Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6088, del 27-08-2009 (2009/9381)

Judici ordinari 001468/2008. Notificació de la interlocutòria a Hermenegildo Salvador Ventura Casañ i a Kalina Valesca Rosa de Jesús.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6088

Data del DOGV
:   27-08-2009

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2009/9381


Data del document
:   29-04-2009

Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 7 de Castelló de la Plana

Tipus de document
:   Edicte

Judici ordinari 001468/2008. Notificació de la interlocutòria a Hermenegildo Salvador Ventura Casañ i a Kalina Valesca Rosa de Jesús. [2009/9381]  
Pilar Irles Martínez, secretària del Jutjat de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana, en el judici referenciat, s'ha dictat la resolució que té el text literal següent:  
«Interlocutòria número 214/2009  
Castelló de la Plana, 29 d'abril de 2009  
Fets   
Primer. El procurador senyor Borrell Espinosa, en representació d'Hermenegildo Ventura Gil i María del Carmen Casañ Roqueta, va formular la sol·licitud de mesures prèvies a la demanda de regulació de mesures respecte de la seua néta Ana María Ventura Rosa de Jesús contra Hermenegildo Salvador Ventura Casañ i Karina Valesca Rosa de Jesús.  
Segon. Admesa a tràmit la sol·licitud, es va citar a les parts i al Ministeri Fiscal a la compareixença prevista en l'article 771.2 de la Llei d'Enjudiciament Civil, que es va celebrar el dia 28 d'abril de 2009, i va comparéixer la part actora, que es va ratificar en la sol·licitud, mentre que els demandats no van comparéixer, malgrat haver sigut citats en la forma legal. El Ministeri Fiscal va sol·licitar la recepció a prova i informar després la pràctica d'esta.  
Tercer. Sol·licitada la recepció a prova, el jutge va accedir a allò sol·licitat, i es va procedir a la pràctica de la proposta i admesa, que per la part demandant va consistir en documental (donar per reproduïda l'aportada amb la demanda). Pel Ministeri Fiscal va consistir en interrogatori dels demandants.  
Quart. Practicada la prova en l'acte, i després d'informar el fiscal en el sentit d'interessar l'estimació de la demanda, quedaren concloses les actuacions.  
Fonaments jurídics  
Primer. L'article 104 del Codi Civil establix que el cònjuge que es propose demandar la nul·litat, separació o divorci del seu matrimoni, pot sol·licitar els efectes i mesures als quals es referixen els dos articles anteriors. Estos efectes i mesures sols subsistiran si, dins dels 30 dies següents comptadors des que inicialment foren adoptades, es presenta la demanda davant el jutge o tribunal competent. Per analogia amb l'esmentat precepte, i en virtut del que disposa l'article 770.6é de la Llei d'Enjudiciament Civil, es pot adoptar mesures provisionals prèvies a la interposició de demanda per a regular de forma definitiva les mesures que afecten a la néta dels demandants, menor d'edat.  
Segon. La mesura que ha sol·licitat la part actora es referix a l'atribució de la pàtria potestat i la guarda i custòdia de la néta dels actors, Ana María, que actualment té 7 anys d'edat. En principi, la pàtria potestat apareix regulada en el Codi Civil com a una funció (entramat de deures i drets) que afecta els pares respecte dels seus fills menors (article 154 del Codi Civil). L'article 170 del Codi Civil establix que «el pare o la mare podran ser privats totalment o parcialment de la potestat per sentència fonamentada en l'incompliment dels deures inherents a esta o dictada en causa criminal o matrimonial». Conforme a la jurisprudència, encara que la pàtria potestat, per dret natural i positiu s'atorga als progenitors, atenent que integra en la seua funció no sols drets sinó molt principalment deures, pot en determinats casos restringir-se, suspendre's i fins i tot es pot privar d'esta per ministeri de la llei, quan els titulars no assumixen les funcions inherents a esta o les exercixen amb desencert i perjudici per al descendent. L'article 170, més que una sanció, implica una mesura de protecció del xiquet, i per tant ha de ser adoptada en benefici d'este. El sentit proteccionista sobre els menors d'edat es manifesta en la Convenció sobre Drets del Xiquet de Nacions Unides de 20 de novembre de 1989, en l'article 9 en relació amb l'article 3, i inspira la Llei Orgànica de Protecció Jurídica del Menor (STS 12 de febrer de 1992, 31 de desembre de 1996 o 24 d'abril de 2000). En qualsevol cas, l'article 170 del Codi Civil, en ser una norma de caràcter sancionador, ha de ser objecte d'interpretació restrictiva, i la seua aplicació exigix que en el cas concret aparega plenament provat que el progenitor al qual es pretén privar de la pàtria potestat haja deixat de complir els deures inherents a esta (STS de 6 de juliol i 18 d'octubre de 1996). Al respecte, té manifestat la SAP Castelló, Secció 2a., de 6 de març de 2007: «concebuda la pàtria potestat com a un dret-deure o com a un dret-funció, pot en determinats supòsits, i per causa d'esta concepció, restringir-se o suspendre's, fins i tot es pot privar d'esta per ministeri de la llei quan els titulars, per una raó o una altra, no assumisquen les funcions inherents a esta o les exercisquen amb desencert o perjudici per als seus fills, arribant a la solució més radical en el supòsit d'incompliment dels deures que configuren esta institució jurídica conforme prescriu l'article 170 del Codi Civil que, a diferència de la redacció originària prevista en este text substantiu, no requerix sustentar la indignitat del progenitor, no localitzar a tota costa una culpabilitat en el compliment dels deures i que, segons interpretació doctrinal i jurisprudencial, més que una sanció al progenitor incomplidor, implica una mesura de protecció del xiquet que ha de ser adoptada, per tant, en benefici d'este, mentre que la conducta d'aquell, que ha de qualificar-se com a greument lesiva dels interessos prioritaris del menor, no es revele precisament com a la més adequada per a la futura formació i educació d'este.»  
Aplicant l'anterior doctrina al cas de les actuacions, ha quedat acreditat que tant el pare com la mare han fet un total abandó dels seus deures parentals, es troben ambdós en parador desconegut, i abandonaren la seua filla, que va quedar a càrrec dels seus iaios paterns, de forma que ambdós progenitors s'han desentés per complet de la seua filla, tant a nivell afectiu (no l'han visitat en molts anys) com a material (cap d'ells contribuïx ni mínimament a la manutenció i les despeses de la xiqueta). Per això, per a evitar que en el futur qualsevol d'estos progenitors poguera reaparéixer súbitament pretendre exercir uns drets respecte de la filla que pogueren trastocar la vida que la menor porta, en companyia dels seus iaios que són el seu únic referent familiar, i causar-li pertorbacions indesitjables, cal privar a ambdós progenitors de la pàtria potestat respecte de la seua filla.  
Tercer. Privats els pares de la pàtria potestat, és necessari determinar, en interés de la menor i per a salvaguardar els sues interessos, quina persona o persones han d'exercir la seua custòdia. L'article 103 del Codi Civil preveu la possibilitat que la guarda i custòdia puga, excepcionalment, ser encomanada als iaios o altres parents. En el cas de les actuacions, consta que són els iaios els qui s'han fet càrrec de totes les atencions de la néta, fins i tot després de la sentència de 3 d'octubre de 2005 que va atribuir la custòdia de la menor a son pare, és evident que, en interés de la xiqueta, haja d'atribuir-se la seua custòdia als iaios.  
Quart. De conformitat amb l'article 771, paràgrafs 4 i 5, de la Llei 1/2000, contra esta interlocutòria no es pot interposar cap recurs, i subsistiran els efectes i mesures acordats si, dins dels 30 dies següents de la seua adopció, es presenta la demanda de separació, nul·litat o divorci.  
Part dispositiva  
En atenció al que s'ha exposat,   
José Luis Conde-Pumpido García, jutge de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana, ordena adoptar les mesures provisionals següents:  
1. Atribuir a Hermenegildo Ventura Gil i a María del Carmen Casañ Roqueta la guarda i custòdia de la seua néta menor d'edat Ana María Ventura Rosa de Jesús.  
2. Privar als progenitors d'esta menor, Hermenegildo Salvador Ventura Casañ i Karina Valesca Rosa de Jesús, de la pàtria potestat respecte de la seua filla Ana María.  
Estos efectes i mesures sols subsistiran si en el termini de 30 dies des de la data de la seua adopció s'interposa demanda de regulació definitiva de la guarda i custòdia de la menor.  
Esta és la meua interlocutòria, que s'unirà al llibre d'interlocutòries i deixarà testimoniança en les actuacions, i contra la qual no es pot interposar cap recurs, que ordene i firme.»  
En atenció al desconeixement de l'actual domicili o residència de la part demandada, per provisió de 29 d'abril de 2009 el jutge, de conformitat amb el que establixen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha ordenat la publicació d'este edicte en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, per a dur a efecte la diligència de notificació de la interlocutòria a Hermenegildo Salvador Ventura Casañ i a Kalina-Valesca Rosa de Jesús.  
Castelló de la Plana, 29 d'abril de 2009.- La secretària judicial: Pilar Irles Martínez.