Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8601, del 29-07-2019 (2019/7646)

RESOLUCIÓ de 26 d'abril de 2019 del secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, als recursos de reposició interposats pels ajuntaments de Monòver, Agost, el Pinós, la Romana i Villena, per a estendre la nul·litat a les resolucions de cessió del domini del Projecte de conducció general del marge dret del riu Vinalopó (Alacant) i Projecte d'infraestructura hidràulica per al posttrasvasament Xúquer-Vinalopó, ramal marge dret (Alacant).
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8601

Data del DOGV
:   29-07-2019

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2019/7646


Data del document
:   26-04-2019

Organisme emissor
:   Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica

RESOLUCIÓ de 26 d'abril de 2019 del secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, als recursos de reposició interposats pels ajuntaments de Monòver, Agost, el Pinós, la Romana i Villena, per a estendre la nul·litat a les resolucions de cessió del domini del Projecte de conducció general del marge dret del riu Vinalopó (Alacant) i Projecte d'infraestructura hidràulica per al posttrasvasament Xúquer-Vinalopó, ramal marge dret (Alacant). [2019/7646]  
Vists els recursos de reposició interposats pels ajuntaments de Monòver, Agost, el Pinós, la Romana i Villena, per a estendre la nul·litat a les resolucions de cessió del domini del Projecte de conducció general del marge dret del riu Vinalopó (Alacant) i Projecte d'infraestructura hidràulica per al posttransvasament Xúquer-Vinalopó, ramal marge dret (Alacant), i de conformitat amb els següents  
  
  
Antecedents de fet  
Primer. En data 7 d'abril de 2015, mitjançant tres resolucions del director general de l'Aigua, es produeix l'entrega i transmissió a la Junta Central d'Usuaris del Vinalopó, l'Alacantí i Consorci d'Aigües de la Marina Baixa, per aplicació de la Llei 8/2002, d'ordenació i modernització d'estructures agràries de la Comunitat Valenciana, del domini de les següents infraestructures:  
- Embassament regulador del reg. Conducció general del marge dret del riu Vinalopó (Alacant), anomenat Embassament del Toscar.  
- Projecte de conducció general del marge dret del riu Vinalopó (Alacant).  
- Projecte d'infraestructura hidràulica per al posttransvassament Xúquer-Vinalopó, Ramal Marge Dret (Alacant).  
Segon. El 7 de maig de 2015 s'interposa un recurs de la Comunitat General de Regants del Mitjà Vinalopó-l'Alacantí contra la primera d'aqueixes resolucions, per la qual cosa s'inicia un procediment, en el qual es recapten diversos informes tècnics i jurídics.  
Tercer. El 17 de desembre de 2015 s'emet un informe de l'Advocacia de la Generalitat Valenciana sobre la procedència de la declaració de nul·litat de la primera resolució. En aquest informe també s'estudia la procedència d'estendre aqueixa nul·litat a les altres dues resolucions, ja que, «la incorporació de tals projectes d'obres a un Pla d'obres de caràcter públic (Pla d'obres i actuacions (II) de la zona desfavorida per limitacions específiques del Vinalopó (Alacant), aprovada per Ordre 07.06.1994 -DOGV de 06.07.1994-, les dues primeres, i Pla d'obres d'interés general aprovat per Ordre de 22 de març de 2006 €DOGV de 30.03.2006- respecte de la tercera) i, principalment, la seua inclusió en el sistema d'infraestructures hidràuliques per a la transferència de recursos hídrics de la conca del Xúquer a la subconca del Vinalopó, donant-los la finalitat de servir per a la regulació i conducció de l'aigua ?de caràcter públic- tant per a abastiment de poblacions com per a reg, determinen, com déiem anteriorment, que tals infraestructures hidràuliques participen de la naturalesa del domini públic hidràulic, per la seua afecció a l'ús públic, sent per tant, béns de caràcter inalienable».  
  
És més, «avala aquesta consideració d'afecció a l'ús propi del transvasament, el fet que la cessió realitzada en virtut de les resolucions de 7 d'abril de 2015 es realitze en favor de la Junta Central, que té encomanada la distribució i gestió dels recursos hídrics a transvasar. Si veritablement es considerara una infraestructura de modernització de regadius, emparable en la Llei 8/2002, el destinatari de la cessió hagueren d'haver sigut les comunitats de regants a les quals es volia beneficiar inicialment, per exemple quan el projecte de l'embassament del Toscar era simplement la construcció d'una bassa de reg, per a entregar-la després als regants. Però des del moment en què se li dona una finalitat de regulació dels cabals del posttransvasament, adquireix la condició d'embassament, d'obra hidràulica d'interés general, afecta un ús públic, i per tant intransmissible».  
  
L'esmentat informe de l'advocacia es pronuncia, sens dubte, com a la possibilitat d'estendre la declaració de nul·litat de l'acte de cessió de l'Embassament de Toscar, objecte de recurs, a les altres dues cessions del Projecte de conducció general del marge dret del Riu Vinalopó (Alacant) i del Projecte d'infraestructura hidràulica per al posttransvassament Xúquer-Vinalopó, ramal marge dret (Alacant), entenem que el fonament de la nul·litat de les resolucions dictades en els altres dos casos seria exactament el mateix, si bé en aquests supòsits, al no haver sigut recorreguts, ha d'estudiar-se l'opció d'acudir a la revisió de l'ofici de l'art. 102 de la Llei 30/1992.  
Quart. El 5 de desembre de 2016 es publica en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana el tràmit d'audiència previ a la resolució del recurs interposat per la Comunitat General. Després d'aquest es presenten diverses al·legacions i s'emet informe sobre aquest tema per part de la Direcció General de l'Aigua. El 8 de setembre de 2016, en resposta a aquest informe, se n'emet un nou per part de l'Advocacia de la Generalitat Valenciana. En la quarta conclusió (relativa a la possibilitat d'estendre la declaració de nul·litat/anul·labilitat a les altres dues resolucions) s'indica que el fonament de la nul·litat de les tres resolucions «depén de la naturalesa o qualificació dels béns entregats i de la destinació d'aquests, si bé en aquests supòsits, al no haver sigut recorreguts, hauria d'estudiar-se l'opció d'acudir, si escau, a la revisió d'ofici dels articles 102 i 103 de la Llei 30/1992. En el cas de nul·litat absoluta es requereix dictamen del Consell Jurídic Consultiu amb caràcter preceptiu i previ a la resolució; i per a l'anul·labilitat «declaració prèvia de lesivitat» i impugnació davant de la jurisdicció contenciosa administrativa.  
Tot això sense perjudici que puguen presentar-se reclamacions de responsabilitat patrimonial de considerar-se pels afectats un mal efectiu, avaluable econòmicament i individualitzat, davant un comportament normal/anormal de l'Administració actuant, que no tinguen el deure de suportar».  
Cinqué. Entre les al·legacions presentades en el tràmit d'audiència esmentat, estan les de cinc ajuntaments (en concret Monòver, Agost, el Pinós, la Romana i Villena), totes elles presentades en desembre de 2016, sol·licitant que la seua al·legació s'admetera com a recurs de reposició contra les altres dues resolucions de cessió de domini, al·legant desconeixement de les tres entregues realitzades, pel fet de no haver sigut notificats en el seu moment com a interessats i existir, per tant, indefensió de totes les entitats usuàries i els centenars de milers de persones que es proveeixen o reguen amb aigua dels aqüífers sobreexplotats.  
Sisé. El 14 de març de 2017, per resolució del secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, s'estima en part el recurs de la comunitat general, declarant nul·la de ple dret la primera de les tres resolucions per incórrer en els supòsits de nul·litat previstos en els apartats b, c, e i f de l'article 62.1 de la Llei 30/1992.  
  
Seté. Aquesta resolució no es notifica als interessats fins al 3 de novembre de 2017, una vegada que es duu a terme la contractació de les «tasques de manteniment, conservació i inspecció a realitzar en les instal·lacions de l'embassament del Toscar», en virtut de la Resolució de 28 de setembre de 2017, del sotssecretari de la Conselleria d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, ja que fins a aquell moment no podria garantir-se la necessària continuïtat de la gestió de l'embassament del Toscar.  
Huité. Davant del dubte de si cal admetre els recursos presentats contra les resolucions quasi un any i mig després, la Direcció General de l'Aigua sol·licita un nou informe jurídic. El 29 de gener de 2018 l'Advocacia de la Generalitat emet aqueix informe. En ell s'indica que, «en principi, tals recursos han sigut presentats fora de termini i, per tant, les resolucions serien fermes en via administrativa. No obstant això, s'al·lega pels recurrents que, tenint la condició d'interessats en el procediment, no els van ser notificades les referides resolucions. En conseqüència, entenen que havent tingut coneixement de les mateixes en un moment posterior, és a partir de tal moment quan ha de computar-se el termini per a recórrer les resolucions esmentades, per la qual cosa sol·liciten que siguen admesos els recursos presentats.»  
  
En relació amb les exigències que han de condicionar l'acceptació i tràmit dels recursos, són dos les qüestions a valorar, d'acord amb l'informe de l'Advocacia de la Generalitat:  
1. D'una part, ha d'analitzar-se si efectivament els ajuntaments recurrents ostenten o no la condició d'interessats en el procediment administratiu pel qual es va resoldre la cessió en abril de 2015 de les altres dues obres.  
2. D'una altra, i per al cas que es concloguera que el recurrent sí que tenia la condició d'interessat, ha de comprovar-se si efectivament no ha tingut coneixement de la Resolució de 2015 fins a finals de 2016, perquè si haguera realitzat alguna actuació administrativa o judicial de la qual es desprenga que era coneixedor de la resolució esmentada, no pot al·legar indefensió i el seu recurs estaria fora de termini.  
En conseqüència, si es considera que el recurrent tenia la condició d'interessat i es comprova que no ha tingut coneixement de les resolucions de cessió dels dos trams referits, caldria admetre el recurs.  
  
Nové. En relació amb l'apartat «Huité 1.», relatiu a la condició d'interessats, la Subdirecció General de Planificació i Infraestructures Hidràuliques emet el 20 de juliol de 2018 un informe en el qual justifica tècnicament que sí que són interessats, ja que «tots els aqüífers dels quals es proveeixen aquests municipis es troben sobreexplotats i, per tant, afectats per la transferència Xúquer-Vinalopó». I, en tot cas, pal·liar els proveïments d'aquestes poblacions, és també objecte de la transferència i, per tant, afectats per les infraestructures que faciliten aqueixes transferències.  
Desé. En relació amb l'apartat huité.2, entre febrer i març de 2018, els cinc ajuntaments esmentats emeten certificats de no haver tingut coneixement de les tres resolucions emeses pel director general de l'aigua en abril de 2015.  
Consegüentment, calia iniciar l'expedient de resolució del recurs presentat pels ajuntaments de Monòver, Agost, el Pinós, la Romana i Villena, per a resoldre sobre la declaració de nul·litat de l'entrega del domini de les altres dues obres, i havia d'iniciar-se el tràmit d'audiència a les parts.  
Per això, i en coherència amb l'Informe de l'Advocacia de 29 de gener de 2018, cal estendre la nul·litat de l'entrega del domini de les infraestructures del posttransvasament, a les altres dues resolucions del director general de l'Aigua d'abril de 2015, ja que, els fonaments jurídics són els mateixos.  
Onzé. Paral·lelament, la Junta Central va recórrer en contenciós administratiu davant del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana contra la Resolució declarada pel secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, en data 14 de març de 2017, de nul·litat a l'entrega del domini de l'embassament regulador (embassament del Toscar), i la del sotssecretari de la Conselleria d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, de 28 de setembre de 2017, per la qual es va ordenar a l'empresa pública Tragsa l'execució de tasques a realitzar en les instal·lacions de l'embassament del Toscar.  
La Junta Central va sol·licitar la mesura cautelar consistent en la suspensió de l'execució de les resolucions impugnades, en el sentit que la sala contenciosa administrativa d'aquest Tribunal Superior mantinguera la gestió, explotació, manteniment i ús de l'embassament del Toscar a aqueixa Junta Central.  
Tenint en compte que els fonaments jurídics que donarien suport a la nul·litat d'aquestes entregues són els mateixos que els de la resolució contra la qual s'ha recorregut, per prudència, abans de prosseguir amb la tramitació corresponent als recursos dels cinc ajuntaments, es va esperar a la decisió del Tribunal respecte a la mesura cautelar, així com als arguments que ella continguera.  
Dotzé. En data 19 de desembre de 2018, l'esmentat Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana emet Acte en el qual denega la mesura cautelar sol·licitada per la Junta Central. Per això, s'entén que ja no és possible cap demora en la tramitació dels recursos dels ajuntaments.  
En la mateixa argumentació jurídica de l'acte se cita que «en els supòsits de forta presumpció d'il·legalitat de la norma o precepte la suspensió del qual se sol·licita, com és el cas de les disposicions que han sigut ja anul·lades o que ho seran amb tota probabilitat per ser, pràcticament, reiteració d'una altra ja eliminada de la vida jurídica».  
És a dir, es marca quina ha de ser la conducta respecte de la nova resolució, per la qual cosa s'entén que ja no és possible cap demora en la tramitació dels recursos dels ajuntaments, per a no incórrer en possibles responsabilitats i evitar possibles danys al domini públic i patrimonial de la Generalitat.  
Tretzé. Una vegada resolta la peça de mesures cautelars, ja no hi havia lloc a demorar l'inici de L'expedient de resolució dels recursos interposat pels ajuntaments. Per això es va notificar als interessats i es va exposar al públic l'expedient que es tramita, publicant en el DOGV núm. 8490, de 20 de febrer de 2019, la «informació pública del tràmit d'audiència a les persones o entitats interessades en la resolució dels recursos interposats pels ajuntaments de Monòver, el Pinós, Agost, la Romana i Villena contra les resolucions del director general de l'Aigua, de 7 d'abril de 2015, d'entrega del domini de les infraestructures hidràuliques incloses en les obres de diversos projectes a la Junta Central d'Usuaris del Vinalopó, l'Alacantí i Consorci d'Aigües de la Marina Baixa.»  
Una vegada finalitzat àmpliament el període d'exposició pública, no es va rebre cap al·legació presentada per persona física o entitat.  
Catorzé. Els fets rellevants a tindre en compte per a dictar la present resolució són els següents:  
- L'origen legal de la transferència hídrica Xúquer-Vinalopó es remunta al pla hidrològic de la conca del Xúquer, aprovat pel Reial decret 1664/1998 de 24 de juliol, i la infraestructura necessària per a dur-la a terme es va declarar d'interés general, d'utilitat pública i urgència, amb un doble objectiu, reduir la sobreexplotació dels aqüífers i pal·liar els dèficits de proveïment de cinc comarques (les tres del Vinalopó, la Marina Baixa i l'Alacantí). Aqueixos objectius i interés general es mantenen en el Pla Hidrològic vigent, aprovat per Reial decret 1/2016, de 8 de gener. Existeix, per tant, un objectiu ambiental general, que afecta a tota la societat i un altre relacionat amb la satisfacció de demandes, que afecta els usuaris dels sistemes d'explotació.  
- S'ha denominat transvasament la infraestructura que connecta hidràulicament el riu Xúquer amb la comarca del Vinalopó, incloent el macroembassament de Sant Diego, de 20 hm³ de capacitat, i el terme posttransvasament s'ha reservat per a denominar les infraestructures que, partint de les obres anteriors, distribueixen les aigües transvasades dins de l'àmbit territorial del sistema Vinalopó-Alacantí fins a les basses o depòsits dels usuaris finals.  
- La posada en marxa del posttransvasament es va iniciar amb un conveni de col·laboració entre la Generalitat Valenciana i la Junta Central signat el 20 de setembre de 2012, autoritzat pel ple del Consell, i signat per la consellera, atesa la necessitat de buidar la bassa de Sant Diego (principal element de regulació integrat en la conducció del transvasament) per a diagnosticar i reparar les fugides patides per aqueix element. Es van emetre dos informes de l'advocacia de la Generalitat en els quals s'expressa el caràcter demanial de les obres del posttransvassament i, en conseqüència, la impossibilitat de transmetre la seua titularitat.   
- L'aprovació d'aquest conveni pel Govern Valencià, certifica el caràcter demanial de les tres infraestructures, però també que ja era conegut pels responsables dels actes de cessió del domini d'aquestes infraestructures del posttransvasament. Alguns dels responsables de l'aprovació i signatura del conveni del buidatge de la Bassa de Sant Diego per a l'ús d'aquestes infraestructures, en setembre de 2012, i són els mateixos que després transmeten el domini d'aquests béns, que l'advocacia, en reiterats i preceptius informes, qualifica com a «domini públic de la Generalitat Valenciana», la qual cosa implica la demanialitat d'aquestes.  
- Mitjançant la Resolució, de data 14 de juliol de 2014, del director general de l'Aigua, actuant per delegació del conseller d'Hisenda, es va autoritzar la Junta Central de nou l'ús, entre altres instal·lacions, de l?«embassament regulador de reg El Toscar, a Monòver (Alacant), de la capacitat total del qual es reservaran 450.000 m³ per a l'ús de la Comunitat de Regants de Monòver i l'Ajuntament de Monòver, segons es desprén de l'Acta del 19 de desembre de 2000 de la Comunitat General.  
- Amb data 7 d'abril de 2015 es dicten les tres resolucions del director general de l'Aigua ja citades anteriorment.  
- Consten en l'expedient l'informe del director general de l'Aigua de data 13 de juny de 2016, emés en virtut del que es disposa en l'article 114.2 de la Llei 30/1992, així com diversos informes emesos per l'Advocacia de la Generalitat, per la Subdirecció General de Planificació i Infraestructures Hidràuliques, pel Servei de Regadius, per la Direcció General d'Agricultura, per la Direcció General del Sector Públic, Model Econòmic i Patrimoni de la Conselleria d'Hisenda i escrit d'al·legacions  
  
Als anteriors fets són aplicables els següents  
  
Fonaments de dret  
  
Primer. La qualificació dels recursos plantejats han de reconsiderar-se, ja que les resolucions del 7 d'abril de 2015, del director general de l'Aigua, no van posar fi a la via administrativa, malgrat el que s'hi indicava, ja que, de conformitat amb el Decret 89/2014, de 13 de juny, del Consell, que va aprovar el Reglament orgànic i funcional de la Presidència i de la Conselleria de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, vigent en el moment en què es van dictar les tres resolucions, el director general de l'Aigua depenia de la Secretaria Autonòmica d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua. Per tant, ha d'entendre's que tenia superior jeràrquic i, per tant, els seus actes no esgotaven la via administrativa, de conformitat amb l'article 109 de la Llei 30/1992 (vigent en aquell moment; a aqueix respecte, hui seria aplicable l'article 114 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques).  
Per això, contra les resolucions que s'impugnen s'ha d'entendre que es pot recórrer en alçada, a pesar que es donara com a recurs el de reposició, segons el que es disposa en l'article 114 de la Llei 30/1992 (hui article 121 de la Llei 39/2015) en el qual s'estableix que contra «les resolucions i actes a què es refereix l'article 107.1 quan no posen fi a la via administrativa, s'hi podrà recórrer en alçada davant l'òrgan superior jeràrquic del qual els va dictar.»  
La seua resolució correspon al superior jeràrquic, que en l'actualitat és la Secretaria Autonòmica de Medi Ambient i Canvi Climàtic, de conformitat amb el que es disposa en l'article 12 del Decret 158/2015, de 18 de setembre, del Consell, pel qual s'aprova el Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural.  
Segon. El 14 de març de 2017, per Resolució del secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, s'estima en part el Recurs de la Comunitat General, declarant nul·la de ple dret la primera de les tres resolucions per incórrer en els supòsits de nul·litat previstos en els apartats b, c, e i f de l'article 62.1 de la Llei 30/1992.  
  
Tercer. L'origen legal de la transferència hídrica Xúquer-Vinalopó es remunta al pla hidrològic de la conca del Xúquer, aprovat pel Reial decret 1664/1998, de 24 de juliol, i la infraestructura necessària per a dur-la a terme es va declarar d'interés general, d'utilitat pública i urgència, amb un doble objectiu, reduir la sobreexplotació dels aqüífers i pal·liar els dèficits de proveïment de cinc comarques (les tres del Vinalopó, la Marina Baixa i l'Alacantí). Existeix, per tant, un objectiu ambiental general, que afecta tota la societat i un altre relacionat amb la satisfacció de demandes, que afecta els usuaris dels sistemes d'explotació.  
Quart. La posada en marxa del posttransvassament es va iniciar amb un conveni de col·laboració entre la Generalitat Valenciana i la Junta Central signat el 20 de setembre de 2012, autoritzat pel ple del Consell, i signat per la consellera, atesa la necessitat de buidar la bassa de Sant Diego (principal element de regulació integrat en la conducció del transvasament) per a diagnosticar i reparar les fugides patides per aqueix element. Es van emetre dos informes de l'advocacia de la Generalitat en els quals s'expressa el caràcter demanial de les obres del posttransvassament i, en conseqüència, la impossibilitat de transmetre la seua titularitat.  
Cinqué. En data 19 de desembre de 2018, el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana emet Acte en el qual denega la mesura cautelar sol·licitada per la Junta Central respecte a la resolució que declara la nul·litat de l'entrega de l'embassament del Toscar. Per això s'entén que ja no és possible cap demora en la tramitació dels recursos dels ajuntaments.  
En l'argumentació jurídica de l'acte se cita que «en els supòsits de forta presumpció d'il·legalitat de la norma o precepte la suspensió del qual se sol·licita, com és el cas de les disposicions que han sigut ja anul·lades o que el seran amb tota probabilitat per ser, pràcticament, reiteració d'una altra ja eliminada de la vida jurídica»; és a dir, es marca quin ha de ser la conducta respecte de la nova resolució, per la qual cosa s'entén que ja no cap és possible demora en la tramitació dels recursos dels ajuntaments, a resguard d'incórrer en possibles responsabilitats, i evitar possibles danys al domini públic i patrimonial de la Generalitat.  
  
Vistos els antecedents de fet i els fonaments de dret que els són aplicable, conforme a la proposta del director general de l'Aigua, així com els informes que componen aquest expedient, resolc:  
  
Estimar els recursos presentats pels ajuntaments de Monòver, Agost, el Pinós, la Romana i Villena, i declarar nul de ple dret el lliurament del domini de les obres de:  
- Projecte de conducció general del marge dret del riu Vinalopó (Alacant).  
- Projecte d'infraestructura hidràulica per al posttransvassament Xúquer-Vinalopó, ramal marge dret (Alacant).  
Per incórrer en els supòsits de nul·litat de ple dret previstos en els apartats b, c, e i f de l'article 47.1 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques.  
  
Així mateix, concorre una causa d'anul·labilitat de les esmentades resolucions pel fet de no haver oferit el tràmit d'audiència abans de dictar-les i haver produït indefensió als ajuntaments recurrents i a la resta d'interessats.  
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, s'hi podrà interposar un recurs contenciós administratiu en el termini de dos mesos a comptar de l'endemà de la notificació, de conformitat amb el que es preveu en l'article 46 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.  
  
València, 26 d'abril de 2019.- El secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic: Francisco Javier Quesada Ferre.