Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 3127, del 21-11-1997 (1997/11402)

Notificació de la Resolució de 31 de juliol de 1997, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   3127

Data del DOGV
:   21-11-1997

Secció del DOGV
:   ALTRES ANUNCIS - ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   1997/11740


Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la Resolució de 31 de juliol de 1997, del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports. [97/C11471]
  
D'acord amb l'article 59.4 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú es notifica al senyor Arturo Navarro Benítez la resolució del Conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports de 31 de juliol de 1997.
  
El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, de 31 de juliol de 1997, va adoptar la resolució que a continuació es transcriu:
  
«Vist l'expedient aplicador de sancions i per al restabliment de la legalitat urbanística, incoat al senyor Arturo Navarro Benítez per la realització d'obres no legalitzables consistents en la construcció d'una caseta d'eines de cultiu sense coberta, en el municipi d'Eslida (Castelló).
  
Antecedents de fet
  
Primer
  
El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, mitjançant resolució de 9 de juny de 1995, va disposar:
  
"1. Imposar al senyor Arturo Navarro Benítez (DNI 20.852.899) i al Víctor Masip Miravet (DNI 96.125.737), una sanció de multa, a cadascun d'aquests, de seixanta-sis mil quatre-centes cinquanta pessetes (66.450 PTA) com a autors responsables de la infracció urbanística objecte de l'expedient, el primer com a promotor de les obres i el segon com a empresari d'aquestes.
  
2. Ordenar la demolició de les obres executades, a càrrec de l'interessat i en el termini de tres mesos, amb advertència d'imposició de multes coercitives i d'execució subsidiària per al cas d'incompliment."
  
No consta que aquesta resolució fóra objecte de recurs contenciós administratiu, únic procedent contra ella, ni, per tant, que s'haja suspés l'execució de tal resolució.
  
Les obres a què fa referència la resolució són les executades en la parcel·la 70 del polígon 7 de la partida de El Cerro d'Eslida, consistents en caseta de 3,40 per 6,40 metres i altura mitjana de 2,90 metres, realitzada amb fàbrica de bloc de formigó, sense coberta, sobre les ruïnes d'un paller.
  
Aquestes obres, dutes a terme sense cap autorització prèvia ni cap llicència municipal, s'han construït en terrenys que les Normes Subsidiàries del Planejament d'Eslida classifiquen de sòl no urbanitzable protegit, zona d'especial protecció agrícola i paisatgística.
  
En aquest sentit, el 10 d'abril de 1995 el director general d'Urbanisme va denegar l'autorització prèvia per a la construcció de l'esmentada caseta d'eines de cultiu, a partir de l'informe desfavorable de la Direcció General d'Estructures Agràries i Desenvolupament Rural de la consellera d'Agricultura i tenir una superfície de parcel·la inferior a 10.000 metres quadrats, d'on resulta que aquestes obres no són legalitzables.
  
Segon
  
L'esmentada resolució es va notificar al senyor Arturo Navarro Benítez, promotor de les obres, el dia 20 de juny de 1995.
  
El dia 10 de març de 1997, el senyor Emilio Molina Manzana -denunciant en l'expedient aplicador de sancions que va acabar amb l'esmentada resolució- va presentar un escrit en aquesta Conselleria, en el qual s'indica que no s'ha donat compliment a la resolució i se sol·licita que es faça complir l'execució de l'enderrocament i el pagament de les sancions imposades.
  
Sol·licitat un informe a l'Ajuntament d'Eslida relatiu a l'execució de la demolició ordenada, aquesta entitat local informa, a través de l'arquitecte municipal, que en el dia més avall indicat no s'ha procedit a la demolició. L'esmentat dia és el 7 de maig de 1997.
  
D'altra banda, de la informació facilitada pel Servei de Coordinació Territorial de la Direcció General Urbanisme i Ordenació Territorial d'aquesta Conselleria, resulta que l'imputat, com a empresari, ha fet efectiu l'import de la sanció, però no ho ha fet el promotor d'aquestes, respecte del qual es continua expedient de constrenyiment.
  
Per tant, aquesta es constreny a l'execució subsidiària de l'ordre de demolició continguda en la resolució que s'ha mencionat.
  
Abans de resoldre sobre això, s'ha concedit audiència en l'expedient al senyor Arturo Navarro Benítez, promotor de les obres, mitjançant un escrit del Servei Territorial d'Urbanisme de Castelló, de 5 de juny de 1997, rebut per aquest el dia 13 següent, sense que en el termini de 15 dies concedits a l'efecte haja presentat cap al·legació.
  
Fonaments de dret
  
Primer
  
Els actes de les administracions públiques són immediatament executius, i aquestes poden procedir, després de l'advertència prèvia, a l'execució forçosa dels actes administratius, a través dels òrgans competents, excepte els casos de suspensió (articles 94 i 95 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú).
  
Sense perjudici del fet que més avant es facen les oportunes consideracions sobre la competència per a adoptar les mesures d'execució subsidiària procedents, és necessari ara reparar que es compleixen, en el present cas, les exigències processals d'aquests preceptes, cal saber:
  
1. La Resolució del conseller de 9 de juny de 1995, és un acte administratiu, dictat per un òrgan de l'administració en exercici de potestats administratives, per la qual cosa gaudeix de l'executivitat que la Llei li confereix.
  
2. L'esmentada resolució contenia en la seua part dispositiva l'advertència d'execució subsidiària, com resulta del text d'aquesta que s'ha transcrit en el primer dels antecedents de la present resolució. Aquella resolució va ser notificada a l'interessat i, per tant, conegut per aquest l'advertència que aquesta contenia.
  
3. No consta que s'haja sol·licitat -ni, en conseqüència, atorgat- la suspensió de l'execució de l'acte que ara es pretén executar.
  
4. Consta, en canvi, que l'obligat per l'acte administratiu no ha donat compliment a l'ordre de demolició que en aquest es contenia.
  
Segon
  
Examinada la procedència formal de l'execució forçosa de la Resolució de 9 de juny de 1995, és procedent determinar el mitjà que s'ha d'emprar en aquest sentit.
  
L'article 96 de la Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú estableix quatre mitjans d'execució forçosa, l'elecció dels quals, fundada en el respecte al principi de proporcionalitat, s'ha d'efectuar conforme a les regles que deriven dels articles 97 a 100 d'aquesta llei. Ara bé, aquestes regles s'han d'entendre modulades, en això que ací interessa, per allò que s'ha establit en la disposició addicional novena de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, Reguladora de l'Activitat Urbanística (LRAU), segons la qual «en el supòsit d'incompliment dels acords i de les resolucions, pels quals s'ordena la realització de les obres i els treballs necessaris per a la restauració de la realitat alterada o transformada, l'administració actuant podrà procedir, sense perjudici del recurs en últim terme a l'execució subsidiària a costa de l'infractor, a la imposició en aquest de multes coercitives, fins a un màxim de 10 de successives, amb periodicitat mínima mensual i per un import, cada vegada, del 10% del cost previst de les obres o dels treballs ordenats quan aquests consistisquen en la reposició de la realitat en el seu estat originari o del 5% del valor de l'obra la demolició de la qual s'haja ordenat amb un mínim de 100.000 pessetes».
  
De la disposició esmentada resulta que, davant l'incompliment de l'ordre de demolició:
  
a) S'elegeixen dos mitjans d'execució forçosa: l'execució subsidiària i la multa coercitiva.
  
b) S'estableix un règim de prioritats entre aquestes, de manera que la multa coercitiva es prefereix a l'execució subsidiària, que es configura com a «últim recurs».
  
Per tant, davant l'acreditat incompliment de l'ordre de demolició, en els termes i en el termini fixat en la resolució, és procedent la imposició de multes coercitives, que hauran de tenir com subjecte passiu en el promotor de les obres, el senyor Arturo Navarro Benítez, perquè aquest és l'obligat a la demolició, segons resulta de la mencionada resolució.
  
El càlcul de l'import de les multes coercitives s'ha d'efectuar conforme a les regles que resulten de l'esmentada disposició addicional novena, en la qual s'estableix un sistema alternatiu de càlcul que té com a base el cost dels treballs de reposició de la realitat en el seu estat originari o el del valor de l'obra la demolició de la qual s'ha ordenat. En aquest cas, com vulga que allò que s'ha ordenat és una demolició (i no una genèrica reposició de la realitat en el seu estat originari), el càlcul de la multa coercitiva s'haurà d'efectuar prenent com a base el valor de l'obra que s'ha de demolir que, segons la resolució que això va ordenar, és de 443.000 pessetes, de manera que l'import de cada multa coercitiva seria de 22.150 pessetes (5% de 443.000 pessetes). Però com vulga que la mateixa disposició addicional estableix que l'import mínim serà de 100.000 pessetes, cada vegada, aquest s'haurà d'establir.
  
Tercer
  
La Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú reserva l'execució forçosa dels actes administratius als òrgans competents, en cada cas, de les administracions públiques (article 95).
  
El Reglament d'Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana, aprovat pel Decret 77/1996, de 16 d'abril, assigna al conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, les atribucions següents, entre unes altres:
  
- Exercir les potestats autonòmiques de protecció i de restauració de la legalitat urbanística, per qualsevol títol de legitimació aplicable.
  
- Quantes competències urbanístiques de la Generalitat Valenciana no estiguen expressament atribuïdes a uns altres òrgans per del dit reglament.
  
L'adequada realització d'aquests atribucions exigeix que en la facultat substantiva seguisca l'executiva, perquè l'òrgan o autoritat que dicta un acte administratiu puga assegurar l'executivitat que la llei li confereix.
  
Per això, havent sigut el conseller qui va dictar l'acte l'execució forçosa del qual s'imposa, correspon també a ell l'adopció dels mitjans encaminats a això.
  
Vistos els preceptes legals citats i altres de general i pertinent aplicació, resolc:
  
Imposar al senyor Arturo Navarro Benítez una multa coercitiva per import de cent mil pessetes (100.000 PTA), sense perjudici d'imposar unes altres tantes successives fins a 10, amb periodicitat mínima mensual, com a mitjà d'execució forçosa, davant l'incompliment de la resolució de 9 de juny de 1995, per la qual se li va ordenar l'enderrocament de les esmentades obres no legalitzables, fins que complisca la seua obligació de demolir-les i sense perjudici, a més de la posterior execució subsidiària en la seua costa. En virtut d'allò que s'ha establit en la disposició transitòria novena de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, de la Generalitat Valenciana.
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, s'hi podrà interposar un recurs contenciós administratiu, davant de la Sala del Contenciosa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos, comptadors des del dia de la notificació o publicació d'aquesta resolució. Per a la interposició del mencionat recurs serà requisit imprescindible que amb caràcter previ el recurrent comunique a aquest òrgan la interposició del mateix, de conformitat amb allò que s'ha previst en els articles 57.2.f i 58 de la Llei Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa i en l'article 110.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú. Tot això, sense perjudici que s'hi puga exercitar qualsevol altre recurs que s'estime oportú.»
  
La present notificació és transcripció exacta de la resolució original que consta en l'expedient.