Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 2785, del 05-07-1996 (1996/838705)

RESOLUCIÓ de 23 de maig de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   2785

Data del DOGV
:   05-07-1996

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1996/838705


Data del document
:   23-05-1996

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIó de 23 de maig de 1996, de la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).   
Vist l'informe emés pel Servei de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, favorable a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).  
Atés el que disposen l'article 9 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, i l'11 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la dita llei, la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, he resolt:  
1. Incoar expedient de declaració com a bé d'interés cultural, amb categoria de monument, a favor de la Santa Església Catedral Basílica de Segorbe (Castelló).  
2. D'acord amb el que disposa l'article 12.1 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, descriure el bé objecte de la incoació i delimitar la zona afectada, per tal d'identificar-lo, en els annexos que s'adjunten a aquesta resolució.  
3. Continuar la tramitació de l'expedient segons les disposicions vigents.  
4. Traslladar aquesta resolució a l'alcalde-president de l'Ajuntament de Segorbe i fer-li saber que, d'acord amb el que estableixen l'article 19 i l'11 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, la realització d'obres en el monument que es pretén declarar o en l'entorn haurà de ser autoritzada per la Direcció General de Patrimoni Cultural. També serà preceptiva la dita autorització per a col·locar en façanes o en cobertes qualsevol classe de rètol, senyal o símbol.  
5. Que, d'acord amb el que disposa l'article 12.2 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, de desenvolupament parcial de la Llei 16/1985, es notifique aquesta resolució als interessats, als efectes oportuns, i al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a l'anotació preventiva.  
6. Que aquesta resolució, amb els annexos corresponents, es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Butlletí Oficial de l'Estat.  
Resolució que es fa pública als efectes oportuns.  
València, 23 de maig de 1996. La directora general de Patrimoni Artístic: Carmen Pérez García.  
ANNEX I  
Introducció historicoartística  
La Santa Església Catedral Basílica de Segorbe és un conjunt artístic d'altíssim interés dins del patrimoni històric valencià. Cada un dels elements que componen aquest conjunt té, separadament, un notable valor monumental.  
A. El temple catedralici.  
Es va començar a construir en el segle XIII. Era gòtic, d'una sola nau, amb capelles situades entre els contraforts i la capçalera vuitavada.  
Es tenen notícies de l'actuació d'un mestre anomenat Juan de Burgos al segle XV. La construcció medieval es va consagrar el 1534.  
Entre 1791 i 1795, el temple va ser revestit i renovat pels arquitectes Maur Minguet i Joan. B. Gascó. El resultat va suposar la pràctica ocultació de tota l'obra gòtica. Es va engrandir el cor mitjançant l'eliminació d'un dels arcs, s'enderroca la volta i s'amplia el presbiteri a costa d'algunes edificacions annexes. Només a l'exterior pot veure's part de la fàbrica antiga, algun mur i els contraforts regruixats. Les voltes de creueria de les capelles laterals es mantenen ocultes davall del revestiment. Amb tot això, la intervenció de Gascó, encara que destructiva per a l'obra gòtica, va suposar la creació d'una de les millors arquitectures classicistes del territori valencià i fins i tot de l'espanyol.  
B. La torre campanar.  
Està formada per un cos trapezoïdal de nucli massís, escala de quatre trams, per a passar posteriorment a una escala de caragol desplaçada al cantó més agut i així alliberar espai per a les campanes. Els trams es cobreixen amb voltes de canó. La disposició és sumament primitiva i recorda la tipologia dels minarets i les torres de les esglésies romàniques. La torres campanar es va engrandir amb un cos suplementari (i un templet) als segles XVI i XVII.  
C. El claustre, la sala capitular i les capelles annexes són peces de gran interés patrimonial.  
El claustre és de planta trapezoïdal i consta de dos pisos. El motlluratge del pis inferior mostra haver estat construït en els segles XIV i XV. El superior (molt renovat després de l'última guerra civil) és obra de finals del segle XV o principis del XVI.  
La sala capitular i la capella del Salvador són dos espais centralitzats de considerable interés. Ambdues són obres del segle XV. La primera es cobreix amb una volta amb nervadura sobre trompes. Existeix un exemplar paral·lel en l'avantsagristia de la catedral de València. La capella del Salvador es cobreix amb una complexa volta de creueria amb arcs tercelets i lligadures.  
El claustre conserva una magnífica col·lecció de reixes medievals.  
D. El Museu Catedralici té una valuosíssima col·lecció artística, principalment de pintura religiosa dels segles XIV al XVI.  
ANNEX II  
Parts integrants  
Es consideren com a parts integrants de l'immoble objecte de declaració:  
El temple catedralici, les sagristies amb els mobles encastats, el cor amb el cadirat i el panteó dels bisbes. Les capelles de l'església amb els vasos i els mecanismes per a l'ocultació de la imatgeria.  
La torre campanar, la capella de Santa Bàrbara, la sala de les campanes, les campanes i el rellotge. La cupuleta del coronament de la torre i les parts ocultes que hi servien d'accés primitiu.  
La torre de Santa Bàrbara i el corredor que la uneix amb la capella del mateix nom.  
El claustre baix amb les capelles obertes i les reixes. La capella del Salvador, la sala capitular amb la col·lecció de retrats i el corredor d'eixida al carrer de Colón. Les criptes inferiors a les capelles del pany de paret sud i el pati exterior a aquestes (antic cementeri).  
El claustre alt, ocupat principalment pel museu amb tot el que li és inherent.  
L'arxiu catedralici i la biblioteca.  
El moble encastat que hi ha en la torrassa circular ubicada entre la sala capitular i la capella del Salvador.  
ANNEX III  
área de protecció  
A) Justificació de la delimitació proposada  
Per tal de salvaguardar físicament el monument i la seua percepció visual immediata, la delimitació arreplega totes les parcel·les contigües al Bé, els espais públics que el conformen i les propietats amb frontera a aquests espais, carrers i places, immediats, des d'on el conjunt monumental és més directament percebut i, per tant, afectat.  
B) Descripció literal de la delimitació  
Origen: punt A, on conflueixen l'eix del carrer Verónica amb el carrer Colón.  
Sentit: horari.  
Descripció: a partir del punt A, d'origen, la línia delimitadora arreplega totes les propietats amb façana sud al carrer de Colón fins al número 40, inclusivament. S'introdueix en l'illa de cases per la mitgera oest d'aquesta última propietat, fins que es troba amb el palau episcopal, al qual envolta integrant-lo totalment. Ja al carrer del Palacio, trenca cap al nord per la mitgera oest de la casa número 4 d'aquest carrer; ix a la travessia del carrer de San Cristóbal, la creua i penetra en l'illa següent, al nord de l'anterior per les mitgeres oest de les propietats números 7, 7-A i 9 del carrer de San Cristóbal, per a continuar per la mitgera nord d'aquesta última fins a arribar al carrer. Gira cap al sud per l'eix del carrer de San Cristóbal i torna a trencar per a penetrar en l'illa situada a l'est, per la divisòria nord del número 4 del carrer de San Cristóbal i número 1 de Tras Sagrario. Ix al carrer General Sanjurjo fins a arribar al seu eix i hi discorre en sentit nord-est fins a trobar l'eix del carrer de Villagrasa, gira cap a l'est fins a arribar al carrer de Santa Maria, doblar en sentit nord-est pel seu eix fins a trobar l'eix del carrer Verónica i continuar per aquest últim fins a arribar al punt A d'origen.  
C) Descripció gràfica de la delimitació