Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 3194, del 02-03-1998 (1998/1564)

ORDRE de 6 de febrer de 1998, de la Conselleria de Medi Ambient, per la qual s'acorda iniciar el procediment d'aprovació del Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals de la Serra d'Irta.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   3194

Data del DOGV
:   02-03-1998

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   1998/1564


Data del document
:   06-02-1998

Organisme emissor
:   Conselleria de Medi Ambient

Tipus de document
:   Ordre

ORDRE de 6 de febrer de 1998, de la Conselleria de Medi Ambient, per la qual s'acorda iniciar el procediment d'aprovació del Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals de la Serra d'Irta. [1998/X1564]
  
La serra d'Irta constitueix una alineació muntanyosa paral·lela al litoral, en direcció NNE-SSW, amb altituds fins 572 m. (Vèrtex Campanetes). L'eix d'aquesta serra presenta una distància mitjana a la mar de 4 km, per la qual cosa el seu pendent mitjà, en el seu costat oriental és del 12%.
  
Els barrancs que configuren el vessant oriental de la serra són, per tant, d'escàs desenvolupament; el major és el denominat precisament Barranc d'Irta, amb un desenvolupament lleugerament superior als 6 km. Uns altres barrancs de morfologia similar, que desemboquen al llarg dels 17 km de línia de costa del sistema, són els denominats de Pitxells, Sant Antoni, Volant, Torre Nova, La Parra i Malentivet, entre d'altres.
  
En el seu curs baix, tots aquests llits formen cons de dejecció que queden tallats al llarg del litoral, cosa que dóna lloc a un penya-segat baix o mitjà excavat en materials de mitjana consistència. L'única excepció la constitueix el sector de Torre Badum, on hi ha un penya-segat rocallós al llarg d'1 km de costa, amb alçàries superiors a 20 m.
  
El relleu de la serra està constituït per roques carbonatades d'edat juràssica i cretàcica. Litoestratigràficament calcari, que representa el Malm i part del Dogger, per damunt s'hi desenvolupa un nou tram carbonatat, calcari i dolomític, amb una potència superior a 100 m, que representa el trànsit Juràssic-Cretàcic (Portlandià-Valanginà) i finalment una alternança de margues i margocalcàries l'edat de les quals arriba fins el Barremià.
  
L'estructura de la serra correspon a un anticlinori multipartit per la xarxa de falles, amb direccions dominants Catalànides (NNE-SSW), en la qual cap destacar les falles de gravetat que jalonen en la mateixa direcció els costats dels relleus muntanyencs i dóna lloc a la vall d'Alcalà de Xivert per l'oest i a la depressió costanera per l'est. El resultat és una estructura en horst.
  
La singularitat geològica i geomorfològica més destacable d'aquest sistema és que es tracta d'un dels dos trams de penya-segat existents a l'oval de València i concretament el que conté els penya-segats més prominents (Torre Badum).
  
Els penya-segats mitjans presenten interès didàctic significatiu tant per la varietat i complexitat de les seues formes i els seus dipòsits com per la seua accessibilitat d'observació. Resulten igualment interessants els trets del karst litoral i especialment els punts de broll de les aigües subterrànies, tant estrictament litorals com submarines.
  
El baix grau de transformació antròpica confereix un indubtable valor paisatgístic al conjunt del sistema.
  
Aquesta serra forma part del sistema núm. 55 Javalambre-Maestrat, definit en el Mapa Hidrogeològic Nacional (ITGE, 1986), el qual, amb una extensió d'11.500 km2 està realment constituït per una sèrie de sistemes menors, entre els quals es troben els detrítics de Vinaròs-Peníscola i d'Orpesa-Torreblanca. Més recentment, l'ITGE inclou la serra d'Irta en el subsistema del Maestrat, amb una extensió de 6.600 km2, en el qual afloren predominantment materials juràssics i cretàcics. Els principals aqüífers són el carbonatat del Juràssic (en part Cretàcic) i el també carbonatat del Gargasià (Cretàcic Inferior). Entre tots dos es desenvolupen prop de 200 m de materials margosos impermeables.
  
Aquest sistema té una interessant representació de la vegetació natural i s'hi observa alguna influència humana que no ha alterat la coberta vegetal de forma tan radical com ha ocorregut en altres llocs.
  
Excepte en els extrems nord i sud, ocupats per urbanitzacions, i tret d'algunes actuacions humanes puntuals, al llarg del sistema (cultius, construccions, etc.) la majoria del territori alberga comunitats vegetals poc alterades així com etapes serials del matollar litoral típic, conseqüència dels incendis ocorreguts en l'àrea.
  
Així, hi trobem comunitats de fonoll marí i limònium (Crihtmum-Limonium girardianum) al llarg de tota la costa rocallosa. En aquest espai és on millor i més extensament està representada aquesta comunitat endèmica del litoral valencià.
  
La vegetació de dunes mòbils present en algunes cales i desembocadures de rambles apareix ben estructurada on s'assenta la vegetació típica (Clase Ammophiletea) d'aquests ambients.
  
L'àrea sud d'aquest espai fins Torre Nova, aproximadament, està colonitzat per un matollar que presenta una cobertura acceptable amb una gran diversitat d'espècies arbustives, entre les quals cap destacar: Pistacia lentiscus, Chamaerops humilis, Juniperus oxycedrus, Quercus coccifera, Rhamnus alaternus, Rhamnus oleoides, etc. Aquest matollar s'assenta en alguns casos sobre camps de cultiu abandonats i en els quals s'observen exemplars aïllats de garrofera (Ceratonia siliqua). El dosser arbori està representat, en línies generals, per dispersos rodals de pi blanc (Pinus halepensis), molts d'ells de repoblació, així com per escassos bosquets, molt localitzats, de garrigars termòfils (Rubio longifoliae-Quercetum rotundifoliae), relictes de l'originari bosc mediterrani degradat pels incendis successius.
  
La resta de la serra ha sofert incendis recentment i, com a resultat d'això, s'hi observen matollars de romaní (Rosmarinus officinalis), bruc (Erica multiflora) i, fins i tot, timonedes (Thymus vulgaris) en zones on la roca aflora. Ací, els arbustos alts no ofereixen la cobertura anterior i són més abundants els arbustos baixos (Erica multiflora, Rosmarinus officinalis, Globularia alypum...).
  
En terrasses i xicotetes valls se situen cultius de secà, en la majoria dels casos arboris, on la garrofera, olivera i ametller són les espècies més utilitzades. En algunes àrees hi ha mosaics de cultius amb matollar, amb distint grau de cobertura.
  
El valor faunístic d'aquest enclavament litoral està determinat per l'existència d'un interessant penya-segat, apte per a l'assentament d'espècies ornítiques interès, com ara el corb marí emplomallat (Phalacrocorax aristotelis), probable nidificant, atesa la repetida observació d'individus jovenívols (entre 40 i 50 individus). També s'hi troben espècies tan importants com ara la gavina corsa ( Larus audouinii), el falcó de la reina (Falco eleonorae), l'ocell de tempesta (Hydrobates pelagicus), etc.
  
D'altra part, també són destacables les comunitats de passeriformes que s'assenten en les zones de matollar sota la serra, sobretot les de sílvids (tallarols), especialment abundants en les àrees millor conservades.
  
En resum, es pot considerar com un dels pocs trams del litoral valencià que encara conserva zones poc o gens alterades (a pesar dels impactes presents en l'actualitat), característiques que la fan ser considerada d'alt interès per a la conservació per la Generalitat Valenciana.
  
La Llei 4/1989, de 27 de març, de Conservació dels Espais Naturals i de la Flora i Fauna Silvestres, ha configurat un nou instrument d'ordenació territorial amb els plans d'ordenació dels recursos naturals.
  
La Llei 11/1994, de 27 de desembre, de la Generalitat Valenciana, d'Espais Naturals Protegits de la Comunitat Valenciana, recull, així mateix, aquest instrument planificador i regula els seus objectius, contingut, efecte i tramitació.
  
Aquests plans es configuren com a instruments flexibles que permetran, amb divers nivell d'intensitat, un tractament prioritari i integral en determinades zones per a la conservació i recuperació dels recursos, espais naturals i espècies que cal protegir.
  
La Llei 4/1989 confereix a les administracions públiques competents l'aprovació dels plans d'ordenació dels recursos naturals i ofereix així a les comunitats autònomes un important instrument per a la implementació de les seues polítiques territorials.
  
La Llei 11/1994, en els seus articles 28, 33 i 36 assenyala els tràmits de la seua aprovació i que aquesta es produirà mitjançant un decret del Govern Valencià.
  
La Conselleria de Medi Ambient ha elaborat un document base del Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals de la Serra d'Irta. Per tant, a la vista de l'elevat interès ecològic, biològic, geomorfològic i paisatgístic d'aquest espai natural, en exercici de les competències que la Constitució i l'Estatut d'Autonomia atribueixen a la Generalitat Valenciana, i de conformitat amb el que disposa l'article 4 de la Llei 4/1989, de Conservació dels Espais Naturals i de la Flora i Fauna Silvestres, i la Llei 11/1994, d'Espais Naturals Protegits de la Comunitat Valenciana, escau iniciar l'expedient d'aprovació del Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals de la zona descrita , i a tal efecte,
  
ORDENE
  
Article 1
  
S'acorda iniciar el procediment d'aprovació del Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals de la Serra d'Irta, delimitat territorialment en l'annex I d'aquesta ordre.
  
Article 2
  
En virtut del que disposa l'article 28 de la Llei 11/1994, d'Espais Naturals Protegits en la Comunitat Valenciana, mentre no s'aprove l'esmentat pla, no es podran fer actes que suposen una transformació sensible de la realitat física i biològica que puguen arribar a fer impossible o dificultar de forma important la consecució dels objectius del pla.
  
Així mateix, tampoc no es podrà atorgar cap autorització, llicència o concessió que habilite per a la realització d'actes de transformació de la realitat física o biològica en l'àmbit del pla sense l'informe de la Conselleria de Medi Ambient. El dit pla s'haurà de substanciar en el termini de 90 dies.
  
Article 3
  
Es faculta la Direcció General per al Desenvolupament Sostenible per a realitzar els tràmits tendents a l'aprovació del Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals, en la zona delimitada en l'annex I adjunt a aquesta ordre.
  
DISPOSICIÓ FINAL
  
Aquesta ordre entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.
  
València, 6 de febrer de 1998
  
El conseller de Medi Ambient,