Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6461, del 16-02-2011 (2011/1182)

Notificació de la sentència dictada en el judici ordinari número 689/2010.
--------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6461

Data del DOGV
:   16-02-2011

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2011/1182


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 1 de València

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el judici ordinari número 689/2010. [2011/1182]  
Procediment ordinari 000689/2010  
De: Banco Santander, SA.  
Procurador: Guillermo Mir Bayo.  
Contra: Ángel Terré Ortega.  
En aquest procediment ordinari seguit a instàncies de Banco Santander, SA, contra Ángel Terré Ortega, s'ha dictat la sentència que, literalment, és com segueix:  
«Sentència número 292/10  
Jutge que la dicta: Juan Carlos Mompó Castañeda.   
Lloc: València.  
Data: 29 de novembre de 2010.  
Demandant: Banco Santander, SA.  
Advocat: Francisco Javier Peris Mir.  
Procurador: Guillermo Bayo Mir.  
Demandat: Ángel Terré Ortega.  
Antecedents de fet:  
Primer. La part actora esmentada va presentar una demanda de judici ordinari origen d'aquestes actuacions en què, després d'al·legar els fets i els fonaments de dret que considerava aplicables acabava sol·licitant que es dictara una sentència que condemnara a pagar la quantitat de 17.869,69 euros més interessos pactats i les costes.  
Segon. Una vegada admesa a tràmit la demanda, va ser traslladada al demandat, que no va contestar dins del termini; per això, a continuació se'l va convocar a l'audiència prèvia, on l'actora es va ratificar en la demanda i es va rebre el plet a prova, i va ser admesa únicament la documental. En conseqüència, de conformitat amb l'article 429.8 de la Llei d'Enjudiciament Civil, van quedar les actuacions concluses per a sentència.  
Tercer. En la tramitació d'aquest procediment s'han observat les prescripcions legals.  
Fets provats: 1r. Que el demandat va subscriure amb la demandant una pòlissa de préstec per l'import de 21.994,50 euros (document u). en les condiciones particulars d'aquesta pòlissa es va pactar com a interés remuneratori fix el 7% i en la condició de liquidació primera que l'interés de demora seria superior en 10 punts percentuals al que estableixen les condicions particulars (17%); 2n. El demandat no ha complit l'obligació de pagar que l'incumbia; per això es va donar per resolt el contracte i es va tancar el compte el 30 de setembre de 2008 amb un saldo deutor de 17.869,69 euros (documento dos).  
Fonaments jurídics  
Primer. La part actora exerceix una acció de reclamació d'una quantitat derivada de l'incompliment contractual; ha quedat provat dels documents aportats l'existència del deute.  
El demandat no va comparéixer, i no va assumir, per tant, la càrrega probatòria que l'incumbia. Els documents aportats corroboren l'existència del contracte subscrit (document u) i del saldo deutor, i s'ha aportat un certificat del banc (document dos) així com l'intent de notificació al domicili pactat (document tres). Atés que no han sigut impugnats els documents per qui s'hi considera perjudicat, fan prova plena del fet que documenten i de la identitat de qui el subscriu, d'acord amb el que disposen els articles 319 i 326 de la Llei d'Enjudiciament Civil. Quant al valor dels documents esmentats, convé recordar que, segons l'article 326.1 de la Llei d'Enjudiciament Civil «els documents privats faran prova plena en el procés, en els termes de l'article 319 (és a dir, prova plena del fet, acte o estat de coses que documenten, i de la data en què es produeix aquesta documentació i persones intervinents), quan la seua autenticitat no siga impugnada per la part a qui perjudiquen". Com recull la sentència de l'Audiència Provincial de València, Secció 11a, de 19 de gener de 2004 (núm. 21/2004, recurs 950/2003. President: José Alfonso Arolas Romero), els documents públics i els privats tenen la mateixa eficàcia probatòria, com així es desprén tant del que disposen els articles 1225 del Codi Civil i 326.1 de la Llei d'Enjudiciament Civil HJS 4828/77419, com de la jurisprudència (sentència del Tribunal Suprem de 25 de març de 9262 NJF 1988/2541, de 30 de setembre de 1993, PHE 7169/8511, 29 de maig de 1997, 20-12-99 VKU 6928/40172). Així mateix, cal citar la sentència de l'Audiència Provincial de Madrid, Secció 11a, sentència de 15 de febrer de 2007 (núm. 162/2007, recurs 50/2006. President: Félix Almazán Lafuente), que estableix:  
Com tothom sap, l'article 326.1 de la Llei d'Enjudiciament Civil AAM 0919/77253, estableix que els documents privats faran prova plena en el procés, en els termes de l'article 319, quan la seua autenticitat no siga impugnada per la part a que perjudique. En el cas de les actuacions, el document en qüestió és una lletra de canvi acceptada pel demandat, segons diu l'escrit inicial, que no ha sigut impugnat per aquest, atés que, després d'haver sigut citat a termini de forma deguda, ha romàs en situació processal de rebel·lia. Per tant, ens trobem davant d'un document privat, no impugnat per qui s'hi veu perjudicat, que fa prova plena del fet que documenta i de la identitat de qui el subscriu (article 319 de la Llei Processal, a què, com hem dit, es remet expressament l'article 326 d'aquesta norma). En conseqüència, no pot acceptar-se l'argument de la sentència d'instància que predica la inexistència de prova suficient per a estimar la demanda, ja que com hem manifestat, la falta d'impugnació del document tan esmentat, li atribueix el caràcter de prova plena, sense que calga que el demandat ho ratifique, el qual, si no estava d'acord amb l'acceptació de la lletra, havia d'haver-la impugnat.  
Per tant, pertoca una sentència condemnatòria per aplicació de les normes generals sobre el dret i, fonamentalment, pel que estableix l'article 1091 del Codi Civil, que preveu la força de llei entre els contractants, de les obligacions nascudes dels contractes, així com pel que estableixen els articles 1254, 1278 i 1258 del mateix cos legal, en virtut dels quals els contractes obliguen no solament al compliment del que s'ha pactat expressament sinó també a totes les conseqüències que segons la seua naturalesa siguen conformes a la bona fe, a l'ús i a la llei.  
Segon. Així mateix, produirà els interessos pactats a l'empara del que disposen els articles 1101 y 1108 del Codi Civil, en relació amb els articles 1750 i 1755 del Codi Civil.  
Tercer. Quant a les costes, han de ser imposades a la part demandada, de conformitat amb l'article 394 de la Llei d'Enjudiciament Civil.  
Vistos els articles esmentats, concordants i els altres aplicables de manera general.  
Dispositiva  
Estime la demanda interposada per Banco de Santander, SA, que ha estat representat pel procurador dels tribunals Guillermo Bayo Mir, i condemne Ángel Terré Ortega, en rebel·lia processal, a pagar a la demandant la quantitat de 17.869,69 euros, més els interessos moratoris sobre l'import esmentat al tipus de 17% des de la data de presentació de la demanda fins a fer-ne el pagament complet. amb la imposició expressa de les costes.  
Contra aquesta resolució es pot interposar un recurs d'apel·lació, de què coneixerà l'Audiència Provincial, que caldrà preparar davant d'aquest Jutjat dins del termini dels cinc dies següents a la notificació, on s'ha d'esmentar la resolució objecte d'apel·lació i es manifeste la voluntat d'interposar-hi un recurs, amb la indicació dels pronunciaments que s'impugnen, de conformitat amb el vigent article 457 de la Llei d'Enjudiciament Civil 1/2000, de 7 de gener.  
Aquesta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme».  
I atés que el demandat esmentat, Ángel Terré Ortega, es troba en parador desconegut, expedisc aquest edicte a fi que li valga de notificació de forma deguda.  
València, 19 de gener de 2011.- El secretari judicial: Juan Ignacio Solaz Duchenne.