Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 2842, del 07-10-1996 (1996/839474)

RESOLUCIÓ de 26 d'agost de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, a favor de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume de Vila-real (Castelló).
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   2842

Data del DOGV
:   07-10-1996

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1996/839474


Data del document
:   26-08-1996

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIó de 26 d'agost de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, a favor de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume de Vila-real (Castelló).   
Vist l'informe emés pel Servei de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, favorable a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume, a Vila-real (Castelló).  
Atés el que disposen l'article 9 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, i l'11 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la dita Llei, la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana ha resolt:  
Article 1  
Incoar l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, a favor de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume, a Vila-real (Castelló).  
Article 2  
De conformitat amb el que disposa l'article 12.1. del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, descriure el bé objecte de la incoació, per tal d'identificar-lo i delimitar-hi la zona afectada, en els annexos que s'adjunten a aquesta resolució.  
Així mateix, queden afectats per aquesta incoació els béns mobles que s'indiquen en l'annex II.  
Article 3  
Seguir amb la tramitació de l'expedient segons les disposicions vigents.  
Article 4  
Traslladar aquesta resolució a l'alcalde-president de l'Ajuntament de Vila-real i fer-li saber que, d'acord amb el que estableix l'article 19 en relació amb l'11 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, la realització d'obres en el monument que es pretén declarar o en l'entorn haurà de ser autoritzada per la Direcció General de Patrimoni Artístic. Aquesta autorització també serà preceptiva per a col·locar qualsevol classe de rètol, senyal o símbol en façanes o en cobertes.  
Article 5  
Que, d'acord amb el que disposa l'article 12.2. del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, es notifique aquesta resolució als interessats, als efectes oportuns, i al Registre General de Béns d'Interés Cultural, perquè en faça l'anotació preventiva.  
Article 6  
Que aquesta resolució amb els annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
Resolució que es fa pública als efectes oportuns.  
València, 26 d'agost de 1996.- La directora general de Patrimoni Artístic: Carmen Pérez García.  
ANNEX I  
Descripció històrica i artística  
El projecte original i la direcció de la primera fase (1753) són de Joan J. Nadal (Belchite, 1690? / Vila-real, 1763). La va continuar Cristòfol Ayora, que el 1775, amb informes de Josep Bueso i Tomàs Gregori, es va encarregar del revestiment. El 1775, Antoni Gilabert i Llorenç Lahoz visuren la cúpula. El 1777, Josep Vergara en va supervisar els dissenys i els aprovà. El 1779, es finalitza l'obra. El 1784, la Reial Acadèmia de Sant Carles encarrega, a Bartomeu Ribelles, un pla de decoració de l'església. El 1785, Vicent Gascó continuà l'obra de Ribelles, i va traçar i dirigir la capella de la comunió.  
L'espai de l'església és conjunció de dues plantes: una centralitzada i una de saló. La central, amb tres exedres poligonals, forma l'absis i els braços del creuer, i s'obri a l'espai columnari de tres naus de 22 m d'alcària, separades per huit pilars de secció quadrada i cimaci sobre capitell corinti, del qual arranquen quatre arcs faixons. La central té volta de bocateula, i les laterals d'aresta. Al creuer s'eleva la cúpula sobre un tambor amb huit finestrals d'arc rebaixat. La coberta, de teula blava envernissada, conforma perfil ogival.   
A l'absis hi ha quatre portes que condueixen al transsagrari, a la capella de la Comunió i a la sagristia. La sagristia és rectangular, coberta amb cúpula oval, recolzada en mènsules de rocalla. Damunt de la sagristia es troba l'aula capitular. La capella de la Comunió és centralitzada, quadrada, i el seu absis forma segment circular i es cobreix de volta bufada radial. Els pilars són d'ordre corinti, amb el fust enfonsat adossat a les cantoneres d'estil academicista. Al nivell superior, doble fris i barana perimetral. L'altar és de marbre jaspiat. El retaule té columnes corínties i frontó partit corb amb dos àngels adoradors que emmarquen un baix relleu amb una últim sopar. La tela bocaporta és un calvari del 1857. A les naus laterals, a través d'un arc de mig punt, s'obrin huit capelles, de secció rectangular, que són obra, majoritàriament, del 1849-1856, segons traces de J. Cuenca. A la nau lateral dreta, les dedicades a sant Llorenç i la Mare de Déu dels Dolors, a sant Pere i sant Miquel, a la Divina Aurora, a la Mare de Déu del Rosari i Crist jacent. A la nau esquerra: a sant Antoni i sant Isidre, al Cor de Jesús i la Mare de Déu del Carme, a la Puríssima i sant Pasqual, a sant Josep i la Sagrada Família. Tots els altars tenen escultures i talles de Josep Ortells, J. F. Fuster, Ponsoda, Amorós i Llorens Poy.  
Els murs són de maçoneria, i la façana principal, que imita carreus, té un coronament mixtilini. La coberta és de dos vessants a la nau central i de cobert a les laterals, suportada per dues fileres de quatre pilastres cadascuna, amb capitell compost, damunt del qual té un entarimat que actua de cimaci. El pedestal, de 4 m d'alt, és de marbre color beix. Compta, a més, amb setze pilars adossats a la paret, decorats amb superposició d'angles. L'altar major, d'estil neoclàssic, és obra del 1829-1832 atribuïda a Joan Marzo. Damunt de l'àtic hi ha dos àngels que subjecten un medalló de corder sobre ara i la inscripció «Haec Esta Lama Domus Dei». Davant de l'altar, adossades a dues columnes, dues trones sobre balustrades de marbre. Als peus de la nau, s'eleva el cor sobre arquitectura coríntia amb baldaquí d'entrada, que és de fusta amb plafons decorats i figuració rococó. A l'exterior s'obrin quatre portalades. La principal, amb obertures allindanades i motluratge. La porta i el cancell són obra del 1802. Dos pilars de fàbrica, amb una obertura mixtilínia, caracteritzen l'accés a l'epístola. La de l'evangeli, té dues columnes faixades i obertura allindanada. El segon cos, inacabat, hauria dut una edícula. La portada de la capella de la Comunió, de pedra plana, té pilars toscans, fornícula superior i frontó triangular. La porta està coberta i decorada amb fulles de metall.   
La torre del campanar és obra del 1682-1703, segons traça d'Agustí Maiquez, i està situada a l'esquerra de la façana principal. Es va unir a l'arxiprestal a mitjan segle XIX, de forma forçada, a la torre de 42 m d'alçària i 9 m de costat a la base. És de pedra tallada de Borriol i Benadressa, amb un primer cos quadrangular fins la primera cornisa, i als angles de les cantoneres, quatre pinacles; el segon cos és octogonal i cornisa fins el coronament. A l'interior, quatre habitacions, una per al rellotge. La façana principal es completa amb una placeta en U, tancada amb una reixa de 1924.  
ANNEX II  
Béns mobles  
1. Pintura   
1.1. Destaca la col·lecció pictòrica del pintor Paolo di San Leocadio, ca. 1513-1519.  
1.1.1. A la sagristia, el retaule d'El Salvador, pintura a l'oli, tremp i pa d'or de 2,87 x 3,49 m, integrat per:   
8.3.1.8.Anunciació, situada en l'espiga del retaule, de 0,68 x 0,66 m.   
0.1.6.1. Cinc taules de la predel·la del retaule, de 0,45 x 0,41 m: Sant Enterrament, Crucifixió, Flagel·lació del Senyor, Oració de l'hort i Pietat.  
8.8.8.2. El Salvador, al carrer central del retaule, de 2,27 x 0,66 m.  
6.2.7.3 Santa úrsula, de 2,27 x 0,53 m, al carrer lateral esquerre del cos central.   
7.7.4.6. Santa Eulàlia, de 2,27 x 0,53 m, al carrer lateral dret del cos central.   
1.1.6.4. Quatre taules, a les polseres laterals, de 0,57 x 0,26 m: Sant Francesc d'Assís, Sant Gil Abad, Sant Joan Baptista i Sant Sebastià.   
3.5.5.0. Dues taules més reduïdes, de 0,48 x 0,26 m: Santa àgata i Santa Llúcia.  
4.7.1.3. Dues taules, Santa Margarida i Santa Bàrbara, de 0,26 x 0,35 m.  
1.1.2.Sis taules a l'oli d'1,47 x 1,29 m: La batalla de Clavijo, Sant Jaume davant d'Herodes Agripa, El fèretre de l'Apòstol davant de la reina Lupa, La degolla de Sant Jaume, El miracle del jove Jacob i Sant Jaume predicant.  
1.2. De Joan de Joanes, ca. 1565, Sant Vicent Ferrer, taula a l'oli, a la sagristia, d'1,70 x 1,32 m.  
1.3. De Josep Vergara, ca. 1780:  
1.3.1. Pintures murals al fresc de les petxines de la cúpula: Conversió de Filet; Hermògenes dut pels dimonis a la presència de sant Jaume, Sant Jaume davant d'Herodes Agripa, Martiri de sant Jaume.  
1.3.2. El sacrifici d'Abraham, a l'imafront de la capella de la Comunió, de 2,40 x 2,00 m, ca. 1795.  
1.3.3. Els Evangelistes, ca. 1795, pintures murals al fresc a les quatre llunetes de la capella de la Comunió: Sant Lluch, Sant Mateu, Sant Joan i Sant Marc; totes d'1,85 x 1,85 m.  
1.3.4. Triomf de l'Eucarístia, ca. 1795, a la capçalera de la capella de la comunió, de 4,50 x 9,00 m.  
2. Escultura  
2.1. Trona, ca. 1790, de marbre, fusta i daurat, de 4,00 x 1,30 x 1,30 m a la nau central.   
2.2. Rentamans, ca. 1790, de marbre, de 2,20 x 1,10 x 0,49 m, a la sagristia.   
2.3. Tres cancells, ca. 1790, dos al creuer, de 7,50 x 3,10 x 2,80, i un a l'entrada, als peus del temple, de 6,50 x 3,10 x 2,30 m.   
2.4. Anagrama de Jesús entre àngels, ca. 1795, d'1,10 x 2,00 x 0,15 m, de maçoneria, talla i pa d'or. Al cor.   
2.5. àngel amb atributs del martiri, ca. 1870, a l'àtic del retaule de Sant Llorenç, de talla i guix, d'1,10 x 1,45 x 0,08 m.   
2.6. àngel portador de fosa en bronze ca. 1900 de 0,68 x 0,18 x 0,25 m. Al Museu Arxiprestal.   
2.7. Crist de la Confraria de la Puríssima Sang, ca. 1650. Talla en fusta de 0,50 x 0,34 x 0,07 m.  
2.8. Els emblemes escultòrics en relleu entre 1795 i 1850: Corder Pasqual d'1,70 x 2,15 x 0,17 m, a la porta de la capella de la comunió; el Pelicà eucarístic a la porta de la dita capella d'1,70 x 2,15 x 0,17 m; Carràs de raïm a l'àtic de la porta d'accés a la capella de la Comunió, 1,70 x 2,15 x 0,17 m; el de Sant Josep en el seu retaule de 2,40 x 2,30 x 0,25 m i el de l'Esperit Sant de 2,40 x 2,40 x 0,25 m en àtic de retaule de la Mare de Déu del Rosari.   
2.9. Sagrari, ca. 1798 de marbre, bronze, talla i pa d'or de 14,00 x 6,00 x 1,60 m.  
3. Instruments musicals  
3.1. Orgue, sobre la porta de la sagristia, de fosa talla i daurat del s. XVIII, ca. 1795, de 4,50 x 3,00 x 1,15 m.   
3.2. Orgue Major sobre el cor del temple, de fosa i talla, de ca. 1900, amb 4,00 x 4,00 x 1,00 m.  
4. Orfebreria  
4.1. Creu processonal, d'argent repussat, cisellat, burinat i fosa, un poc sobredaurada; ca. 1710, de 0,91 x 0,67 x 0,18 m.  
4.2. Custòdia d'argent repussat cisellat i fosa de 1480. Obra de Francisco Cetina, d'1,09 x 0,43 x 0,33 m.   
4.3. Copó-arqueta d'argent repussat, cisellat i fosa sobredaurada, ca. 1520, de 0,52 x 0,29 x 0,22 m.   
4.4. Calze d'argent de fosa, cisellat i burinat, ca. 1670, de 0,22 x 0,15 x 0,15 m.   
4.5. Calze d'argent de fosa, cisellat i burinat, de 0,22 x 0,15 x 0,15 m.  
4.6. Encenser d'argent, cisellat i burinat, ca. 1670 de 0,18 x 0,13 x 0,13 m.  
5. Ornaments litúrgics  
5.1. Casulla de seda i or en l'antic transsagrari, ca. 1580, d'1,25 x 0,82 cm.   
5.2. Casulla de seda i or, amb les dues cares brodades, l'anvers i el revers, al Museu Arxiprestal, ca. 1880 d'1,32 x 1,45 cm.   
5.3. Casulla de seda i or brodada, ca. 1890, d'1,00 x 0,78 cm.   
5.4. Dalmàtica de seda i or brodada en el Museu Arxiprestal ca. 1890 de 1,04 x 1,28 m  
5.5. Estola de seda i or brodada, al Museu Arxiprestal, ca. 1890, de 2,14 x 0,17 cm.  
I per últim, la campaneta de senyals i la seua instal·lació tradicional.  
ANNEX III  
àrea de protecció  
A) Justificació de la delimitació proposada  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció de l'Església Arxiprestal de Sant Jaume, a Vila-real, consisteix a incloure dins de la seua àrea els elements urbans següents:  
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, de manera que qualsevol intervenció que s'hi realitze puga afectar-lo tant visualment com físicament.  
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que en constitueixen l'entorn visual i ambiental immediat i on qualsevol intervenció que es realitze pot suposar una alteració de les condicions de percepció o del caràcter de l'espai urbà.  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les ennumerades abans i que constitueixen part del seu ambient urbà immediat.  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, tot i no tenir una situació d'immediatesa amb el BIC, n'afecten de forma fonamental la percepció.  
B) Descripció literal de la delimitació  
Origen: punt A, a l'extrem oriental de la façana de la casa Abadia.  
Sentit: horari.  
Línia delimitadora: Des de l'origen la línia delimitadora es dirigeix per l'eix del carrer Insa, uns 30 m, i trenca en sentit oest, tot introduint-se en l'illa de cases entre els carrers d'Insa, Sant Roc i Comte Albay, seguint la part de darrere de les edificacions que donen enfront del carrer de Sant Roc. Ix al carrer del Comte Albay, el travessa, i arreplega l'edificació que conforma el cantó d'aquest carrer amb el de Sant Antoni. Travessa el carrer de Sant Antoni i penetra en l'illa de cases per la part de darrere de les propietats amb façana al carrer del Comte Albay, fins eixir al carrer d'Ecce-Homo. Travessa el carrer d'Ecce-Homo, realitza un petit gir pel seu eix fins introduir-se en l'illa de cases següent, al nord-oest de l'anterior. Continua per la part de darrere de les edificacions amb frontera al carrer de la Comunió fins el núm. 118, inclòs, i ix per la mitgera oest d'aquesta edificació al carrer de la Comunió. Travessa en direcció nord-est el carrer de la Comunió i discorre per les mitgeres o part de darrere dels edificis amb façanes al carrer de l'Església i a la plaça de Colom. Des d'ací realitza diversos girs per a arreplegar les edificacions de l'actual mercat i jutjats i dependències de la casa Abadia per a eixir per la mitgera est d'aquesta última, al carrer de Sant Roc, en el punt d'origen A.  
C) Descripció gràfica  
Se n'adjunta pla.