Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9886, del 05-07-2024 (2024/6574)

RESOLUCIÓ de 2 de juliol de 2024, de la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9886

Data del DOGV
:   05-07-2024

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2024/6574


Data del document
:   02-07-2024

Organisme emissor
:   Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 2 de juliol de 2024, de la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc. [2024/6574]  
L'article 12 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana assenyala que correspon a la Generalitat vetlar per la protecció i defensa de la identitat i dels valors i interessos del poble valencià, així com el respecte a la diversitat cultural i el patrimoni històric de la Comunitat Valenciana.  
Per la seua part, la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, establix en l'article 45 que seran declarats béns immaterials d'interés cultural les activitats, les creacions, els coneixements, les pràctiques, els usos i les tècniques que constituïxen les manifestacions més representatives i valuoses de la cultura i de les formes de vida tradicionals dels valencians, així com les tradicions en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i, especialment, les que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural immaterial emesos pel Servici de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i l'Inventari del Patrimoni Immaterial.  
Considerant el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, resolc:  
  
Primer  
Incoar expedient per a declarar bé d'interés cultural immaterial el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc.  
  
Segon. Descripció del bé i valors  
D'acord amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es fa constar, en l'annex d'esta resolució, la descripció i els valors del bé.  
  
Tercer. Mesures de protecció i salvaguarda  
La protecció del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc, com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar tasques d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimoniatges disponibles a suports materials que en garantisquen la protecció i preservació.  
c) Vetlar pel desenvolupament normal i la pervivència d'esta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
  
Qualsevol canvi que excedisca el desenvolupament normal dels elements que formen esta manifestació cultural s'haurà de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural perquè, si és el cas, reba l'autorització administrativa i es modifique esta declaració.  
La gestió del bé la tindrà el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela, que serà el que decidirà sobre aspectes materials i immaterials, així com sobre el desenvolupament de l'esmentada manifestació cultural.  
  
Quart  
En compliment del que establix l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es notifica esta resolució als interessats, i es comunica al Registre General de Béns d'Interés Cultural perquè s'anote de manera preventiva.  
  
Quint  
Publicar esta resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
València, 2 de juliol de 2024.- El vicepresident primer i conseller de Cultura y Deporte: Vicente José Barrera Simó.  
  
ANNEX  
  
1. Identificació  
1.a. Identificació geogràfica:  
El marc de competència del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela abasta l'horta tradicional dels termes municipals d'Orihuela, Algorfa, Benejúzar, Bigastro, Jacarilla, Rafal i Redován, així com xicotetes zones dels termes d'Almoradí i Callosa de Segura, tots a la comarca del Baix Segura, província d'Alacant.  
1.b. Àmbit:  
Coneixements tradicionals sobre pràctiques productives, processos i tècniques.  
1.c. Tipologia:  
Bé d'interés cultural immaterial, d'acord amb l'art. 26.d de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià.  
1.d. Denominació principal i altres denominacions:  
Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc  
Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela  
Jutjat d'Aigües d'Orihuela  
  
1.e. Comunitats o persones relacionades amb l'element  
Heredamiento de la Acequia de Almoravit  
Heredamiento de la Acequia de Alquibla  
Heredamiento de la Acequia de Callosa  
Heredamiento de la Acequia del Escorratel  
Heredamiento de la Acequia de los Huertos  
Heredamiento de la Acequia de Molina  
Heredamiento de la Acequia de Mudamiento  
Heredamiento de la Acequia de las Puertas de Murcia  
Heredamiento de la Acequia Vieja de Almoradí  
Heredamiento de la Noria de Moquita  
Heredamiento de la Noria de Pando  
Heredamiento del Azarbe de Abanilla  
Heredamiento del Azarbe de Los Caballos  
Heredamiento del Azarbe de las Fuentes  
Heredamiento del Azarbe de La Gralla  
Heredamiento del Azarbe Mayor de Hurchillo  
Heredamiento del Azarbe de Mayayo  
Heredamiento del Azarbe de Millanares  
  
La comunitat portadora està constituïda per prop de 12.000 regants. Vetlen pels seus interessos els seus representants electes, com són el jutge d'aigües, el tinent jutge, el síndic general, el secretari i els tècnics del Jutjat d'Aigües, els síndics, electes i representants de l'heretament general i els guàrdies de les séquies.  
  
1.f. Descripció breu:  
El Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela és una comunitat de regants i, com a tal, té el caràcter de corporació de dret públic, adscrita a l'organisme de conca, d'acord amb l'art. 82 de la Llei d'aigües (Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol, pel qual s'aprova el text refós de la llei d'aigües) que, a més, reconeix la pervivència de les comunitats tradicionals en el seu article 85. També és un jutjat de caràcter tradicional i consuetudinari, aspecte que ha sigut reconegut en la Llei orgànica 10/2021, de 14 de desembre, de modificació de la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, per a reconéixer el caràcter de tribunal consuetudinari i tradicional al Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela (Alacant) i Pobles del seu Marc, i al Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
  
És la institució gestora d'un bé públic tan important com és l'aigua, que ha possibilitat el manteniment dels regadius tradicionals de l'Horta d'Orihuela, gràcies a la transmissió d'uns coneixements i pràctiques d'origen andalusí, com queda prou testificat en el privilegi del sobresequier, donat per Alfons X el Savi a la vila d'Orihuela, firmat a Valladolid el 14 de maig de 1275, en el Libre dels repartiments de les terres entre vehins de la molt noble y leal e insigne ciutat de Oriola i en la toponímia de gran part dels llits de reg. El Jutjat d'Aigües d'Orihuela representa la comunitat de regants i de tafulles regades, ja que el dret a reg està lligat a la possessió de la terra tal com ho estava en el dret andalusí. El Jutjat complix una doble funció: la de gestionar el sistema de regs de l'Horta, des d'un punt de vista tècnic i administratiu, i la judicial, dirimint els conflictes ocasionats pel repartiment de l'aigua. Per a això, s'ha dotat d'unes ordenances aprovades pels mateixos regants. Els càrrecs representatius del Jutjat són agricultors triats democràticament pels regants. La seua funció és vetlar pel correcte funcionament dels llits de reg i mantindre al dia els padrons d'aigües (llista de regants), mitjançant l'escurada (neteja dels llits), les obres necessàries per a la conservació dels aqüeductes, la imposició de derrames per a sufragar-les, així com el repartiment equitatiu d'aigües i el compliment de tandes (torn de reg). És indubtable el valor socioeconòmic de la xarxa de séquies que, amb la distribució de l'aigua, contribuïxen a la producció d'aliments i generen ocupació i cohesió social. L'horta té, a més de l'agropecuària, altres potencialitats econòmiques que comencen a desenvolupar-se, com són el senderisme, cicloturisme, turisme cultural i patrimonial.  
  
El Jutjat Privatiu d'Aigües té una gran importància mediambiental pel seu paper en el manteniment d'un paisatge cultural de gran agrobiodiversitat i sostenibilitat, ja que els regadius tradicionals contribuïxen a la recàrrega dels aqüífers i a la llavada de les sals del sòl, i suposen una reutilització contínua d'un recurs tan escàs com és l'aigua. Conforma un sistema mediambientalment sostenible. El Jutjat, com el seu nom indica, també té una funció judicial. Per a això, compta amb un Tribunal d'Aigües constituït pels mateixos regants, caracteritzat per la seua autonomia, oralitat, accessibilitat, rapidesa i imparcialitat. En definitiva, el Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i els Pobles del seu Marc gestiona integralment, de manera equitativa, sostenible i democràtica, un bé tan escàs com és l'aigua, gràcies a la transmissió d'uns coneixements agrícoles, tècnics i jurídics, en origen de manera oral i, posteriorment, plasmats en unes ordenances que s'han adaptat progressivament als temps. La seua importància com a institució gestora d'un bé públic com és l'aigua s'ha posat de manifest per la guanyadora del Premi Nobel d'Economia 2009, Elinor Ostrom, que, en teoritzar sobre els béns d'accés o ús comú (common pool resources), va posar com a exemple la gestió dels regadius del llevant espanyol i, entre estos, el Jutjat d'Aigües d'Orihuela (Ostrom 1990: 76-78).  
  
2. Marc espacial  
2.a. Localització:  
La seu del Jutjat d'Aigües compta amb un local propi situat al carrer Ruiz Capdepón, núm. 3, a Orihuela. El marc de competència del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela abasta l'horta tradicional dels termes municipals d'Orihuela, Algorfa, Benejúzar, Bigastro, Jacarilla, Rafal i Redován, així com xicotetes zones dels termes d'Almoradí i Callosa de Segura. L'extensió superficial és de 6.790,93 hectàrees (57.307 tafulles).  
  
2.b. Recorregut:  
Encara que el Jutjat realitza les seues reunions administratives i judicials en la seua seu del carrer Ruiz Capdepón, el manteniment dels llits de reg i el manteniment de l'horta implica el recorregut periòdic de síndics, electes i guàrdies de les séquies per tota la xarxa de canals de reg, amb una longitud aproximada de 90 km de llits majors i un total d'uns 500 km per a tota la xarxa de séquies i assarbs.  
  
3. Marc temporal  
3.a. Calendari:  
Com que es tracta d'una institució gestora i jurisdiccional, la seua activitat és contínua, d'acord amb les necessitats, de manera que per a la majoria de les actuacions no hi ha un calendari fix, excepte per a la celebració de juntes i eleccions, per a les quals hi ha un calendari aproximat, i les escurades o la neteja dels aqüeductes i el reg en si.  
3.b. Periodicitat:  
L'activitat es realitza de forma continuada, la qual cosa possibilita el bon funcionament del regadiu, tant en tot l'àmbit de competència del jutjat com en cada un dels heretaments que el componen. No obstant això, alguns esdeveniments de la vida del jutjat tenen una certa periodicitat, com eleccions, reunions, neteja dels llits de séquies i assarbs, etc.  
  
4. Descripció i caracterització  
4.a. Orígens documentats o atribuïts:  
L'origen del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela està a l'Orihuela andalusina (Madnat ryla), el sistema de regadius de la qual es va conformar entorn dels segles X-XI. Les seues normes no escrites van passar a l'Orihuela foral gràcies al privilegi del sobresequier, concedit a Orihuela per Alfons X El Savi, donat a Valladolid el 14 de maig de 1275, que arreplega els usos i els costums en matèria de regs d'època islàmica.  
  
4.b. Evolució històrica/modificacions:  
Orihuela islàmica.  
Els jaciments arqueològics coneguts d'època emiral i inicis del califat mostren una distribució del poblament al Baix Segura en els màrgens de pla al·luvial, en les proximitats de fonts, xicotetes valls i rambles. Això suggerix l'existència de xicotets sistemes de reg, en els quals van poder, a més, tindre una certa importància les sénies com a mètode per a extraure l'aigua i el reg per inundació. La contínua aportació d'al·luvions del riu no ha permés de moment localitzar jaciments d'època islàmica en la plana al·luvial.  
Les primeres séquies, d'una certa entitat, degueren construir-se a l'entorn de la ciutat (Madnat ryla), a fi de poder proveir-la de productes hortofructícoles, entre estes degueren estar la séquia de Los Huertos, la de Almoravit i l'assarb de Las Fuentes. El complex sistema de regs de l'Horta d'Orihuela sembla estar ja configurat en el segle XI, com es desprén de la famosa cita de la séquia de Callosa-Catral per al-Idrs. Podem pressuposar que va ser anterior, possiblement del segle X. De l'època almohade sí que en tenim un millor coneixement gràcies al Llibre dels repartiments, que descriu el repartiment de terres de l'horta a l'inici de la conquesta feudal, ens mostra un sistema basat en la presa de l'aigua per derivació del Segura a través d'assuts i sénies amb dos principals séquies en el marge dret, Molina i Alquibla, i dos més en el marge esquerre, Callosa i Almoradí. Cal destacar la ubicació dels dos principals assuts, el de Callosa i Almoradí, al costat de la mateixa ciutat, de manera que esta controlava en gran manera el regadiu. El regadiu es basa, des d'època islàmica, en un doble sistema de llits: d'aigües vives, que, a través de séquies majors, arrobas, braçals i filloles, conduïxen l'aigua fins als camps de cultiu, i d'aigües mortes, que drenen els camps a través d'escorredors, sequiols i assarbs majors per al seu reaprofitament (reg d'aigües mortes) i conduïxen l'aigua sobrant al riu.  
La creació de l'Horta d'Orihuela en època islàmica va suposar la gestió de l'aigua d'acord amb l'escola de juristes maliskistes. L'aigua de reg es vincula a la possessió de la terra i es repartix proporcionalment a l'extensió de les parcel·les. Sabem de l'existència en Al-Àndalus d'oficials encarregats dels regs, el q al-miyh (jutge d'aigües) i el hib al-sqiya (inspector o encarregat de la séquia). En el cas d'Orihuela només comptem amb dades indirectes, posteriors a la conquesta feudal, gràcies als privilegis reials. De la seua lectura sembla deduir-se que en època andalusina el hib al-sqiya (sobresequier) era la figura principal i jutge d'aigües, i d'ell depenien els sequiers dels diferents llits.  
  
Orihuela foral  
La xarxa de regs i els coneixements per a la gestió de l'aigua d'època islàmica es van transmetre a l'Orihuela posterior a la conquesta feudal. Així es pot apreciar en el privilegi d'Alfons X, donat el 14 de maig de 1275, a Valladolid, mitjançant el qual confirma Pedro Zapatero com a sobresequier, i dona, a més, instruccions per al bon funcionament del regadiu de l'horta oriolana, document que es considera la seua primera reglamentació escrita. El sobresequier va passar a ser un càrrec municipal de caràcter anual, tal com va establir  
el rei castellà Ferran IV, en una carta oberta, datada a Valladolid el 23 de juny de 1295. En esta, el monarca establix que es pose cada any per sobresequier un cavaller o home bo, i es fixe la duració anual de l'ofici, que es mantindrà fins al final de l'època foral. Després de la conquesta feudal, en un primer moment hi ha un retrocés del regadiu, causat per la fugida de bona part de la població musulmana i l'escassa repoblació cristiana; no obstant això, en una data tan primerenca com 1295, els hereus de la séquia de Callosa-Catral fan una restauració del seu assut «con cauallos et testadas de tocha et piedra bien fecha», segons arreplega el Llibre dels Repartimens (Torres Fontes, 1988:101), la reconstrucció del sistema de regs continuarà al llarg del segle XIV, cap a finals de la centúria s'inicia la seua expansió, sobre les extenses marjals i saladars situats a l'est del Baix Segura. En 1370 està documentada una séquia per al reg d'Almoradí i la Daya. Segons Manuel de Gea, la séquia de l'Alcúdia i el seu assut d'estacada a Rojales es van construir a mitjans/finals del segle XIV, que es va substituir en la segona mitat del segle XVI per un altre de carreuat. Cap a 1571 es va construir en carreuat l'assut d'Alfeitami, per al reg de la séquia Nueva de Almoradí i de la séquia del Río.  
La disgregació del terme municipal oriolà amb la creació de colonitzacions senyorials: Cox (1483), La Granja (1490) i Redován (1491), la segregació d'alguns dels seus llogarets, Callosa (1579) i Almoradí (1583), la creació de les baronies d'Albatera i Daya Nueva, i de nombrosos senyorius alfonsins en el segle XVII (Benejúzar, Cox, Rafal, Jacarilla, Molins, Formentera, Benijófar), van motivar la gradual segregació de part de l'Horta del Baix Segura de la jurisdicció del sobresequier oriolà. Moltes de les noves poblacions van nomenar els seus propis sobresequiers, que van entrar en conflicte amb aquell.  
A principis del segle XVII, l'horta va patir una gran deterioració, degut principalment a l'expulsió dels moriscos i la negativa dels nobles a pagar les derrames, entre altres causes. Este fet va motivar la intervenció de la Corona. Un jutge visitador, Jerónimo Mingot, va elaborar unes ordenances de reg, aprovades en 1625, que esmenta com a receptors dels nous estatuts els sobresequiers d'Orihuela, Callosa i Almoradí, amb referències també als «llochs de llur contribució», que poden identificar-se com els senyorials. En el seu capítol 30 es preveu l'obligació del sobresequier d'Orihuela de nomenar un jutge assessor per a intervindre en les causes relatives al seu ofici, fins que el rei nomenara este «jutge assessor». Això suposarà la tecnificació de l'ofici i un control de la Corona sobre tot el macrosistema de regs del Baix Segura.  
  
Orihuela borbònica.  
Amb l'arribada dels Borbons en el segle XVIII, s'accentua la centralització administrativa i la ingerència directa del poder polític en els regadius. El càrrec de jutge sobresequier és ocupat per l'alcalde major, que passa a denominar-se Alcalde Major i Jutge Reial i Privatiu d'Aigües per Sa Majestat, de la Ciutat d'Orihuela, la seua Horta i Llocs del seu Districte. Van quedar extingits els sobresequiers locals que havien proliferat en centúries anteriors. A partir de 1714, l'alcalde major passarà a ser l'únic jutge d'aigües de tota l'horta, en primera instància i amb caràcter ordinari, i es podia apel·lar exclusivament al Consell de Castella. No obstant això, posteriorment diferents poblacions van anar recuperant els seus sobresequiers locals, entre altres Callosa en 1735, Guardamar en 1738 i Almoradí en 1791. Després de la Guerra de Successió, els regadius van continuar ampliant-se a costa del saladar i de la marjal, amb la fundació pel Cardenal Belluga de les noves poblacions de Dolores, San Fulgencio i Sant Felip Neri, i la posada en cultiu de noves terres que són drenades gràcies a la remodelació d'algunes assarbs, com la d'Abanilla i la construcció de les assarbs del Molar, Enmedio i el Recibidor per a conduir l'aigua fins a la mar. Uns altres es van remodelar o van crear per a derivar l'aigua a l'antiga Albufera d'Elx: assarbs de San Felipe, Nuevo del Molar, Viejo del Duque, Convenio i Robatorio. La gestió i el govern de les aigües de les noves poblacions va quedar, fins a la desamortització, en mans de la Junta de las Pías Fundaciones, encarregada, entre altres qüestions, de les escurades.  
En quedar obsoletes les ordenances de reg de Jerónimo Mingot, el Consell de Castella va ordenar a l'Audiència de València que, a la vista de les antigues ordenances d'Orihuela, Callosa, Almoradí i Guardamar, les reformara en els punts que considerara convenient. Els regants d'Almoradí van redactar un projecte de noves ordenances que va ser aprovat per l'Audiència valenciana en 1793. Per les mateixes dates, es va intentar una reforma anàloga per a Orihuela, que finalment no va prosperar.  
  
Segles XIX - XX  
En 1830, Andrés Rebagliato, d'acord amb els regants, va redactar un projecte d'ordenances per al Jutjat d'Aigües d'Orihuela que van ser aprovades en Junta General de Regants. El projecte va rebre algunes correccions en el Real Acuerdo de Valencia i va passar a ser informat per la secció de la Gobernación del Reyno del Consejo Real de España e Indias. Van ser finalment aprovades mitjançant la Reial orde de la Reina Governadora María Cristina de Borbó en 1836. Estes ordenances, vigents durant gran part del segle XIX, tot el segle XX i principis del segle XXI, van suposar una adaptació a les profundes transformacions que havia patit l'horta. Consten de 247 articles, davant dels 37 de les anteriors ordenances, la qual cosa suposa una minuciosa tipificació de tots els aspectes relacionats amb el bon funcionament del sistema de regs. Abasten, entre altres aspectes: la delimitació del marc geogràfic de la seua jurisdicció, els padrons d'aigües, el repartiment i l'aprofitament d'estes, la conservació dels aqüeductes (séquies i assarbs), escurades i derrames, la celebració de juntes, el procediment per a dirimir litigis i imposar multes i els requisits i forma d'elecció dels principals càrrecs, tant del jutge sobresequier com dels síndics dels diferents aqüeductes, i s'establix la seua elecció democràtica pels propietaris-regants (hereus).  
  
Segle XXI  
L'última modificació de les ordenances del Jutjat d'Aigües d'Orihuela es va produir el 22 d'octubre de 2014, a fi de refondre diversos articles; eliminar figures obsoletes, com l'escrivà, l'agutzil i el pregoner, i substituir-les per la figura del secretari; introduir una ordenança per a regular l'«àrea tècnica» del Jutjat, i actualitzar la quantia de les multes per infraccions. El seu reconeixement legal es troba en la llei d'aigües, que reconeix la vigència de totes les ordenances de reg vigents a l'entrada en vigor de la llei. Recentment, mitjançant una modificació de l'article 19 de la Llei orgànica 6/1985, del poder judicial, «es reconeix el caràcter consuetudinari i tradicional al denominat Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc».  
  
  
4.c. Personatges: indumentàries, pràctiques i funcions:  
Estos aspectes es descriuen d'acord amb el que establixen les ordenances vigents del Jutjat d'Aigües d'Orihuela.  
Hereus / regants (ordenança primera): els membres del Jutjat, que reben el nom d'hereus, són uns 12.000 agricultors propietaris de parcel·les en l'horta tradicional. S'agrupen en els heretaments regats pels diferents aqüeductes. Estan obligats a complir les ordenances i els estàndards de reg de séquies i assarbs. I tenen els drets següents:  
1. A intervindre amb veu i vot en les juntes generals.  
2. A exercir càrrecs directius en la comunitat o representatius en el seu respectiu heretament.  
3. A usar l'aigua de reg pel temps i en la forma que s'establisca, i al repartiment equitatiu d'esta.  
4. Al rescabalament de danys i perjuís que s'ocasionen en les seues terres per la instal·lació o reparació d'infraestructures.  
5. A exigir el bon funcionament de les instal·lacions comunes.  
6. A obtindre l'empara del Jutjat davant del comportament d'altres hereus.  
7. Al rescabalament dels danys i perjuís provats, ocasionats per tals comportaments.  
  
  
Síndics i electes (ordenança tercera): són els administradors de les séquies i assarbs majors.  
En les séquies: un síndic i huit electes en la séquia Vieja de Almoradí; dos Síndics i sis electes en la séquia de Alquibla; un Síndic i sis electes en cada una de les séquies de Molina, Los Huertos i Puertas de Murcia; un síndic i quatre electes en cada una de les séquies de Callosa i Mudamiento; tres síndics i tres electes en la séquia de Escorratel; un síndic i dos electes en les sénies de Moquita i Pando; la séquia de Almoravit, un síndic, en l'arroba de San Bartolomé, un síndic i dos electes.  
En les assarbs majors: un síndic i sis electes en cada una de les de Mayayo i Abanilla; un síndic i quatre electes en la de Millanares; un síndic i dos electes en cada una de les de Los Caballos, Las Fuentes i La Gralla; tres síndics i cinc electes en l'assarb major de Hurchillo o Reguerón.  
Les séquies i assarbs majors que tinguen més d'un síndic triaran en la seua junta particular els qui ocuparan cada càrrec dins dels òrgans col·legiats del Jutjat. Cada arroba té un síndic. També podran tindre'n els braçals si els hereus interessats ho sol·liciten.  
Els síndics dels aqüeductes menors són els administradors dels seus respectius heretaments per a tot el que faça referència a la neteja, la conservació i el manteniment del seu aqüeducte, amb el prorrateig del gasto ordinari que això origine entre els hereus d'este.  
En els aqüeductes majors (aquells que reguen més de 5.000 tafulles) és la junta particular l'encarregada de portar l'administració de l'heretament. Estes són presidides pels síndics, que en cas d'empat en les decisions tenen vot de qualitat.  
  
Jutge sobresequier (ordenança segona): és el representant legal del Jutjat d'Aigües i els seus heretaments. També són atribucions específiques del jutge:  
1. Convocar, presidir i dirigir les sessions de l'Assemblea General, de la Junta de Govern i la de síndics i electes, per a la qual cosa decidiran amb el seu vot en cas d'empat i autoritzaran les seues actes i acords.  
2. Presidir el Tribunal d'Aigües.  
3. Actuar en nom i representació de la Junta de Govern, en tota classe d'assumptes propis de la competència d'esta junta.  
4. Proposar a la Junta de Govern el nomenament dels empleats de la plantilla del personal del Jutjat.  
5. Vetlar pel compliment de les ordenances i l'acompliment de les respectives obligacions dels càrrecs i empleats del Jutjat.  
6. Qualsevol altra facultat que li vinga atribuïda per disposicions legals o les ordenances del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela.  
  
Tinent de jutge sobresequier (ordenança segona): exercix les funcions del jutge en les seues absències o malalties.  
Síndic general (ordenança segona): substituïx el tinent de jutge en cas d'absència o malaltia d'este.  
Vocals del Tribunal d'Aigües (ordenança quinta, art. 72): són sis vocals i dos suplents triats per insaculació entre els síndics i electes proposats per les juntes particulars. Els correspon, juntament amb el jutge, conéixer en les qüestions que se susciten entre hereus, d'acord amb les ordenances, imposar sancions i determinar les indemnitzacions que s'hagen de satisfer.  
Tresorer (ordenança quinta, art. 72): li correspon portar la gestió econòmica del Jutjat. És triat per insaculació dels síndics i electes proposats per les juntes particulars.  
Secretari (ordenança segona): és nomenat per la Junta de Síndics i Electes, és alhora secretari dels tres òrgans col·legiats del Jutjat, és a dir, Assemblea General, Junta de Govern i Tribunal d'Aigües, i, en cas de ser advocat en exercici, té les funcions de lletrat assessor. És un empleat fix en plantilla. Les seues funcions principals són: actuar de cap de personal, assistir i alçar actes de les reunions, custodiar els arxius del Jutjat, expedir certificacions i redactar els pressupostos amb el tresorer i el cap de l'àrea tècnica.  
Guàrdies de séquies. El Jutjat té contractats cinc guàrdies, destinats en la séquia Vieja de Almoradí, séquia de Alquibla, séquia de Escorratel, séquia de Los Huertos i en l'arroba de San Bartolomé. La seua funció és controlar l'estat de les séquies i el compliment de tandes i altres aspectes de les ordenances. En la resta dels llits és el síndic qui assumix estes funcions.  
Personal contractat de l'àrea tècnica (ordenança sexta): conformen l'àrea tècnica els tècnics superiors, de grau mitjà, i altres persones amb competències o labors tècniques que la Junta de Síndics i Electes considere necessari. Estaran dirigits pel cap de l'àrea, amb titulació d'enginyer superior, que dependrà funcionalment de manera directa del jutge privatiu d'aigües.  
  
Indumentària: la típica brusa que fins fa escassos anys encara usaven els llauradors més majors, actualment està totalment en desús. Només la utilitzen els membres del Tribunal d'Aigües en els juís. Al jutge d'aigües en l'acte de la seua presa de possessió se li imposa la brusa negra, que en este cas porta punyetes (encaix o volantet dels punys) i la medalla de la institució.  
  
4.d. Elements/processos:  
Eleccions (ordenança quinta): es realitzen eleccions generals de cada aqüeducte major cada quatre anys, el mes de novembre. Es trien en cada heretament els síndics, la mitat dels electes i els representants en la Junta de Síndics i Electes, si els corresponguera en funció de la superfície de l'aqüeducte. Per a ser candidat o elector, cal estar inscrit en els padrons del Jutjat, per l'heretament de què es tracte.  
  
El termini de presentació de candidatures s'obri vint dies abans de l'assenyalat per a l'inici de les juntes electorals i acaba cinc dies abans de la primera junta. La votació és secreta, mitjançant papereta que es deposita en urna tancada. Realitzat l'escrutini, queda triada la candidatura de síndic que obtinga més del 50 % dels vots vàlids escrutats; en cas contrari, es farà una segona votació en la qual només participen les dos candidatures més votades. En la tria d'electes, s'elegirà el que en primera votació obtinga el màxim nombre de vots. Els síndics dels aqüeductes menors seran nomenats per les juntes particulars dels seus respectius aqüeductes majors, llevat que tres o més hereus sol·liciten que el seu es trie per la junta general respectiva. Posteriorment, en l'última quinzena de desembre d'eixe any electoral, la Junta de Síndics i Electes triarà mitjançant un procediment anàleg el jutge d'aigües, tinent jutge i el síndic general. Els candidats han d'estar al corrent dels pagaments al Jutjat i han de presentar la seua candidatura en la Secretaria del Jutjat amb un mes d'antelació al dia fixat per a les eleccions. L'elecció de les ocupacions de jutge d'aigües, tinent jutge i síndic general és secreta i mitjançant papereta, per a la qual cosa es fa l'elecció per separat i per l'orde esmentat. Finalment, una vegada triada la Junta de Govern, cada aqüeducte major proposa el seu candidat, d'entre els integrants de la seua junta particular, per a vocal del Tribunal d'Aigües i per a tresorer (per a això, hauran d'haver sigut triats o renovats per al quadrienni entrant). En les dos borses s'introduiran els seus noms i s'insacularan els huit membres del Tribunal d'Aigües (sis vocals i dos suplents) i el tresorer.  
  
Celebració de juntes (ordenança sèptima):  
Junta de la Vega: reunió anual a principis de l'any hidrològic (octubre-novembre). Tracta assumptes d'interés comú per a tots els jutjats, sindicats i comunitats del regadiu tradicional del Baix Segura, des d'Orihuela a Guardamar. Per a això, podran nomenar dos comissionats amb veu i vot. A Orihuela, com que és més extensa, li'n corresponen quatre. La convoca el jutge sobresequier d'Orihuela. Podran acordar tot el que estimen útil i convenient en defensa dels seus regadius.  
Assemblea General de Regants: està constituïda per tots els hereus del Jutjat (agrupa uns 12.000 regants) i és el seu òrgan sobirà. Es reunix de manera ordinària cada quatre anys i extraordinària quan ho acorde la Junta de Govern, la Junta de Síndics i Electes o ho demane una quarta part dels comuners.  
  
La convocatòria la farà el jutge amb un mes d'antelació, per a la qual cosa inserirà l'anunci en els llocs de costum. Síndics, electes d'aqüeductes majors i propietaris de 4.000 tafulles o més de reg seran citats a l'assemblea mitjançant papereta nominal.  
  
Correspon a l'Assemblea General:  
- L'aprovació de comptes, prèviament aprovats per la Junta de Síndics i Electes.  
- Acordar la imposició de derrames conjuntes a l'heretament general.  
- Ratificar l'ingrés o l'eixida en federacions de regants.  
- Aprovar l'adquisició o alienació de béns del Jutjat, així com la sol·licitud de préstecs que sobrepassen l'import del pressupost anual ordinari.  
- La sol·licitud de noves concessions o autoritzacions.  
- La sol·licitud de beneficis d'expropiació forçosa o la imposició de servituds que afecten tots els heretaments del Jutjat.  
- La decisió sobre els assumptes que siguen presentats per la Junta de Govern o algun dels hereus.  
- La reforma de les ordenances.  
- Qualsevol altra que legalment li corresponga.  
  
Junta de Síndics i Electes: es reunix anualment i quan ho estime necessari la mateixa junta, quan calga tractar assumptes delegats per l'Assemblea General i quan per raó d'urgència no puga convocar-se una assemblea general extraordinària. Serà assistida pel secretari i el cap de l'àrea tècnica, amb veu però sense vot. Li correspon:  
- L'elecció quadriennal del jutge, tinent jutge, síndic general, vocals del Tribunal d'Aigües i tresorer.  
- L'examen i aprovació dels pressupostos anuals confeccionats per la Junta de Govern.  
- La sol·licitud de préstecs l'import dels quals no supere el del pressupost anual ordinari.  
- Totes les que no haja assumit l'Assemblea General i totes les que li hagen sigut delegades.  
- La sol·licitud de beneficis d'expropiació forçosa o la imposició de servituds individuals dels heretaments del Jutjat.  
- La creació o amortització de places laborals.  
- L'aprovació de modificacions laborals, permanents o temporals.  
  
  
Junta General de cada heretament. Es reunix anualment per a aprovar el seu pressupost ordinari i quan els hereus d'un mateix aqüeducte ho consideren necessari per a tractar temes que només els afecten a ells. Cada quatre anys es reunirà obligatòriament per a elegir els seus càrrecs. Els acords només afectaran els hereus integrats en l'aqüeducte de què es tracte. Els propietaris tenen un vot per cada 10 tafulles de terra, fins a un màxim de 10 vots. Entre les seues competències estan aprovar els pressupostos; canviar el sistema de reg, per a la qual cosa serà necessari el vot favorable dels que es congreguen i que este supose almenys el 50 % de la terra de l'heretament de què es tracte, i tots els assumptes que consideren del seu interés.  
  
Junta particular de cada heretament. Constituïx l'òrgan de gestió dels aqüeductes majors. Es reunirà una vegada a l'any (abans de desembre), quan ho estime necessari el síndic de l'aqüeducte o a petició de la mitat més un dels electes. Està facultada per a la confecció del pressupost anual (que haurà de ser aprovat per la Junta General), la seua comesa principal és ordenar l'execució dels treballs necessaris per al bon estat de conservació de l'aqüeducte.  
  
Els llits menors també poden tindre les seues pròpies juntes particulars.  
Padró d'aigües (ordenança quarta): és el document que, en cada aqüeducte, siga d'aigües vives (séquies) o d'aigües mortes (assarbs), recopila la llista dels propietaris de les parcel·les, amb la indicació de la seua superfície en tafulles, l'aqüeducte del qual drenen i la parada a la qual pertanyen. Han de renovar-se cada deu anys, a càrrec de cada aqüeducte major, o abans si fora necessari. Ha de ser aprovat pel síndic de l'aqüeducte. És un document de vital importància perquè d'ell depén el repartiment de l'aigua i la contribució econòmica de cada propietari al manteniment de l'aqüeducte.  
Repartiment i aprofitament d'aigües (ordenança dècima): el reg en les séquies està sotmés a tandes (denominació tècnica del torn), en què és diferent la duració de reg o tanda en cada una (segons l'extensió de la terra o l'ús consuetudinari). Secularment, dins de cada séquia, el reg es repartix per parades i correspon a cada una d'estes un temps determinat. Ningú podrà regar fora de la seua tanda ni per parada diferent a la que té assignada a les seues terres. Les arrobas i braçals també tenen, en general, les seues parades i tandes. Tot hereu tindrà l'opció d'utilitzar la dotació d'aigua que correspon a les seues terres per al reg immediat de la seua parcel·la o per a l'emmagatzematge en bassa o estany per al seu ús diferit. Respecte al reg localitzat, cal ajustar-se al que la normativa específica determina per als casos de la séquia de Las Puertas de Murcia i la parada de Las Viñas en la séquia de Molina. En qualsevol cas, el Jutjat, com a titular de la concessió, establix els repartiments i la distribució de l'aigua a cada heretament amb criteris d'equitat.  
  
Escurada (ordenança novena): s'entén per escurada la neteja dels llits dels aqüeductes, antigament es feia amb pales d'escurar (de tall i de cullera), actualment es fa amb maquinària. És obligació dels síndics d'aqüeductes d'aigües vives cuidar i disposar que es netegen els seus llits respectius, preferentment en el mes de març. Les assarbs majors, a càrrec i amb la responsabilitat dels seus respectius síndics, s'han d'escurar cada dos anys i desbardomar (llevar la mala herba que circula pel llit) l'any que no s'escuren, excepte les de La Gralla i Las Fuentes, que es continuaran escurant tots els anys en els mesos de juliol o agost. Les assarbs menors s'escuraran tots els anys. A més, en qualsevol temps de l'any que s'enrunen o hi caiga algun marge o riba o un altre impediment que perjudique el lliure curs de l'aigua, el síndic haurà de disposar la seua neteja sense demora.  
  
  
Conservació dels quijeros (caixers) i manteniment de llits (ordenança onzena): en els aqüeductes es distingixen tres zones diferenciades: el llit, per on discorre l'aigua; els quijeros, caixers o parets laterals, i els costones (braços o màrgens), zona de trànsit a on es depositen les escurades. Totes estes, excepte en llits mitgers o de propietat particular, són propietat de la comunitat de regants, encara que estiguen coberts amb volta o entubats. És obligació de cada heretament la seua conservació. Ningú pot ocupar el llit o els braços d'un aqüeducte amb cap construcció ni cultivar els màrgens ni impedir el lliure trànsit. Qui tinga necessitat de construir un pont haurà de comptar amb l'autorització de la seua junta particular i de l'àrea tècnica, no podran perjudicar l'aqüeducte ni debilitar els seus murs. En els heretaments menors concedirà el permís el síndic general, amb subjecció a les anteriors condicions i previ informe del síndic de l'aqüeducte, si n'hi ha.  
  
Cobrament de derrames i escurades (ordenança octava): la depositaria és el departament propi del Jutjat d'Aigües encarregat de la gestió econòmica, dependent de la secretaria. Estarà davall la supervisió del tresorer. La depositaria és l'única encarregada de fer pagaments, rebre, cobrar i retindre les imposicions que es repartisquen  
legítimament, d'acord amb les ordenances. Hi ha en el Jutjat un «llibre de derrames», en el qual es consignen les derrames (pagaments) que s'imposen, amb la indicació del nom de l'heretament, la data del decret d'imposició, l'import per tafulla, el concepte i el termini de pagament. Totes les derrames hauran de ser abonades pels hereus en la depositaria del Jutjat. La depositaria notifica la liquidació de derrames i escurades als diferents heretaments, i posteriorment ho envia a secretaria amb tota la documentació generada perquè ho arxive.  
  
Juís (ordenança dotzena). Correspon al Tribunal d'Aigües resoldre els conflictes que se susciten entre els hereus, d'acord amb les ordenances, imposar les sancions reglamentàries als infractors i determinar les indemnitzacions que siguen procedents. Es reunix els últims dijous de cada mes en la seu del Jutjat. El Tribunal el componen el jutge, com a president, sis vocals i dos suplents. Es reunix els últims dijous de cada mes, quan sorgisca una qüestió litigiosa o quan ho estime convenient el seu president. Els procediments seran públics i verbals.  
  
El procediment és el següent:  
1. Encara que no figure en les ordenances, sempre s'intenta una conciliació prèvia entre les parts litigants.  
2. Quan algun hereu vol denunciar-ne un altre, ha d'exposar la seua queixa firmada al Jutjat, en què ha de fer referència a l'article de les ordenances contravingut.  
3. Si el Tribunal d'Aigües considera que els fets referits pogueren ser constitutius d'infracció, manarà citar les dos parts en un termini no superior a 10 dies. Si el denunciat no acudix sense causa justificada, es declararà en rebel·lia i se celebrarà el juí. Si és el denunciant qui no acudix, es considerarà que ha desistit de la seua denúncia amb condemna de costes.  
  
4. Reunides les dos parts davant del Tribunal, constituït en la seu del Jutjat, cada una exposa la versió dels fets i el secretari estén l'acta. Si la part denunciada reconeix la infracció, el Tribunal d'Aigües dictarà el seu decret en el mateix acte, amb imposició de multa, incloent (si s'haguera reclamat i es poguera determinar en eixe moment) els danys i perjuís. Si no hi haguera acord de les parts sobre la quantia d'estos danys i perjuís, el Tribunal concedirà a les parts 10 dies improrrogables perquè cada una nomene a costa seua un pèrit. Una vegada portats els dos peritatges al Jutjat, si no hi ha coincidència, se sol·licita l'informe de l'àrea tècnica, que tindrà l'última paraula. El Decret que resol la denúncia inclourà qui ha d'abonar els honoraris d'este tercer.  
  
5. Quan el denunciat no reconeix la infracció o manifesta que l'assistix alguna excepció justa i legítima, el Tribunal intentarà una conciliació entre les parts. Si s'aconseguix, s'acabarà l'acte i es farà el que els mateixos interessats acorden. Si no hi ha acord, tenen un termini de 10 dies per a aportar les proves que consideren.  
6. Practicades les proves i valorades pel Tribunal, quedarà l'expedient vist per a dictar l'oportú decret, llevat que el Jutjat acorde la inspecció ocular amb citació de les parts. La resolució arreplegarà la quantia de la multa, el rescabalament de danys i perjuís, si n'hi haguera, i també pot incloure alguna obligació que haurà de realitzar el condemnat.  
7. El sancionat amb multa haurà d'abonar el seu import en el termini de 10 dies, a comptar de la notificació. Si no ho fa, se li dona un nou termini de 10 dies amb un recàrrec del 10 %, acabat el qual es procedix al cobrament per via executiva.  
  
4.e. Desenvolupament i seqüència temporal:  
Revisió de padrons d'aigües, cada deu anys.  
Eleccions, cada quatre anys: en novembre, de síndics i electes; en desembre, jutge, tinent jutge, síndic general, tresorer, vocals i suplents del Tribunal d'Aigües.  
Assemblea General de tots els hereus del Jutjat, cada quatre anys.  
Desbardomado (neteja dels fons i laterals) de les assarbs majors, cada dos anys.  
Escurada de les assarbs majors, cada dos anys entre juliol i agost.  
Escurada de l'assarb de La Gralla i assarb de Las Fuentes, cada any per juliol-agost.  
Escurada de les assarbs menors, cada any entre juliol i agost.  
Escurada dels llits d'aigües vives, cada any, preferentment en el mes de març.  
Assemblea General de tots els hereus, cada any.  
Junta general de cada heretament: anual per a aprovar pressupost ordinari, cada quatre anys per a elegir càrrecs.  
Junta particular de cada heretament: una vegada a l'any (abans de desembre), quan ho estime necessari el síndic de l'aqüeducte o a petició de la mitat més un dels electes.  
Junta de síndics i electes: es reunix anualment i quan ho estime necessari la mateixa junta, quan calga tractar assumptes delegats per l'assemblea general, quan per raó d'urgència no puga convocar-se una assemblea general extraordinària.  
Junta de la Vega, reunió anual a principis de l'any hidrològic, entre octubre i novembre.  
Reunions del Tribunal d'Aigües: els últims dijous de cada mes.  
  
Actuacions desenvolupades de manera contínua o segons necessitat:  
- Distribució d'aigües.  
- Arranjament i manteniment dels aqüeductes.  
- Assemblea General Extraordinària de Regants: quan ho acorde la Junta de Govern, la Junta de Síndics i Electes o ho demane una quarta part dels comuners.  
  
4.f. Llista de béns mobles i immobles o entorns d'interés vinculats  
Directament vinculats amb el funcionament del Jutjat i l'horta. Entre el patrimoni hidràulic de l'Horta d'Orihuela, destaquen els elements següents: les sénies bessones (recentment restaurades), l'assut de la séquia de Los Huertos, l'assut de la séquia de Callosa, l'assut de la séquia de Almoradí, les séquies de Callosa, séquia Vieja de Almoradí, l'aqüeducte de la séquia del Escorratel (restaurat en 2021), la séquia de Los Huertos, la séquia de Molina, la séquia de Las Puertas de Murcia, la séquia de Mudamiento, la séquia de Alquibla, l'assarb major de Hurchillo i l'assarb de Las Fuentes.  
Els molins també constituïxen un important patrimoni hidràulic, tots BRL, d'acord amb la llei de patrimoni cultural valencià. En terme d'Orihuela es conserven el Molino de la Ciudad, amb el seu pont i assut, i el Molino de Riquelme. Les ferramentes i utensilis en ús o conservats en museus, els quals són un referent tecnològic de la nostra agricultura tradicional.  
  
Entorns paisatgístics d'especial interés són el Palmeral de San Antón (BIC), les arbredes del Segura, espais que han quedat lliures després de la canalització del riu i que són susceptibles de ser renaturalitzats, i les sénies bessones (Moquita i Pando).  
  
Elements patrimonials d'interés vinculats al paisatge.  
Escuts heràldics (BIC): escut Ermita de San José (Molino de la Ciudad), escut finca el Molinet (camí de Enmedio), escut de Fernando de Loazes (finca de Los Frailes, El Escorratel), escut finca San Isidro (El Mudamiento), escut heràldic (La Campaneta), escut Casa de la Marquesa de Arneva (Arneva).  
  
Béns de rellevància local: Església de l'Ecce-Homo (Molins), Església de Nuestra Señora de Monserrate (Hurchillo), Ermita i Casa Parroquial de San Antón (barri de Sant Antoni), Ermita de la Sagrada Familia (camí Viejo de Callosa), Església de Nuestra Señora del Carmen (Arneva), Església de Nuestra Señora de los Desamparados (Los Desamparados), Església de Nuestra Señora de Belén (La Aparecida), Ermita de San José (Molino de la Ciudad); Arc de San Pedro (barri de Sant Pere), Església del Pilar (La Campaneta), Ermita de la Fuensanta (Media Legua), Ermita de la Virgen del Carmen (Algorfa), Església de Ntra. Sra. del Rosario (Benejúzar), Església de Ntra. Sra. de Belén (Bigastro), Església de Ntra. Sra. de Belén (Jacarilla), Església de Nuestra Sra. del Rosario (Rafal), Església de San Miguel (Redován).  
Mausoleus i panteons del cementeri de Sant Bartolomé, Barraca de la Señora Elvirita (Desamparados), Barraca del Tío Colón (camí Viejo de Callosa), Barraca del Tío Juan de la Carretera (La Campaneta), Barraca del Tío Rafael de la Carretera (La Campaneta), Barraca de la Tía Rosa, (La Mota, La Campaneta), Barraca del Tío Aristones (La Zanja).  
  
Altres immobles: palau del Marqués de Algorfa (Algorfa), jardins i palau del Marqués de Fontalba (Jacarilla), Alquería (finca El Pino, Orihuela), alqueria «La Mallorquina» (Orihuela).  
  
5. Interpretació i simbolisme  
Més que un valor simbòlic, el Jutjat Privatiu d'Aigües té un valor de realitat i autenticitat en la gestió dels regs. En tot cas, podria simbolitzar en si mateix l'Horta d'Orihuela. El Jutjat d'Aigües és un símbol d'identitat propi dels regants que representa. Es projecta a la ciutadania com una expressió de la cultura tradicional del regadiu del Baix Segura, que es manifesta en la identitat i el simbolisme propi dels regants. Per tot això, té un alt valor identitari per a Orihuela i la seua horta. Hi ha una sèrie de rituals vinculats en la religiositat popular, com són principalment les rogacions. Per la devoció que se li té a la Mare de Déu de Montserrat, la ciutat ha demanat ajuda divina en diferents ocasions davant de diferents plagues, epidèmies, sequeres o inundacions, o calamitat pública, traient la Mare de Déu en rogacions, a les quals «la Mare de Déu corresponia obrant miracles i protegint el seu poble». És cèlebre la rogació del 14 d'abril de 1657, en la qual es va portar la imatge de la Mare de Déu al Pont Nou, a on va estar tres dies i tres nits acompanyada de multitud d'imatges procedents d'esglésies i convents de la ciutat (convents de San Agustín, La Trinidad i San Gregorio) pel perill d'inundació de la ciutat. En altres ocasions, les rogacions s'han dirigit al patró d'Orihuela, Nostre Senyor Jesús, cas en què estan documentades des del segle XVIII. Sant Gregori Taumaturg va ser tingut com a advocat contra les crescudes del riu i tenia imatge en el convent de San Gregorio de los Padres Descalzos Alcantarinos.  
A la ciutat d'Orihuela també se celebra la festivitat de Sant Isidre el Llaurador, amb caràcter de romeria des dels anys quaranta del segle passat, organitzada per la Caja Rural Central i la Germandat de Llauradors i Ramaders. La romeria partia de l'església de Santas Justa y Rufina fins a l'ermita del barri de Sant Isidre, acompanyada de rondalles i carros engalanats. En l'actualitat, esta festivitat l'organitza l'Escola Politècnica Superior d'Orihuela, de la Universitat Miguel Hernández, que té un campus a Los Desemparados a on s'impartixen el grau en Ciència i Tecnologia dels Aliments i el grau en Enginyeria Agroalimentària i Agroambiental.  
  
6. Percepció i implicació de la població i grau d'obertura al públic  
El Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela es percep com un organisme necessari i eficaç pels regants i la població en general. Un dels trets del seu reconeixement és per la defensa del regadiu tradicional i el seu sentit ecològic i mediambiental.  
  
  
  
El Jutjat, a més de per als regants, té una projecció al públic en general mitjançant:  
- Jornades educatives amb l'IES El Palmeral i el Colegio Diocesano Oratorio Festivo de San Miguel.  
- Programació de conferències.  
- Institució dels premis «Tribunal de les Aigües».  
- Accés dels investigadors als importants fons del seu arxiu.  
  
7. Salvaguarda  
7.a. Protecció administrativa:  
El Jutjat d'Aigües d'Orihuela es beneficia de la tutela directa o indirecta de la legislació, tant jurídica com patrimonial o agrícola, entre altres lleis podem citar:  
Llei d'aigües (Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol, pel qual s'aprova el text refós de la llei d'aigües).  
Llei orgànica 10/2021, de 14 de desembre, de modificació de la Llei orgànica 6/1985, d'1 de juliol, del poder judicial, per a reconéixer el caràcter de tribunal consuetudinari i tradicional al Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela (Alacant) i Pobles del seu Marc, i al Tribunal del Comuner del Rollet de Gràcia de l'Horta d'Aldaia.  
  
Reial decret 849/1986, d'11 d'abril, pel qual s'aprova el Reglament del domini públic hidràulic, que desplega els títols preliminar I, IV, V, VI i VII de la Llei 29/1985, de 2 d'agost, d'aigües.  
Reial decret 35/2023, de 24 de gener, pel qual s'aprova la revisió dels plans hidrològics de les demarcacions hidrogràfiques del Cantàbric Occidental, Guadalquivir, Ceuta, Melilla, Segura i Xúquer, i de la part espanyola de les demarcacions hidrogràfiques del Cantàbric Oriental, Miño-Sil, Duero, Tajo, Guadiana i Ebre.  
  
Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià i les seues modificacions posteriors.  
Decret 2262/1963, de 24 de juliol, pel qual es declara paratge pintoresc el Palmeral d'Orihuela (Alacant) en la zona que es delimita en el pla que figura en l'expedient.  
Reial decret 948/2021, de 2 de novembre, pel qual s'establixen les bases reguladores per a la concessió d'ajudes estatals destinades a l'execució de projectes d'inversió dins del Pla d'impuls de la sostenibilitat i competitivitat de l'agricultura i la ramaderia (III) en el marc del Pla de recuperació, transformació i resiliència.  
Resolució de 20 de desembre de 2023, del conseller d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, per la qual es convoquen les comunitats de regants, jutjats d'aigües, sindicats de regs o altres entitats de regadiu i titulars d'explotacions ramaderes perquè formulen les seues propostes en relació amb mesures per a l'adaptació al risc d'inundació al Baix Segura.  
  
7.b. Agents i metodologia de transmissió.  
El funcionament del Jutjat d'Aigües i del Tribunal d'Aigües es transmet de manera oral a través dels seus usuaris, els hereus regants i càrrecs electes, i de manera escrita a través de les «Ordenances del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc».  
  
7.c. Altres accions de salvaguarda:  
Modificació del Catàleg d'elements protegibles del PGOU, en curs.  
Inici de l'expedient de sol·licitud d'incoació de BIC per a les sénies bessones, Moquita i Pando.  
Inici de l'expedient de sol·licitud d'Incoació de BIC per als assuts de Callosa i Almoradí.  
Complementació del BIC del Palmeral de San Antón.  
Actuacions de protecció i gestió d'un espai singular de l'Horta: El Palmeral de San Antón.  
Complementació del BIC del jaciment arqueològic de Los Saladares.  
Creació d'un museu etnològic al Molino de la Ciudad.  
Restitució del bosc de ribera.  
  
7.d. Identificació de riscos i diagnòstic: l'Horta d'Orihuela està patint múltiples agressions: urbanització, proliferació de naus industrials, especulació, augment de zones sense cultivar, reducció de la superfície regada i abocadors incontrolats. Una important amenaça són les grans infraestructures com línies elèctriques o autovies, que compartimenten l'espai i suposen impactes negatius per a la fauna, i, paradoxalment, al mateix temps que milloren les comunicacions de llarga distància, dificulten la comunicació entre els diferents espais de l'horta, com ha ocorregut amb la línia fèrria d'alta velocitat. A això s'unix l'escassetat d'aigua per sobreexplotació dels seus aqüífers i la seua comercialització aigües amunt del Baix Segura, en detriment del regadiu tradicional.  
D'altra banda, les dimensions reduïdes de moltes de les explotacions les fa poc rendibles. Un dels principals actius de l'horta, com és el paisatge i el patrimoni que conserva, s'està degradant sensiblement, amb la desaparició de les palmeres i part del patrimoni edificat per la construcció de xalets amb tipologies altament discordants. Per a mantindre amb força el Jutjat Privatiu d'Aigües, cal mantindre viva l'Horta, la qual cosa només es podrà aconseguir fent l'horta viable econòmicament, no sols des del punt de vista agropecuari, sinó també introduint altres activitats econòmiques que siguen sostenibles, com el turisme rural i la posada en valor del patrimoni cultural i natural de l'horta.  
  
7.e. Objectius, estratègies i accions proposades per a la salvaguarda: l'objectiu principal per a la salvaguarda del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela hauria de ser anàleg al que establix el Pla d'acció territorial d'ordenació i dinamització de l'Horta de València: la protecció, recuperació i dinamització dels terrenys d'Horta, la seua activitat agropecuària i els elements que fan d'este conjunt un paisatge productiu i cultural singular i difícilment repetible, que faça compatible la seua protecció amb un desenvolupament urbà i socioeconòmic sostenible.  
  
Entre els objectius específics podríem esmentar:  
- Preservar els terrenys agrícoles de l'horta.  
- Inventariar i protegir els paisatges singulars com els palmerars, i restituir-ne altres com el bosc de ribera o els saladars.  
- Protegir els espais naturals que envolten l'horta i crear corredors ecològics.  
- Inventariar i protegir el patrimoni cultural immoble, moble i immaterial de l'Horta.  
- Ordenar inventariar i protegir el patrimoni cultural immoble, moble i immaterial de l'Horta.  
- Fomentar el desenvolupament agropecuari de l'horta, millorar les condicions de vida dels seus habitants i fomentar una participació més alta de la dona.  
- Fomentar activitats econòmiques complementàries, sostenibles socialment i mediambientalment.  
  
Estos aspectes poden concretar-se:  
- A través de la modificació del PGOU d'Orihuela. De manera que s'ordene el creixement perifèric de la ciutat d'Orihuela, amb la creació d'un límit nítid amb l'horta i la dotació de sòl urbà a les pedanies per a evitar el creixement il·legal sobre l'horta.  
- La redacció d'un pla de desenvolupament agrari de l'Horta del Baix Segura i un pla d'acció territorial de protecció de l'Horta d'Orihuela, que han de plasmar-se en una legislació similar a la de l'Horta de València (Llei 5/2018, de 6 de març, de l'Horta de València).  
  
- La museïtzació d'espais de l'horta, per a la qual cosa és interessant la proposta de Gregorio Canales i Elisa Ruiz en el seu treball La Huerta del Bajo Segura (Alicante), un patrimonio cultural en peligro. Reflexiones sobre un proyecto museológico integral (Canales i Ruiz, 2011).  
- Impulsant el turisme rural i altres activitats econòmiques sostenibles.  
  
8. Valoració i justificació de la declaració  
El Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela i Pobles del seu Marc reunix suficients valors per a fer-lo mereixedor de la màxima protecció.  
  
8.1. Valors culturals  
Valor històric. Amb tota seguretat, el sistema de regs de l'Horta d'Orihuela és d'origen islàmic, així ho testifiquen diversos autors andalusins quan tracten Madnat ryla (Orihuela). Al-Idrs (1099-1165) ens transmet la fertilitat de la seua horta, «té horts, jardins i vergers que estan molt pròxims els uns als altres i produïxen fruites en quantitat sense igual…»; ibn Sad al-Magrib (1208-1274) la compara amb el jardí del paradís «Quan vaig viatjar des de Múrcia en direcció a la mar, vaig passar per Orihuela. La vaig vore com un lloc que es diria que ha sigut arrancat del jardí de l'eternitat, perquè posseïx un riu remorós, música en les seues sénies, pardals cantadors. Posseïx una fortalesa en extrem inaccessible. Pocs llocs en la terra són comparables al Jardí del Paradís que l'Alcorà reserva per als més fidels devots…». Al-'Udr (1003-1085) és molt més explícit i en el segle XI ens descriu part del sistema de regs de l'horta oriolana «… després els habitants de la ciutat d'Orihuela comencen a traure una séquia d'este riu de les seues terres fins que acaba cap al lloc anomenat Al-Qatrullat (Catral)…» En la xarxa de regs del Baix Segura ha quedat fossilitzada bona part de la toponímia  
àrab, així pot apreciar-se en la denominació dels principals llits com la séquia Vieja de Callosa, séquia de Almoravit i també en els llits menors, assarb de Benicatel (Los Desamparados) i braçal de Benimira (Callosa), entre altres. Gràcies a un importantíssim còdex medieval, el Libre dels repartiments de les terres entre vehins de la molt noble y leal e insigne ciutat de Oriola, coneixem l'extensió del macrosistema de regs de l'Horta d'Orihuela, en el moment de la conquesta cristiana, amb diverses séquies, les més importants de les quals són: dos en el marge esquerre, les de Callosa-Catral i la d'Almoradí, i dos en el marge dret, Alquibla i Molina.  
Este sistema de reg es va mantindre després de la conquesta feudal. El privilegi d'Alfons X el Savi (donat a Valladolid el 14.05.1275) confirma la designació de Pedro Zapatero com a sobresequier del Consell d'Orihuela i establix també unes disposicions sobre el repartiment d'aigua i la neteja de séquies, transmet a època cristiana els usos i costums d'època andalusina, amb un sobresequier o jutge d'aigües del qual depenen els sequiers dels diferents llits i el repartiment de l'aigua lligat a la propietat de la terra, tal com ocorria en època islàmica. Els regadius medievals s'han ampliat gradualment, però el seu mode de gestió, malgrat les intromissions del poder municipal o reial durant l'Edat Mitjana i Moderna, bàsicament ha sigut el marcat per la tradició andalusina. Va recuperar la seua gestió autònoma i democràtica en 1836, gràcies a l'aprovació d'unes noves ordenances en substitució de les de Jerónimo Mingot.  
Este gran valor històric ha quedat reflectit en l'Arxiu del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela, que conserva documentació original amb una cronologia des del segle XV fins a l'actualitat. Els documents estan escrits en valencià i en castellà, i organitzats en lligalls per anys i aqüeductes. La seua consulta és pública prèvia sol·licitud i en horari determinat pel mateix Jutjat.  
  
Valor jurídic. Els valors jurídics del Tribunal d'Aigües d'Orihuela són en gran manera equiparables als descrits pel professor Víctor Fairén Guillen en la seua obra El Tribunal de las Aguas de Valencia y su proceso, ja que el Tribunal oriolà reunix unes característiques similars al valencià. Entre estos valors, podem destacar:  
Concentració: en el moment del juí, el Tribunal d'Aigües compta amb totes les dades per a procedir judicialment.  
Oralitat: tot el juí es desenvolupa verbalment, i fins i tot la sentència, que posteriorment es documenta per escrit molt succintament.  
Rapidesa: tal vegada és una de les característiques més cridaneres d'este Tribunal i potser la que més ha influït en la seua supervivència.  
Economia: els juís ocasionen uns gastos mínims. Els jutges que formen el Tribunal, és a dir, els síndics, no perceben cap sou per la seua funció. El condemnat només ha de pagar la multa estipulada per les ordenances i els gastos processals, que solen ser mínims, a més del pagament, si és el cas, de les responsabilitats econòmiques derivades dels danys i perjuís que s'hagen produït.  
  
A això cal afegir el caràcter consuetudinari i tradicional del tribunal oriolà, aspecte reconegut en 2021 mitjançant una modificació de la llei orgànica del poder judicial.  
  
Valor etnològic. El manteniment de l'horta i el seu mode de gestió a través del Jutjat d'Aigües suposa la transmissió d'uns coneixements agrícoles i, especialment, de gestió de l'aigua de caràcter mil·lenari, basats en la cooperació i en l'equitat. La seua empremta ha quedat marcada no sols en els sistemes de reg andalusins, encara en ús, sinó també en la utilització d'una tecnologia hidràulica per al reg compartida amb el món islàmic, com poden ser l'associació font-safareig i assut-séquia, i també la tecnologia de diferents aparells elevadors d'aigua, com són sénies, nòries i bombillos, adaptats per artesans locals, els seniers, i en ús alguns casos pràcticament fins als nostres dies.  
  
Esta cultura de l'horta i el regadiu ha donat lloc a un lèxic molt característic de la nostra comarca amb aportacions de l'àrab, valencià i castellà. Són significatives la influència de l'àrab en la denominació dels principals elements relacionats amb el reg com assut, séquia, assarb, sénia, nòria i sequier. I l'aportació del valencià en la denominació d'alguns cultius en castellà com bachocas (faves), pesoles (pésols), crillas (creïlles) i bleas (bledes).  
  
Valor identitari. El sistema de regs i, amb este, el seu organisme gestor té un gran valor com a element identitari de l'Horta d'Orihuela, ja que és una de les manifestacions més importants d'un llegat multisecular arrelat en la població de la nostra horta. La població percep el reg tradicional i l'horta com una cosa inherent des de temps immemorial a la seua comunitat, sense el qual esta és difícilment comprensible. Este aspecte identitari està relacionat amb la religiositat popular, que es manifesta en alguns esdeveniments i advocacions relacionats amb l'agricultura i la ramaderia, com són les rogacions a la Mare de Déu de Montserrat, a Nostre Pare Jesús i a diversos sants, i en les festivitats de Sant Isidre el Llaurador i Sant Antoni.  
   
8.2. Valors naturals. El Jutjat Privatiu d'Aigües, amb la seua condició d'element patrimonial i cultural, es convertirà, des dels seus inicis, en un element transformador del paisatge: l'accés a l'aigua de noves i àmplies extensions del territori, la construcció d'àmplies infraestructures hidràuliques, juntament amb la disponibilitat de nous cabals a on abans no n'hi havia, permeten la implantació de noves espècies de cultiu en regadiu, que acaba per transformar grans superfícies històricament incultes o de secà en un paisatge d'horta. Tant l'estructura del mateix paisatge com les espècies (cultivades i no cultivades) que el componen són, en bona part, noves i diferents a les existents amb anterioritat a la implantació del nou agrosistema. D'eixa forma, la comunitat florística i faunística es transforma i passa d'una més relacionada amb els territoris àrids i semiàrids a una altra en la qual predominen tàxons (grups o categories en què es classifiquen els éssers vius) vinculats a ecosistemes més humits. Molts dels gèneres de plantes que poblen hui l'horta, vores de camí i camps de cultiu, com ara Diplotaxis, Echium, Eruca, Oxalis, etc., són hereus d'eixa històrica transformació. En relació amb la fauna, tal vegada és la comunitat d'aus la que haja experimentat un canvi més profund: a on en un altre temps campejaven espècies de caràcter més estepari com terreroles, cogullades, sebel·lins o grives, els nous cabals van afavorir l'aparició d'una comunitat molt més adaptada originalment al bosc que, aprofitant l'abundància de recursos que els nous cultius proporcionaven, els va ocupar progressivament. Tal és el cas de molts passeriformes com el verderol, el gafarró, els paixarells o les merles. En definitiva, el paisatge i els ecosistemes primigenis existents es transformen en un nou paisatge antròpic amb uns nous valors, principalment culturals.  
  
8.3. Valors mediambientals. El principal valor mediambiental del Jutjat Privatiu d'Aigües és el seu important paper en el manteniment d'un paisatge cultural de gran agrobiodiversitat i sostenibilitat, ja que els regadius tradicionals contribuïxen a la recàrrega dels aqüífers i a la llavada de les sals del sòl, i suposen una reutilització contínua d'un recurs tan escàs com és l'aigua. Conformen un sistema mediambientalment sostenible. Encara que, evidentment l'horta és un espai antropitzat, la diversitat de biòtops (riu, basses de reg, séquies i cultius) genera l'existència de gran varietat de flora i fauna que, atesa la proximitat a poblacions, suposen la millora mediambiental dels entorns urbans.  
  
8.4. Valors socioeconòmics  
Valor econòmic. És indubtable el valor econòmic de la xarxa de séquies que, amb la distribució de l'aigua, contribuïxen a produir aliments i generar ocupació.  
La importància del Jutjat Privatiu d'Aigües com a institució gestora d'un bé públic com és l'aigua ha sigut posada de manifest per la guanyadora del Premi Nobel d'Economia 2009, Elinor Ostrom, que, en teoritzar sobre els béns d'accés o ús comú (common pool resources), va posar com a exemple la gestió dels regadius del llevant espanyol, i entre estos la del Jutjat d'Aigües d'Orihuela (Ostrom 1990: 76-78). Este ús i gestió de béns comuns genera cohesió social. L'horta té, a més de l'agropecuària, altres potencialitats econòmiques que comencen a desenvolupar-se, com són el senderisme, cicloturisme, turisme cultural i patrimonial.  
  
Valor democràtic. El valor democràtic del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela es manifesta en la  
forma d'elegir els seus representants i en la presa de decisions, amb la participació directa dels hereus-regants, la qual cosa concedix legitimitat a les decisions i els acords presos per a la gestió de la xarxa de séquies. D'altra banda, el Tribunal d'Aigües suposa la participació en la justícia de la ciutadania, d'acord amb el que expressa la llei orgànica del poder judicial per als tribunals consuetudinaris.  
  
Valor de consens. Hi ha un consens social generalitzat en la necessitat de protecció patrimonial per al Jutjat d'Aigües d'Orihuela. Este fet s'ha manifestat en la decisió de l'Assemblea General de Síndics, Electes i Representants de l'Heretament General del Jutjat Privatiu d'Aigües, per a iniciar els tràmits necessaris per a la declaració de BIC i patrimoni de la humanitat del Jutjat. L'Ajuntament d'Orihuela ha iniciat estos expedients amb l'aprovació, per unanimitat del Ple Municipal, d'una moció a la Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana, en què sol·licita la incoació de BIC immaterial.