969 i B7170620235782)
  
Compost per casulla, dos dalmàtiques, capa pluvial i humeral o drap d'espatlles. Taller valencià. Segle XVI (segona mitat) i segle XVII (finals) o XVIII (principis). Brodat amb fils d'or i seda de colors; brocatell de seda de colors sobre fons llavorat.
  
· Casulla (núm. SVI: Z3539469320326)
  
Taller valencià. Segle XVI (segona mitat). Tira brodada amb fils d'or, plata i sedes de colors amb galons de fils d'or en ressalt sobre vellut de seda verd intens.
  
· Capçó de capa pluvial (núm. SVI: B0920971615497)
  
Taller valencià. Segle XV (finals). Brodat amb fils de seda de colors i or representant la Mare de Déu amb el xiquet; galó de fils d'or en ressalt. 33 x 32 cm.
  
Orfebreria:
  
· Calze i patena (núm. SVI: X9179342088764 i R8820698315255)
  
Punxó de València. Segle XVI. Plata daurada i repujada amb elements de fosa. 34,5 x (calze) i 19,4 cm (diàmetre patena).
  
· Creu processional (núm. SVI: M5223657430062)
  
Taller valencià (sense punxó). Últim quart del segle XVII o principis del segle XVIII. Plata daurada repujada amb alguns elements de fosa. 81 x 25 cm.
  
· Lignum crucis (núm. SVI: E8588806606444)
  
Taller valencià (sense punxó). Segle XVII (a mitjan). Plata repujada. 61,5 x 21,5 cm.
  
d) Delimitació de l'entorn afectat
  
Justificació: el criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció consistix a incloure dins de la seua àrea els següents elements urbans:
  
- Parcel·les que limiten directament amb aquella que ocupa el BIC, i que poden afectar-lo, tant visualment com físicament, qualsevol intervenció que es realitze sobre aquelles.
  
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i on qualsevol intervenció que es realitze puga suposar una alteració de les condicions de percepció d'este o del caràcter de l'espai urbà.
  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment i que constituïxen part del seu ambient urbà immediat.
  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que encara que no tenen una situació d'immediatesa amb el BIC afecten de manera fonamental la percepció d'este.
  
Línia delimitadora:
  
Origen: intersecció de l'eix del carrer Pedrera amb el del carrer Castillo, punt A.
  
Sentit: horari.
  
Línia delimitadora: des de l'origen, la línia creua la plaça Bardes i continua per les parts posteriors de les parcel·les números 13, 12, 11, 10 i 09, per la mitgera est de la parcel·la núm. 07 i per les posteriors de les parcel·les 06 i 05, totes estes de l'illa cadastral núm. 70.206 des de la qual gira a sud-est per l'eix del carrer de El Portal per a recórrer la paret mitgera sud de la parcel·la núm. 21 d'esta illa. Continua per l'eix del camí de La Huerta i per l'eix del carrer Lavador. Gira a nord-oest per la mitgera entre les parcel·les 09 i 10 de l'illa cadastral núm. 69098, creua el carrer Casas Nuevas, travessa l'illa núm. 69432 per la mitgera entre les parcel·les números 02 i 03 i creua el carrer Mayor. Travessa l'illa número 69547 entre les parcel·les números 11 i 12, 13 i 11 i 08 i 09, Continua per l'eix del carrer Calvario i després per l'eix del carrer Castillo en direcció nord fins al punt d'origen.
  
e) Normativa de protecció de l'església de L'Assumpció i el seu entorn
  
Monument:
  
Article 1. Caldrà ajustar-se al que disposa la secció segona, Règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de monument.
  
Article 2. Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució d'estes finalitats. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons allò que disposa l'article 18 de l'esmentada llei.
  
Entorn de protecció:
  
Article 3. D'acord amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del monument requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de Cultura. Esta autorització s'emetrà d'acord amb els criteris establits en la present normativa, i en allò que no s'hi preveu, per mitjà d'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 38 de l'esmentada llei.
  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit d'autorització, la definició necessària del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
  
Article 4. Sense perjuí del que disposa l'article anterior, per mitjà d'informe sospesat tècnic municipal es podrà derivar la no necessitat del tràmit d'autorització previ en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i les instal·lacions dirigides a la mera conservació, reparació i decoració interior d'estos immobles.
  
En estos casos, l'ajuntament comunicarà a esta administració en el termini de 10 dies la concessió de llicència municipal, i adjuntarà, com a mínim, l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua falta de transcendència patrimonial.
  
Article 5
  
La contravenció del que preveuen els articles anteriors, determinarà la responsabilitat de l'ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Article 6. Criteris d'intervenció.
  
1. Es mantindran les pautes de la parcel·lació històrica de l'entorn.
  
2. Les alineacions i els usos seran els establits en les normes subsidiàries de planejament municipal d'Andilla, aprovades definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme el 22 de desembre de 1993.
  
3. Els edificis tradicionals del conjunt, pel seu alt valor ambiental i testimonial d'una arquitectura i tipologia que el caracteritza, hauran de mantindre les fatxades visibles des de la via pública, i preservar i restaurar els caràcters originaris propis.
  
4. El nombre de plantes permeses és de tres altures, inclosa la baixa, segons la disposició tradicional de planta baixa, planta pis i cambra, i queden prohibits els semisoterranis. Els edificis que superen este nombre de plantes es regiran pel règim fora d'ordenació. A este efecte, en els supòsits que concloga la seua vida útil i es pretenga fer obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, una remodelació amb eliminació de les plantes superiors, o una substitució voluntària d'estos, se li aplicaran les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjuí de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià a estos immobles.
  
5. L'altura màxima reguladora, definida segons el Reglament de Zones d'Ordenació Urbanística de la Comunitat Valenciana és de huit metres vint centímetres (8,20 m).
  
6. Les cobertes, d'acord amb la tipologia de la zona, seran en el cos principal de l'edifici, la profunditat edificable del qual oscil·larà entre 8 i 11 metres, inclinades, de teula àrab, amb pendent compresa entre 18 i 40 %, a dos aigües i carener d'altura màxima 2,25 m respecte de la línia de cornisa. Este requisit únicament podrà ser dispensat, amb caràcter excepcional, en aquells casos on s'acredite l'existència d'una singular justificació historicocontextual.
  
7. Les noves edificacions, o les remodelacions de les no tradicionals, s'adequaran amb caràcter estètic a la tipologia i acabats tradicionals d'Andilla atenent la fatxada a les disposicions següents:
  
- Els ràfols de coberta seran els tradicionals a la zona, amb longitud màxima de volada de 35 cm.
  
- Els buits de fatxada seran de proporció vertical, disposició i dimensions característiques de la zona. Els buits de les cambres tindran tractament específic propi d'estes, sense cossos volats.
  
- Els balcons seran de barana metàl·lica, segons tradició local, amb amplària màxima de volada de 40 cm, 15 cm de cantell i longitud màxima de 1,80 m. Es prohibixen els miradors.
  
-- Els tancaments seran de fusta.
  
?- Es prohibixen les persianes, excepte les persianetes exteriors enrotllables tradicionals.
  
Article 7
  
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en l'apreciació de l'escena o paisatge urbà del monument i el seu entorn, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o arbratge, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualssevol altres de semblant estil i conseqüències, hauran de sotmetre's a autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i la dignitat adés al·ludits.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior als plans de fatxada dels edificis que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·licite i obtinga autorització expressa.
  
Article 8
  
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resultarà d'aplicació el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.
  
Article 9
  
Esta normativa és transitòria fins a l'aprovació del preceptiu Pla Especial de Protecció previst en l'article 34.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià per als entorns de protecció dels monuments.