Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6199, del 04-02-2010 (2009/14210)

Notificació de la sentència dictada en el judici verbal 241/2008.
-----------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6199

Data del DOGV
:   04-02-2010

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2009/14075


Data del document
:   15-12-2009

Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 4 de Moncada

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el judici verbal 241/2008. [2009/14006]  
Isabel Boguña Pacheco, secretària del Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 4 de Moncada (València), faig saber:   
Que en aquest Jutjat se segueixen les actuacions a instàncies de Bancaixa, representada pel procurador J. Antonio Rodríguez Manzaneque Alberca, contra José Javier Luján García, en les quals s'ha dictat la sentència que té la dispositiva, literalment, com segueix:   
«Procediment: assumpte civil 000241/2008.  
Sentència número 000177/2009.  
Moncada, 26 de novembre de 2009.   
María Ananda Rosa Sendra Alemany, jutgessa del Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 4 de Moncada i partit, he vist aquestes actuacions de judici verbal seguides en aquest Jutjat amb el número 241/2008, promogudes per Bancaixa, representada pel procurador Juan A. Rodríguez Manzaneque i defesa pel lletrat José Leopoldo Llop Mestre, contra José Javier Luján García, en situació de rebel·lia, en virtut dels següents   
Antecedents de fet   
Primer. La representació esmentada de la part actora va presentar una demanda ajustada a les prescripcions legals, d'acord amb els fets i fonaments de dret que va estimar aplicables i que es donen ací per reproduïts en benefici de l'economia processal, on acabava demanant que es condemnara el demandat a pagar la quantitat de 741,86 euros, més els interessos pactats en el contracte, així com al pagament de les costes processals.   
Segon. Convocades les parts a la vista, hi va comparéixer l'actora, que es va afirmar i ratificar en el seu escrit de demanda i va sol·licitar que es dictara una sentència d'acord amb la pètita inclosa en aquest; però no hi va comparéixer la part demandada, a pesar d'haver sigut citada de forma legal, raó per la qual va ser formalment declarada en situació de rebel·lia.   
Tercer. Que, a instàncies de la part actora, s'ha practicat la prova documental.   
Quart. Que, en la tramitació d'aquestes actuacions, s'han observat les prescripcions legals.   
Fonaments de dret   
Primer. L'actora exerceix una acció de reclamació d'una quantitat derivada del contracte de crèdit per a la utilització de la targeta Visa Free, subscrit en data 25 de novembre de 2004 entre l'entitat demandant i el demandat.   
Segon. Convé començar assenyalant que la rebel·lia en el nostre sistema processal, a diferència del que ocorre en l'àmbit anglosaxó que equival a l'assentiment o del sistema alemany que suposa simplement un reconeixement de fets que relleva de la prova l'actor, no altera el principi del fet que és a l'actor a qui correspon provar els fets en què fonamenta la seua acció. L'article 496 de la Llei d'Enjudiciament Civil assenyala expressament els efectes que produeix la declaració de rebel·lia quan diu: «La declaració de rebel·lia no serà considerada com a assentiment ni com a admissió dels fets de la demanda, llevat dels casos en què la llei expressament en dispose el contrari».   
No obstant això, no pot entendre's que l'actor necessita de forma absoluta acreditar aquests fets, perquè es deixaria en mans del demandat la possibilitat de veure desestimada la demanda amb la postura fàcil d'abstindre's voluntàriament d'assistir i personar-se en el procés. Per tant, per a tindre com a certs els fets al·legats en la demanda, cal valorar les circumstàncies concretes que concorren en el procés i la valoració global de les proves, sense que en cap cas la rebel·lia supose un plus en l'activitat probatòria exigible a l'actor enfront d'aquells processos en què el demandat sí que hi compareix.   
Per la seua banda, l'actora ha complit l'obligació de provar els fets que al·lega, obligació que li imposava l'article 217.2 de la Llei d'Enjudiciament Civil. Així, resulta acreditada (doc. 1 de la demanda) la subscripció del contracte de crèdit per a la utilització de la targeta Visa Free, fins al límit de 3.000 euros, que serien tornats per mitjà d'amortitzacions mensuals de 90 euros, i que es carregarien en el compte associat a la targeta de què era titular el demandat, amb el número 2077 0227 16 29717654880. S'acredita a través de la documental aportada (documents 2 al 4 de la demanda) que a partir d'octubre de 2005, el demandat va deixar de disposar de saldo per a atendre les amortitzacions pendents; per això l'actora va considerar resolt el contracte d'acord amb el que disposa la condició general 20.2.1 del contracte. S'acredita, a través del certificat expedit per l'entitat actora i del document notarial acreditatiu de la coincidència del saldo, que el saldo pendent en la data del tancament del compte, l'1 de març de 2006, ascendia a 1.098,92 euros. Els documents 5 i 6 de la demanda acrediten que l'actora en va requerir al demandat el pagament, i la demandada hi reconeix que ella mateixa va pagar la quantitat de 357,06 euros; per això en aquest litigi es reclama la diferència, que ascendeix a 741,86 euros. Quant als possibles motius de discrepància, aquests no s'han posat de manifest ni han sigut acreditats per la part demandada, com li imposava l'article 217.3 de la Llei d'Enjudiciament Civil, perquè a pesar d'haver sigut citada de forma legal, no ha comparegut a l'acte de la vista sense una causa justificada per a això. En especial, la part demandada no ha acreditat el pagament de la quantitat que l'actora reclama.   
Tercer. Atés que hi ha una relació contractual entre les parts, per haver-se complit els requisits dels articles 1261 i següents del Codi Civil, les parts s'obliguen al compliment del que s'hi estableix, d'acord amb el que disposen els articles 1088 i 1091 del Codi Civil. En aquest supòsit, una vegada acreditada l'existència del contracte entre les parts, el demandat resulta obligat a pagar les amortitzacions pendents a favor de l'entitat bancària; per això, atés que no ha acreditat el pagament de la quantitat que la demandant li reclama, ha de ser compel·lit judicialment al pagament.   
A la quantitat reclamada cal afegir, d'acord amb el que disposen l'article 1100 i 1108 del Codi Civil, l'interés pactat.   
Quart. Les costes s'imposen a la demandada, de conformitat amb l'article 394 de la Llei d'Enjudiciament Civil, ja que ha vist rebutjades totes les seues pretensions.   
Vistos els preceptes esmentats i tots altres que hi són aplicables de manera general i pertinent.   
Dispositiva  
Estime la demanda interposada pel procurador Juan A. Rodríguez Manzaneque, en nom i representació de Bancaixa contra José Javier Luján García i condemne el demandat a pagar a l'actora la quantitat de 741,86 euros, més els interessos pactats en el contracte.   
Les costes s'imposen al demandat.   
Contra aquesta resolució pot preparar-se un recurs d'apel·lació davant d'aquest Jutjat, en termini de cinc dies, de què coneixerà, si pertoca, l'Audiència Provincial de València.   
Manera d'impugnació: mitjançant un recurs d'apel·lació davant de l'Audiència Provincial de València (article 455 LECn).  
El recurs es preparà mitjançant un escrit que cal presentar en aquest Jutjat, dins del termini de cinc dies, limitat a esmentar la resolució objecte d'apel·lació, on es manifeste la voluntat d'interposar-hi un recurs i indicant els pronunciaments que s'impugnen (article 457.2 LECn). De conformitat amb el que disposa la disposició addicional 15a de la Llei Orgànica 1/2009, de 3 de novembre, la part recurrent haurà de constituir un dipòsit per a interposar un recurs, per un import de 50 euros, llevat del Ministeri Fiscal i les entitats exemptes que s'inclouen en el precepte legal esmentat. Quan s'interpose el recurs, haurà d'acreditar-se que s'ha consignat la quantitat objecte de dipòsit a l'entitat de crèdit Banesto i en el compte de consignacions d'aquest Jutjat (3845).  
Aquesta és la meua sentència que, jutjant definitivament en primera instància, pronuncie, mane i firme.  
La sentència anterior ha sigut llegida i publicada en el dia de hui per la jutgessa que la subscriu mentre celebrava audiència pública; en done fe».   
La sentència anterior va ser donada, llegida i publicada per la jutgessa que la va dictar, mentre celebrava audiència pública en el mateix dia de la data. Jo, la secretària judicial, en done fe. Moncada, 26 de novembre de 2009.   
I perquè valga de notificació de la forma deguda a José Javier Luján García expedisc aquest edicte.  
Moncada, 15 de desembre de 2009.- La secretària: Isabel Boguña Pacheco.