Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4925, del 17-01-2005 (2004/13421)

Informació pública de la modificació puntual de l'article 8 del PGOU de Sagunt.
-------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4925

Data del DOGV
:   17-01-2005

Secció del DOGV
:   V. ALTRES ANUNCIS - A) ORDENAMENT DEL TERRITORI I URBANISME

Número del document
:   2004/13593


Organisme emissor
:   Ajuntament de Sagunt

Tipus de document
:   Anunci

Informació pública de la modificació puntual de l'article 8 del PGOU de Sagunt. [2004/M13602]
  
El Ple de la corporació municipal, en sessió ordinària celebrada el dia 24 de novembre de 2004, va adoptar, entre altres, l'acord següent:
  
13. Modificació puntual de l'article 8 del PGOU de Sagunt. Expedient 53/2004:
  
Objecte de la modificació:
  
Es pretén completar els termes de la regulació de l'article 8 del PGOU, en l'apartat 3r c), quan qualifica els espais per sota del sòl públic com de caràcter privat.
  
En este sentit s'observa que moltes vegades, atés que el fi de l'article actual és que es complisca amb la reserva d'aparcament en parcel·la privada exigida pel planejament urbanístic, queda molta porció d'espai de les mateixes característiques sense que es puguen materialitzar més places d'aparcament privat.
  
I és que el fi que s'ha pretés amb la dita mesura no és un altre que s'aconseguisca la materialització de places d'aparcament que atenue la situació de greu necessitat de llocs d'estacionament. Però açò no es pot permetre a costa de la propietat municipal, que ja es veu minvada, de forma justificada, per al compliment d'un degut estàndard urbanístic.
  
La resta de l'espai caldrà entendre'l com a subsòl de titularitat municipal, amb base en els raonaments següents.
  
És necessari plantejar-se si el subsòl seguix en el seu règim jurídic i en les seues facultats i limitacions al sòl de què és suport.
  
Sobre això cal indicar que sí. I això a la vista del que s'ha exposat en el Codi Civil espanyol, que hereu de la tradició romana, entén que l'amo del sòl és amo del subsòl i de vol, si bé amb la moderació i limitació de poder exercir les dites facultats fins allí on ho permeta el seu ús racional.
  
En este sentit, la sentència del Tribunal Suprem, de data 30 de novembre de 2002, RA 10779, assenyala que:
  
Cinqué. El quart motiu adduïx l'article 344 del Codi Civil per a tractar de demostrar que el subsòl dels carrers és un bé patrimonial i no de domini públic, en el moment que el Codi no ho cita expressament i no està destinat a l'ús públic.
  
Esta tesi no pot ser compartida. La regulació administrativa del subsòl mostra que este és, per regla general, demani públic natural, excepte en els casos d'accés normal del seu ús respecte de sòl que siga de titularitat privada, circumstància que no concorre òbviament en el present cas. L'article 1, apartat 15 de Reglament de Disciplina Urbanística, de 23 de juny de 1978, sotmet a la necessitat de prèvia llicència les instal·lacions subterrànies dedicades a aparcaments, activitats industrials, mercantils o professionals així com qualsevol altre ús a què es destine el subsòl.
  
En el present cas l'executòria ha exigit no sols que l'Ajuntament resolga sobre la procedència o improcedència de la concessió administrativa corresponent per a l'ús privatiu del domini públic, sinó sobre la llicència o autorització que és també necessària conforme a l'últim precepte citat, atés que la llicència d'obres que en el seu dia es va obtindre no podia arribar a autoritzar un aparcament sobre una part del subsòl accessòria al domini públic local.
  
La invocació del Codi Civil no coadjuva en la tesi de l'entitat recurrent en la mesura que la propietat del dret romà, que continua inspirant el nostre primer cos legal, es fonamentava precisament en la connexió de les dos capes susceptibles d'apropiació, que integren el sobresòl o sobrevol i el subsòl, en una relació d'instrumentalitat amb el sòl, de forma tal que la susceptibilitat d'apropiació d'aquelles depén de la titularitat d'este en la mesura que siga accessòria d'ell, exercint-se així les facultats dominicals usque ad sidera et usque ad inferos.
  
Les modulacions que imposa la regulació juridicoadministrativa sobre esta concepció no exclouen que hàgem d'arribar a conclusions semblants quan de la titularitat de béns de domini públic es tracta, al prendre en consideració l'article 74 del text refós de les disposicions legals vigents en matèria de règim local, de 18 d'abril de 1986, i l'article 3 del Reglament de Béns de les Entitats Locals de 13 de juliol del mateix any (RBEL) quan consideren béns d'ús públic local ?que integren el domini públic- els camins, places, carrers i passejos.
  
Conforme al que disposa l'article 47.1 del Reglament de Gestió Urbanística, de 25 d'agost de 1978, l'administració actuant està obligada a afectar, als fins establits en el pla, el sòl que adquirisca com a conseqüència del compliment dels deures de cessió obligatòria que recauen sobre els propietaris. Així, la sentència d'esta Sala de 27 de juliol de 1994 va arribar a la conclusió ?amb doctrina que confirmem en el present cas- que el subsòl d'un terreny cedit amb destí a carrer d'ús públic forma part del domini públic local, amb l'òbvia conseqüència que qualsevol intervenció privada que implique el seu ús privatiu està subjecta necessàriament a concessió administrativa, conforme a l'article 78 del RBEL.
  
És necessari arribar per això a la conclusió que la qualificació com a demanial d'un sòl suposa idèntica qualificació com demanial del subsòl, en la profunditat necessària perquè no hi haja interferència del destí principal que es pretén.
  
No obstant això, és admissible procedir, mitançant les vies adequades, a emparar el dit ús, de caràcter privat, en el subsòl públic.
  
Sobre la viabilitat jurídica de tal possibilitat, convé destacar els raonaments de la Resolució de la Direcció General de Registres i Notariat de data 5 d'abril de 2002, RA 8121 que assenyala que:
  
«El domini no es configura com un dret il·limitat i unitari, en què només per via de llei són procedents restriccions al seu contingut sinó que al contrari la funció social de la propietat delimita intrínsecament la seua extensió (cfr. article 33 de la Constitució). L'aforisme usque ad sidera usque ad ínferos referit als drets del propietari, cedix enfront del superior principi de la funció social de la propietat, de manera que a més de les lleis especials limitadores han de tindre's en compte aquelles altres l'objecte de les quals és la delimitació de les facultats del propietari, com ocorre en matèria urbanística (cfr. article 2 de la Llei del Sòl).
  
Les normes urbanístiques poden permetre així un ús divers per al subsòl diferent del corresponent al sòl. Per a això serà premissa indispensable, que tal possibilitat no siga contradictòria amb el planejament, i que si els terrenys inicialment eren dotacionals públics es complisquen els requisits legals amb vista a la desafectació com a bé demanial del subsòl per a la seua configuració com a bé patrimonial. Per descomptat serà necessària a més la corresponent llicència urbanística, que és l'acte administratiu mitjançant el qual adquirisca efectivitat la possibilitat d'ocupació, aprofitament o ús d'un sòl determinat, amb la concreció prèvia del que establixen sobre això les lleis, plans d'ordenació i la resta de normativa urbanística (cfr. article 1 de la Llei 3/1987, de 8 d'abril, que regula la disciplina urbanística al Principat d'Astúries).
  
Registralment haurà d'obrir-se foli autònom a la unitat subterrània constituïda pel volum de subsòl desafectat com a bé demanial.»
  
Cosa que no exclou que encara que siga de caràcter patrimonial o privat, siga titularitat municipal.
  
La redacció que es proposarà pretén els següents objectius:
  
1. Aconseguir un nombre més gran de places d'aparcament.
  
2. Mantindre en tot cas el poder de decisió municipal sobre la qüestió, triant sempre l'Ajuntament el que més convinga als interessos generals.
  
3. No menyscabar les propietats municipals però optimitzar les possibilitats d'estes. Estar davant d'un subsòl en mans privades no té per què lesionar els interessos municipals i ha de ser fomentat si amb això s'aconseguixen altres fins més importants com és la racionalització dels espais.
  
Es proposa a tals fins, afegir els següents paràgrafs a l'esmentat article:
  
També tindran la consideració d'espais privats, de titularitat municipal, i per tant, amb naturalesa de patrimonials, aquells que sent continuació física dels descrits en els paràgrafs anteriors i en conseqüència, complint les característiques físiques d'estos, este Ajuntament considere convenient desenvolupar, amb el conveni previ amb el promotor confrontant de la parcel·la beneficiada per la mesura, de manera que es desenvolupe l'obra civil amb caràcter unitari i d'una sola vegada.
  
En el cas que la parcel·la confronte amb dos o més propietaris que es troben en la mateixa situació respecte de l'espai municipal, s'haurà de promoure la concurrència competitiva entre estos per a procedir a la subscripció d'un conveni entre l'Ajuntament i el propietari corresponent.
  
L'espai a què es referixen estos dos últims paràgrafs mai serà un dret invocable ni exigible per part dels propietaris confrontants. Serà l'Ajuntament, en l'ús de la potestat de deguda administració dels seus béns el que decidisca en cada cas el que considere oportú.
  
Procediment a seguir.
  
S'està davant d'una qüestió que afecta l'ordenació detallada.
  
A la vista de tot el que s'ha exposat, de conformitat amb el dictamen de la Comissió Informativa Permanent d'Urbanisme, Inversions i Manteniment, l'Ajuntament en Ple, per unanimitat, acorda:
  
Seguint les pautes establides en els articles 55 i 38 de LRAU, és procedent sotmetre a informació pública, durant un període mínim d'un mes, anunciada en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en un diari d'àmplia difusió de la localitat, la modificació de l'article 8.3r c) de les normes del Pla General dels termes literals que s'exposa en l'apartat 3) de la present proposta.