Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5285, del 21-06-2006 (2006/7365)

DECRET 86/2006, de 16 de juny, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor de l'Ajuntament d'El Toro, de la província de Castelló.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5285

Data del DOGV
:   21-06-2006

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2006/7365


Data del document
:   16-06-2006

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Toro, El
    * ben cultural
    * legislació
    * protecció del patrimoni
    * monument

DECRET 86/2006, de 16 de juny, del Consell, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor de l'Ajuntament d'El Toro, de la província de Castelló. [2006/F7365]  
L'article 49.1.5ª de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un bé d'interés cultural es farà mitjançant decret del Consell, a proposta de la conselleria competent en matèria de cultura. Tot això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'administració general de l'estat.  
Mitjançant la Resolució de data 26 d'abril de 2005, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria Cultura, Educació i Esport, es va acordar tenir per incoat expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor de l'Ajuntament d'El Toro, de la província de Castelló.  
L'esmentada resolució, amb els seus annexos, va ser comunicada als interessats en l'expedient, als quals es va concedir tràmit d'audiència, sense que s'aportaren al·legacions a l'expedient.  
En compliment del que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, han emés un informe favorable a la declaració la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i el Consell Valencià de Cultura.  
L'expedient va ser sotmés a informació pública pel termini d'un mes i s'han demanat els informes exigits per l'article 49 bis de la Llei de Govern Valencià.  
En virtut del que s'exposa i d'acord amb el que establix la normativa mencionada, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell, en la seua reunió del dia 16 de juny de 2006,  
DECRETE  
Article 1  
Es declara Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, l'Ajuntament d'El Toro, de la província de Castelló.  
Article 2  
L'entorn de protecció afectat per la declaració de bé d'interés cultural, així com el règim de protecció d'este, queda definit en els annexos adjunts que formen part del present decret.   
Article 3  
La normativa de protecció del bé i del seu entorn es la que s'exposa a continuació:  
Monument:  
Article 1  
S'atindrà al que disposa la secció segona, règim dels béns immobles d'interés cultural, del capítol III del títol II de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.  
Article 2  
Els usos permesos seran tots els que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i que contribuïsquen a la consecució d'estos fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Article 3  
El règim de protecció dels béns mobles que es relacionen en l'annex i, que, de conformitat amb el que disposa l'article 28.1.c) de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, participen de la condició de bé d'interés cultural de l'immoble, serà l'establit en la secció tercera del capítol III del títol II de l'esmentada llei.  
Entorn de protecció:  
Article 4  
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del monument necessitarà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. Esta autorització s'emetrà d'acord amb als criteris establits en la present normativa i, en el que no s'hi preveu, per mitjà de l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 38 de l'esmentada llei. La present normativa regirà amb caràcter provisional fins que es redacte el pla especial de protecció del monument i el seu entorn, i que este aconseguisca la validació patrimonial.  
Totes les intervencions requeriran, per al seu tràmit autoritzador, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que en permeta constatar la situació de partida i la transcendència patrimonial.  
Article 5  
Sense perjuí del que disposa l'article anterior, per mitjà d'un sospesat informe tècnic municipal, es podrà derivar la no-necessitat de tràmit autoritzador previ en actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i les instal·lacions dirigides a la mera conservació, reparació i decoració interior d'estos immobles.  
En estos casos, l'ajuntament comunicarà a esta administració, en el termini de 10 dies, la concessió de llicència municipal, i adjuntarà com a mínim l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que en permeta constatar la situació de partida i la falta de transcendència patrimonial.  
Article 6  
La contravenció del que preveuen els articles anteriors determinarà la responsabilitat de l'ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Article 7. Criteris d'intervenció  
a) Es mantindran les pautes de la parcel·lació històrica de l'entorn.  
b) Es mantindran les alineacions històriques de l'edificació conservades fins a l'actualitat.  
c) Els edificis tradicionals del conjunt, per l'alt valor ambiental i testimonial d'una arquitectura i tipologia que els caracteritza, hauran de mantindre les fatxades visibles des de la via pública, i preservar i restaurar els caràcters originaris.  
d) El nombre de plantes permeses és de tres altures (planta baixa més dos), i estan prohibits els semisoterranis. Els edificis que superen este nombre de plantes es regiran pel règim de fora d'ordenació. A este efecte, en els supòsits que concloga la seua vida útil o que es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, una remodelació amb eliminació de les plantes superiors o una substitució voluntària d'estos, s'hi aplicaran les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjuí de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià a estos immobles.  
e) L'altura de cornisa màxima és de 10 m. per a tres plantes i 7 m. per a dos plantes.   
f) Les cobertes, d'acord amb la tipologia de la zona, seran, al cos principal de l'edifici, la profunditat edificable del qual oscil·larà entre 8 i 11 metres, inclinades, de teula àrab, amb pendent compresa entre 25% i 40%, a dos aigües i carener d'altura màxima de 2,25 m. respecte de la línia de cornisa. Este requisit únicament podrà ser evitat, amb caràcter excepcional, en aquells casos en què s'acredite l'existència d'una singular justificació historicocontextual.   
g) Les noves edificacions s'adequaran amb caràcter estètic a la tipologia i als acabats tradicionals d'El Toro, atenent la fatxada a les disposicions següents:  
. Ràfols amb longitud màxima de vol de 35 cm.  
. Impostes, motlures, marcs, cèrcols, coronaments ornamentals i la resta d'elements compositius amb una longitud màxima de vol de 15 cm.  
. Buits de fatxada de proporció vertical, amb la possible excepció de plantes baixes o cambres segons la tipologia compositiva del municipi.  
. Balcons de barana metàl·lica, amb una amplària màxima de vol de 40 cm., 15 cm. de cantó i longitud màxima de 1,80 m. Es prohibixen els miradors.  
. Les fusteries seran de fusta.  
. Es prohibixen les persianes, excepte les persianetes exteriors enrotllables tradicionals.  
h) L'ús permés en esta zona serà el residencial. S'admetran els usos següents, sempre que mostren la seua compatibilitat amb les arquitectures tradicionals de la zona:  
A) Magatzems.  
B) Locals industrials ubicats en planta baixa.  
C) Locals d'oficina.  
D) Comercial.  
E) Religiós.  
Article 8  
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en la valoració de l'escena o en el paisatge urbà del monument i el seu entorn, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o arbratge, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualssevol altres d'un estil i conseqüències semblants, hauran de sotmetre's a autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans al·ludits.   
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior als plans de fatxada dels edificis que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·licite i obtinga autorització expressa.  
Article 9  
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resultarà d'aplicació el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.  
DISPOSICIÓ ADDICIONAL  
La present declaració s'inscriurà en la secció primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.  
DISPOSICIÓ FINAL  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i tindrà efectes des de l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat.  
València, 16 de juny de 2006  
El president de la Generalitat,  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ  
El conseller de Cultura, Educació i Esport,  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN  
ANNEX I  
Dades sobre el bé objecte de la declaració  
1. Denominació: Ajuntament d'El Toro.  
2. Descripció  
(Basada principalment en el llibre Lonjas de la Comunitat Valenciana, de Salvador Lara.)  
a) Immoble objecte de la declaració  
L'Ajuntament d'El Toro és un edifici que respon a una tipologia del màxim interés dins de les construccions civils que van sorgir a finals de l'edat mitjana i principis del renaixement. Es tracta d'un edifici que unix la representació i les funcions dels nous poders civils, la casa de la vila o ajuntament, amb un espai, la llotja, destinat a allotjar una activitat en auge: el comerç.   
Està construït amb carreuat i maçoneria amb un únic volum de gran rotunditat i de tres plantes. A la planta baixa, que dona a la plaça, s'ubica la llotja, amb un almodí de grans dimensions i una presó. A les dos plantes superiors es troben el saló de sessions i la resta de dependències municipals.  
La fatxada principal, d'influència classicista, és de gran bellesa i sobrietat; hi destaquen els tres arcs escarsers dovellats recolzats sobre columnes de fust troncocònic. Les finestres són adovellades i estan compostes de manera ordenada i simètrica.  
Cronología  
L'edifici va ser construït en 1576, segons es diu en pedra tallada a la seua fatxada. Respon a una necessitat social apareguda en l'emergent civilització del renaixement motivada pels nous processos econòmics i culturals de les ciutats. El progrés de la societat civil, amb l'aparició del comerç i els poders polítics que el protegien, necessitava nous espais on representar les seues funcions.   
D'una banda, els mercaders buscaven el lloc més concorregut de la població, la plaça, on poder ser vistos amb facilitat. D'esta circumstància naix l'anomenada llotja. Salvador Lara definix la llotja per tres de les seues característiques:   
. «És un edifici o una part d'este, amb tendència a l'autonomia compositiva, generalment obert i alçat, construït amb el resultat d'una estructura diàfana, modulada i eminentment destinat a l'ús comercial.»  
. «Els exemples es troben repartits per les ciutats de la zona i influència del Mediterrani italofrancoespanyol, encara que poden transcendir este límit.»  
. «Van proliferar entre els segles XIII i XVII, i van aconseguir el major esplendor en el XV.»  
A la llotja s'adherixen molt sovint els espais necessaris per a les funcions dels poders civils de la població, que donen lloc a esta tipologia d'edificis de doble ús, llotja i casa de la vila.  
A El Toro la llotja es troba encastada al carrer i alineada amb este per mitjà del buidatge de la planta baixa de l'edifici destinat a ajuntament. A la segona crugia d'esta planta es trobava una escala central, hui desapareguda, que la comunicava amb les plantes superiors, i els espais destinats a presó i a almodí de llauradors.  
L'entrada a la planta primera o noble de l'ajuntament, coberta per un porxe amb grans bancs de pedra als costats, es fa des de la plaça on es troba el temple. Des d'esta s'accedix al saló de sessions, en el qual destaquen dos grans columnes de carreuat, on recolzen dos grans bigues de fusta, i la resta de dependències municipals.   
Al costat del porxe, confrontant amb el mur posterior de l'ajuntament i abocat a la plaça de l'església, es troba un edifici, hui destinat a la casa del metge. Des d'este, per mitjà d'una escala de construcció recent, s'accedix a la tercera planta o cambra de l'ajuntament.   
La llotja es desenvolupa en un pòrtic de tres arcs rebaixats, és rectangular i de dimensions interiors aproximades de 13,50 m. × 5,50 m. Els arcs, dovellats, de 3,50 m. de llum i 1,50 m. de fletxa, recolzen sobre columnes d'estil dòric, amb basa, fust i capitell de pedra. L'altura total de la planta baixa és de 4 metres.   
Constructivament l'edifici està format per pòrtics plans a base de murs de càrrega de maçoneria esquerdejada de dimensions variables entre 50 i 60 cm. La resta dels tancaments exteriors es fa amb la mateixa tècnica. Els forjats són plans amb biguetes de fusta i revoltó. L'almodí, igual que la sala, es cobrix amb pilars octogonals de pedra que suporten jàsseres de fusta per a recolzar el forjat. La presó es cobrix amb voltes bufades. Els arcs exteriors estan formats per dovelles de pedra calcària. La planta baixa té l'obra de pedra picada ben treballada, mentres els murs de les altes es convertixen en maçoneria i remarquen els buits amb carreus. Els paviments estan formats per grans lloses de pedra irregulars.  
La fatxada principal presenta una composició simètrica, formada pel pòrtic de carreuat de tres vans a base de columnes en planta baixa i separada de les plantes superiors per un astràgal gruixut. Té tres grans finestrals des d'on es pregonaven les ordenances o els despatxos dels senyors que governaven la població. Sobre la fatxada es troba un blasó de la vila i les restes d'un altre.  
L'almodí va estar en funcions fins a les primeres dècades del segle XX. La sala d'actes o juntes manté l'ús primigeni i l'espai destinat a calabossos es va utilitzar fins a la guerra civil de 1936. Als soterranis cal destacar un passadís que comunica la casa consistorial amb l'església de la Mare de Déu dels Àngels.   
En els anys 90 del segle XX, es va començar a buscar un amagatall del qual es coneixia l'existència, a l'edifici consistorial. Es va localitzar per damunt dels lavabos. Hi van aparéixer vint-i-cinc lligalls dels segles XV al XIX, a més d'una gran quantitat de registres sobre l'almodí i un arca de tres claus.   
b) Parts integrants  
. La llotja.  
. L'ajuntament.  
. El porxe d'accés.  
. L'escut heràldic de la població.  
. La inscripció de l'any 1576 en carreu.  
c) Delimitació de l'entorn afectat  
c)1. Justificació de la delimitació proposada  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció consistix a incloure dins de la seua àrea els següents elements urbans:  
. Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, de manera que el pot afectar, tant visualment com físicament, qualsevol intervenció que es faça sobre estes.  
. Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i en el qual qualsevol intervenció que es faça puga suposar una alteració de les condicions de percepció del BIC o del caràcter de l'espai urbà.  
. Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les esmentades anteriorment i que constituïxen part del seu ambient urbà immediat.  
. Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, encara que no tinga una situació d'immediatesa amb el BIC, n'afecte de manera fonamental la percepció.  
c)2. Descripció de la línia delimitadora  
Origen: intersecció de l'eix del carrer Major amb l'eix de la travessia de Sant Roc, punt A.  
Sentit: horari  
Línia delimitadora: des de l'origen, la línia seguix per l'eix de la travessia de Sant Roc i prosseguix per l'eix del carrer de Sant Roc. Gira al nord per l'eix del carreró que hi ha després de l'església per a girar i envoltar l'illa cadastral núm. núm. 23.842. Travessa l'illa núm. 23.843 per les posteriors de les parcel·les 16 i 17, i l'illa núm. núm. 23.844 per les posteriors de les parcel·les 20, 19 i la mitgera est de la parcel·la 17. S'introduïx a l'illa núm. 23.846 per la mitgera est de la parcel·la 20 i prosseguix per les fatxades de les parcel·les 20, 19, 36, 37 i 17 que donen al carrer Reguera. Continua per les posteriors de les parcel·les 16, 12, 11, 10, 09, 08, 07, 06, 05 i 03 de l'anterior illa núm. 23.846, gira al nord i continua per les mitgeres oest de les parcel·les 03 i 02 fins al punt d'origen.  
d) Pertinences i accessoris que comprén que constituïsquen part essencial de la seua història  
1. Setial o banc presidencial de tres seients diferenciats, és de fusta de pi melis, d'autor anònim, de 176 × 57 × 166 cm, datable en l'últim terç del segle XIX.  
2. Arca dels privilegis o de cinc claus per a guardar els documents i privilegis de la ciutat, és de fusta de pi melis, d'autor anònim, de 176 × 57 × 166 cm., 161 × 63 × 56 cm., datable en l'últim terç del segle XIX.  
3. Arca de cabals o de tres claus per a la custòdia dels cabals públics; és de fusta de pi melis, d'autor anònim, de 161 × 63 × 56 cm., datable en l'últim terç del segle XIX.  
4. Mesura d'un litre de planxa de ferro amb soldadures d'estany, que forma un cilindre amb ansa i peu exbasat, amb capacitat per a un litre de líquids, 18,5 × 12 × 10 Ø boca cm; datable en l'últim terç del segle XIX.  
5. Mesura de doble decilitre de planxa de ferro amb soldadures d'estany, que forma un cilindre amb ansa i peu exbasat, amb capacitat per a un litre de líquids; 4,8 × 12 × 10 Ø boca cm, datable en l'últim terç del segle XIX.  
6. Romana de 150 kg i arroves, de ferro, datable en l'últim terç del segle XIX.  
7. Romana de 140 kg de ferro, datable en l'últim terç del segle XIX.  
8. Rellotge de torre amb maquinària de la casa Cronos de Roquetas (Tarragona). Mesures aproximades: 120 × 60 × 50 cm. Metall i ferro. Datable en el segon terç del segle XX. L'any 2000 va ser substituït, a la torre de campanes, per un sistema electrònic.