Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6768, del 07-05-2012 (2012/4385)

DECRET 67/2012, de 4 de maig, del Consell, pel qual es declaren Béns d'Interés Cultural, amb la categoria de Zones Arqueològiques, els poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: Poblat Morisc de l'Atzuvieta, Poblat Morisc de la Roca, Poblat Morisc de la Cairola i Poblat Morisc del Benialí, sitis en el terme municipal de la Vall d'Alcalà, de la província d'Alacant.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/2012/05/04/67/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   6768

Data del DOGV
:   07-05-2012

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2012/4385


Data del document
:   04-05-2012

Organisme emissor
:   Conselleria de Turisme, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Vall d'Alcalà, la
    * protecció del patrimoni
    * monument
    * ben cultural
    * legislació

DECRET 67/2012, de 4 de maig, del Consell, pel qual es declaren Béns d'Interés Cultural, amb la categoria de Zones Arqueològiques, els poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: Poblat Morisc de l'Atzuvieta, Poblat Morisc de la Roca, Poblat Morisc de la Cairola i Poblat Morisc del Benialí, sitis en el terme municipal de la Vall d'Alcalà, de la província d'Alacant. [2012/4385]
PREÀMBUL
L'article 49.1.5a de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic, sense perjuí del que disposa el número 28 de l'apartat 1 de l'article 149 de la Constitució Espanyola. Així mateix, l'article 26.2 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, disposa que la declaració d'un Bé d'Interés Cultural es farà mitjançant un decret del Consell, a proposta de la conselleria competent en matèria de cultura. Tot això sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, reserva a l'Administració General de l'Estat.
Mitjançant la Resolució de 18 de novembre de 2010, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura i Esport, es va acordar incoar l'expedient per a la declaració de Béns d'Interés Cultural, amb la categoria de Monuments, a favor dels poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: Poblat Morisc de l'Atzuvieta, Poblat Morisc de la Roca, Poblat Morisc de la Cairola i Poblat Morisc del Benialí, sitis en el terme municipal de la Vall d'Alcalà, i se sotmet simultàniament l'expedient incoat a tràmit d'informació pública.
De resultes de les al·legacions produïdes en el tràmit d'informació pública, es va modificar l'entorn de protecció del Poblat Morisc de l'Atzuvieta, per Resolució de 21 de març de 2011, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura i Esport, amb la seua redelimitació, literalment i gràficament, i s'obri un nou període d'informació pública.
Estudis complementaris dels servicis tècnics de la Direcció General de Patrimoni Cultural, en relació amb els immobles a què es referia el procediment declaratiu, van posar de manifest que estos presentaven una major complexitat de la inicialment advertida, ja que exigien l'aplicació preferent de mètodes arqueològics per al seu estudi i diagnòstic, amb vista a discernir amb major exactitud aquells elements vinculats a la seua definició originària, la qual cosa, sense minva o alteració dels valors inicialment protegits, aconsellava classificar-los com a Zones Arqueològiques.
En atenció amb l'anterior criteri tècnic, es va adoptar la Resolució de 2 de gener de 2012, de la Direcció General de Patrimoni Cultural, de la Conselleria de Turisme, Cultura i Esport, per la qual es van modificar les resolucions precedents de 18 de novembre de 2010 i 21 de març de 2011, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura i Esport, i s'atribuïa finalment a estos poblats la categoria de Zones Arqueològiques en compte de Monuments, amb la redelimitació dels seus entorns de protecció segons els components físics del territori, la concreció de la normativa de protecció i obrint un nou període d'informació pública.
Consta en l'expedient l'informe favorable a la declaració com a Bé d'Interés Cultural de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles, cosa que s'ha demanat també al Consell Valencià de Cultura, tal com exigix l'article 27.5 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, sense que en el termini de tres mesos, que establix este precepte, esta última institució s'haja pronunciat, per la qual cosa l'informe s'ha de considerar pronunciat en sentit favorable.
Així mateix, s'han demanat els informes exigits per l'article 43 de la Llei del Consell, sense que s'hagen formulat observacions per part de les conselleries consultades.
En virtut del que s'ha exposat, a proposta de la consellera de Turisme, Cultura i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell, en la reunió del dia 4 de maig de 2012,
DECRETE
Article l. Objecte
El present decret té com a objecte declarar Béns d'Interés Cultural, amb la categoria de Zones Arqueològiques, els poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: Poblat Morisc de l'Atzuvieta, Poblat Morisc de la Roca, Poblat Morisc de la Cairola i Poblat Morisc del Benialí, sitis en el terme municipal de la Vall d'Alcalà, determinar els valors que justifiquen la seua declaració, descriure'ls detalladament amb les parts integrants, delimitar els seus entorns de protecció i establir la corresponent normativa de protecció en l'articulat que a continuació figura.
CAPÍTOL I
NORMATIVA DE PROTECCIÓ
Article 2. Règim d'actuacions en les Zones Arqueològiques
S'atindran al que disposa el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Zona Arqueològica.
Podran autoritzar-se reconstruccions científicament justificades amb la utilització de procediments i materials originaris. El resultat haurà de fer-se comprensible per mitjà de matisacions constructives o d'acabats, o a través de gràfics, maquetes o mètodes virtuals o semblants que permeten la diferenciació dels elements originals i reconstruïts, i el procés haurà de quedar documentat degudament.
Els usos permesos en els àmbits dels poblats seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució d'estos fins. Es podrà autoritzar l'ús agrícola dels espais no edificats, les espècies arbòries permeses seran les tradicionals (ametlers, oliveres i pomeres), i el cultiu ha de ser compatible amb la posada en valor, ús i gaudi de la Zona Arqueològica. Si una prospecció arqueològica sobre el sòl confirmara l'existència de restes d'edificacions, estes hauran de ser considerades i posades en valor com a part integrant de la Zona Arqueològica. Les hortes associades al Poblat de la Cariola, situades en les parcel·les des de la 217 fins a la 223, hauran de mantindre el seu ús agrícola, en tot cas. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons el que disposa l'article 18 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 3. Règim d'actuacions en els entorns de protecció
De conformitat amb allò que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, fins que no determine el que procedisca el corresponent pla especial de protecció previst en l'article 34 de l'esmentada llei, tota intervenció inclosa en els entorns de les Zones Arqueològiques requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura, abans de la concessió de la llicència municipal o l'aprovació municipal.
Article 4. Obres i usos permesos
A fi de preservar el paisatge històric dels poblats, no s'autoritzarà cap edificació per a qualsevol ús. Els usos permesos són el forestal, agrícola i pecuari existents en l'actualitat.
Article 5. Preservació de la silueta paisatgística i de la imatge arquitectònica
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en la consideració de l'escena o paisatge de les Zones Arqueològiques i els seus entorns, com seria el cas de l'afectació dels espais per actuacions d'enjardinament o arbratge, provisió de mobiliari urbà, reurbanització i assignació d'ús i reformes de les carreteres i camins que travessen els àmbits dels entorns, etc., o com podria ser-ho també l'afectació per implantació d'elements vistos o instal·lacions, aliens a la seua naturalesa, hauran de sotmetre's a l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans al·ludits.
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en esta escena, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat, sol·licite i obtinga autorització expressa.
CAPÍTOL II
DISPOSICIONS GENERALS
Article 6. Patrimoni arqueològic
En qualsevol intervenció que afecte els poblats i els seus entorns de protecció resultarà aplicable el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.
Article 7. Actuacions il·legals
La contravenció del que establix la present normativa determinarà la il·legalitat de l'actuació, amb la consegüent restitució dels valors afectats, si és el cas, i la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià.
CAPÍTOL III
DELIMITACIÓ DELS POBLATS MORISCOS I
DELS SEUS ENTORNS DE PROTECCIÓ
Article 8. Delimitació literal i gràfica dels béns i els seus entorns
El perímetre dels poblats moriscos de la Vall d'Alcalà (Poblat Morisc de l'Atzuvieta, Poblat Morisc de la Roca, Poblat Morisc de la Cairola i Poblat Morisc del Benialí) i dels respectius entorns de protecció queda definit, tant literalment com gràficament, en els annexos del present decret.
La documentació complementària obra en l'expedient corresponent.
DISPOSICIÓ ADDICIONAL
Única. Inscripció en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià i en el Registre General de Béns d'Interés Cultural
La present declaració s'inscriurà en la secció primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià i en el Registre General de Béns d'Interés Cultural, i la constància en este dependrà de l'Administració de l'Estat.
DISPOSICIÓ FINAL
Única. Entrada en vigor
Este decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.
València, 4 de maig de 2012
El president de la Generalitat,
ALBERTO FABRA PART
La consellera de Turisme, Cultura i Esport,
LOLA JOHNSON SASTRE
ANNEX I
DADES SOBRE ELS BÉNS OBJECTE DE LA DECLARACIÓ
1. Denominació: poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: Poblat Morisc de l'Atzuvieta, Poblat Morisc de la Roca, Poblat Morisc de la Cairola i Poblat Morisc del Benialí.
2. Localització:
a) Comunitat Autònoma: Comunitat Valenciana.
b) Província: Alacant.
c) Municipi: la Vall d'Alcalà.
3. Descripció dels poblats moriscos.
Poblat Morisc de l'Atzuvieta
És un conjunt d'edificacions les restes constructives del qual formen sis agrupacions o illes molt pròximes entre si, encara que es dividixen en dos sectors, occidental i oriental, separats per una distància aproximada de 100 metres. El sector més ben conservat és l'occidental, al costat del camí. El formen quatre complexos arquitectònics que conserven gran part de l'alçat, arribant alguns al nivell de suport de les biguetes de coberta. En el sector oriental, a una cota d'uns 10 metres del sector occidental, les restes de tancaments no arriben a aconseguir el metre i mig en cap punt. Les tècniques constructives emprades són la tàpia de morter, la tàpia de maçoneria, la maçoneria a filades i la maçoneria ordinària. L'ample dels murs és de 45 centímetres. Estes últimes tècniques es van aplicar, quasi amb seguretat, després de l'expulsió dels moriscos. Les estructures no tenen fonamentació ja que estan construïdes sobre sòl rocós. Les cobertes, segons les restes existents, eren inclinades amb teula de ceràmica corba assentada sobre un tauler de canyes i biguetes de fusta o robustos. L'excavació realitzada en 2006 va permetre advertir la presència de lluïts d'algeps en la cara interior dels murs de les estructures cobertes. En el sector oriental s'observa una uniformitat en la tècnica de la fàbrica de tàpia (de morter amb elevada proporció de graves i cantells), i no s'advertixen modificacions respecte a la tècnica original, la qual cosa no ocorre en el sector occidental. Es troba també en este poblat les restes d'una premsa d'oli tallada en la mateixa roca del sòl.
També es conserven restes d'un molí amb la séquia que li subministrava l'aigua des d'una cota més alta del riu i la sénia d'este punt, datades de l'ocupació cristiana.
Poblat Morisc de la Cairola
Es troben restes de dos complexos arquitectònics localitzats en una superfície de menys d'una hectàrea. El major se situa a l'oest i on poden distingir-se almenys quatre cossos de fàbrica, corresponents a altres tantes unitats domèstiques, organitzats en profunditat per mitjà de crugies paral·leles. Es tracta, doncs, d'una distribució de l'espai construït característica de l'arquitectura rural valenciana dels segles XVIII i XIX, molt diferent de les formes d'organització pròpies de l'arquitectura domèstica musulmana i morisca.
Tant el plànol com les tècniques constructives usades indiquen clarament que les edificacions visibles corresponen, en allò essencial, a obres del segle XVIII que reaprofitaren selectivament alguns murs o fragments de mur de l'antiga alqueria morisca, fàcilment distingibles per la seua fàbrica de maçoneria a filades i la col·locació obliqua dels cantells.
El complex situat a l'est no pot ser, en les actuals condicions, objecte d'un reconeixement adequat ja que l'edificació ha sigut habilitada recentment com a vivenda.
Poblat Morisc de la Roca
Les restes visibles pertanyen a un sol complex arquitectònic, format per unes cinc unitats o cossos de fàbrica contigus, perfectament alineats d'est a oest, configurant dos fronts de fatxada (meridional i septentrional) ben definits. L'estructura interna és l'habitual de l'arquitectura domèstica morisca, de naus cobertes disposades, en nombre variable, entorn de patis, encara que amb fortes modificacions que alteren clarament l'esquema original.
Les tècniques constructives predominants són la maçoneria ordinària (postmorisca) i la maçoneria a filades amb pedres col·locades obliquament, que es troba en la base d'uns quants murs i correspon a l'època anterior a l'expulsió (segles XV-XVI).
Representa un tipus interessant de poblat morisc, en què les unitats domèstiques apareixen alineades amb una certa rigidesa. Este fet no pareix deure's a constrenyiments topogràfics i pot indicar una ordenació «externa» de l'espai d'habitació, aliena a les lògiques orgàniques de creixement. Cal destacar, d'altra banda, el grau de conservació de les construccions originals i la seua bona accessibilitat.
Poblat Morisc del Benialí
Es conserva una illa amb unes tres o quatre cases. L'illa conserva el pati en el seu nucli i segons Donoso Jiménez pareix correspondre's més amb el tipus de rahal (corral o explotació particular) que el d'alqueria.
4. Es consideren parts integrants de les anteriors Zones Arqueològiques:
a) Els edificis.
b) El sòl directament vinculat.
c) En el Poblat Morisc de l'Atzuvieta es consideren, a més, com a parts integrants: les restes de la sénia, la séquia i el molí, les restes de la premsa d'oli, el pont i les hortes directament associades.
ANNEX II
DELIMITACIÓ LITERAL DE LES ZONES ARQUEOLÒGIQUES I ELS SEUS ENTORNS
1. Delimitació literal de les Zones Arqueològiques.
Justificació de la delimitació: la delimitació s'establix en funció dels criteris següents:
Topogràfics i paisatgístics, incloent-hi els immobles dels poblats i els espais lliures immediats en els quals es preveuen possibles troballes.
Arqueològics, en funció dels antecedents històrics que auguren previsibles troballes.
Patrimonials i urbanístics, amb la inclusió dels immobles i espais urbans necessaris per a garantir la correcta tutela de la Zona Arqueològica.
Delimitació literal de les Zones Arqueològiques
Poblat Morisc de l'Atzuvieta: engloba les parcel·les cadastrals del polígon 8: 128, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150 i 157. Zona d'hortes: 217, 218, 219, 220, 221, 222 i 223. I la séquia situada en les parcel·les 198, 200, 201, 202 i 206. Així com el llit del riu Girona que transcorre des de la parcel·la 223 a la 198, el molí situat en la parcel·la 198 i el tram de la carretera que les travessa.
Poblat Morisc de la Roca: comprén les parcel·les cadastrals del polígon 1: 391, 392, 393, 394, 395, 396, 397, 398, 399, 400, 401 i 402. S'incorporen els camins circumdants entre les parcel·les 392 i la 492.
Poblat Morisc de la Cairola: engloba les parcel·les cadastrals del polígon 8: 157, 158, 159, 161, 162, 163, 164, 165, 166 i part de la parcel·la 160 entre les 158 i 220, delimitada a l'oest per una línia virtual que discorre entre els vèrtexs oest d'estes parcel·les. S'incorpora també part del camí des de la parcel·la 157 a la 220.
Poblat Morisc del Benialí: engloba les parcel·les cadastrals del polígon 6: 188, 189, 190, 191 i 192, així com part de la carretera que discorre entre les parcel·les 188 i 191.
2. Delimitació literal dels entorns de protecció de les Zones Arqueològiques.
Criteris de delimitació
Topogràfics i paisatgístics, amb la inclusió dels àmbits i accidents geogràfics i topogràfics que constituïxen el seu paisatge històric consubstancial, així com els camins més pròxims des d'on és possible la seua contemplació.
Arqueològics, incorporant el sòl adjacent als mateixos poblats susceptible de troballes relacionades amb cada Bé d'Interés Cultural.
En la Cairola, el Benialí i la Roca, després de nous estudis de l'entorn, es definix amb precisió el seu àmbit sobre la base dels anteriors criteris. En el Benialí s'incorpora una franja de 5 metres d'amplària al costat de la cuneta nord de la carretera que dóna accés al poblat per a mantindre la relació territorial del poblat i del camí amb la topografia immediata a este.
Descripció literal dels entorns de protecció
L'Atzuvieta.
Origen: vèrtex oest de la parcel·la 106 del polígon 2.
Sentit: horari.
Descripció: des de l'origen, la línia recorre el límit sud del camí d'Ebo fins a la parcel·la 197 del polígon 2. Gira a l'oest envoltant el camí i després el llit del riu Girona. Gira al nord pel límit de la parcel·la 160 limítrofa amb el camí existent. Envolta el camí esmentat fins al camí del Barranc. Creua este camí i des del vèrtex est de la parcel·la 121 seguix al sud pel camí fins a la parcel·la 123, la incorpora i es dirigix al sud pel límit oest del camí, entre l'esmentada parcel·la existent i la 106, fins a la parcel·la 103. Incorpora les parcel·les 103, 102 i 101 fins al llit del riu. Continua al sud envoltant el llit del riu fins al camí d'Ebo, pel qual gira al nord-est incorporant-lo fins al punt d'origen.
La Cairola.
Origen: vèrtex sud de la parcel·la 118 del polígon 8, punt A.
Sentit: horari.
Descripció: des del punt A, la línia seguix al nord incorporant la parcel·la 121 fins a la 122. Des d'allí travessa la 122 i es dirigix al vèrtex nord de la 153. Des d'este es dirigix al vèrtex sud-oest de la parcel·la 234 i després al vèrtex sud de la parcel·la 152. Creua la carretera i l'envolta fins a l'encreuament amb el camí entre les parcel·les 241 i 318, pel qual prosseguix envoltant este camí i el que continua fins a la parcel·la 211. Des d'este punt recorre el límit est de la parcel·la 211 i travessa les parcel·les 215 i 216. Recorre la mitgera est de la parcel·la 169. Des del punt nord d'esta mitgera es dirigix al vèrtex sud-oest de la parcel·la 175. Incorpora esta parcel·la 175 i les parcel·les 116 i 117 i el camí sobre estes fins al punt d'origen.
El Benialí.
Origen: vèrtex sud de la parcel·la 251, del polígon 2, de la carretera de Benialens, punt A (738031, 4296138, UTM 30, ETRS89).
Sentit: horari.
Descripció: la línia seguix a l'est per una paral·lela a 5 metres del nord de la carretera de Benialens, fins al límit nord de la parcel·la 255, envolta esta i les parcel·les 256 i 257. Seguix pels límits sud-est de les parcel·les 258, 259, 260, 261, 262 i 107. Envolta la parcel·la 280 fins a la parcel·la 279. Creua esta parcel·la, la 280 i la 264 fins al vèrtex sud de la mitgera entre les parcel·les 267 i 266. Seguix per esta mitgera fins al límit oest de la parcel·la 267, incorpora la parcel·la 269, creua la carretera de Benialens, fins al vèrtex oest de la parcel·la 185 i des d'allí fins al punt d'origen.
La Roca.
Origen: vèrtex est de la parcel·la 485 del polígon 1.
Sentit: antihorari.
Descripció: des de l'origen, la línia seguix per les mitgeres est de les parcel·les 485, 649, 483 i 482, travessa el camí i seguix per les mitgeres oest de les parcel·les 404, 405, 407 i 408. Seguix al nord i creua el camí i envolta les parcel·les 345 i 344. Seguix per la mitgera sud de la parcel·la 343 fins al vèrtex sud-oest. Des d'este punt es dirigix al vèrtex oest de la parcel·la 341. Es dirigix al sud incorporant el camí i les parcel·les 515 i 510. Seguix pels límits est de les parcel·les 507, 506, 505, 503 i 502, envolta esta última, creua el camí i prosseguix incorporant el camí entre les parcel·les 501 i 602 fins al punt d'origen.
ANNEX III / ANEXO III
DELIMITACIÓ GRÀFICA DE LES ZONES ARQUEOLÒGIQUES I ELS SEUS ENTORNS / DELIMITACIÓN GRÁFICA DE LAS ZONAS ARQUEOLÓGICAS Y SUS ENTORNOS


Còpia Permalink ELI