Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5258, del 15-05-2006 (2006/4391)

Notificació de la resolució del conseller d'Infraestructures i Transport relativa a la reclamació de responsabilitat patrimonial interposada per Centrocasim, SL, número d'expedient 0026/2005, de conformitat amb l'article 59.5 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5258

Data del DOGV
:   15-05-2006

Secció del DOGV
:   V. ALTRES ANUNCIS - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2006/4391


Organisme emissor
:   Conselleria d'Infraestructures i Transport

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la resolució del conseller d'Infraestructures i Transport relativa a la reclamació de responsabilitat patrimonial interposada per Centrocasim, SL, número d'expedient 0026/2005, de conformitat amb l'article 59.5 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre. [2006/F4391]  
S'ha disposat, segons consta en el tenor literal de la resolució de data, el contingut íntegre de la qual expresse:  
Resolució del conseller d'Infraestructures i Transport relativa a la reclamació de responsabilitat patrimonial, interposada en nom i representació de Centrocasim, SL.  
Vista la reclamació interposada en l'expedient 026/2005, així com els antecedents que consten en el Servici de Gestió Administrativa i oït el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, resulten els següents:  
Antecedents de fet  
Primer. En data 14 d'octubre de 2004 va entrar en esta Conselleria d'Infraestructures i Transport (registre núm. 27003) la reclamació de responsabilitat patrimonial instada en nom de Centrocasim, SL, per la qual se sol·licita una indemnització pels danys ocasionats en les canonades del centre comercial com a conseqüència de les obres realitzades al carrer Senia Sevilla de Benicàssim per la mercantil Comsa, obres que van ser contractades per la CIT.  
La citada reclamació es va presentar el 25 d'agost de 2004 davant de l'Ajuntament de Benicàssim.   
Segon. En data 24 de febrer de 2005, se, li va enviar el justificant de recepció del seu escrit d'interposició de reclamació de responsabilitat patrimonial, i se'l requerix l'esmena de la seua reclamació i se li notifica la suspensió establida en l'article 42.5 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de RJAPAC, fins a l'esmena de la reclamació i la recepció d'informes tècnics requerits.   
Tercer. Incorporats a l'expedient l'informe del Servici de Construcció i l'informe de la mercantil Comsa, SA, el conseller d'Infraestructures i Transport, va dictar Resolució de 6 de juny de 2005, per la qual es declara l'admissió a tràmit de la reclamació i es dóna el curs procedent al procediment. Així mateix, i per resolució de l'instructor del procediment, es va acordar l'obertura del període de prova a fi que la part poguera completar el material de prova presentat.  
Quart. Practicada la testifical sol·licitada per la mercantil Comsa, SA, consta incorporat a l'expedient l'interrogatori de preguntes formulades als testimonis proposats.  
Cinqué. Posat de manifest l'expedient a fi de prendre coneixement d'este, es van formular les al·legacions oportunes i es reitera, en síntesi, les consideracions aportades a este.  
Sisé. Formulada la proposta de resolució per l'instructor, es va remetre tot al Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, per al seu preceptiu dictamen, i este va ser evacuat el 29 de març de 2006.  
Als anteriors fets, se'ls aplica els següents:  
Fonaments de dret  
Primer. Dret de reclamació de la responsabilitat patrimonial a les administracions públiques. La Constitució, en l'article 106.2n i la Llei 30/1992, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, en l'article 139, paràgraf 1, disposen: «Els particulars tindran dret a ser indemnitzats per les administracions públiques corresponents, de tota lesió que sofrisquen en qualsevol dels seus béns i drets, excepte en els casos de força major, sempre que la lesió siga conseqüència del funcionament normal o anormal dels servicis públics.»  
Segon. Resolució. D'acord amb el que disposa l'article 142.2n de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i Procediment Administratiu Comú, li correspon dictar la corresponent resolució sobre reclamació de responsabilitat patrimonial, al conseller d'Infraestructures i Transport.  
Tercer. Competència de la Generalitat en l'assumpte. La Conselleria d'Infraestructures i Transport va contractar les obres denominades «Nous col·lectors per a l'evacuació d'aigües pluvials en el nucli urbà de Benicàssim».  
Quart. Elements objectius necessaris. En este sentit el Tribunal Suprem, en nombroses sentències, configura els requisits que necessàriament han de concórrer per a apreciar les responsabilitats que en cada cas es reclamen, la institució o figura jurídica de la indemnització per responsabilitat patrimonial de l'estat o ens públics queda configurada per mitjà de l'acreditació d'una sèrie de requisits, com són: a) efectiva realitat del dany avaluable econòmicament i individualitzat en relació amb una persona o un grup de persones, b) que el dany o lesió patrimonial sofrit pel reclamant siga conseqüència del funcionament normal o anormal dels servicis públics en una relació directa i immediata i exclusiva de causa a efecte, sense intervenció estranya que poguera influir, alterant, en el nexe causal i c) que no s'haja produït força major .sentències de 23 de gener de 1970 (R.212), 9 de juny de 1976 (R. 3553), 4 d'octubre de 1978 (R.3319), 11 d'abril de 3609 SB 4426).  
Cinqué. Sobre els fets. El Tribunal Suprem determina que correspon al particular provar la realitat de tot allò que es manifesta (entre altres, sentències de 30 de maig de 1981 i 29 de juny de 1988).  
En el present cas, els problemes en el desaigüe en el centre comercial consten suficient acreditats en l'expedient.  
Sisé. Sobre la relació de causalitat. La primera i fonamental justificació que ha d'exigir-se a tota reclamació de danys i perjuís, per imperatiu legal, ha de versar precisament sobre la relació directa i immediata i exclusiva de causa-efecte entre els servicis públics i la lesió al·legada pel particular reclamant, ja que tal com s'ha pronunciat el Consell d'Estat en nombrosos dictàmens per a l'estimació de la reclamació no és suficient provar el dany i l'existència de l'obstacle, sinó que és necessari acreditar la realitat de l'accident, la relació de causalitat entre la lesió i el funcionament dels servicis de conservació. (Dictamen 1604/91 Secc. 6a 23-1-92).  
Certament la doctrina jurisprudencial més recent sosté l'objectivació de la responsabilitat patrimonial de l'administració, però això no convertix a esta en un assegurador que haja de respondre en tots els casos en què es produïsca un resultat lesiu arran de la utilització de béns o servicis públics, sinó que és necessari que hi haja un vincle causal entre el resultat en qüestió i l'actuació de l'administració.  
Les obres denominades «Nous col·lectors per a l'evacuació d'aigües pluvials en el nucli urbà de Benicàssim» van afectar a la construcció d'un nou pou d'arreplegada de les aigües residuals.  
En conseqüència, les canalitzacions dels distints habitatges i de les construccions existents en la zona no es trobaven afectades de cap manera per les obres, excepte pel que fa a la connexió al nou pou d'arreplegada.  
De la testifical practicada a proposta de la mercantil Comsa, SA, pot triar-se el següent:  
. Que totes les canalitzacions preexistents es van desviar al nou pou.  
. Que l'Ajuntament de Benicàssim va auscultar per mitjà d'un robot amb càmeres l'interior del col·lector de sanejament resultant, en general, que les obres s'havien executat correctament.  
. Que l'únic representant de Comsa en les obres, en cap cas ha reconegut errors en l'execució de l'obra.  
. Que conegudes les fugues en el centre comercial, es van realitzar sondatges, i es descobrix que la canonada de Centrocasim no es trobava connectada a la xarxa general de sanejament, sinó a un antic marc de pluvials.  
. Que la canonada descoberta es trobava obstruïda per una arrel allotjada en el seu interior. Retirada la dita arrel, l'aigua va fluir amb normalitat.  
. Que la canonada descoberta i el marc de pluvials eren anteriors a l'execució de les obres de Comsa, i que la connexió al marc de pluvials no figuraven en el projecte d'obres que executava Comsa.  
. Que descoberta i sanejada la canonada, es va procedir a connectar esta al nou pou de sanejament, i s'evitava així que les aigües del centre comercial foren abocades al mar.  
Per la seua banda, Centrocasim, aporta un informe del llanterner en que manifesta:  
. Que la connexió del centre comercial no es trobava connectada a la xarxa general de sanejament, de manera que les aigües residuals del centre s'abocaven directament en la terra del carrer.  
. Que connectat el tub, cosa que s'havia d'haver de fet des del principi, es va solucionar el problema.  
. Que l'encarregat de les obres va reconéixer l'error.  
El Servici de Construcció de la CIT remet informe de la direcció d'obres on s'assenyala:  
«La segona setmana de desembre de 2003, s'inicien les obres del col·lector d'aigües residuals del carrer Senia Sevilla, concretament el pou de registre a què es connecta la connexió domiciliària del centre comercial Centrocasim. A continuació s'adjunta una fotografia presa el 16 de desembre de 2003, en la qual es pot observar la connexió del centre en la part superior dreta amb canonada de PVC.  
Amb posterioritat a la connexió, i instal·lats la resta dels col·lectors en el vial, personal de la mercantil Centrocasim, SL, comunica a l'empresa constructora que la seua connexió no desaigua correctament al col·lector de sanejament. Es realitzen uns sondatges en la vorera i el paviment i es descobrix que ix del col·lector de connexió està (sic) obstruït per unes branques, per la qual cosa es procedix a la substitució d'este per un tram de canonada nova del mateix diàmetre que la que es va col·locar per a prolongar la connexió.  
S'ha d'indicar que la connexió al col·lector unitari ja existia quan es van iniciar les obres i que el projecte de construcció únicament preveia la seua connexió amb el col·lector d'aigües residuals, no la seua substitució per una altra conducció fins a l'entroncament amb l'albelló de l'habitatge».   
El Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, Sala Contenciosa Administrativa, Secció Tercera, en la Sentència de 10 de setembre de 2003 establix que «... perquè responga una administració pública pel deficient funcionament d'un servici públic i perquè es puga traçar una relació de causalitat entre este i el resultat lesiu és necessari una constància precisa, encertada, sobre el mode fàctic del desenrotllament d'eixe resultat, constància que demostre que este es va produir en un cert entorn físic ...».   
De les dades incorporades a l'expedient, i ja que les mercantils interessades descriuen el desenrotllament del resultat de forma totalment distintes, s'ha d'estar al que establix l'informe remés pel Servici de Construcció de la CIT, és a dir:  
. Que la connexió de Centrocasim, sí es trobava connectada al pou de registre.  
. Així ho acredita la fotografia incorporada a l'informe presa el 16 de desembre de 2003.  
. Que els problemes de desaigüe foren culpa de l'obstrucció que unes branques van produir en una part de la connexió del centre comercial al pou de registre.  
. Que la part de la connexió en què es van trobar les branques no es estava afectada per les obres.  
El Consell d'Estat ha assenyalat reiteradament, entre altres, el Dictamen 378/1996, de 21 de novembre, que «la càrrega de la prova pesa sobre la part reclamant d'acord amb els vells aforismes: necessitas probandi incumbit ei qui agit i onus probandi incumbit actori, i amb l'article 1214 del Codi Civil».  
En este sentit, la Sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Rioja número 521/1997, de 4 de novembre, establix «I esta prova incumbix, igual que la de la concurrència dels altres requisits positius de la responsabilitat patrimonial de l'administració, al perjudicat reclamant, perquè, si este no té el deure jurídic de suportar el dany, tampoc l'administració té el deure jurídic de suportar la indemnització d'uns danys que ella no ha causat».  
Per tot això, desconeixent l'origen de les branques que van produir l'obstrucció de la connexió, així com el moment en què aquella obstrucció es va produir, acreditat que la canalització del centre comercial es trobava correctament connectada al pou de registre i que l'obstrucció es va detectar en una zona de la connexió no afectada per les obres, es considera que no pot prosperar la reclamació formulada.  
Seté. Sobre l'avaluació econòmica. La mercantil reclamant sol·licita una indemnització de 935,03 euros, que correspon a l'import de les factures que presenta pels treballs realitzats.  
Igualment es presenta un pressupost per import de 650 euros (sense l'IVA), que correspondrien als treballs d'obra i pintura.  
Per tot això i oït el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, dicte la següent:  
Resolució  
Desestimar la reclamació de responsabilitat patrimonial, interposada per Centrocasim, SL, ja que no hi ha nexe causal efectiu i idoni entre el dany i el funcionament dels servicis públics.  
Contra esta resolució, que posa fi a la via administrativa, es podrà interposar, potestativament, recurs de reposició davant del conseller d'Infraestructures i Transport, en el termini d'un mes, comptador des de l'endemà de la recepció d'esta, d'acord amb el que preveu l'article 116 de la Llei 4/1999, de modificació de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, o, directament, recurs contenciós administratiu davant del Jutjat Contenciós Administratiu, en el cas que la pretensió no supere els 30.050 euros, o davant de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos comptadors des de l'endemà de la recepció d'esta, de conformitat amb el que disposa l'article 46.1 i 8.2 apartat c) de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa.  
Cosa que li comunique perquè en prenga coneixement i tinga els efectes corresponents.  
València, 13 de març de 2006.. El cap del Servici de Gestió Administrativa: Vicente de Manuel Bernabeu.