Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7236, del 18-03-2014 (2014/2130)

Notificació de la sentència dictada en el juí verbal número 257/2012.
---------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7236

Data del DOGV
:   18-03-2014

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2014/2130


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 6 d'Alzira

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el juí verbal número 257/2012. [2014/2130]  
Juí verbal 000257/2012  
Demandant: Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, SA.  
Procuradora: Sara Blanco Lleti.  
Demandat: Jaime Freddy Vega Gonza.  
Procurador/a:-  
Pilar Lluna Gascó, secretària del Jutjat de Primera Instància número 6, certifique que en les actuacions a què es fa referència s'ha dictat la resolució que, copiada en la part que interessa, és com seguix.  
En el juí a què es fa referència s'ha dictat la resolució que té el text que, literalment, és com seguix:  
  
«Sentència número 108/2012  
Alzira, 18 de setembre de 2012  
Sergio Montoya Gil, jutge del Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 6 d'Alzira i partit, he vist estes actuacions de juí verbal número 257/2012, promogudes per l'entitat Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, representada per la procuradora dels tribunals Sara Blanco Lleti i assistida pel lletrat Francisco Engo Mompó, contra Jaime Freddy Vega Gonza, declarat en situació de rebel·lia processal.  
  
  
Antecedents de fets  
Primer. En data 2 de març de 2012, per la procuradora dels tribunals Sara Blanco Lleti, en nom i representació de l'entitat Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, es va promoure demanda de juí verbal en reclamació d'una quantitat contra Jaime Freddy Vega Gonza, en virtut dels fets i els fonaments de dret que va estimar d'aplicació, acabant per sol·licitar que, previ el tràmit legal corresponent, al seu dia es dictara sentència per la qual es condemnara el demandat a pagar al seu mandant la suma de 1.883,31 euros, més els interessos pactats i costes d'este procediment.  
  
Segon. Admesa a tràmit la demanda per decret de data 7 de març de 2012, es va acordar citar a les parts per a la celebració de la vista.  
  
  
Tercer. En data 18 de setembre de 2012, es va celebrar l'acte de la vista, al qual va comparéixer únicament la part actora, i es va declarar Jaime Freddy Vega Gonza en situació de rebel·lia processal.  
En l'esmentat acte, el lletrat de la part actora es va ratificar en el contingut de la demanda, sol·licitant únicament la pràctica de prova documental.  
En l'acte de la vista es va practicar tota la prova que, proposada per les parts, va ser admesa, quedant les actuacions concluses per a dictar sentència.  
  
Quart. Són fets provats que han de servir de base a la decisió del pleit els següents:  
1. En data 4 de juny de 2007, l'entitat Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, com a prestador, i Jaime Freddy Vega Gonza, com a prestatari, van formalitzar un contracte de préstec per import de 3.000 euros, obligant-se el prestatari a la seua devolució per mitjà de 36 pagaments mensuals de 83,33 euros cada un d'ells, amb data venciment el dia 5 de juny de 2010.  
2. El prestatari no ha complit amb el pagament de les quotes d'amortització pactades en la pòlissa des del venciment corresponent al mes de juny de 2008.  
3. L'entitat actora va donar per vençuda anticipadament la pòlissa de préstec.  
4. Tancat el compte el dia de 8 de febrer de 2010, va resultar deutor, a favor de l'actora, de 1.883.31 euros.  
  
Quint. En la tramitació d'este juí s'han observat les prescripcions legals.  
  
  
Fonaments de dret  
  
Primer. S'exercita en el present pleit una acció de reclamació de la quantitat de 1.883,31 euros, derivades del contracte de préstec subscrit entre les parts en litigi en data 4 de juny de 2007.  
Per tant, la qüestió a resoldre en el present procediment es reduïx a determinar si s'ha concorregut la causa al·legada per la part demandant per a justificar el venciment anticipat del préstec concertat i, si és el cas, si la quantia reclamada és o no precedent. En este sentit, constituïx la clàusula de venciment anticipat del contracte, expressament pactat per les parts, basant-se en el principi de llibertat contractual regulat en l'article 1255 del Codi Civil, una clàusula habitual en este tipus de contractes i que no suposa actuació abusiva del prestador, perquè el fraccionament de pagament, porratejant-lo durant un període més o menys dilatat en el temps, es concep com un mecanisme idoni per a facilitar el seu reintegrament, però condicionat al compliment pel prestatari de les obligacions contractuals assumides, entre elles atendre, al seu venciment, les successives quotes. Des del moment que incomplix amb l'obligació de pagament, el prestador pot sol·licitar el venciment anticipat com així ho ha fet, sense que càpia interpretar l'exercici d'eixa possibilitat com una actitud abusiva (entre altres, Sentència de 29.04.2010, de la Secció Quarta de l'Audiència Provincial d'Astúries).  
  
  
Segon. De conformitat amb allò que disposa l'article 217 de la Llei d'Enjudiciament Civil, correspon a l'actor la càrrega de provar la certesa dels fets dels quals ordinàriament es desprenga, segons les normes jurídiques que hi siguen aplicables, d'efecte jurídic corresponent a les pretensions de la demanda. En el seu escrit de demanda, l'entitat actora va formular la seua pretensió, adjuntant els documents que va considerar necessaris per a acreditar la seua posició, en concret es va aportar exemplar del contracte de préstec subscrit per les parts en data 4 de juny de 2007 (document núm. 1), liquidació practicada en data 8 de febrer de 2010 (document núm. 3 i 4), telegrama remés al demandat i acuses de rebut (documents núm. 5 i 6).  
La càrrega probatòria imposada a la part actora no queda desvirtuada pel fet de la declaració de rebel·lia de la part demandada efectuada en l'acte de la vista. I així, l'article 496.2 de la vigent Llei d'Enjudiciament Civil disposa que la declaració de rebel·lia no serà considerada com a aplanament, no com a admissió dels fets de la demanda, excepte els casos en què la llei expressament dispose el contrari. En este sentit, la jurisprudència proclama que la declaració de rebel·lia no implica l'aplanament de la demanda, ni allibera, com a conseqüència de la conducta del rebel, de provar els seus fets constitutius (STS 04.03.1989 i 10.11.1990). No obstant això, com assenyala la Sentència de 23 de febrer de 2004, de la Secció Desena de l'Audiència Provincial de Madrid, ?certament hi ha un corrent doctrinal i jurisprudencial en el sentit que en casos de rebel·lia del demandat no ha d'arribar-se a un excés de rigorisme en la valoració de la prova existent en les actuacions, perquè amb tal incompareixença pot privar-se a l'actor de la pràctica d'algun mitjà de prova com a confessió en juí o confrontació de lletres, de manera que l'actitud passiva del demandat en la defensa dels seus interessos tampoc ha de produir un perjuí a qui exercita l'acció i exercix l'activitat probatòria que li és exigible?. Així mateix, com destaca la Sentència de 18 de novembre de 2004, de la Secció Segona de l'Audiència Provincial de Lleida, ?encara que la rebel·lia deixa subsistent i intangible l'objecte bàsic del litigi, sí que implica per al demandat suportar el risc que per la seua mateixa falta de presència no tinga oportunitat de realitzar els actes processals que al seu interés convinga, entre ells oposar-se a la demanda, sent el moment de la contestació quan poden invocar-se excepcions, i/o oposar fets impeditius, extintius o optatius a la pretensió de l'actor (405 i 443 LEC), de manera que si el demandat es persona amb posterioritat, després de la contestació, únicament podrà provar la ?inexactitud- de les al·legacions adverses?.  
  
  
Tercer. En este cas, examinat el total contingut de les present actuacions i els mitjans probatoris aportats (en especial, la documentació aportada junt amb l'escrit rector del present procediment), hem de concloure que ha quedat prou acreditat que l'entitat Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, i el demandat van subscriure, en data 4 de juny de 2007, una pòlissa de préstec, en virtut del qual el prestatari va percebre la quantitat de 3.000 euros, comprometent-se, així mateix, a tornar-la (junt amb els corresponents gastos i interessos) en una sèrie de terminis; posteriorment, el prestatari ha incomplit el pla de reintegrament, deixant de pagar diversos terminis (en concret, des de juny de 2008).  
  
Per tot això, i de conformitat amb la clàusula quinta del contracte subscrit per les parts, el préstec ha de considerar-se vençut i el contracte resolt, tenint en compte l'incompliment per part del prestatari de les obligacions assumides.  
  
Quart. Quant a la determinació de la quantitat reclamada, la mateixa ha de considerar-se com correcta, en la mesura que el demandat no ha impugnat la quantificació duta a terme per l'entitat actora.  
  
  
Quint. Per tot això, havent-se acreditat l'existència d'un contracte de préstec entre les parts, així com una quantitat deguda per la part demandada, i tenint en compte no sols la normativa general de contractes establida en el Codi Civil i en el Codi de Comerç (en concret, els articles 1089, 1091, 1254, 1255, 1250, 1753 i 1755 del Codi Civil, en relació amb els articles 311, 312, 314, 315, 316, i 317 del Codi de Comerç), sinó també el contingut dels pactes i estipulacions inclosos en el contracte de préstec subscrit, que es consideren plenament vàlids i eficaços, és procedent condemnar el demandat a entregar a l'entitat actora la suma de 1.883,31 euros.  
  
Sext. La condemna de l'abonament de la quantitat reclamada porta amb si l'obligació accessòria de satisfer els corresponents interessos. En este sentit, l'article 1108 del Codi Civil establix que si l'obligació consistira en el pagament d'una quantitat de diners, i el deutor incorreguera en demora, la indemnització de danys i perjudicis, no havent-hi pacte en contra, consistirà en el pagament dels interessos convinguts, i a falta de conveni, en l'interés legal.  
Per la seua banda, l'article 316 del Codi de Comerç determina que els deutors que demoren el pagament dels seus deutes després de vençudes hauran de satisfer des de l'endemà del venciment l'interés pactat per a este cas o, a falta d'això, el legal.  
De conformitat amb el que disposen els esmentats preceptes, correspon condemnar a la part demandada a abonar l'interés de demora pactat.  
  
Sèptim. L'article 394.1 de la Llei d'Enjudiciament Civil, davall la rúbrica de ?condemna en les costes de la primera instància?, determina que en els processos declaratius, les costes de la primera instància s'imposaran a la part que haja vist rebutjades totes les seues pretensions, llevat que el tribunal aprecie, i així ho raone, que el cas presentava seriosos dubtes de fet o dret.  
En el present procés, havent-se estimat íntegrament la demanda formulada per la part actora, procedix imposar a la part demandada les costes originades en el present procediment.  
Vistos els articles esmentats i la resta de concordants i de pertinent aplicació.  
  
Dispose  
Que estime la demanda formulada per la procuradora dels tribunals Sara Blanco Lleti, en nom i representació de l'entitat Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, contra Jaime Freddy Vega Gonza, i condemne el demandat a pagar a l'entitat actora la quantitat de mil huit-cents huitanta-tres euros amb trenta-un cèntim (1.883,31 €), més els interessos pactats en els termes expressats en el fonamente de dret sext de la present resolució. I tot això, amb la imposició expressa a la part demandada de les costes processals.  
  
Presenteu testimoni literal d'esta sentència que quedarà en estes actuacions, amb inclusió de l'original en el llibre de sentències.  
Contra esta sentència no es pot interposar cap recurs (art. 455 LEC).  
  
Esta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme.  
Publicació. La sentència anterior ha sigut llegida i publicada pel jutge que la va dictar, en forma legal i en el dia de la seua data, de la qual cosa en done fe.»  
  
Atés que es desconeix el domicili o la residència actuals de la part demandada, per provisió de data de hui, el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 1564.4 i 164 de la Llei 1/20114, d'Enjudiciament Civil, ha disposat publicar este edicte en el tauler d'anuncis del Jutjat i, si és el cas, en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, per a portar a efecte la diligència de notificació a la part demandada, Jaime Freddy Vega Gonza.   
  
Alzira, 21 de novembre de 2013.- La secretària judicial: Pilar Lluna Gascó.