Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5204, del 22-02-2006 (2006/1639)

ORDRE de 3 de febrer de 2006 de la Conselleria de Territori i Habitatge, per la qual s'aprova la delimitació parcial del camí ramader assagador reial d'Hortolà (subtram Iv: del barranc abeurador de Los Rabadanes fins al molló Trifini que unix els termes municipals de Requena, Cortes de Pallás i Yátova) al seu pas pel terme municipal de Requena i l'assagador reial de Castella al seu pas pel terme municipal de Cortes de Pallás, al llarg del mateix recorregut (València).
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5204

Data del DOGV
:   22-02-2006

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2006/1639


Data del document
:   03-02-2006

Organisme emissor
:   Conselleria de Territori i Habitatge

Tipus de document
:   Ordre

Descriptors 

:   * Requena
    * Cortes de Pallás
    * legislació
    * via rural
    * ramat

ORDRE de 3 de febrer de 2006 de la Conselleria de Territori i Habitatge, per la qual s'aprova la delimitació parcial del camí ramader assagador reial d'Hortolà (subtram Iv: del barranc abeurador de Los Rabadanes fins al molló Trifini que unix els termes municipals de Requena, Cortes de Pallás i Yátova) al seu pas pel terme municipal de Requena i l'assagador reial de Castella al seu pas pel terme municipal de Cortes de Pallás, al llarg del mateix recorregut (València). [2006/X1639]  
Vist l'expedient de delimitació parcial del camí ramader assagador reial d'Hortolà (subtram IV: del barranc abeurador de Los Rabadanes fins al molló Trifini que unix els termes municipals de Requena, Cortes de Pallás i Yátova) al seu pas pel terme municipal de Requena i l'assagador Reial de Castella al seu pas pel terme municipal de Cortes de Pallás, al llarg del mateix recorregut, instruït per la Direcció General de Gestió del Medi Natural de la Conselleria de Territori i Habitatge, a fi de consolidar el caràcter de domini públic d'aquest.  
Ja que la delimitació s'ajusta a la classificació dels camins ramaders del terme municipal de Cortes de Pallás, aprovada per Ordre ministerial de data 17 de febrer de 1975 i publicada en el Boletín Oficial del Estado, núm. 73, de data 26 de març de 1975, i a la classificació dels camins ramaders del terme municipal de Requena, aprovada per Ordre ministerial de data 20 d'octubre de 1971, i publicada en el Boletín Oficial del Estado, núm. 275, de data 17 de novembre de 1971.  
Ja que en data 23 de desembre de 2002 (BOE 22.01.03), es va subscriure un conveni entre el Ministeri de Medi Ambient i la Conselleria de Medi Ambient de la Generalitat Valenciana, per a l'execució del projecte de delimitació, amollonament i senyalització dels camins ramaders del corredor Vall del Cabriol Albufera de València (ramal Meridional) als termes municipals de Camporrobles, Fuenterrobles, Venta del Moro, Villargordo del Cabriel, Requena, Cortes de Pallás, Yátova, Dos Aguas, Tous, Catadau, Alfarb, Carlet, l'Alcúdia, Algemesí, Guadassuar, Albalat de la Ribera i Sueca.  
Ja que mitjançant una Resolució de 7 de juliol de 2003 de la Conselleria de Territori i Habitatge, es va autoritzar l'inici dels expedients de delimitació dels terrenys dels camins ramaders inclosos en el conveni subscrit en data 23 de desembre de 2002 (BOE 22.01.03), entre el Ministeri de Medi Ambient i la Conselleria de Medi Ambient de la Generalitat Valenciana.  
Ja que dins del període d'informació pública a què va ser sotmés l'expedient van ser presentades al·legacions per:  
Teresa Marzo Navarro i Joaquín Vidal Balaguer  
Ignacio Iranzo Reig  
Ja que la Direcció General de Gestió del Medi Natural proposa l'aprovació de la delimitació d'acord amb els termes que figuren en l'expedient.  
Vist l'informe de l'Àrea Jurídica de la Conselleria de Territori i Habitatge.  
Atés que s'han complit en l'expedient els tràmits assenyalats per la Llei 3/1995, de 23 de març, de camins ramaders, i la Llei 30/1992, de 26 de novembre, modificada per la Llei 4/1999, de 13 de gener, reguladora del règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, i la resta de legislació aplicable al cas.  
Atés el que disposa el Decret 8/2004, de 3 de setembre, del president de la Generalitat, per mitjà del qual s'assignen competències a la Presidència i a les conselleries amb competències executives, i en la Llei 14/2003, de 10 d'abril, de patrimoni de la Generalitat Valenciana, correspon a la Conselleria de Territori i Habitatge l'aprovació de la delimitació dels camins ramaders, resolc:  
Article 1  
Aprovar la delimitació parcial del camí ramader assagador Reial d'Hortolà (subtram IV: del barranc abeurador dels Rabadans fins al molló Trifini que unix els termes municipals de Requena, Cortes de Pallás i Yátova) al seu pas pel terme municipal de Requena i l'assagador Reial de Castella al seu pas pel terme municipal de Cortes de Pallás, al llarg del mateix recorregut, d'acord amb la Proposta de delimitació i plànols que consten en l'expedient i les característiques del qual són les següents:  
Longitud delimitada: 3,244 km  
Amplària: 75 m  
Superfície delimitada: 244.523 m2  
Article 2  
Desestimar les següents al·legacions presentades basant-se en els motius que s'indiquen:  
.Teresa Marzo Navarro juntament amb Joaquín Vidal Balaguer, manifesten que el camí ramader objecte de la delimitació és una sendera i no un assagador, i que si finalment els seus terrenys són considerats com a terrenys pertanyents al camí ramader, que li paguen el seu valor, ja que al·leguen que si és una sendera a un assagador el perjudici produït és considerable, i afecta 3 ha.  
. Ignacio Iranzo Reig manifesta que el procediment administratiu de delimitació que s'ha dut a terme és inexacte i irregular. Que les finques propietat de Hermanos Iranzo Reig CB van ser adquirides lliures de tota càrrega, i correspon a l'administració la càrrega de la prova de la servitud predial de pas que es pretén. Que no apareixen referències al camí ramader en cap plànol cadastral i que tampoc apareixen les dites càrregues en el Registre de la Propietat. També manifesta que la qualificació com a demanial dels camins ramaders no és títol suficient per a practicar aquesta delimitació. Que és qüestionable l'existència d'un camí ramader denominat assagador de Castella a la Comunitat de València. Que en cas que hagen existit uns hipotètics camins ramaders, s'hauria produït la desafectació tàcita i posterior adquisició per prescripció d'aquests a favor dels particulars, i que com a màxim es tractaria d'una sendera. Que el camí ramader va ser desamortitzat. Que el fet que haja sigut realitzada per l'administració una classificació en 1971 no és títol suficient per a procedir ara a la delimitació, ja que ha d'entendre's caducada i hauria de procedir-se a una nova classificació. Que la meritada delimitació no té utilitat pràctica i que ha desaparegut la finalitat última dels camins ramaders (transhumància), no es pot desvirtualitzar la dita finalitat per a nous usos, en tot cas s'ha de recórrer al procediment d'expropiació forçosa. Finalment, l'al·legant manifesta que l'Estat ha reconegut la titularitat als al·legants i als seus antecessors amb el pagament de la contribució territorial rústica sobre tota la superfície, i posteriorment imposat de béns immobles, és a dir, l'Estat ha admés la titularitat de les finques als al·legants amb el pagament d'Impostos com a prova.  
Prèviament a la Proposta de delimitació després de l'acte de fitació, l'al·legant ja va presentar escrits en els quals argumentava que en les normes subsidiàries i complementàries de l'Ajuntament de Requena es manifesta una proposta o acord de traslladar l'eix de l'hipotètic camí ramader que poguera existir, a la línia divisòria de termes entre Requena i Cortes de Pallás, la qual cosa no s'havia tingut en compte, no s'ha donat audiència als ajuntaments; i que a més va ser afectada per la desamortització de Madoz, s'adjunta a aquests escrits els plànols del Servei Geogràfic i Cadastral i del Servei Geogràfic de l'Exèrcit. De 1960 i 1941 respectivament. Manifestava també que apareixen denominacions com Casa de la Sendera i Casilla de la Sendera.  
Finalment, ja finalitzat el tràmit d'audiència, i amb ocasió del requeriment efectuat per part de la Conselleria de Territori i Habitatge perquè s'acreditara conforme a dret la representació de la CB Hermanos Iranzo Reig pels seus titulars, va ser presentat un nou document, en el qual l'al·legant i tres més es reiteren en les seues al·legacions, afegint a aquestes que l'administració ha de provar l'itinerari exacte per on discorre el camí ramader, que la vila de Requena i el seu terme no disfrutava de privilegis que especialment protegien drets d'agricultors i amos d'heretats sobre els dels ramaders, i que no hi ha una interlocutòria judicial ferma de l'Audiència de València que el mateix Estat reconeix que en la finca El Belmontejo no hi ha cap camí ramader.  
En primer lloc, en relació amb les al·legacions presentades pel Sr. Ignacio Iranzo Reig en relació amb la finca denominada El Belmontejo, el titular del qual és la CB Hermanos Iranzo Reig, cal dir que no ha quedat acreditada conforme a dret la representació de la CB, malgrat que posteriorment al tràmit d'audiència es va requerir aquesta acreditació, ja que dels documents que apareixen en l'expedient i dels aportats en ocasió d'aquest requeriment no es desprén la representació del Sr. Francisco Javier Iranzo Reig, no obstant això és a la vista de la documentació presentada titular d'una quarta part indivisa de la CB.  
Respecte al procediment administratiu de delimitació que s'ha dut a terme, cal dir que no és inexacte ni irregular ja que s'ha realitzat conforme a la legislació bàsica en matèria de camins ramaders i conforme a la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú.  
Respecte a la categoria de camí ramader cal dir que tenint en compte el que establix l'art. 8.1 de la Llei 3/1995, de 23 de març, de camins ramaders, la finalitat de la delimitació és la definició dels límits dels camins ramaders de conformitat amb el que establix l'acte de la classificació. Aquesta classificació es va establir en l'Ordre Ministerial de data 17 de febrer de 1975, que aprova el Projecte de classificació de camins ramaders del terme municipal de Cortes de Pallás, i establix l'amplària de l'assagador Reial de Castella en 75,22 metres i en l'Ordre ministerial de 20 d'octubre de 1971, que aprova el Projecte de classificació de camins ramaders del terme municipal de Requena, i establix l'amplària de l'assagador Reial d'Hortolà en 75,22 metres. Aquestes classificacions estan recolzades pels antecedents històrics, com és la delimitació practicada en 1891, on figura la denominació d'assagador i la seua amplitud reglamentària de 75 metres. Així mateix, en l'art. 4.1 de la Llei 3/1995, de 23 de març, de camins ramaders, es definixen els assagadors com aquelles vies l'amplària de les quals no excedisca dels 75 metres.   
Respecte a la naturalesa dels camins ramaders cal dir que són béns de domini públic de les comunitats autònomes i, en conseqüència, inalienables, imprescriptibles i inembargables, no són per tant servituds de pas que necessiten cap contracte. El domini públic, a més, no tenia l'obligació de constar en el Registre de la Propietat. Per tant el procediment que s'està duent a terme és un procediment administratiu de delimitació de camins ramaders, no de servituds, no hi ha limitacions de domini, sinó definició de límits del domini públic pecuari.  
La no-inclusió tant en el Cadastre com en el Registre de la Propietat de referències a camins ramaders no pressuposen la no existència d'aquests, en el cas del Registre de la Propietat pel ja mencionat, i en el cas del Cadastre per ser un registre que no atorga propietat, sinó que tal com establix el Reial decret legislatiu 1/2004, de 5 de març, pel qual s'aprova el Text refós de la Llei del cadastre immobiliari en l'article 1 apartat 1, el cadastre immobiliari és un registre administratiu dependent del Ministeri d'Hisenda en què es descriuen els béns immobles rústics, urbans i de característiques especials tal com es definixen en aquesta llei.  
Respecte a l'existència del camí ramader queda prou demostrada per la mateixa classificació dels camins ramaders dels termes de Requena i Cortes de Pallás, en els projectes de la qual queden grafiats els distints camins ramaders dels municipis. A més, en el fons documental recopilat a l'efecte de realitzar aquesta delimitació, es constaten documents que fan referència al ja referit assagador Reial d'Hortolà, i que ja llavors el situen pel traçat que ara es proposa (trasllat de l'any 1744 de la renovació i assenyalament de les senderes de Sant Joan i d'Hortolà) i delimitació de 1891 de les servituds pecuàries de Requena.   
Cal tindre present que els articles 3 i 5 de la Llei 3/1995, on s'establixen d'una banda els fins que han de perseguir les actuacions de les comunitats autònomes sobre els camins ramaders, com exercir les potestats administratives en defensa de la integritat d'aquests, com també l'enumeració de les potestats administratives que sobre els camins ramaders corresponen a les comunitats autònomes, per exemple el dret i el deure d'investigar la situació dels terrenys que es presumisquen pertanyents a les vies, la realització de la delimitació, etc.  
Respecte a les inscripcions registrals, cal dir que la determinació gràfica del domini registral no oferix en cap cas detall de la localització geogràfica exacta en què es troba la finca en qüestió, sinó que pretén la identificació de la finca registral, de la porció de terreny delimitada per un domini; no pretén la descripció exhaustiva d'aquesta. D'altra banda, tenint en compte el que establix l'article 8.3 de la Llei 3/1995, la delimitació aprovada declara la possessió i la titularitat demanial a favor de la Comunitat Autònoma, no poden prevaldre les inscripcions del Registre de la Propietat enfront de la naturalesa demanial dels béns delimitats. A més l'article 8.4 d'aqueixa mateixa llei, assenyala que la resolució d'aprovació de la delimitació serà títol suficient per a rectificar situacions jurídiques registrals contradictòries amb la delimitació. Tot això sense oblidar el caràcter de domini públic del que gaudixen els camins ramaders.  
No s'ha produït cap desamortització del camí ramader, per la qual cosa no cal exigir a l'administració prova alguna d'un fet que no s'ha produït.  
Respecte a la desafectació de terrenys de domini públic, segons el nostre ordenament jurídic, aquesta requerix necessàriament un procediment exprés, procediment que no s'ha realitzat sobre el camí ramader, no hi ha lloc per a la desafectació tàcita en cap cas, tal com establix l'article 10 de la Llei 3/1995 [.] els terrenys ja desafectats o que d'ara endavant es desafecten tenen la condició de béns patrimonials de les comunitats autònomes i en la seua destinació prevaldrà l'interés públic o social.  
Respecte a la prescripció, cal insistir en el fet que els camins ramaders són béns de domini públic i aquesta naturalesa no és nova, és a dir, ja eren demanials en l'anterior legislació de camins ramaders, tal com ho assenyala el mateix al·legant, en tota esta legislació els camins ramaders no són susceptibles de prescripció. Igualment és necessari recordar que no es pot adquirir per prescripció ordinària ni extraordinària un camí ramader classificat, és a dir, declarada la seua existència en 1891, atesa la seua naturalesa demanial.  
Així mateix no es pot desviar, tal com pretén l'al·legant, el procediment de delimitació cap a un procediment d'expropiació forçosa.   
Quant a la pretensió de l'al·legant que s'ha de realitzar una nova classificació ja que la classificació de 1971 ha d'entendre's caducada, no té fonament jurídic o base jurídica. D'una banda la delimitació és l'acte administratiu pel qual es definixen els límits dels camins ramaders de conformitat amb el que establix l'acte de la classificació. I d'una altra, el camí ramader que ens ocupa figura en el Projecte de classificació dels camins ramaders de Requena, com assagador Reial d'Hortolà, i en el de Cortes de Pallás, com assagador Reial de Castella, amb una amplària legal de 75,22 metres en ambdós projectes, ambdós vigents i ferms i per tant no caducats.   
Com ja s'ha comentat, aquestes classificacions estan recolzades per antecedents històrics, Trasllat de 1744 de la renovació i l'assenyalament de les senderes de Sant Joan i d'Hortolà, delimitació realitzada en 1891, en el qual figura el recorregut que coincidix amb l'actual Proposta de delimitació, i que quant a la seua categoria i amplària establix: en el trajecte del qual no s'ha trobat cap plantació ni terreny romput dins de l'assagador que es delimita i per tant cap llaurador intrús [.] A l'hora de costum el Sr. President va donar per acabades les operacions d'aquest dia sense haver presentat protesta ni cap reclamació i ja s'ha donat a l'assagador reial l'amplitud reglamentària de setanta-cinc metres (90 vares).  
En l'atestat de la Guàrdia Civil (1954) a què fa referència l'al·legant, s'anomena el camí ramader no sols com a sendera, sinó com a sendera reial.   
Respecte a què en els plànols aportats per l'al·legant, del Servei Geogràfic de l'Exèrcit de 1949, referent a la denominació de sendera, igual que en el mapa del mateix Servei de l'any 1975, cal dir que aquest Servei no tenia competències per a establir la categoria dels camins ramaders. No obstant això, hi ha un plànol de l'Institut Geogràfic i Estadístic de l'any 1902, en què la denominació és d'assagador Reial de Castella o d'Hortolà.  
Respecte a què no té utilitat pràctica la meritada delimitació, cal dir que si bé és cert que l'activitat transhumant en aquesta zona ha disminuït fins a ser un moviment de bestiar residual, sí que contínua existint moviment de bestiar de caràcter local. No obstant això, la Llei 3/1995 establix uns usos complementaris i compatibles, i no cal oblidar que en tot cas els terrenys objecte d'aquest procediment de delimitació tenen el caràcter de domini públic, per la qual cosa ningú està privat dels seus béns i drets, tal com manifesta l'al·legant, i per tant no procedix que aquest procediment derive en un expedient d'expropiació forçosa.  
Finalment, cal dir que el pagament dels impostos corresponents per les terres com ara la contribució territorial rústica i posteriorment l'impost de béns immobles, es recolza en el cadastre immobiliari, que com ja s'ha dit anteriorment, és un registre administratiu dependent del Ministeri d'Hisenda en què es descriuen els béns immobles rústics, urbans i de característiques especials tal com es definixen en el Reial decret legislatiu 1/2004, és a dir tracta de l'inventari de la riquesa territorial i no dóna fe del domini i la resta de drets reals immobiliaris. De fet, és habitual que apareguen parcel·les cadastrals a nom de desconeguts, o basades en l'aparença física, sense cap investigació sobre la seua configuració jurídica. Així mateix, l'extensió d'una finca en cadastre no és prova, conforme a dret, de la realitat de la seua cabuda, i per tant dels seus veritables límits.  
En relació amb el que es manifesta després de l'acte de fitació, cal dir que els ajuntaments no són competents en matèries de camins ramaders, sinó la Generalitat Valenciana. No obstant això, el plànol a què fa referència l'al·legant pertany al document normes subsidiàries i complementàries de planejament, en el qual no consta cap proposta o acord de traslladar l'eix del hipotètic camí ramader a què es referix l'al·legant. En el plànol núm. 2-9 d'aquest document apareix grafiat l'assagador com a sòl no urbanitzable (protecció assagadors), limítrof amb el límit de terme, a escala inadequada per a un procediment de delimitació. No obstant això, aquest fet no contradiu el projecte de classificació, ja que segons aquest, l'assagador transcorre, en la zona divisòria de termes, cavallera entre ambdós durant gran part del recorregut. És més, aquest plànol no fa més que corroborar l'existència d'un camí ramader, però no pot ser tingut en consideració en un procediment de delimitació, ja que no és l'objecte d'aquestes normes subsidiàries determinar la ubicació exacta dels camins ramaders. Respecte a l'audiència als ajuntaments, cal dir que han sigut notificats conforme a dret totes les actuacions realitzades. En relació amb la desamortització al·legada s'ha de tindre en consideració que el domini públic és inalienable, inembargable i imprescriptible, a més el Projecte de classificació dels camins ramaders de Requena és molt posterior a la referida desamortització.  
Respecte al document presentat posteriorment al tràmit d'audiència, cal dir que el traçat proposat és fidel a la documentació històrica recopilada, que s'ajusta clarament tant als antecedents descrits en el trasllat de 1744, en la delimitació de 1891, en la classificació dels camins ramaders, i en els documents de l'any 1901 del Servei Geogràfic i Estadístic relatius a la línia límit entre els termes de Requena i Cortes de Pallás, com també amb la resta de documentació inclosa en el fons documental recuperat. Respecte a la demanda que siguen provades per l'administració que la vila de Requena i el seu terme no fruïa de privilegis que especialment protegien drets d'agricultors i amos d'heretats sobre els dels ramaders, i que no hi ha una interlocutòria judicial ferma de l'Audiència de València que el mateix Estat reconeix que en la finca El Belmontejo no hi ha cap camí ramader, cal dir que difícilment l'administració pot demostrar la inexistència d'uns fets; estaríem davant d'una .prova diabòlica., per la qual cosa, davant d'allò que ha plantejat l'interessat respecte a l'existència d'uns fets i que tenen unes conseqüències jurídiques, ha de ser l'al·legant qui ha de tindre l'obligació de provar la seua existència.  
Respecte a l'al·legació presentada per la Sra. Teresa marzo Navarro i el Sr. Joaquín Vidal Balaguer, cal dir que la categoria del camí ramader està àmpliament demostrada pel que s'ha exposat en paràgrafs anteriors, i s'ha realitzat la delimitació amb la seua amplària legal de 75 metres. És igualment aplicable el ja descrit en aquest text en relació amb els plànols cadastrals, i igualment sobre la naturalesa jurídica d'aquest procediment, el qual no pot pretendre's derivar en un procediment de caràcter expropiatori.  
Article 3  
Que es cancel·le totalment o parcialment de totes les inscripcions registrals que resulten contradictòries amb la delimitació.  
Article 4   
Iniciar la pràctica d'amollonament dels camins ramaders assagador Reial d'Hortolà (subtram IV: del barranc abeurador de Los Rabadanes fins al molló Trifini que unix els termes municipals de Requena, Cortes de Pallás i Yátova) al seu pas pel terme municipal de Requena i l'assagador Reial de Castella al seu pas pel terme municipal de Cortes de Pallás, al llarg del mateix recorregut, d'acord amb el conveni subscrit en data de 23 de desembre de 2002 (BOE 22.01.03), entre el Ministeri de Medi Ambient i la Conselleria de Medi Ambient de la Generalitat Valenciana, per a l'execució del projecte de delimitació, amollonament i senyalització dels camins ramaders del corredor Vall del Cabriol . Albufera de València (ramal Meridional) en els termes municipals de Camporrobles, Fuenterrobles, Venta del Moro, Villargordo del Cabriel, Requena, Cortes de Pallás, Yátova, Dos Aguas, Tous, Catadau, Alfarb, Carlet, l'Alcúdia, Algemesí, Guadassuar, Albalat de la Ribera i Sueca.  
Contra aquesta ordre, que esgota la via administrativa, pot interposar-se recurs potestatiu de reposició en el termini d'un mes, comptador des de l'endemà a la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, davant el conseller de Territori i Habitatge, o ser impugnat directament davant l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu (art. 116 de la Llei 30/1992, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú) sense perjudici que els interessats puguen interposar qualsevol altre recurs que estimen procedent.  
València, 3 de febrer de 2006  
El conseller de Territori i Habitatge,  
RAFAEL BLASCO CASTANY