Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7350, del 01-09-2014 (2014/7937)

DECRET 138/2014, de 29 d'agost, del Consell, pel qual s'establix el currículum dels nivells C1 i C2 dels ensenyaments d'idiomes de règim especial a la Comunitat Valenciana, per als idiomes alemany, espanyol, francés, anglés i valencià.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/2014/08/29/138/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   7350

Data del DOGV
:   01-09-2014

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2014/7937


Data del document
:   29-08-2014

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Decret

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * ensenyament d'idiomes
    * programa d'ensenyament
    * legislació

DECRET 138/2014, de 29 d'agost, del Consell, pel qual s'establix el currículum dels nivells C1 i C2 dels ensenyaments d'idiomes de règim especial a la Comunitat Valenciana, per als idiomes alemany, espanyol, francés, anglés i valencià. [2014/7937]  
PREÀMBUL  
  
La Llei Orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'Educació, en els seus articles 59, 60, 61 i 62, junt amb les modificacions vigents establides en la Llei Orgànica 8/2013, de 9 de desembre, per a la millora de la qualitat, regulen els ensenyaments d'idiomes de règim especial i establix que estes ensenyances s'organitzaran en tres nivells: bàsic, intermedi i avançat. Estos nivells es correspondran, respectivament, amb els nivells A, B i C del Marc Comú Europeu de Referència per a les Llengües, que se subdividixen en els nivells A1, A2, B1, B2, C1 i C2. D'altra banda, s'establix, a més, que les ensenyances del nivell bàsic tindran les característiques i l'organització que les administracions educatives determinen, així com que els ensenyaments d'idiomes corresponents als nivells intermedi i avançat seran impartits en les escoles oficials d'idiomes. Així mateix, d'acord amb el que preveu l'article 61.1, en la definició dels aspectes bàsics del currículum de les distintes llengües han de determinar-se els efectes dels certificats acreditatius de la superació de les exigències acadèmiques corresponents als diferents nivells.   
  
En desplegament dels preceptes esmentats, el Reial Decret 1629/2006, de 29 de desembre, va establir els aspectes bàsics del currículum dels nivells intermedi i avançat d'estes ensenyances. Es tracta d'un currículum obert i flexible la concreció i desenrotllament del qual correspon a les administracions educatives en les comunitats autònomes i a les escoles oficials d'idiomes dels seus àmbits de gestió respectius. El caràcter obert del currículum es manifesta en la circumstància que en ell s'establixen objectius, continguts competencials i criteris d'avaluació pensats per al nivell corresponent en el seu conjunt, però sense delimitar la seua gradació a través dels cursos que l'integren per als distints idiomes.   
Esta flexibilitat, que respon al fet d'atribuir la iniciativa a les administracions educatives, responsables d'atendre la demanda d'ensenyaments d'idiomes en els seus àmbits de gestió, és més patent pel que fa als cursos especialitzats per al perfeccionament de competències en idiomes a què es referix el reial decret mencionat, que en la seua disposició addicional segona establix que les escoles oficials d'idiomes podran, en els termes que disposen les respectives administracions educatives, organitzar i impartir cursos de nivells C1 i C2 segons estos nivells es definixen en el Marc Comú Europeu de Referència per a les Llengües del Consell d'Europa.  
Dins de l'àmbit autonòmic, el Decret 155/2007, de 21 de setembre, del Consell, i el Decret 119/2008, de 5 de setembre, del Consell, establixen el currículum dels nivells bàsic, intermedi i avançat dels ensenyaments d'idiomes de règim especial a la Comunitat Valenciana, sent l'Orde 87/2013, de 20 de setembre, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, la que regula l'organització i el funcionament de les escoles oficials d'idiomes de la Comunitat Valenciana.  
  
En la disposició transitòria de l'esmentada orde s'estipula que mentres no es publiquen els currículums oficials dels nivells avançats del MCER (C1 i C2), en l'àmbit de la Comunitat, seran aplicables els establits en l'Orde EDU/3377/2009, de 7 de desembre, per la qual s'establixen els currículums i les proves corresponents als cursos especialitzats per al perfeccionament de competències en idiomes de nivells C1 i C2 del Consell d'Europa, impartits en les escoles oficials d'idiomes de Ceuta i de Melilla (BOE 16.12.2009).  
Segons este plantejament, és procedent, en conseqüència, determinar el currículum que conformen els dits nivells C, i, a fi d'assegurar una formació comuna i garantir la validesa dels certificats corresponents de les escoles oficials d'idiomes en el seu àmbit de gestió, la conselleria amb competències en matèria d'educació establix els currículums dels cursos especialitzats de nivells C1 i C2 pel que fa a la definició dels dits nivells, objectius, continguts i criteris d'avaluació.  
Així mateix, s'aprofita també este decret per a modificar aspectes normatius de les ensenyances d'idiomes, música i dansa dins de les ensenyances de règim especial  
Per tot allò que s'ha exposat, el present decret es dicta en l'exercici de les competències que atribuïxen a les comunitats autònomes els articles 27 i 149.1.30a de la Constitució Espanyola i l'article 53 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana,, i d'acord amb el que establix l'article 43 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre, del Consell, fent ús de les atribucions que li conferix el Decret 19/2012, de 7 de desembre, del president de la Generalitat, pel que determina les conselleries en què s'organitza l'Administració de la Generalitat, amb el preceptiu dictamen del Consell Escolar de la Comunitat Valenciana, a proposta de la consellera d'Educació, Cultura i Esport, conforme amb el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana,, i amb la deliberació prèvia del Consell, en la reunió del dia 29 d'agost de 2014,  
  
DECRETE  
  
Article 1. Objecte i àmbit d'aplicació   
1. El present decret té per objecte establir el currículum dels nivells C1 i C2 del Marc Comú Europeu de Referència per a les Llengües (MCER) dels ensenyaments d'idiomes de règim especial a la Comunitat Valenciana, d'acord amb el que establix la normativa vigent.  
  
2. Este decret serà aplicable als cursos especialitzats per al perfeccionament de competències en idiomes de nivells C1 i C2 que s'impartisquen en les escoles oficials d'idiomes i en aquells centres docents públics de la Comunitat Valenciana que tinguen autoritzats estos nivells educatius d'ensenyaments d'idiomes de règim especial.   
  
Article 2. Currículum   
1. S'entén per currículum el conjunt dels objectius, continguts, mètodes pedagògics i criteris d'avaluació dels ensenyaments d'idiomes de règim especial.   
2. De conformitat amb la disposició addicional segona del Reial Decret 1629/2006, de 29 de desembre, pel qual es fixen els aspectes bàsics del currículum dels ensenyaments d'idiomes de règim especial regulades per la Llei Orgànica 2/2006, de 3 de maig, les escoles oficials d'idiomes podran, en els termes que disposen les respectives administracions educatives, organitzar i impartir cursos especialitzats per al perfeccionament de competències en idiomes, tant en els nivells A1, A2, B1 i B2 com en els nivells C1 i C2 del Consell d'Europa, per ser nivells definits en el Marc Comú Europeu de Referència per a les Llengües.  
  
3. El currículum dels nivells C1 i C2 és el que s'inclou, per als idiomes alemany, espanyol, francés, anglés i valencià, en l'annex del present decret.  
  
DISPOSICIONS ADDICIONALS  
  
Primera. Autorització dels cursos especialitzats de perfeccionament en idiomes en els nivells C1 i C2  
Es faculta les persones titulars de les direccions generals competents en matèria de planificació i ordenació d'estes ensenyances a autoritzar l'oferta de cursos especialitzats d'ensenyances dels nivells C1 i C2 dels idiomes corresponents en els centres públics que es determinen, així com establir el calendari d'implantació d'estes.   
  
  
Segona. Procés d'admissió d'ensenyances dels nivells C1 i C2 en règim oficial en les escoles oficials d'idiomes.   
El procés d'admissió en els cursos especialitzats per al perfeccionament de competències en idiomes en els nivells C1 i C2 en les escoles oficials d'idiomes es regirà pel que disposa la normativa vigent en matèria d'admissió de l'alumnat en els dits centres docents.   
  
  
Tercera. Incidència en les dotacions de gasto  
La implementació i el posterior desplegament d'este decret no podran tindre cap incidència en la dotació de tots i cada un dels capítols de gasto assignats a la conselleria competent en matèria d'educació, i en tot cas haurà de ser atés amb els mitjans personals i materials de la conselleria competent per raó de la matèria.  
  
DISPOSICIÓ DEROGATÒRIA  
  
Única. Derogació normativa  
1. Queda derogat el punt 2 de l'article 10 de l'Orde 10 de de març de 2008, de la Conselleria d'Educació, per la qual es regula la prova de certificació de les ensenyances d'idiomes de règim especial en la Comunitat Valenciana.   
2. Així mateix, queden derogades totes les disposicions del mateix rang o inferior que s'oposen al que disposa el present decret.  
  
DISPOSICIONS FINALS  
  
Primera. Modificació de l'Orde 20/2011, de 24 d'octubre, de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació.  
Es modifica l'article 7.1 de l'Orde 20/2011, de 24 d'octubre, per la qual es regulen les proves homologades per a l'obtenció del certificat de nivell bàsic de les llengües alemanya, francesa, anglesa i italiana, cursades per l'alumnat d'Educació Secundària i de Formació Professional de la Comunitat Valenciana, quedant la redacció de la manera següent: ?Cada una de les destreses de què consta la prova representarà un 25% de la nota final. Per a superar la prova homologada serà necessari obtindre almenys el 60% de la puntuació total possible en cada una de les quatre destreses.-  
Així mateix, queda derogat el punt 5 de l'article 8 de la dita orde.  
La modificació d'este precepte, malgrat la seua modificació pel Consell, continuarà tenint el rang d'Orde, a fi que el titular de la conselleria competent en matèria d'educació puga procedir a modificacions futures.  
  
Segona. Quadro d'equivalències de les escoles oficials d'idiomes amb la nova Llei Orgànica 8/2013, de 9 de desembre.  
  
Tercera. Referències normatives als nivells del Marc Comú Europeu de Referència de les Llengües (MCER).  
Totes les referències als nivells bàsic, intermedi i avançat han d'interpretar-se, en aplicació de la Llei Orgànica 8/2013, de 9 de desembre, com a nivells A2, B1 i B2 del Marc Comú Europeu de Referència per a les Llengües, respectivament, tant en el Decret 155/2007, de 21 de setembre, del Consell, pel qual es regulen els ensenyaments d'idiomes de règim especial a la Comunitat Valenciana i s'establix el currículum del nivell bàsic i del nivell intermedi, com en el Decret 119/2008, de 5 de setembre, del Consell, per la qual cosa s'establix el currículum del nivell avançat dels ensenyaments d'idiomes de règim especial a la Comunitat Valenciana, així com en la resta de normativa del mateix rang o d'un rang inferior on es faça referència als dits nivells.  
  
  
Quarta. Modificació de l'Orde 78/2013, de 22 de juliol, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport  
Es modifica l'article 8.3 de l'Orde 78/2013, de 22 de juliol, per la qual es regula l'organització i el funcionament dels ensenyaments d'idiomes d'anglés, en la modalitat a distància That's English!, amb la redacció següent:  
?Una vegada formalitzada la matrícula, només es podrà procedir a la devolució de la quantitat abonada pel material didàctic en els supòsits en què la dita matrícula haja de ser anul·lada per causes no imputables a l'interessat. En este cas, la persona interessada presentarà, en la secretaria de la corresponent escola oficial d'idiomes en què va formalitzar la seua matrícula per a la seua posterior tramitació, una sol·licitud degudament justificada dirigida a la direcció general competent en matèria de planificació educativa. Esta direcció general dictarà una resolució davant de la sol·licitud i la notificarà a la persona interessada en el termini màxim de tres mesos, podent entendre's desestimada esta si no es practica la notificació en el dit termini.   
En cap cas es procedirà a la devolució de la quantitat corresponent a la taxa abonada a la Generalitat en concepte d'obertura d'expedient.-  
  
La modificació d'este precepte, malgrat la seua modificació pel Consell, continuarà tenint el rang d'Orde, a fi que el titular de la conselleria competent en matèria d'educació puga procedir a modificacions futures.  
  
Quinta. Modificació del Decret 61/2013, de 17 de maig, del Consell  
Es modifica l'article 2.3 del Decret 61/2013, de 17 de maig, pel qual s'establix un sistema de reconeixement de la competència en llengües estrangeres a la Comunitat Valenciana i es crea la Comissió d'Acreditació de Nivells de Competència en Llengües Estrangeres amb la redacció següent:  
?L'esmentat annex podrà ser modificat en el futur, a proposta de la Comissió d'Acreditació de Nivells de Competència en Llengües Estrangeres, per mitjà d'una orde de la conselleria competent en matèria d'educació, quan es tracte d'entitats de reconegut prestigi internacional. Les entitats que superen els procediments convocats periòdicament des de la conselleria competent en matèria d'educació, a proposta de la Comissió d'Acreditació de Nivells de Competència en Llengües Estrangeres, i adequats per a l'obtenció de l'acreditació dels certificats de competència en llengües estrangeres, seran acreditades mitjançant una resolució de la conselleria convocant.-  
  
Sexta. Modificació del Decret 156/2007, de 21 de setembre, del Consell  
Es modifica l'article 9.2 del Decret 156/2007, de 21 de setembre, pel qual s'establix el currículum de les ensenyances professionals de dansa i es regula l'accés a estes ensenyances (DOCV 5606, 25.09.2007), amb la redacció següent: ?La prova d'accés a les ensenyances professionals de música i dansa es realitzarà segons el que determine la conselleria competent en matèria d'educació?.  
Es modifica l'article 9.4 i queda redactat de la manera següent: ?La conselleria competent en matèria d'educació establirà els criteris d'avaluació de les proves d'accés a estes ensenyances?.   
Es modifica l'article 10.1 amb la següent redacció: ?Així mateix, podrà accedir-se a cada curs de les ensenyances professionals sense haver cursat els anteriors sempre que, a través d'una prova realitzada davant d'un tribunal designat per la conselleria competent en matèria d'educació, a proposta de cada conservatori, l'aspirant demostre posseir els coneixements tecnicoinstrumentals i teoricopràctics, necessaris per a seguir amb aprofitament les ensenyances corresponents?.   
Es modifica l'article 10.3 i queda redactat de la manera següent: ?El contingut i l'avaluació d'esta prova estarà d'acord amb la distribució per cursos dels objectius, continguts i criteris d'avaluació inclosos en la normativa vigent.-  
S'afig l'article 10.9 amb el contingut següent: ?La prova d'accés a cada curs de les ensenyances professionals es realitzarà segons el que determine la conselleria competent en matèria d'educació?.  
Queda modificat l'article 12.1 i queda redactat de la manera següent: ?Per a l'elaboració, realització i avaluació de les proves d'accés es constituiran els tribunals segons allò que ha determinat la conselleria competent en matèria d'educació?.   
Queda modificat l'article 26.2 i queda redactat de la manera següent: ?Per a concórrer a estos premis, l'expedient acadèmic haurà d'aconseguir la nota mitjana determine la conselleria competent en matèria d'educació, detallant així mateix les assignatures específiques de l'especialitat al premi de les quals opte?.  
  
Sèptima. Modificació del Decret 157/2007, de 21 de setembre, del Consell.  
Es modifica l'article 9.5 del Decret 157/2007, de 21 de setembre, pel qual s'establix el currículum de les ensenyances elementals de dansa i es regula l'accés a estes ensenyances (DOCV 5606, 25.09.2007), i queda redactat de la manera següent: ?La prova d'accés a cursos diferents de primer es realitzarà en les condicions que determine la conselleria competent en matèria d'educació?.   
  
Octava. Modificació del Decret 158/2007, de 21 de setembre, del Consell.  
Es modifica l'article 9.2 del Decret 158/2007, de 21 de setembre, pel qual s'establix el currículum de les ensenyances professionals de música i es regula l'accés a estes ensenyances (DOCV 5606, 25.09.2007), amb la redacció següent: ?La prova d'accés a les ensenyances professionals de música i dansa es realitzarà segons el que determine la conselleria competent en matèria d'educació?.  
Es modifica l'article 9.4 del Decret 158/2007, de 21 de setembre, i queda redactat de la manera següent: ?La conselleria competent en matèria d'educació establirà els criteris d'avaluació de les proves d'accés a estes ensenyances?.   
Es modifica l'article 10.1 amb la següent redacció: ?Així mateix, podrà accedir-se a cada curs de les ensenyances professionals sense haver cursat els anteriors sempre que, a través d'una prova realitzada davant d'un tribunal designat per la conselleria competent en matèria d'educació, a proposta de cada conservatori, l'aspirant demostre posseir els coneixements tecnicoinstrumentals i teoricopràctics, necessaris per a seguir amb aprofitament les ensenyances corresponents?.   
Es modifica l'article 10.3 i queda redactat de la manera següent: ?El contingut i l'avaluació d'esta prova estarà d'acord amb la distribució per cursos dels objectius, continguts i criteris d'avaluació inclosos en la normativa vigent?.  
Es modifica l'article 10.7 i queda redactat de la manera següent: ?La prova d'accés a cada curs de les ensenyances professionals es realitzarà segons el que determine la conselleria competent en matèria d'educació?.  
Queda modificat l'article 11.1 i queda redactat de la manera següent: ?Per a l'elaboració, realització i avaluació de les proves d'accés es constituiran els tribunals segons allò que ha determinat la conselleria competent en matèria d'educació?.   
Es modifica l'article 25.1, referit a la convocatòria, per part dels centres, d'un premi extraordinari, i queda redactat de la manera següent: ?Els centres podran convocar anualment un premi extraordinari per cada una de les especialitats que tinguen autoritzades, així com per a les modalitats que la conselleria competent en matèria d'educació regule en la normativa vigent?.   
Queda modificat l'article 25.2 amb esta redacció: ?Per a concórrer a estos premis, l'expedient acadèmic haurà d'aconseguir la nota mitjana que determine la conselleria competent en matèria d'educació?.  
  
Novena. Modificació del Decret 159/2007, de 21 de setembre, del Consell.  
Es modifica l'article 9.5 del Decret 159/2007, de 21 de setembre, pel qual s'establix el currículum de les ensenyances elementals de música i es regula l'accés a estes ensenyances (DOCV 5606, 25.09.2007), i queda redactat de la manera següent: ?La prova d'accés a cursos diferents de primer es realitzarà en les condicions que determine la conselleria competent en matèria d'educació?.   
Deu. Normes de desplegament.  
S'autoritza la conselleria competent en matèria d'educació per a dictar totes les disposicions que siguen necessàries per a la interpretació, aplicació i desplegament d'este decret.  
  
Onze. Entrada en vigor  
Este decret entrarà en vigor l'endemà de la publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.  
  
València, 29 d'agost de 2014  
  
El president de la Generalitat,  
ALBERTO FABRA PART  
  
La consellera d'Educació, Cultura i Esport,  
MARÍA JOSÉ CATALÁ VERDET  
  
  
  
ANNEX  
  
Pel qual s'establix amb caràcter general el currículum dels cursos especialitzats dels nivells C1 i C2, dels idiomes: alemany, espanyol, francés, anglés i valencià  
  
1. Definició dels nivells C1 i C2  
2. Objectius generals i específics C1 i C2  
3. La mediació  
3.1. Competències generals  
3.1.1. Metodologia  
3.1.2. Estratègies d'aprenentatge i estudi.  
3.2. Competències comunicatives.  
3.2.1. Competència sociocultural/sociolingüística  
3.2.2. Competència lèxica /semàntica  
3.2.3. Competència gramatical/fonètica i ortogràfica: alemany, espanyol, francés, anglés i valencià  
3.2.4. Competència pragmàtica/discursiva.  
3.2.5. Competència funcional  
4. Criteris d'avaluació  
  
1. Definició del nivell.  
  
NIVELL C1 NIVELL C2  
Este nivell es caracteritza per una comunicació fluida i espontània i un bon repertori lingüístic. Les estratègies d'evitació quasi no s'utilitzen, a menys que la complexitat del tema obstaculitze la fluïdesa natural en la comunicació. L'alumne és capaç de seleccionar la frase més apropiada d'entre un major repertori de funcions discursives per a prendre la paraula, mantindre el discurs i guanyar temps mentres pensa. Fa gala d'un discurs fluid, amb connectors apropiats, coherent i ben estructurat.  
 Este nivell no descriu en absolut la competència d'un parlant natiu. Este nivell es referix al grau de precisió, propietat i facilitat típic d'un alumne brillant. L'alumne té un bon domini de col·loquialismes i frases idiomàtiques. És conscient dels significats connotatius i supera les seues carències amb tanta discreció que quasi no es perceben. Transmet matisos subtils de significat amb bona precisió i controla les estructures de modificació.  
  
  
  
  
  
  
2. Objectius generals i específics.  
  
2.1. Expressió oral  
C1 C2  
Objectiu general  
Realitzar descripcions i presentacions clares i detallades sobre temes complexos, integrant altres temes, desenrotllant i acabant-los amb una conclusió adequada. Ser capaç d'expressar-se espontàniament, amb gran fluïdesa i amb un grau de precisió que li permet diferenciar xicotets matisos de significat en situacions de major complexitat.  
Objectius específics  
Realitzar descripcions clares i detallades de temes complexos, defenent els seus punts de vista.  
Realitzar descripcions i narracions complexes integrant altres temes, desenrotllant aspectes concrets i acabant amb una conclusió adequada.  
Desenrotllar arguments sistemàticament, donant èmfasi als aspectes importants i recolzant-se en detalls adequats.  
Pot fer declaracions amb fluïdesa, quasi sense esforç, usant una certa entonació per a transmetre matisos subtils de significat.  
Pot fer declaracions amb facilitat i fluïdesa, i transmetre matisos de significat per mitjà de l'entonació.  
Pot guiar visitants i donar descripcions detallades dels llocs.  
Sap fer ús de l'entonació per a donar matisos de significat.  
 Realitzar descripcions elaborades, clares i fluides al descriure experiències  
Argumentar amb coherència, destacant els aspectes més importants de la seua argumentació per mitjà de detalls i idees.  
Saber confrontar els seus arguments proposant avantatges i desavantatges i/o punts a favor i en contra d'estos.  
En públic, saber utilitzar l'entonació per a transmetre matisos de significat i estat d'ànim.  
Presentar temes complexos amb seguretat i flexibilitat davant d'un públic que no coneix el tema. És capaç d'adaptar-los al públic a qui van dirigits, podent, a més, respondre a preguntes difícils i amb una certa càrrega emocional.  
Presentar o fer una demostració d'un producte que continga informació de naturalesa més complexa.  
Presentar idees dissipant l'ambigüitat per mitjà de l'èmfasi.  
  
  
  
2.2. Expressió escrita  
  
C1 C2  
Objectiu general  
Escriure textos clars i ben estructurats sobre temes complexos ressaltant les idees principals, ampliant amb una certa extensió i defenent els seus punts de vista amb idees complementàries, exemples adequats, i acabant amb una conclusió apropiada. Ser capaç d'escriure textos d'una certa complexitat amb claredat i fluïdesa, amb un estil apropiat i eficaç, i una estructura lògica.  
  
Objectius específics  
Escriure textos creatius de forma clara, detallada i estructurada, amb un estil convincent, personal i natural, apropiat per als lectors a qui van dirigits.  
  
Escriure exposicions de forma clara i estructurada, defenent els seus punts de vista amb exemples complementaris.  
Ser capaç d'utilitzar el circumloqui i la paràfrasi per a compensar les carències de vocabulari i estructures  
Escriure adaptant-se al públic a qui es dirigix, regulant el to de forma adequada a la situació concreta.  
Ser capaç de reformular el que vol expressar sense interrompre el normal desenrotllament discursiu.  
Sap descriure de forma precisa un producte o servici relacionat amb la seua activitat professional.  
Pot crear impactes positius en el lector variant l'estil de l'expressió i fent ús de frases idiomàtiques. Ser capaç d'escriure històries i descripcions d'experiències amb claredat i fluïdesa, i amb un estil adequat al gènere literari triat.  
Ser capaç d'escriure textos de diversos tipus amb l'estil apropiat, amb claredat i fluïdesa.  
Saber realitzar informes, redaccions i articles d'una certa complexitat amb fluïdesa i aportant una argumentació, dotant-los d'una estructura coherent que ajude al lector a trobar els punts clau del text en qüestió.  
Ser capaç d'escriure resums i ressenyes d'obres literàries i d'altres temes complexos que no requerisquen un coneixement profund de la matèria en qüestió.  
  
  
  
2.3. Comprensió oral  
  
C1 C2  
Objectiu general  
L'alumne és capaç de seguir un discurs extens sobre temes abstractes i complexos que sobrepassen la seua especialitat, encara que amb una certa freqüència haja de confirmar algun detall si no està acostumat a l'accent. Reconeix expressions idiomàtiques i col·loquials. Comprendre pràcticament qualsevol text tant en conversacions cara a cara com en retransmissions, sempre que tinga el temps suficient per a familiaritzar-se amb l'accent. Comprén qualsevol tipus de parla, inclús a velocitat ràpida pròpia dels parlants natius   
  
  
C1 C2  
Objectius específics  
Comprendre debats i conversacions d'una certa complexitat sobre un ampli ventall de temes, encara que li puguen ser desconeguts.  
Comprendre prou bé les conversacions, debats, conferències, encara que, en temes molt complexos o abstractes, demane confirmació d'alguns detalls.  
Comprendre informació tècnica: instruccions sobre maneig d'aparells, guies sobre servicis, indicacions sobre productes i servicis de la vida quotidiana.  
Comprendre i extraure informació en llocs públics, estacions, marcats, grans magatzems, encara que el so estiga distorsionat pels mitjans físics.  
  
Comprendre material d'àudio gravat o retransmés i identifica possibles subtileses i relacions entre els parlants.  
Comprendre bé l'argument en un programa de TV de debat.  
Ser capaç de prendre notes raonablement precises durant reunions.  
Comprén les interaccions entre tercers en debats i discussions encara que es tracte de temes complexos o no li siguen familiars.  
 Seguir conversacions complexes entre parlants natius encara que tracten de temes desconeguts, complexos o abstractes.  
Comprendre conferències, debats i presentacions encara que continguen alguns col·loquialismes.  
Comprendre comunicats i anuncis públics, encara que el so estiga un poc distorsionat o siga de poca qualitat.  
Comprendre instruccions de funcionament, especificacions de productes i servicis quotidians.  
Comprendre retransmissions i material gravat així com certes subtileses implícites entre els parlants.  
Apreciar la ironia i el sarcasme i extraure conclusions  
Poder prendre notes precises en reunions, seminaris, tutories, etc.  
Apreciar el joc verbal, i les al·lusions humorístiques de tipus cultural.  
  
  
  
2.4. Comprensió escrita  
  
C1 C2  
Objectiu general  
Comprendre amb tot detall textos extensos i complexos, tant si es relacionen amb la seua especialitat com si no, sempre que puga tornar a llegir les seccions difícils. Reconeix sentits implícits. Saber comprendre i interpretar amb esperit crític qualsevol tipus de text, ja siga literari o no, sent capaç d'interpretar-ne el sentit implícit i explícit i les diferències d'estils. Aprecia distincions subtils de significat i d'estil.  
  
  
C1 C2  
  
Comprén textos complexos amb instruccions sobre aparells o processos de qualsevol índole, encara que necessite revisar els apartats més difícils i fer ús del diccionari en moment específics.  
Comprén textos de tots els àmbits de la vida: acadèmic, social, professional, etc., i és capaç d'identificar detalls subtils i d'entendre significats que no estan expressat de manera explícita en el text; sap llegir entre línies.  
Saber llegir i seleccionar la informació que li interessa, inferint les claus contextuals, gramaticals i lèxiques, la qual cosa li permet inferir l'actitud, predisposició mental i intencions, i preveure el que passarà.  
Comprendre la correspondència de qualsevol tipus fent un ús ocasional del diccionari.  
Poder llegir textos literaris amb facilitat.  
Comprendre textos referits a anuncis d'allotjament i les abreviatures que apareguen en l'anunci.  
Llegir ràpidament textos per a extraure'n la informació rellevant.  
Manejar la majoria de llibres de text, articles, relatius al seu camp professional. Comprendre qualsevol tipus de correspondència utilitzant el diccionari en ocasions específiques.  
Identificar i comprendre textos extensos per a poder triar detalls rellevants, localitzacions, informació rellevant i poder així prendre les seues pròpies decisions.  
  
Comprendre una àmplia gamma de textos referits a la vida quotidiana o al seu entorn professional o acadèmic, sent capaç de detectar subtileses i detalls tant implícits com explícits.  
Comprén instruccions complexes i extenses sobre instruments, màquines, sempre que tinga l'oportunitat de tornar a llegir les seccions més complexes en els temes més desconeguts.  
Comprendre i apreciar la majoria de textos literaris i narratius.  
Comprendre textos clàssics literaris de diferents gèneres.  
Comprendre el menú d'un restaurant i bon repertori de termes culinaris.  
Comprendre textos financers, un contracte de lloguer d'un cotxe, un contracte de lloguer d'un pis i els seus detalls, etc.  
Comprendre la majoria d'articles/opinions expressades en la premsa formal.  
Extraure opinions, idees i informació de textos especialitzats, sempre que siga dins del seu propi camp professional. Poder llegir amb la rapidesa necessària com per a seguir un curs acadèmic amb eficàcia.  
Ser capaç de resumir un text, parafrasejar-lo o abreviar-lo amb efectivitat.  
  
  
  
  
2.5. Interacció oral  
  
C1 C2  
Objectiu general  
Expressar-se amb fluïdesa i espontaneïtat, quasi sense esforç. Domina un ampli repertori lèxic que permet suplir deficiències fàcilment amb circumloquis. Només un tema conceptualment difícil pot obstaculitzar un discurs fluid i natural. Aconseguir un bon nivell d'expressions idiomàtiques i col·loquials i ser capaç d'utilitzar el lèxic amb la precisió necessària per a poder transmetre matisos de significat amb l'adequada precisió, sent capaç de sortejar les dificultats amb tal discreció que l'interlocutor a penes ho note.  
  
  
C1 C2  
Objectius específics  
Comprendre prou bé els discursos sobre temes abstractes i complexos d'un interlocutor natiu, més enllà del seu camp d'especialitat, encara que es veja obligat a demanar confirmació de detalls ocasionalment segons l'accent de l'interlocutor.  
Utilitzar el llenguatge amb eficàcia i flexibilitat en la conversació, podent discernir aspectes emocionals, al·lusius i divertits.  
Comprendre i interactuar en conversacions amb amics que versen sobre temes complexos i abstractes.  
Seguir el ritme dels debats amb prou facilitat sobre temes abstractes, complexos i desconeguts, argumentat la seua postura de manera ferma i contestant a preguntes de forma fluida, espontània i clara davant d'argumentacions contràries.  
Presentar un assumpte i un objectiu amb claredat i seguretat en conversacions formals, i ser capaç d'animar altres a participar en el treball.  
Argumentar amb facilitat en cas de danys i perjuís, i de persuadir per a aconseguir la resolució d'un conflicte, argumentant els pros i contres, les possibles causes i resolució del conflicte. Pot establir els límits de la seua postura amb claredat i fermesa.   
Intercanviar informació per a dur a terme transaccions comercials, per exemple d'importació i exportació.  
Demanar informacions sobre servicis mèdics, procediments, drets i deures.  
Actuar com a entrevistat o entrevistador, discutir i ampliar les idees amb efectivitat així com usar els marcadors d'exclamació amb efectivitat. Comprendre qualsevol interlocutor ja siga natiu o no, inclús tractant-se de temes complexos i abstractes de qualsevol dels diferents àmbits, encara que haja de disposar del temps adequat per a habituar-se a l'accent dels emissors.  
  
Ser capaç de conversar adequadament i amb correcció sobre qualsevol tema social o personal.  
Comprendre i ser capaç de participar en conversacions i interaccions que versen sobre temes complexos i abstractes.  
Organitzar bé els arguments en reunions de treball i conversacions formals, i saber utilitzar amb correcció arguments persuasius o dissuasoris tal com ho faria un parlant natiu.  
  
Saber esbossar un assumpte amb claredat a l'hora d'aconseguir un objectiu, dient el que pensa, exposant les possibles causes i conseqüències, especulant sobre els pros i els contres i sabent contribuir al progrés del discurs donant peu a altres parlants.  
Saber interactuar amb tercers per a negociar resolucions de conflictes, peticions de responsabilitat, danys a tercers, utilitzant un llenguatge persuasiu i apropiat a la situació en qüestió.  
  
Interactuar de forma clara i precisa en assumptes relacionats amb la seua pròpia professió sent capaç de sintetitzar analitzar i concloure de forma clara i detallada en pràcticament qualsevol tema que conega.  
Estructura bé les seues intervencions de forma clara i precisa al ser entrevistat o a l'entrevistar a algú, sense cap tipus de desavantatge enfront d'un parlant natiu.  
Ser capaç de descriure símptomes: dolors, avorriment, etc.  
  
  
  
2.6. Interacció escrita  
  
C1 C2  
Objectiu general  
Ser capaç d'expressar-se amb claredat i precisió i d'establir una relació flexible i eficaç amb el destinatari.  
  
 Aconseguir un bon nivell d'expressions idiomàtiques i col·loquials i ser capaç d'utilitzar el lèxic amb la precisió necessària per a poder transmetre matisos de significat amb l'adequada precisió, sent capaç de sortejar les dificultats amb tal discreció que l'interlocutor a penes ho note.  
Objectius específics  
Ser capaç d'expressar-se amb claredat, precisió i flexibilitat, incloent usos de caràcter emocional, al·lusiu, etc.  
  
Prendre notes per a transmetre informació a amics, companys de treball i altres aspectes de la vida quotidiana, emfatitzant aspectes que requerixen especial atenció i extraient la informació rellevant.  
Interactuar comercialment entre dos empreses de manera eficaç i correcta.  
 És capaç d'expressar-se amb claredat, precisió i flexibilitat, incloent usos de caràcter emocional, al·lusiu, etc.  
  
Escriure notes amb informació senzilla a persones del seu entorn quotidià ressaltant informació important i anotar missatges en què es requerisca informació i expliquen problemes.  
Ser capaç d'escriure una carta sobre assumptes financers per a reclamar alguna cosa, per exemple, a un banc, i de reclamar de forma subtil, amb tacte, amb energia, etc.  
Ser capaç d'escriure una carta expressant ironia i humor.  
  
  
  
3. La mediació  
  
En els nivells C l'alumne ha de ser capaç d'actuar d'intermediari entre diversos interlocutors que necessiten entendre's per a la consecució d'un objectiu o una transacció referida a qualsevol àmbit. La mediació pot suposar dur a terme una activitat relacionada amb la traducció simultània o consecutiva, amb la traducció d'un text especialitzat o de caràcter literari, o simplement resumir un text des de la L1 a la L2 i inclús en la mateixa llengua.  
En les escoles oficials d'idiomes hem d'entendre la mediació tal com s'expressa en el MCER, és a dir, com la capacitat de dur a terme l'activitat d'interpretar de manera informal, ja que l'aprenentatge d'eixa habilitat en les escoles oficials d'idiomes s'adquirix de manera transversal al llarg dels anys d'estudi. No cal donar-li un tractament específic ni sotmetre-la a cap tipus d'avaluació especial.  
  
Els alumnes de les escoles oficials d'idiomes podran actuar com a mediadors en els casos següents:  
- Amb clients d'altres països.  
- Amb turistes o visitants a Espanya.  
- Amb parlants natius en l'estranger.  
- Amb familiars o amics.  
- Traduint notícies, senyals públics, correspondència, comunicats, etc.  
- Interactuant entre parlants de diferents llengües.  
- En transaccions quotidianes de qualsevol tipus.   
  
3.1. Competències generals  
3.1.1. Competències metodològiques i estratègiques d'aprenentatge: aprendre a aprendre  
Les tasques d'aprenentatge hauran de ser reals o versemblants, la qual cosa suposa que hauran d'estar definides en termes d'acció, tindre una finalitat clara, estar ben contextualitzades i produir un resultat. A més, hauran d'estar enfocades cap a la vida real.   
La importància d'una metodologia basada en l'enfocament funcional cobra especial rellevància perquè:  
- Facilita una millor definició dels exponents funcionals i els continguts gramaticals.  
- Facilita la programació de cursos curts i específics.   
- Ens permet detectar necessitats específiques.  
- L'alumne detecta una aplicació immediata a la vida real.  
- Facilita l'aprenentatge de les estructures gramaticals dotant-les d'una aplicabilitat més real.  
- Ens fa reflexionar més sobre la llengua.  
- Propiciem una millor ensenyança dels continguts socioculturals i sociolingüístics perquè l'alumne s'ha d'enfrontar a situacions quotidians i costums populars.  
  
7.7.2.4 Estratègies d'aprenentatge  
A l'expressar-se, l'alumne dels nivells C1 i C2 hauria de ser capaç de:   
- Planificar el que vol dir per a interactuar adequadament amb el seu interlocutor.   
- Compensar carències per mitjà de circumloquis, paràfrasis, sinònims, etc.  
- Evitar les dificultats d'expressió de forma natural.  
- Reformular idees sense interrompre la fluïdesa.  
A l'escoltar, l'alumne dels nivells C1 i C2 ha de ser capaç de:  
- Planificar i establir les seues pròpies expectatives.  
- Utilitzar el context i ser capaç d'inferir.  
- Reconéixer estats d'humor de l'interlocutor i actituds.  
Factor important serà l'elecció de les estratègies adequades en cada cas. L'alumne haurà de:   
- Ser conscient del que fa.   
- Valorar de forma positiva el que aprén i corregir els seus errors.  
- Comprendre les exigències de les tasques i actuar conscientment.  
- Utilitzar estratègies d'estudi adequades.  
- Controlar i planificar el seu propi procés d'aprenentatge.  
- Reflexionar i desenrotllar un juí crític.  
Cognitives: Ens permeten codificar, emmagatzemar i fixar els coneixements a través de:  
- El raonament  
- El resum  
- L'anàlisi  
- La síntesi, etc.  
  
0.1.8.6 Tipus d'estratègies d'aprenentatge  
Metacognitives: mesuren els processos d'adquisició de l'aprenentatge per mitjà de la planificació, monitorització i avaluació. És el mateix alumne el que planifica i dóna prioritat a certs aspectes del seu aprenentatge, per exemple:   
- Prestant atenció  
- Planificant les seues tasques (seleccionant els recursos adequats)  
- Utilitzant els seus coneixements previs  
- Inferint, etc.   
Compensatòries: milloren en la capacitat de concentració i aspectes cognitius de l'aprenent per mitjà de:  
- La utilització de sinònims  
- Els agrupaments semàntics  
- Els registres alfabètics  
- La inferència del significat pel context  
- La utilització de gestos per a transmetre significats, etc.  
Afectives. Ajuden l'alumne a expressar-se en la L2:  
- Reduint l'ansietat  
- Recompensant-se  
- Propiciant la motivació, etc.  
Socials. Afavorixen la cooperació amb els companys a l'enfrontar-se a la nova llengua a través de:  
- El treball en grups  
- L'ús de preguntes  
- L'intercanvi d'informació, etc.  
De memòria. Es referixen a l'emmagatzematge i a la retenció d'allò que s'ha aprés, per exemple, amb:  
- L'associació d'idees  
- La col·locació de paraules en un context  
- L'agrupació etc.  
Per a aconseguir aconseguir millorar les estratègies d'estudi, és necessari que l'alumne siga conscient del seu estil d'aprenentatge. Per a això, s'ha de tindre en compte:  
1) l'estil de selecció de la informació  
2) l'estil de processament de la informació  
3) l'estil de treball realitzat amb la informació  
  
3.9.0.0 Estils de selecció de la informació   
a) Visual: generalment, els alumnes visuals aprenen millor quan lligen o veuen la informació d'alguna manera.  
b) Auditiu: generalment, els alumnes auditius aprenen millor quan reben les explicacions oralment i quan poden transmetre eixa informació a una altra persona  
c) Cinèsic: els alumnes cinèsics aprenen fent les coses, necessiten moure's. Generalment precisen més temps, però l'aprenentatge sol ser més durador.  
  
1.2.6.9. Estils de processament de la informació:  
a) Analític   
- Facilitat per a comprendre conceptes abstractes.   
- Verbalització de les seues idees.   
- Aprenentatge de la part al tot.  
- Comprensió ràpida de les regles.  
- Anàlisi de la informació seqüencialment, pas a pas.  
- Preferència per les activitats tancades i estructurades.  
b) Sintètic o holístic  
- Aprenentatge del tot a la part.   
- No analitza la informació, la sintetitza.  
- Preocupació per les relacions entre les parts i no en les parts pròpiament.   
- Preferència per les activitats obertes i poc estructurades.  
  
2.2.8.8 Estil de treball realitzat amb la informació  
- Gust per les activitats curtes, plenes d'emoció i en equip.  
- Rebuig de les tasques d'anàlisi i interpretació de dades.  
  
6.7.5.3 Estratègies d'estudi  
A més dels estils d'aprenentatge, els alumnes haurien de ser conscients de les seues necessitats reals i rellevants de comunicació per a poder centrar-se en el que verdaderament és significatiu per a ells i poder abordar la tasca amb èxit més enllà de l'aula. Per a això, hem de proporcionar-los les ferramentes necessàries perquè aprenguen a:  
- Planificar i controlar el propi procés d'aprenentatge (autoobservació > anàlisi> valoració> modificació de les conductes > autoobservació?).  
- Formular els objectius i necessitats d'aprenentatge.  
- Controlar el temps d'aprenentatge.  
- Elaborar i integrar la informació (usar diferents tipus de raonament i d'activitats).  
- Exercitar la memòria a curt i llarg termini.  
- Controlar les emocions que interferixen en l'aprenentatge.  
- Participar eficaçment en grups de treball.  
- Dividir una tasca complexa en diverses més senzilles.  
- Ser conscients de la diferència entre els coneixements de producció i els de recepció.  
- Enfrontar-se a textos reals complexos i a situacions imprevistes.   
- Traure el màxim profit del contacte real amb el món de la llengua que aprenen.  
- Crear-se els seus propis mapes conceptuals o un altre tipus de ferramentes d'aprenentatge.  
- Buscar informació sobre l'ús del lèxic, expressions gramaticals, gestos, etc.   
- Conéixer i utilitzar adequadament els diferents recursos d'aprenentatge.  
  
C1 C2  
Domina expressions idiomàtiques i col·loquials de forma acceptable. Aprecia canvis de registre encara que davant d'accents estranys pot necessitar temps per a adaptar-se. Utilitza la llengua amb flexibilitat per a fins socials, arribant a distingir al·lusions humorístiques, emocions. Té un bon domini d'expressions idiomàtiques i col·loquials. És conscient dels aspectes socioculturals i sociolingüístics en la llengua. És capaç de mediar entre parlants de la llengua meta de la del seu origen.  
  
  
  
3.2. Competències comunicatives   
3.2.1. Competència sociolingüística i sociocultural dels nivells C1 i C2  
  
Els marcadors lingüístics de relacions socials que es contemplen són:  
a) Marcadors lingüístics  
a.1) Ús i elecció del salutació  
a.2) Nivells de formalitat  
a.3)Formes de tractament  
a.4)Ús de les interjeccions  
a.5)Valors, creences i actituds  
b) Normes de Cortesia  
b.1) Cortesia positiva   
b.2) Cortesia negativa  
c) El llenguatge no verbal  
c.1) El parallenguatge:   
- El to, el volum, etc.  
c.2) La cinèsica  
- Els gestos, maneres, postures, etc.  
d) La variació lingüística  
d.1) Els dialectes i l'accent  
- La classe social  
- La procedència regional  
- L'origen nacional  
- El grup ètnic  
- El grup professional  
e) El registre i l'argot  
e.1) Registre formal, informal, neutre, solemne, familiar, íntim, col·loquial.  
f) L'humor i la ironia.   
  
3.2.2. Competència lèxica / semàntica dels nivells C1 i C2  
  
C1 C2  
L'alumne posseïx un lèxic molt ampli que li permet superar els problemes per mitjà de circumloquis. Té un domini acceptable d'expressions i vocabulari amb errors esporàdics. Utilitza un vocabulari consistent. Utilitza expressions i frases idiomàtiques i és capaç d'apreciar aspectes connotatius el llenguatge.  
  
  
1. Identitat personal: dimensió física i anímica  
1.1. Individu: dimensió física  
1.1.1. Parts del cos  
1.1.2. Característiques físiques  
1.1.3. Acciones i posicions que es realitzen amb el cos  
1.1.4. Cicle de vida i reproducció  
1.2. Individu: dimensió perceptiva i anímica  
1.2.1. Caràcter i personalitat  
1.2.2. Sentiments i estats d'ànim  
1.2.3. Sensacions i percepcions físiques  
1.2.4. Estats mentals  
1.2.5. Modals i comportament  
1.2.6. Valors personals  
1.2.7. Sort  
1.3. Identitat personal  
1.3.1. Dades personals  
1.3.2. Nom  
1.3.3. Adreça  
1.3.4. Lloc i data de naixement  
1.3.5. Edat  
1.3.6. Sexe  
1.3.7. Estat civil  
1.3.8. Professió  
1.3.9. Documentació  
2. Vivenda, llar i entorn  
2.1 Accions relacionades amb la vivenda  
2.1.1. Construcció  
2.1.2. Compra i lloguer  
2.1.3. Ocupació  
2.2 Característiques de la vivenda  
2.2.1. Tipus  
2.2.2. Persones  
2.2.3. Condicions  
2.3. Activitats domèstiques  
2.3.1. Neteja de la casa  
2.3.2. Decoració de la casa  
2.4. Objectes domèstics  
2.4.1. Mobles i objectes domèstics  
2.4.2. Electrodomèstics  
3. Alimentació  
3.1. Dieta i nutrició  
3.2. Beguda  
3.3. Aliments  
3.4. Receptes  
3.5. Plats  
3.6. Utensilis de cuina i taula  
3.7. Restaurant  
4. Salut, higiene, cures físiques  
4.1. Salut i malalties  
4.2. Ferides i traumatismes  
4.3. Símptoma  
4.4. Centres d'assistència sanitària  
4.5. Medicina i medicaments  
4.6. Higiene  
4.7. Estètica  
5. Relacions personals i socials  
5.1. Relacions familiars  
5.2. Relacions socials  
5.3. Celebracions i actes familiars, socials i religiosos  
6. Treball i activitats professionals  
6.1. Professions i càrrecs  
6.2. Activitat laboral  
6.3. Desocupació i busca de treball  
6.4. Drets i obligacions laborals  
6.5. Característiques d'un treballador  
7. Educació i activitats acadèmiques  
7.1. Centres i institucions educatives  
7.2. Professorat i alumnat  
7.3. Sistema educatiu  
7.4. Aprenentatge i ensenyança  
7.5. Exàmens i titulacions  
7.6. Material educatiu i mobiliari d'aula  
8. Oci  
8.1. Temps lliure i entreteniment  
8.2. Espectacles i exposicions  
8.3. Esports  
8.4. Jocs  
9. Viatges, allotjament i transport  
9.1. Viatges  
9.1.1. Objectes i documents relacionats amb els viatges  
9.1.2. Tipus de viatges  
0.8.3.6. La platja  
2.4.9.5. La muntanya  
9.2. Allotjament  
9.3. Sistema de transport  
9.3.1. Xarxa de transports  
9.3.2. Tipus de transport  
9.3.3. Transport per terra  
9.3.4.Transporte marítim i fluvial  
9.3.5. Transport aeri  
9.3.6. La conducció  
9.3.7. Normes de circulació  
9.3.8. Incidents relacionats amb la conducció  
9.3.9. Reparació i manteniment  
9.3.10. Assegurances  
10. Compres i activitats comercials  
10.1. Transaccions comercials i mercats  
10.2. Comerç exterior  
10.3. Publicitat, màrqueting  
10.4. Compres, botigues i establiments  
10.4.1. Llocs, persones i activitats  
10.4.2. Roba, calçat i complements  
10.4.3. Alimentació  
10.4.4. Pagaments  
11. Béns i servicis  
11.1. Servici postal  
11.2. Servicis de transport  
11.3. Servicis financers  
11.4. Servicis sanitaris  
11.5. Servicis educatius  
11.6. Servicis de protecció i seguretat  
11.7. Servicis socials  
11.8. Servicis d'abastiment públic  
12. Economia i indústria  
12.1 Finances i bossa  
12.1.1. Economia i diners  
12.1.2. Mercat financer  
12.1.3. Organismes i institucions financers i mercantils  
12.2. Entitats i empreses  
12.2.1. Tipus d'empresa i organització  
12.2.2. Situació de l'empresa  
13. Indústria i energia  
13.1. Construcció, indústria pesada i lleugera  
13.2. Sector agropecuari  
13.3 Pesca  
14. Govern, política i societat  
14.1. Societat  
14.1.1. Vida en comunitat  
14.1.2. Conducta social  
14.2. Política i govern  
14.2.1. Institucions polítiques i òrgans de govern  
14.3. Llei i justícia  
14.4. Exèrcit  
15. Informació i mitjans de comunicació  
15.1. Informació i comunicació  
15.2. Correspondència escrita  
15.3. Telèfon  
15.4. Premsa escrita  
15.5. Televisió i àudio  
15.6. Internet  
16. Cultura i activitats artístiques  
16.1. Disciplines i qualitats artístiques  
16.2. Música i dansa  
16.3. Arquitectura, escultura i pintura  
16.4. Literatura  
16.5. Fotografia  
16.6. Cine i teatre  
17. Religió i filosofia  
17.1. Religió  
17.2. Filosofia  
18. Geografia i naturalesa  
18.1. Univers i espai  
18.1.1. Geografia  
18.1.2. Geografia física, humana i política  
18.1.3. Paisatge i accidents geogràfics  
18.2. Espais urbans o rústics  
18.2.1. Ciutat  
18.2.2. Camp  
18.3. Clima i temps atmosfèric  
18.4. Fauna  
18.5. Flora  
18.6. Problemes mediambientals i desastres naturals  
19. Ciència i tecnologia  
19.1. Qüestions generals  
19.2. Biologia  
19.3. Matemàtiques  
19.4. Informàtica i noves tecnologies  
19.5. Física i química  
  
En estos nivells es posarà especial èmfasi en:  
- Els col·loquialismes  
- Els camps semàntics  
- Sinonímia, antonímia, hiponímia, hiperonímia.  
- La connotació i la denotació  
- Verbs amb partícules/preposicions  
- Formació de noms, adjectius, adverbis i verbs  
- La formació de paraules.  
- Afixació: prefixació i sufixació  
- Prefixos: saxons, llatins, grecs, altres.  
- Derivació regressiva   
- Paraules compostes:   
- Noms compostos  
- Adjectius compostos  
- Verbs compostos  
- Reduplicatius  
- Préstecs  
- Acronímia  
- Fusió de substantius)  
- Sigles i sigloides  
- Els partitius  
- Els noms col·lectius  
- Expressions idiomàtiques amb preposicions  
- Formació de paraules per metàfora  
- Relacions semàntiques: homonímia/sinonímia/antonímia/metonímia  
- Eufemismes i disfemismes.  
  
3.2.3. Competència Gramatical, Fonètica i Ortogràfica.  
  
C1 C2  
L'alumne té un alt grau de control gramatical. Comet alguns errors però a penes es noten. L'alumne té un control gramatical consistent inclús si es desvia la seua atenció cap a altres activitats o pensaments.  
  
  
ALEMANY C1  
1. Oració  
1.1. Consolidació de l'orde dels elements de l'oració.   
1.1.1. El camp anterior (Vorfeld).  
1.1.2. El camp interior (Mittelfeld).   
1.1.3. El camp posterior (Nachfeld).   
1.2. Nexes coordinants.  
1.2.1. Adversatives/restrictives: allein, doch, jedoch: Viele hassten ihn, allein er war sich dessen nicht bewusst. Sie wollten auswärts essen gehen, doch kurz vor fünf bekamen Sie Besuch.   
1.2.2. Concretitzants: d.h. (das heit), ja, nämlich, zwar: Wir werden am 17. kommen, das heit an deinem Geburtstag. Er malt sehr gut, ja er ist ein Künstler.   
1.3. Nexes subordinants  
1.3.1. Causals: (umso)... als, umso mehr/weniger als, zumal (da): Ich esse sehr gern Fisch, umso mehr als er sehr gesund ist. Er ging oft spazieren, zumal (da) er so auch etwas für seine Gesundheit tat.   
1.3.2. Comitatives: ohne dass/ohne...zu: Ohne jemanden um Erlaubnis zu bitten, setzte er sich an den Tisch.   
1.3.3. Consecutives: als dass, so dass/sodass: Das Haus ist zu teuer, als dass ich es kaufen könnte. Er hatte die Nacht zuvor schlecht geschlafen, so dass (sodass) er sich während der Besprechung kaum konzentrieren konnte.   
1.3.4. Proporcionals: je, je nachdem: Ich wurde immer nervöser, je näher wir an die Grenze kamen.   
2. Sintagma nominal.  
2.1. Pronom  
2.1.1. Ampliació dels pronoms personals.  
0.8.8.4. Pronoms personals en genitiu.  
2.1.2. Ampliació dels pronoms indefinits.  
2.1.3. Ampliació dels pronoms demostratius: selbst, selber.  
2.1.4. Aprofundiment en els diferents usos del pronom ?es?.  
2.1.5. Ampliació dels pronoms reflexius: gegenseitig.  
2.2. Determinants.  
2.2.1. Ampliació dels articles demostratius: selbst, selber.  
3. Sintagma adjectiu  
3.1 Declinació.  
3.1.1. Consolidació.   
3.1.2. Declinació de l'adjectiu darrere dels pronoms demostratius (jener, derjenige, derselbe, jeder, alle) i els indefinits (irgendein, so ein, solch ein, manch ein).  
3.2. Gradació dels participis amb mehr/am meisten: Das am meisten diskutierte Problem. Wer von euch beiden ist daran mehr interessiert-  
  
3.2.1. Excepció: formes lexicalitzades com: aufregend, betrunken (Er war am betrunkensten).  
3.3. Aprofundiment partícules gradatives (Steigerungspartikeln): Das sind ziemlich teure Kleider. Das sind sehr schöne groe Rosen.)   
4. Verb  
4.1. Formes no personals.  
4.1.1. Participi de present (PI):  
1.0.8.5. Participi de present amb complements propis: das vor Schmerz weinende Kind.   
5.9.3.9. Participi de present nominalitzat: der/die Sterbende.   
6.5.6.8. Participi de present amb zu (gerundiu alemany): ein noch zu lösendes Problem.   
4.1.2. Participi de passat (PII):   
4.6.8.7. El participi de passat com a complement atributiu d'un nom amb complements propis: die von ihm geschriebenen Briefe.  
  
4.2. Formes personals:  
4.2.1. Indicatiu.  
6.0.4.4. Forma i ús del Plusquamperfekt i del Futur II.  
4.2.2. La passiva.  
0.3.4.2. Consolidació de les formes alternatives de la passiva.  
2.1.2.3.9. sein + zu + Infinitiv: Mit Hilfe von Gentests sind genetische Veränderungen nachzuweisen.   
8.3.1.3.6. sich lassen + Infinitiv: Mit Hilfe von Gentests lassen sich venetische Veränderungen nachweisen.   
6.2.8.0.7. Adjectiu ?bar: Mit Hilfe von Gentests sind genetische Veränderungen nachweisbar.   
9.2.1.2.1. zu + Partizip I: Mit Hilfe von Gentests nachzuweisende genetische Veränderungne.   
4.2.3. Verbs modals.  
1.6.6.1. Aprofundiment en la forma, el significat i l'ús dels verbs modals en la seua modalitat objectiva i subjectiva.   
4.2.4. Consolidació recció del verb: Sie sprachen immer von der Rückkehr nach Spanien.   
4.2.5. Ampliació dels Nomen-Verb-Verbindungen  
1.6.1.2. significat actiu: Er hat Verständnis für deine Entscheidung zum Ausdruck gebracht.   
8.7.8.2. significat passiu: Unser Wetter gerät unter Einfluss des atlantischen Tiefs ?Bruno?.   
5. Adverbi  
5.1. Adverbis direccionals.  
5.1.1. Adverbis direccionals que expressen procedència: adverbis locals + hin i her: daher, dorther, überallher, anderswoher-  
5.1.2. Adverbis direccionals que expressen direcció: hierhin, aufwärts?, weg, bergauf?, querfeldein-  
5.1.3. Formació dels adverbis direccionals per mitjà de les preposicions von i nach: Er kommt von drauen. Er geht nach drauen.   
5.1.4. Adverbis temporals.  
1.3.8.0. Adverbis que situen temporalment una acció: gerade, vorhin-  
3.2.1.3. Adverbis que relacionen temporalment diferents accions: indessen, inzwischen, seitdem-  
5.1.5. Adverbis condicionals: dann, sonst, andernfalls, gegebenfalls, nötigenfalls...  
5.1.6. Adverbis finals: hierfür, hierzu, warum, wozu...  
5.1.7. Adverbis instrumentals: dadurch, damit, hierdurch, hiermit, irgendwomit, wodurch, womit (adverbis pronominals)-  
5.1.8. Adverbis comitatius: allein.  
5.2. Adverbis oracionals: allerdings, angeblich, anscheinend, bestimmt, freilich, gewiss, höchstwarscheinlich, hoffentlich, keinesfalls/keineswegs, leider, möglicherweise, natürlich, offenbar, offenkundig, offensichtlich, scheinbar, selbstverständlich, sicher/sicherlich, teilweise, vermutlich, wahrscheinlich...  
5.3. Adverbis graduatius: auergewöhnlich, auerordentlich, äuerst, besonders, dermaen, extrem, ganz, höchst, richtig, sehr, so, total, überaus, ungemein, ungewöhnlich, völlig, vollkommen, ziemlich, zu...  
5.4. Adverbis de rang: allein, lediglich, nur, schon, bereits, erst, selbst, sogar, ausgerechnet, gerade, höchstens, mindestens, wenigstens, zumindest, noch, ungefähr, etwa, circa, fast, beinahe, auch...  
5.5. Adverbis conjuncionals: andererseits, demnach, deshalb, deswegen, einerseits, folglich, inzwischen, sonst, stattdessen, trotzdem, währenddessen.   
5.6. Consolidació: adverbis preposicionals.  
5.6.1. Adverbis preposicionals formats amb wo(r)-.  
5.6.2. Adverbis preposicionals formats amb da(r)-: Erinnerst du dich daran-   
5.7. Partícules.  
6. Preposició  
6.1. Preposicions causals: angesichts, anlässlich, kraft, mangels, zufolge: Anlässlich seines Geburtstages wurde ein groes Fest gefeiert. Er wurde mangels Beweisen freigelassen.   
6.2. Preposicions instrumentals: durch, mithilfe, mittels: Er konnte es schlielich mithilfe eines Schraubenziehers öffnen. Durch ihre eigenhändige Unterschrift wird der Vertrag gültig.   
6.3. Preposicions condicionals: im Falle: im Falle einer gültigen Studienzulassung können Sie an der Prüfung teilnehmen.   
7. Partícules modals: consolidació i aprofundiment  
7.1. aber/vielleicht: Das ist aber blöd! Der hat vielleicht/aber Glück gehabt!   
7.2. auch: Hast du auch nicht zu viel getrunken-   
7.3. blo/nur: Wie kannst du blo/nur so blöd sein-  
7.4. denn: Hast du denn keinen Führerschein-  
7.5. doch: Nimm doch mein Auto.  
7.6. eben/halt: Männer sind eben so. Frauen sind halt so.   
7.7. eigentlich: Was machst du jetzt eigentlich-  
7.8. einfach: Er ist einfach weggegangen.  
8. Continguts fonètics  
8.1. La síl·laba   
8.2. Síl·labes accentuades i no accentuades.  
8.2.1. Paraules simples: Bre-men, Ber-lin  
8.3. La paraula.  
8.3.1. L'accentuació com a tret distintiu de significat:   
0.4.1.4. En paraules com: August (nom propi) i August (mes).  
8.4. L'entonació de la frase.  
8.4.1. Entonació neutra.  
8.5. Les pauses.  
8.5.1. Els signes de puntuació com a indicadors de pauses: coma, punt i coma, dos punts, punt, signe d'exclamació, signe d'interrogació-  
8.6. Ritme  
8.7. Les vocals  
8.7.1. La pronunciació de les vocals llargues i curtes i la seua representació gràfica: Haare, sehen-  
8.7.2. Ö-Laute: pronunciació de la ö llarga i curta: hören, können-  
  
8.7.3. Ü-Laute: pronunciació de la ü llarga i curta: führen, müssen-  
  
8.7.4. E-Laute: pronunciació dels diferents tipus de e: See, Fell, Bär, Bären.  
8.8. Les consonants.  
8.8.1. R-Laute.  
8.1.7.5. Zungenspitzen-R.  
2.4.4.9. Reibe-R..  
9.9.1.6. Zäpfchen-R..  
8.8.3.7. Vokalisiertes R.  
8.8.2. Consonants sordes i sonores (Fortis- Leniskonsonanten) i l'ensordiment en posició final de síl·laba i de paraula.  
6.6.1.0. b - p.  
5.9.5.4. d - t.  
9.8.3.8. g ?k.  
0.6.1.8. s - s.  
8.8.3. Ich-Laut i Ach-Laut.  
9. Continguts ortogràfics  
9.1. Vocals, dièresi (Umlaute), diftongs:  
9.1.1. Konsonantenverdopplung:   
- Després de vocal curta accentuada: consonant doble (dumm, kann, Professor).  
Excepcions: Bus (però Busse), Klub, Pop (però poppig), Chip, Ananas, April, Hotel, Kamera, Brombeere, Imbiss.  
- Després de vocal no accentuada en els casos següents:  
- En moltes paraules estrangeres: Batterie, Effekt, Karriere, Konkurrenz.  
- En substantius acabats en -in, -nis, -as, -is, -os, -us en Plural: Ärztin - Ärztinnen, Kenntnis - Kenntnisse.  
9.1.2. Vokalverdopplung: es duplica la vocal en els casos següents:  
- En algunes paraules les vocals llargues a, e, o es dupliquen a l'escriure: Aal, Haar, Beere, Schnee, Boot.  
9.2. Consonants.  
9.2.1. La s sorda: ss/ß.  
- S'escriu ss després de vocal curta: Schloss, wissen.  
- S'escriu ß després de vocal llarga o diftong: groß, heißen.  
- Quan l'arrel del verb o adjectiu acaba en -s, -ss, -ß, -x, -z se suprimix una s: du reist, der größte   
9.3. Majúscules i minúscules:  
9.3.1. Majúscules:  
- Adjectius i participis substantivats:  
- Precedits de l'article determinat: das Gute.  
- Precedits de pronoms indeterminats com alles, etwas, nichts, viel, wenig: nichts Wichtiges, wenig Durchdachtes.  
- Quan formen part de paraules no declinables referides a persones: ein Programm für Jung und Alt  
- Pronoms substantivats precedits de l'article: ein gewisser Jemand, jemandem das Du anbieten.  
- Adverbis, preposicions, conjuncions i interjeccions substantivats: sie lebt nur im Heute; es gibt hier nur ein Sowohl-als-auch, kein Entweder-oder.  
- Títols, càrrecs, distincions honorífiques, festivitats especials, esdeveniments històrics, èpoques, noms científics: Regierender Bürgermeister, Heiliger Abend, der Westfälische Friede.  
- Paraules acabades en -er derivades de noms geogràfics: eine Kölner Firma.  
9.3.2. Minúscules:  
- Adjectius i participis quan van precedits de preposició sense article formant expressions adverbials: von nahem, ohne weiteres.  
- Adjectius i participis amb article quan són atributs d'un substantiu anteposat o posposat: das blaue ist mein Auto.  
10. La puntuació  
10.1. El punt:  
- S'utilitza a final de frase.  
- No s'utilitza en els casos següents:  
- després d'encapçalament, rúbrica: Tempolimit auf Autobahnen.  
- després de la data: Donnerstag, der 1.Mai 2009.  
- després de salutacions i de la firma: Mit freundlichen Grüßen.  
10.2. La coma:  
- S'utilitza entre oracions principals o subordinades:  
Er glaubte, dass der Mann betrunken sei.  
- Davant i darrere d'una oració interposada:  
Maria fand dort, wo die Straße aus dem Walde hervortritt, einen blauen Mercedes.  
- No cal usar coma entre oracions principals unides per la conjunció und: Es herrschte Nebel und der Polizist bemerkte den Mercedes nicht.  
  
- En oracions d'infinitiu quan es vol evitar confusions o que una oració composta quede més clara:  
Ich rate ihm, zu helfen/ Ich rate, ihm zu helfen.  
- Tractament: Liebe Freunde, ich habe euch etwas Wichtiges mitzuteilen.  
  
ALEMANY C2  
1. Oració  
1.1. Nexes subordinants  
1.1.1. Adversatives: wo(hin)gegen: Früher gingen die Leute sehr oft ins Kino, wo(hin)gegen sie heute lieber zu Hause bleiben und fernsehen.   
1.1.2. Comparatives: als..dass, als wenn, wie wenn: Ich erwarte von dir nichts anderes, als dass du mir ein bisschen hilfst. Er tat als wenn/wie wenn ihm alles egal wäre/sei.   
1.1.3. Restrictives: auer dass, auer um...zu, auer...wenn, auer...zu, insofern (als), insoweit (als), anstatt...zu: Ich erlaube dir alles, auer dass du bei geschlossenem Fenster rauchst. Wir gehen samstags immer tanzen, auer wenn wir Besuch haben. Der Film ist interessant, insofern (als) er wichtige historische Ereignisse behandelt.   
2. Sintagma nominal  
2.1. Substantiu.  
2.1.1. Substantius amb gènere oscil·lant.  
4.4.5.7. Amb canvi de significat (der/das Gefallen; der/das Gehalt).  
  
2.2.1.8. Sense canvi de significat (der/das Virus; der/das Poster).  
2.1.2. Ampliació del nombre dels substantius.  
3.1.0.3. Casos especials de formació del plural.  
1.0.0.2.6. Substantius amb doble plural (der Strau die Sträue/Straue).  
7.3.6.0.0. Estrangerismes amb plural originari (das Genus die Genera / das Examen die Examen, die Examina).   
8.3.3.8.8. La formació del plural per mitjà de composició (das Unglück/der Unglücksfall die Unglücksfälle; der Regen/der Regenfall die Regenfälle).  
2.2. Pronom.  
2.2.1. Ampliació dels pronoms personals.  
2.2.2. Ampliació dels pronoms relatius: welcher,-e,-es.  
2.3. Determinants.  
2.3.1. Articles numerals: multiplicadors (-fach: mehrfach, dreifach?), genèrics (-erlei: allerlei, keinerlei, mancherlei, vielerlei).  
3. Adjectiu  
3.1. Règim de l'adjectiu.  
3.1.1. Adjectius amb complement genitiu: Er ist des Mordes verdächtig/schuldig.   
4. Verb  
4.1. Formes personals:  
4.1.1. Indicatiu.  
4.1.2. Konjunktiv I i II.  
1.8.0.4. Discurs indirecte: mode indicatiu, Konjunktiv I i II o würde més infinitiu.  
4.1.3. Imperatiu.  
1.6.1.4. Ús de l'imperatiu en l'exhortació indirecta: Frau Klein, Herr Gro sagt, Sie mögen/möchten/sollen (bitte) in einer Stude wiederkommen. Er hat mir geraten, ich soll alles vergessen.   
4.1.4. La passiva.  
8.4.4.9. La passiva de procés amb Futur I i Futur II: Das Problem wird mit der Zeit vielleicht vergessen werden. Wegen den finanziellen Problemen der Firma wird er wohl entlassen worden sein.   
3.1.8.4. La passiva de procés amb Konjunktiv I i Konjunktiv II: Er sagte, er sei geschlagen worden. Was könnte ich machen, wenn ich entlassen werden würde.  
5.5.8.7. Ampliació de la passiva de procés: formes alternatives.  
5.1.4.5.0.9. bekommen, erhalten, kriegen + Partizip I: Ich bekomme die Schlüssel werden ausgehändigt.   
5.1.7.1.0.5. gehören + Partizip II: Das gehört verboten.   
4.1.5. Verbs modals.  
4.1.6. Verbs de modalitat: drohen, pfegen, scheinen, vermögen, versprechen, verstehen, wissen + zu: Das Projekt droht, ein Misserfolg zu werden. Er vermochte es nicht zu vertehen.   
5. Adverbi  
5.1. Adverbis situatius.  
5.1.1. Adverbis locals: obenan, obenauf, auswärts...  
5.1.2. Adverbis direccionals.  
8.1.8.0. Adverbis que expressen duració: allezeit, bislang, bisher, längst, seither, stets, zeitlebens-  
8.7.9.4. Adverbis que expressen freqüència/repetició: bisweilen, häufig, jederzeit, mitunter, zeitweise, wiederum-  
5.1.3. Adverbis causals: anstandshalber, demnach, folglich, infolgedessen, meinethalber, mitin, so, warum, weshalb, weswegen-  
5.1.4. Adverbis concessius: dennoch, (und) doch, gleichwohl, nichtdestoweniger-  
5.1.5. Adverbis modals: anders, wie-  
3.4.1.5. Adverbis derivats amb -s i -los: fehlerlos, eilends-  
5.1.6. Adverbis d'intensitat i de quantitat: einigermaen, grötenteils, teilweis-  
5.2. Adverbis oracionals: zweifellos/zweifelsohne; Bekanntlich, eigentlich, endlich, erstaunlicherweise, glücklicherweise, immerhin, komischerweise, konsequenterweise, logischerweise, normalerweise, schlielich, seltsamerweise, tatsächlich, übrigens, womöglich...  
5.3. Adverbis relatius: da, weshalb, weswegen, wie, wo, woher, wohin-  
6. Preposició  
6.1. Preposicions locals: abseits, beiderseits, inmitten, längs, oberhalb, unterhalb, unweit: Die Soldaten standen längs des Flusses. Unweit jener Häuserreihe ist ein Tennisplatz.   
6.2. Preposicions temporals: binnen: Das muss binnen einem Monat/binnen eines Monates fertig sein.   
6.3. Preposicions adversatives: entgegen: Entgegen meinem Rat/Meinem Rat entgegen lehnte er das Angebot ab.   
6.4. Preposicions modals: gemä: Er hat gemä unseren Anweisungen/unseren Anweisungen gemä gehandelt.   
6.5. Preposicions restrictives: bezüglich, hinsichtlich, laut: Laut dieses Schreibens / diesem Schreiben sind Sie für die Reparatur dieser Apparate verantwortlich.   
6.6. Preposicions concessives: ungeachtet: Ungeachtet unseres Ratschlags stimmte er gegen das Projekt.   
6.7. Preposicions finals: zugunsten: Er verzichtete zugunsten seines Freundes/seinem Freund zugunsten auf die verdiente Anerkennung.   
7. Partícules modals: consolidació i aprofundiment  
7.1. etwa: Hast du etwa wieder geraucht-  
7.2. Ja: Mach das je nicht wieder!  
7.3. mal: Ich geh- mal kurz zu meiner Mutter.   
7.4. noch: Wie war noch mal Ihr Name-  
7.5. ruhig: Du kannst es ruhig behalten. Ich brauche es nicht.   
7.6. schon: Sie schafft es schon noch.   
7.7. Sowieso/ohnehin: Ich wollte das Kleid sowieso nicht.   
7.8. überhaupt: Das gefällt mir überhaupt nicht.   
7.9. wohl: Wie spät ist es wohl-  
8. Continguts fonètics   
8.1. La síl·laba   
a) Síl·labes accentuades i no accentuades.  
- Paraules compostes: accent principal i secundari: In-dus-trie-ge-biet  
8.2. La paraula  
8.2.1. L'accentuació com a tret distintiu de significat:   
3.7.7.8. Accent. Atonicitat i entonació en verbs amb prefix separable/inseparable  
8.3. L'entonació de la frase  
8.3.1. Entonació emfàtica en funció de la intenció comunicativa del parlant.   
8.4. Cadència sonora (Satzmelodie)  
8.4.1. Descendent (terminal): Danke. Was wollen Sie- Sie kommen jetzt mit!  
8.4.2. Ascendent (interrogativ): Bitte- Was wollen Sie- Sie kommen jetzt mit-  
8.4.3. Lineal (progredient): Sie kommen jetzt mit, ...  
8.5. Les vocals  
8.5.1. Vokalneuansatz (Glottisschlag) und Hauchlaut [h]: verhalten - veralten  
8.6. Les consonants  
8.6.1. Assimilació progressiva (influència del so anterior en el posterior): in\_Gera, vor\_drei, ein\_Buch.  
8.7. Les partícules modals àtones i accentuades  
8.8. Reconeixement de les variants geogràfiques més excel·lents  
9. Continguts ortogràfics  
9.1. Vocals, dièresi (Umlaute), diftongs:  
9.1.1. Dehnungs-h   
- Entre una vocal llarga accentuada i una vocal curta que la seguix: nahen, bejahen, drehen, Ruhe, fähig. Excepcions: Bö/Böen, säen  
- En moltes paraules entre vocal llarga accentuada i -l, -m, -n, -r : befehlen - Ruhm - Sohn - Uhr.  
9.1.2. Diftong ie:  
La i llarga s'escriu en la majoria de paraules ie: sieben, Frieden, Batterie. Excepcions: dir, mir, du gibst, Bibel, Tiger-  
 9.1.3. Vocals ä/e:  
- S'escriu ä quan hi ha paraules de la mateixa família o formes de la paraula amb a: die Stärke - stark, nämlich - Name.  
- Es poden escriure amb ä o e: aufwendig (aufwenden)/aufwändig (Aufwand).  
- Algunes paraules s'escriuen amb ä, encara que no hi haja derivats amb a: abwärts, Bär, dämmern, März, Träne  
- Algunes paraules s'escriuen amb e, encara que hi haja paraules de la mateixa família amb a: die Eltern (alt, älter), schmecken (Geschmack).  
9.1.4. Diftongs äu/eu:  
- S'escriu äu quan hi ha paraules de la mateixa família o formes de la paraula amb au: er läuft (laufen), die Mäuse (Maus).  
- Algunes paraules s'escriuen amb äu, encara que no hi haja derivació amb au: Knäuel, sich räuspern, Säule-  
9.1.5. Diftongs ei/ai:  
- Poques paraules s'escriuen amb ai: Hai, Kaiser, Mai, Waise.  
9.1.6. Homòfons:  
Äsche - Esche, Lid - Lied, Meer - mehr, Waise - Weise-  
9.2. Consonants  
9.2.1. Triple consonant: si coincidixen tres consonants iguals s'han d'escriure:   
Schifffahrt, Baletttänzer. Excepcions: dennoch, Drittel, Mittag.  
9.2.2. Homòfons:  
bis - biss (beißen), seid - seit, fiel - viel, Ferse - Verse...  
9.3. Majúscules i minúscules:  
9.3.1. Majúscules: - Paraules compostes unides per guionet: Schwimm-Meisterschaft, Mund-zu-Mund-Beatmung. Pro-Kopf-Einkommen.  
- La primera paraula després de dos punts quan el que seguix és una oració completa: Das Haus, die Wirtschaftsgebäude, die Stallungen: Alles war den Flammen zum Opfer gefallen.  
9.3.2. Minúscules:  
- La primera paraula després de dos punts quan el que seguix no forma una oració completa: Er ha talles verspielt: sein Haus, seine Jacht, seine Pferde.  
10. La puntuació:  
10.1. Separació de les paraules a final de línia:  
- Per ?Sprechsilben?: Fuß-ball-län-der-spiel, Eu-ro-pa-meis-ter-schaft.  
- Se separen p-f, s-t, s-p: Gip-fel, Fens-ter, Kas-per.  
- No se separen ch, ph, rh, sch, sh, ß, th, ck: Kü-che, Deut-sche.  
Sufixos i terminacions no se separen: Ent-schei-dung, Leh-re-rin.  
  
  
ESPANYOL C1  
1. L'oració  
1.1. L'oració simple.  
1.1.1. Problemes de concordança: el plural de modèstia (según hemos visto más arriba?).  
1.1.2. Tipologies semàntiques verbals que requerixen un orde VS: sucedió algo imprevisto.  
1.1.3. Orde fix VS en els incisos de cita: Elena, aseguró Antonio, es la culpable.   
1.1.4. Anteposició dislocativa de sintagmes emfàtics: ¡Menuda cara tiene!, ¡Vaya día ha salido!  
1.2. L'oració composta.  
1.2.1. Les oracions subordinades substantives:  
7.4.5.6. Alternança de construccions amb verbs de llengua i enteniment amb coincidència de subjecte: creía llegar a la cima/creía que llegaba a la cima.  
0.0.0.7. Oracions en funció de subjecte: orde fix o alternança (preverbal o postverbal) en funció del verb principal: que digas eso va contra las reglas/va contra las reglas que digas eso vs, hace falta que vengas.  
1.2.2. Les oracions subordinades adjectives:  
4.0.8.3. Aprofundiment en les normes d'ús dels pronoms relatius: -el cual:  
7.4.8.9. Ús obligatori quan en l'oració no hi ha verb conjugat o equival a un demostratiu: se encontró con Pedro, por culpa del cual llegó tarde; fuimos a la exposición, vista la cual, regresamos.  
4.7.8.2. Obligatorietat de concurrència amb preposició en les oracions especificatives: el hombre con quien viniste.  
3.8.1.5. Obligatorietat de contigüitat en les relatives amb el/la/lo cual: \*Pedro se casa mañana, al cual vi ayer. -el que:  
5.9.3.5. Usos sense antecedent: el que no esté de acuerdo, que levante la mano; ús en construccions de doble especificació: quiero ése, el que está a la derecha; ús en les oracions equatives: esta mujer es la que me ayudó. -quien:  
5.2.8.6. Valor remàtic: ús obligatori amb haber: aquí no hay quien duerma.  
4.4.7.2. Relatius cultes inespecífics: dondequiera, comoquiera, cuandoquiera.  
1.5.3.0. Restriccions i especificacions d'ús de les oracions relatives.  
  
6.6.9.5. Relatives amb referència a l'antecedent per mitjà de proformes (cosa, hecho, circunstancia).  
5.3.5.10. Coordinació de relatives: Es una mujer que tiene los pies en el suelo y que sabe lo que quiere.  
1.0.7.43. Alternança de concordança personal amb relatives equatives: yo soy el que digo qué hay que hacer/el que dice qué hay que hacer.  
- Recurrència de relatives: La sala en la que conocí a quien tú ya sabes es esta.  
- Discontinuïtat de relatives: Esta es la chica que dicen que sale con Antonio.  
2.8.7.36. Condicions de supressió de la preposició davant del relatiu: El niño que vimos ayer es su sobrino.  
1.2.3. Les oracions subordinades adverbials:  
4.0.2.5. De temps:  
5.5.3.0.6. Usos contrafactuals de antes de, antes de que, antes que: antes que discutir contigo me callo.  
Possibilitat de coreferència en les construccions amb tras + infinitivo/infinitivo compuesto: tras dar un portazo, salió vs. tras dar un portazo Juan, su hija se enfadó.  
- Contrast de construcció gramatical entre mientras i cuando en l'admissió de sintagmes nominals temporals: cuando la guerra, se pasaba hambre vs. \*mientras la guerra se pasaba hambre.  
- Construccions de posterioritat introduïdes per no bien: no bien hubo llegado Ana, él se marchó.  
3.6.2.4. De lloc:  
3.3.2.7.2. Alternança donde/en donde amb preferència de la forma simple en absència d'antecedent (ponlo donde quieras; la cama (en) donde duermo).  
4.7.1.9.8. Alternança donde/a donde/adonde: Se dirigió a donde/adonde había quedado con ella.  
8.8.8.0. Oracions modals: como que + indicatiu amb matís condicional: Hace como que no lo ve.  
8.2.0.9. Oracions causals:  
8.6.3.7.9. Selecció modal de la negació: afirmació de la causa negativa en indicatiu vs. negació temàtica de la causa en subjuntiu: es feliz porque no tiene problemas vs. es feliz, no porque no tenga problemas, sino porque los supera.  
0.3.8.3.9. La negació temàtica anticipada de la causa en subjuntiu: no es feliz porque todo le vaya bien, sino porque supera los problemas.  
  
8.3.1.2.5. Anteposició emfàtica de porque en les causals de l'enunciat: Porque es tan guapo, tiene tanto éxito con las mujeres.  
0.2.6.6.6. Nexes amb valor intensiu (a fuerza de, de tanto). De + estructura emfàtica amb valor intensiu consecutiu: Perdió mucha vista de tanto estudiar.  
4.3.3.7.6. Diferències de matisos i registre en els diversos nexes causals.   
0.1.8.9. Oracions finals.  
1.5.3.3.3. Complement d'adjectiu amb valor comparatiu consecutiu: No es tan tonto (como) para no enterarse.  
3.0.3.7.2. Finals de l'enunciació: Para que lo sepas, él es más inteligente que tú.  
1.3.0.5.0. Finals amb valor comparatiu-concessiu: Pues para ser tan guapo, no tiene demasiado éxito con las mujeres.  
6.5.9.9.5. Ús de la construcció concertada d'infinitiu amb verbs el semantisme del qual pressuposa dos subjectes diferents (designar, elegir, escoger, proponer, seleccionar): Eligieron a Luis para ejercer de presidente.  
3.3.8.0.7. Nexes finals: con ánimo de, con miras a, etc.   
5.4.1.8.1. Nexes finals amb matisos concomitants: causal: por (que): lo hizo porque lo viera todo el mundo.  
5.1.2.2.6. Causal + probabilitat: no sea que, no fuera que: ten cuidado, no sea que te caigas.  
6.1.2.5.4. La construcció substantiu + a + infinitiu: restriccions i regles generals d'ús (asunto a tratar/que tratar; \*ladrillos a poner).  
1.7.7.4. Les oracions condicionals.  
0.8.2.9.0. Ús del present d'indicatiu per a l'expressió de la condició improbable o irreal: si por una de aquellas me da por ir, te llamo; si vienes un segundo antes, lo habrías visto.  
2.9.9.2.5. Nexes: correlació que'que (registre col·loquial): Que vienes bien, que te quedas, también.  
0.0.6.6.2. Altres construccions amb matís condicional: imperatiu (o subjuntiu) + y/que en l'apòdosi: ¡Chívate y verás!/¡Que se chive y verá!; ¡No me provoques, que cobrarás!  
7.4.9.3. Les oracions consecutives: nexes i estructures intensificadores.   
9.9.6.0.4. Si + futur/condicional: si será rico, que tiene 4 coches.   
4.5.8.8.6. Cómo, qué cuánto, cuándo + futur o condicional: cómo estudiaría, que en un mes aprobó las oposiciones; qué delgado estaría, que le llamaban el fideo.  
0.4.3.6.4. Cada - que: tiene cada idea que...   
5.5.1.4.5. Hasta tal punto que: Engordó hasta tal punto que la ropa no le cabía.  
0.3.6.4.0. ¡Como que! (amb valor reafirmatiu): ¿Que si era guapo- ¡Como que las chicas lo paraban por la calle!  
7.7.4.1.2. De + construcció emfàtica: de cómo sabía, lo nombraron catedrático; de tanta gente que había no pudimos pasar; está de un tonto que asusta.  
8.2.1.9.4. Construccions amb relatiu: ¡lo + adjetivo + que - + que!: ¡lo pesado que era que no podían levantarlo entre cuatro!); ¡lo + que + verbo!: ¡lo que pesaba que no podían levantarlo entre cuatro!; ¡SN + que!: ¡el dinero que tiene!  
6.5.6.8.5. Altres nexes: luego, adverbis en ?mente (consiguientemente, consecuentemente).  
0.4.3.2.6. Matisos significatius de la selecció modal de les locucions de modo/manera/forma que: el profesor nos vigiló, de modo que no pudimos copiarnos; el profesor nos vigiló de modo que no pudiéramos copiarnos.  
6.2.2.5. Les oracions comparatives.  
0.3.1.0.6. Comparació de diferents qualitats: es tan alto como delgado; es menos antipático que tímido.  
3.4.6.4.4. Comparació de quantitats d'objectes: he leído tantos libros sobre la materia como he podido; ponen más películas americanas que españolas.  
1.7.9.9.2. Comparació entre accions diferents del mateix subjecte: estudia tanto como trabaja; miente más que habla.  
7.7.6.8.1. Comparacions amb oracions subordinades com a terme: trabaja tanto como el que más.  
3.1.8.7.6. Amb valor consecutiu: és tan ràpid com per a guanyar la carrera. Amb sentit de progressió: cuanto más/menos: menos hará cuanto más le riñas.  
0.0.4.2. Oracions concessives.  
5.3.6.0.1. Nexes: aun a riesgo de que, y eso que, así + subjuntiu (irás a la escuela, así caigan chuzos de punta), aun + gerundi, pese a que-  
9.4.3.8.5. Oracions concessives de l'enunciació: Te quiero mucho, aunque te suene a lo de siempre.  
8.2.0.12. Ús contextualitzat dels recursos programats en nivells anteriors, que es consoliden i amplien, i dels que es llisten a continuació, per a dur a terme les activitats i funcions comunicatives pròpies del nivell avançat.  
2. El sintagma nominal  
2.1. Nucli: El substantiu:  
2.1.1. Noms propis. Antropònims. Cognoms de família, dinasties antigues o històriques: los Austrias / los Borbones.  
2.1.2. Cognoms amb article: los García.  
2.1.3. Malnoms i pseudònims: el Niño / el Fandi.  
2.1.4. Formes de tractament. Su Majestad / Su Ilustrísima.  
2.1.5. Topònims amb article o un altre determinant.  
2.1.6. Valor contrastiu o diferenciador. La Francia monárquica.  
2.2. Nombre.   
2.2.1. Cognoms de famílies i dinasties antigues o històriques. Plural. Los Grimaldi.  
2.2.2. Canvi d'accentuació. Esdrúixoles. Régimen / regímenes.  
2.2.3. Modificació del nucli per mitjà de determinants.  
9.0.4.1. Article definit.  
1.6.1.7.Valor emfàtic.  
4.2.9.2. Grau màxim. Hoy estrenan La película.  
5.0.0.8. Amb proposició relativa. La cara que tiene.  
2.1.1.1. Article indefinit.  
5.9.6.0. Valor emfàtic (significat consecutiu). Tiene una cara muy dura.  
0.2.9.1. Valor emfàtic (acompanyat de reforços). Es un señor, señor / es todo un conquistador.  
8.8.2.7 Restriccions. Amb valor emfàtic (compatibilitat amb construccions un N de SN sense article). Una joya de amiga.  
4.1.3.2. Absència.  
3.4.6.48. Incompatibilitat (comerse, beberse, adorar, probar). Ana bebe leche/\*Ana se bebe leche.  
4.1.3.14. Precedits de les preposicions con / a. Firmar con pluma. Escribir a máquina.  
6.3.4.11. En aposició. Cádiz, tacita de plata.  
7.2.2.75. Morfologia del substantiu. Formació de paraules. Composició. Contextos informals. Limpiabotas / cascanueces // Aguafiestas / matasanos / Metomentodo.  
2.3. Pronoms personals.  
2.3.1. Ello. Pronom neutre de 3a persona.  
1.9.0.6. Pronom subjecte. Presència.  
1.5.9.9. Amb imperatiu. Reitera l'orde o un consell. Tú no digas nada.  
1.0.2.6. Col·locació dels pronoms personals.   
2.3.2. Alternança amb algunos (construccions impersonals i OR. relatiu). Los hay que no tienen remedio / Hay algunos que no tienen remedio.  
8.3.3.8. Amb verbs de percepció física (ver, oír). Pronoms complement dels dos verbs. Lo he oído decir /He oído decirlo // Lo he visto cantar/\*he visto cantarlo.  
2.4. Pronoms àtons.  
2.4.1. Me, te, le (OI). En oracions impersonals (ser, resultar + adjectiu). Le resultó fácil aprobar.  
2.4.2. Le per les (estructures amb reduplicació). Ús popular. No le hace ascos a nada.  
2.4.3. Expressions fixes. ¡Ya te digo! / ¡No te fastidia! / ¡Me las va a pagar!  
2.4.4. Leísmo de cosa. \*Ese pantalón le compré en Nueva York.  
2.4.5. Datiu d'interés. Forma pronominal + OD delimitat /no pronominal sense OD delimitat. Me bebí la leche/ +Me bebí leche // Bebí leche / bebí la leche.  
2.4.6. Verbs pronominals que regixen preposició. Acordarse de / recordar, atreverse a/osar, burlarse de /burlar.  
2.4.7. Valors del se.   
5.5.3.5. Relacionat amb el subjecte i referit a ell. Comer /comerse, tomar /tomarse, bailar /bailarse.  
2.0.3.4. Impersonals amb OD específic. Él solito se bebió la cosecha / Tu hija se comió toda la paella.  
9.6.0.8. Restriccions. (OD no específic). \*Tu novio se bebe una barbaridad/ bebe una barbaridad// \*Ella no se come pescado / ella no come pescado.  
2.5. Pronoms relatius. En relatives emfàtiques. ¡Vaya zapato que calza! / ¡De la de problemas que nos ha sacado mi padre!   
2.6. Exclamatius. Qué (valor ponderatiu), dónde (amb preposició o sense), ¡Qué inteligente que es mi profesor!/ ¡Dónde nos ha traído/ ¡Por dónde va a salir!  
2.7. Possessius.  
2.7.1. Expressions fixes (contacte amb l'interlocutor). Tesoro mío/ Niña mía.  
2.7.2. Valor emfàtic. Adjectiu (enumeració d'elements que formen part d'una entitat). Es un niño con sus deditos, su nariz, sus manitas...  
  
2.8. Demostratius.  
2.8.1. Eso + oració subordinada. Eso que cuenta es increíble.  
2.8.2. En exclamacions (qué + substantiu). ¡Qué crío este! / ¡Qué mosto aquel!  
2.9. Quantificadors.   
2.9.1. Relatiu. Cuanto (amb i sense antecedent; variació de gènere i nombre). Repítelo cuantas veces quieras/ bebe cuanto quieras.  
2.9.2. Amb valor emfàtic. Muy, Demasiado, mucho/a. Muy macho / demasiada carga para ti / es mucho trabajo para nosotros.  
2.10. Gradatius. De lo que / que lo que, bien. Es más listo de lo que parecía / Café con la leche bien caliente.  
3. Sintagma adjectival  
3.1. Adjectiu.  
3.1.1. Usos relacionals i qualificatius. Un negocio familiar / un rostro familiar.  
3.1.2. Gentilicis infreqüents. Pucelano.  
3.2. Nombre. Invariables. Rubiales.  
3.3. Posició de l'adjectiu. Anteposició.  
3.4. Valor de quantificador. Escasas medidas (pocas).  
3.5. En oracions exclamatives (qué). ¡Qué increíble espectáculo!  
3.6. El grau de l'adjectiu. El superlatiu absolut o relatiu irregular (adjectius acabats en -ble). Responsabilísimo.  
3.7. Adverbialització. Habla claro (claramente).  
3.8. Morfologia. Formació de paraules.   
3.9. Sufixos que expressen possessió d'una certa qualitat o element (-ado/a, -dero/a, -iento/a, -izo/a, -oso/a, -udo/a. Colorada/ verdadero/ hambriento/ enfermizo/ graciosa/ barbuda.  
3.10. Pertinença o relació (-ario/a, -al). Ordinario/ministerial.  
4. Sintagma verbal  
4.1. Expressió del temps.  
4.1.1. Present. (Consolidació dels nivells anteriors)  
4.1.2. Expressió del passat:   
7.7.3.0. Pretèrit imperfet.   
3.8.5.7.2. Narratiu o periodístic (estil indirecte implícit amb marcador temporal de present o futur): Esta mañana se publicaban los resultados electorales.  
1.2.2.8.7. Valor de distanciament. Todo el día llamándola y vete tú a saber donde andaba esa chiquilla.  
Pretèrit perfet.  
4.1.3. Pretèrit perfet.  
9.8.2.7. Alternança d'ús entre pretèrit indefinit i pretèrit perfet (Hispanoamèrica): Ahora mismo vino tu madre.   
4.1.4. Pretèrit anterior.  
6.0.4.2. Conjugació del verb haber.  
4.2.9.5. Expressió de l'anterioritat immediata a una altra acció també passada (Marcadors adverbials: no bien, en cuanto... Immediatesa): No bien hubo cumplido los 18 años, se casó.  
9.1.2.6. Desús a Hispanoamèrica.  
4.1.5. Pretèrit plusquamperfet. (Consolidació dels nivells anteriors).  
  
4.1.6. El futur.   
2.2.0.9. Futur simple.  
9.5.4.7.9. Per a afirmar rotundament: ¡Camina que no lo repetirá veces!  
1.5.4.3. Futur compost. (Consolidació dels nivells anteriors).  
3.0.4.6. Condicional simple.   
4.1.6. 3.1. Condicional periodístic per a suavitzar la responsabilitat: Según los sondeos perderían las próximas elecciones.  
1.8.7.6.2. Condicional compost. (Consolidació dels nivells anteriors).  
4.1.7. Restriccions.   
4.1.8. Verbs de comunicació en oracions subordinades substantives + subjuntiu (decir = pedir). Dice que le perdones.  
4.2. El subjuntiu.  
4.2.1. Present de subjuntiu.  
0.3.4.7. Oracions compostes per subordinació (present i futur).  
  
4.9.6.1. Dondequiera més subordinades de lloc. En registre literari. Dondequiera que vayas solo encontrarás desolación.  
1.2.8.9. Fórmules estereotipades. ¡Viva la madre que te...! /¡Sálvese quien pueda! / ¿A mí qué me cuentas?/Que conste que...  
4.2.2. Passat de subjuntiu.  
7.5.2.9. Imperfet.  
5.7.2.9.1. En oracions compostes per subordinació (passat). Ja se temía él que cuando se enterase no le iba a gustar nada (futuro del pasado).  
6.8.4.4. Pretèrit perfet.  
6.5.1.1.7. Substitució per l'imperfet: No creo que un policía como él haya sido tan descuidado / fuera tan descuidado.  
8.5.9.9. Pretèrit plusquamperfet. (Consolidació dels nivells anteriors).  
2.6.0.8.8. Irrealitat. ¿Qué habrías hecho si te hubieran tocado los 100 millones del premio-  
4.2.4. Restriccions.   
1.9.1.6. Verbs de comunicació en oracions subordinades substantives + subjuntiu (decir = pedir). Dice que le perdones.  
8.0.5.8. Verbs d'activitat mental (forma negativa) en oracions subordinades substantives + indicatiu. No saber, no olvidar...= ignorar, recordar... No sabe que tú estás enamorado / No olvido que tú me has ayudado.  
1.6.9.7. Verbs de comunicació, activitat mental i percepció pels sentits (forma negativa) en interrogativa amb indicatiu. ¿No dices que es cierto- / ¿No pensáis hacer nada- / ¿No ven que eso no es posible-  
5.6.5.9. Verbs de comunicació, activitat mental i percepció pels sentits (forma negativa) en interrogativa indirecta amb indicatiu. Nunca dice cuánto cuesta.  
4.2.3. El futur:   
1.6.2.2. Formes simple i composta. Paradigma de verbs regulars i irregulars.  
9.4.2.8. Llenguatges específics: administratiu i jurídic. Quien entrare y retirare sin permiso...  
4.3. L'imperatiu.   
4.3.1. Registre col·loquial. Valor concessiu. Llora todo lo que quieras, no te voy a dejar ir.  
4.3.2. Lexicalitzat. Amb funció fàtica (intercalat en el discurs). No se compra un buen coche, mira tú, y eso que tiene mucho dinero.  
4.3.3. De reprovació (lexicalitzat). Anda que... no tiene perdón/ ¡Mira que quitarle el caramelo al niño...!  
4.4. Formes no personals.  
4.4.1. Infinitiu.   
5.1.5.8. Independents modalitzats. Parar una semana / haber parado ¡estás loca! // ¿Viajar yo sola- Ni lo sueñes (interrogatiu).  
4.4.2. Gerundi.  
6.0.7.8. Compost (coordenades de passat).  
1.3.5.5. Valor d'adverbi (amb diminutius): callandito / andandito.  
4.4.3. Participi.  
2.7.1.8. Registre col·loquial: tendència a la caiguda de la -d- intervocàlica: Ha llamao a las 10.  
4.5. Expressió de l'aspecte. (Consolidació dels nivells anteriors)  
4.6. Expressió de la modalitat. (Consolidació dels nivells anteriors)  
4.6.1. Perífrasis modals d'infinitiu. Dubitatives aproximatives. Viene a costar 10 euros.  
4.7. Veu passiva. (Consolidació de nivells anteriors).  
4.7.1. Ús de l'adjectiu pel participi en la passiva de resultat. Ha sido suspendido / Está suspenso.   
4. 8. El nucli. (Consolidació dels nivells anteriors).  
4.8.1. Verbs copulatius o atributius.  
8.2.0.6. Ser + adjectiu. Es astuto como un zorro / Es más bueno que el pan.  
5.2.6.4. Estar sense adjectiu (amb para). Está para nacer (a punto de).  
0.0.9.3. Estar sense adjectiu (amb por). Está por cocer (sense realitzar) / Estoy por quitarle la bici (intenció).  
5. Sintagma adverbial  
5.1. Formacions d'adverbis en -mente a partir d'adjectius pronominals: mismamente (col·loquial)  
5.2. Ampliació de l'inventari d'adverbis: paulatinamente, arduamente, meramente-  
5.3. Abast de la negació focalitzadora: no injustamente se ha recordado a este gran poeta; no en balde es millonario.  
5.4. Consolidació i ampliació del repertori de locucions adverbials com: a bocajarro, a conciencia, a hurtadillas, a quemarropa, a rastras, a regañadientes, a tientas, con esmero, de refilón, en vilo, de ordinario, de pasada, a sus anchas, a todo trapo, al dedillo, de puño y letra, a salto de mata, lo indecible-  
6. Sintagma preposicional  
6.1. Ampliació de l'inventari de locucions prepositives:  
6.1.1. Nom + preposició: merced a, esquina a, respecto de-  
6.1.2. Preposició + nom + preposició: a costa de, a espaldas de, a efectos de, a hombros de, a instancias de-  
7.0.7.0. Lo + adjectiu/oració de relatiu: en lo referente a-  
7. Fonètica i fonologia   
7.1. Entonació  
7.1.1. Diferències entre l'entonació de lectura i de la parla espontània.  
7.1.2. Diferències entre els patrons melòdics de l'espanyol peninsular i les varietats hispanoamericanes.  
7.1.3. Valors pragmàtics de l'entonació.  
7.1.4. Entonació enunciativa  
6.7.0.4. Entonació de les oracions rematitzades: Libros han traído Carlos.  
1.8.8.7. Entonació de les oracions tematitzades: Los libros, los ha traído Carlos. // Los libros, Carlos los ha traído.  
6.0.9.0. Entonació de les oracions amb algun element topicalitzat: Carlos ha traído los libros. // Carlos ha traído LIBROS.  
7.0.5.7. Entonació irònica: Es un chico muy listo (indicant que no ho és?).  
4.1.6.7. Entonació de les enumeracions interiors: Todo el menaje: tazas, platos, cubiertos- estaban por el suelo  
8.9.4.9. Entonació de les enumeracions acumulatives: Su simpatía, su capacidad de trabajo, su buen hacer- es lo que la convierte en la candidata ideal.  
0.7.1.1. Entonació de les enumeracions intensificatives: No sabe ni hablar en público, ni trabajar en equipo y ni siquiera negociar efectivamente.  
9.3.0.7. Entonació de les enumeracions qualificatives: Se comportará como siempre, con reproches, con olvidos imperdonables, con líos y entuertos-  
6.0.8.9. Entonació de les enumeracions valoratives: Ese año no nos perdimos nada: inauguraciones de exposiciones, estrenos de teatro, fiestas privadas-  
6.3.6.02. Entonació de les enumeracions emfàtiques: Y se pone a chillar y a tirarlo todo y a patear como una criatura de 15 años.   
7.1.5. Entonació interrogativa  
8.2.4.7. Entonació de la interrogativa restrictiva d'un element: ¿Es Carlos quien ha traído los libros-  
4.9.9.2. Entonació de la interrogativa reiterativa: ¿Que si no se lo he dicho- Anda ya.  
2.6.8.6. Entonació de la interrogativa exclamativa: ¿Esa es la gran obra de arte-  
2.6.7.4. Entonació interrogativa amb valor de sorpresa: ¿Qué has conocido a Javier Bardem-  
0.1.9.8. Entonació interrogativa amb valor de prec o petició: ¿Cierras la ventana- ¿Por qué no me ayudas-  
7.5.5.2. Èmfasi interrogatiu: ¿Que nos has acabado el trabajo-   
3.4.0.2. Entonació de la interrogativa hipotètica: Me imagino que me llamarás, ¿no-  
4.2.9.8. Entonació de la interrogativa formada per diversos grups melòdics: ¿No te ha pasado nunca que al llegar a casa, después de hacer la compra, te percatas de que te has olvidado aquello que realmente fuiste a comprar-  
0.3.1.4. Entonació del parèntesi interrogatiu: Quedamos (¿o te has olvidado ya?) en que no volveríamos a hablar de este tema.  
2.1.4.37. Entonació del vocatiu en posició parentètica dins d'una interrogativa: ¿No has visto, Pilar, que todos han callado-  
7.1.6. Entonació exclamativa:  
1.9.7.1. Exclamacions desideratives: ¡Lo que no daría por tener su trabajo!  
4.3.9.2. Exclamacions amb valor de decepció: ¡Y yo que lo hice todo por él!  
4.0.8.2. Exclamacions amb valor de protesta: ¡Pero si yo no he hecho nada!  
1.1.6.8. Exclamacions amb valor de reprotxe: ¡Cómo se te ha ocurrido hacer esto!  
6.0.8.0. Exclamacions amb valor de resignació: ¡Qué se le va a hacer!  
0.6.1.1. Exclamacions amb valor de lamentació (hipotètica o no): ¡Qué sería yo sin ti!   
8.2.4.8. Exclamacions amb valor d'estranyesa i sorpresa: ¡Qué raro que no haya llegado ya!  
6.2.5.9. Exclamacions amb valor d'orde: ¡A trabajar!  
3.0.1.4. Exclamacions amb elements contrastius: ¡Eres tú (y no yo) quien lo ha hecho!  
7.2. La sílaba  
7.2.1. Absència de sinèresi en casos d'ambigüitat: Mientras estaban durmiendo // Mientras se estaban durmiendo.  
7.2.2. Absència de sinèresi en casos d'informació morfològica: ab-ro-gar i no a-bro-gar, sub-lu-nar i no su-blu-nar.  
7.2.3. Paraules que es poden pronunciar amb hiat o amb diftong: ruido  
7.3. L'accent  
7.3.1. Desplaçament accentual dels plurals: carácter > caracteres, régimen > regímenes, espécimen > especímenes.  
7.3.2. Paraules amb dos possibilitats d'accentuació: periodo / período, íbero/ibero  
7.3.3. Accent emfàtic: Es EL médico.  
7.4. El ritme, pauses i temps.  
7.4.1. El ritme i les pauses en refranys i proverbis.  
7.4.2. El ritme i les pauses en els poemes.  
7.4.3. El ritme i les pauses en la prosa.  
7.4.4. Alteracions rítmiques o accentuals en les cançons.  
7.4.5. Valor emocional de les pauses.  
7.4.6. Variacions de la velocitat de locució amb valor emocional.  
7.5. Els fonemes  
7.5.1. Paraules amb dos pronunciacions: hierba / yerba  
7.5.2. Elisions en la parla espontània: cantado > cantao  
7.5.3. Pronunciació de les consonants oclusives en posició de coda en interior de paraula. Diferència entre la parla formal i la col·loquial: septiembre // setiembre, opción (XXX) , ritmo (XXX), acción, tecnología.  
7.5.4. Pronunciació de les consonants oclusives en posició de coda final de paraula: verdad (XXX), coñac   
7.5.5. Pronunciació de la /m/ final com /n/ en la parla col·loquial: álbum.  
7.5.6. Debilitament o pèrdua de la /n/ en posició de coda complexa: transformar.  
7.5.7. Debilitament o pèrdua de la /n/ davant de /m/: inmediato.  
7.5.8. El seseo.  
7.5.9. El ceceo.  
7.5.10. Aspiració de la /s/  
7.5.11. Debilitament o pèrdua de la en posició de coda final: reloj  
7.5.12. El ieisme.  
7.5.13. Pronunciació emfàtica de la en posició de coda: amor  
7.5.14. Diferència entre la parla formal i la col·loquial dels grups vocàlics: alcohol /XXX /  
8. Ortografia  
8.1. Grafies  
8.2. Lletra davant de   
8.3. Excepcions de verbs acabats en ?ger, -gir: tejer, crujir  
8.4. Paraules acabades en ?eje: hereje  
8.5. Paraules simples i derivades amb presència/absència de : óseo /hueso  
8.6. Alternança de / : transferencia /trasferencia  
8.7. Alternança / ~~: psiquiatra /siquiatra.  
8.8. Alternança / : septiembre /setiembre  
8.9. Paraules simples amb i derivades o compostes amb : reloj /contrarreloj.  
8.10. Paraules de doble escriptura segons el significat: porque / por qué / porqué.  
8.11. Majúscules / minúscules  
8.11.1. Ús de les majúscules:   
9.55.2.0. Després de punts suspensius: Anda... No me digas eso.  
8.82.4.6. Ús de la lletra minúscula després de punts suspensius: Quizás... ya haya llegado.  
8.12. Accentuació gràfica  
8.12.1. Doble accentuació en verbs acabats en -cuar: adecuo / adecúo.  
8.12.2. Desplaçament accentual en els plurals: espécimen > especímenes.  
8.13. Signes de puntuació  
8.13.1. Ús de la coma davant de la conjunció .  
8.13.2. Ús del punt i coma davant de conjuncions i locucions conjuntives que introduïxen enunciats llargs: Era un chico magnífico, siempre se comportaba adecuadamente e iba impecable; sin embargo, ese día apareció más desaliñado que de costumbre, se notaba que no había pasado un noche tranquila.  
8.13.3. Ús dels claudàtors en incisos dins d'un parèntesi.  
8.13.4. Ús de les cometes per a assenyalar un ús metalingüístic: En los últimos tiempos parece que el uso de la palabra ?amor- se esté frivolizando.  
8.13.5. Ús del guió amb prefixos: crema anti-arrugas.  
  
  
ESPANYOL C2  
1. L'oració.  
1.1. L'oració simple.  
1.1.1. Aparents discordances en la relació signe-referent: amb el plural majestàtic (Nos, disponemos que?); amb fórmules de tractament (Su Señoría está agotado?).  
1.2. Oració composta.  
1.2.1. Valor tematicosubjuntiu vs. valor remàtic indicatiu en la selecció modal de les oracions negatives amb verbs de dicció: Yo no te dije que era feliz (te lo dijo otro); vs. yo no te dije que fuera feliz (de hecho, no lo es). Repercussions gramaticals de la dita oposició: él no cree que tenga tanto dinero vs. el no cree que tiene tanto dinero /él no se cree que tiene tanto dinero.  
1.2.2. Les oracions subordinades adjectives.  
1.0.2.8. Relatius cultes inespecífics: por doquier(a).  
8.2.0.2. Construccions amb antecedent reiterat contigu: Se juzgó su comportamiento. Comportamiento que fue repudiado.  
6.2.1.3. Construccions emfàtiques desencaixades: En la de situaciones que habrá estado antes para mostrar esa tranquilidad.   
5.8.8.2. La supressió del relatiu en el segon terme de les coordinades amb coincidència funcional: La empresa donde trabajo yo y aspira a entrar mi hermana.  
8.4.8.1. La repetició del relatiu per a marcar la falta de coreferència: La chica que te gusta y la que me presentó Luis coincidieron en la fiesta.  
1.2.3. Les oracions subordinades adverbials.  
4.1.4.3. De temps:  
4.3.4.8.1. Ús estilístic de desde que + subjuntiu amb passat: Hace casi cuatro años desde que presentara su última obra.   
5.2.3.4.1. Elements que inhibixen la interpretació de simultaneïtat de al+infinitivo: negació (al no asistir, se quedó sin saberlo); poder (al llegar pronto, pudo prepararse con tiempo); quantificadors i relacions naturals causa-conseqüència: (al comer mucho, engordó un poco).  
7.4.0.9. De lloc:  
5.0.9.0.5. Ús col·loquial de donde en el sentit de ?junto a?, ?en casa de?: Voy donde el tío Luis.  
9.4.6.0.0. Ús col·loquial de adonde, a donde en el sentit de ?junto a?, ?en casa de?: Regresó adonde el tío Luis.   
1.2.4. Oracions modals:   
4.8.0.8. Nexes: según y como: hazlo según y como te digo.  
1.2.5. Oracions finals:  
9.9.3.5. Construccions amb valor temporal de posterioritat. Restriccions i usos admissibles: el rector visitó primero a su colega para pronunciar por la tarde su discurso en el Aula Magna.  
1.8.9.4. Construccions amb valor contrastiu: Me he pasado tres semanas estudiando para suspender el examen.   
3.3.4.3. Expressions lexicalitzades: tengo un sueño que para qué; para dar y tomar-  
1.2.6. Oracions condicional:  
1.6.2.8.7. Ús del futur simple i perfet de subjuntiu en el llenguatge formal, jurídic i poètic: si hubiere-  
6.5.8.8. Ús de l'imperfet de subjuntiu en l'apòdosi en lloc del condicional en el llenguatge formal i poètic: si ella me quisiera, temblaran las lágrimas en mis ojos.  
1.2.7. Oracions consecutives:  
6.4.1.7. Nexes i estructures intensificadores:   
2.5.9.4. -tal que: le echó una bronca tal que se puso a llorar.   
5.9.9.7. ?así - que: así se esforzó que pronto logró su objetivo.  
0.3.6.1. -una de - que: había una de gente que no se podía ni pasar.  
8.9.6.6. -a tal extremo - que: a tal extremo fue ingrato que se olvidó hasta de sus padres.   
3.0.3.9. -Altres: de (tal) suerte que: vivió inconscientemente, de suerte que acabó mal.  
1.2.8. Oracions comparatives:  
0.1.3.5. Comparació de diferents qualitats de diferents subjectes: Es tan alto como yo delgado; es menos antipático que yo tímido.  
5.0.5.9. Comparació de quantitats d'objectes diferents de subjectes diferents: Tiene tantos premios de caza como yo premios de pesca; tiene más premios de caza que yo premios de pesca.  
8.1.7.5. Comparació entre accions diferents de subjectes distints: Estudia tanto como yo trabajo; miente más que yo hablo.  
0.8.6.1. Tan'cuanto (registre culte): Tiene tanto dinero cuanto podáis pensar; Trabaja tanto cuanto puede.  
5.7.3.7. Nexes i correlacions consecutives de mode en registres cultes i literaris: (así) como'así; como'bien así; como'así bien: Así como el hombre necesita el aire para respirar, así te necesito yo.  
0.7.7.2. -cual - tal; cual'así: cual un junco oscilante al viento, así se mueve.  
1.9.6.1. -cual: cual una gota en el mar, se vio engullido por la masa.  
1.2.9. Oracions concessives:  
6.3.9.2. Estructures amb matís concessiu:   
2.0.3.4.4.-porque + subjuntiu : porque me amenaces no te saldrás con la tuya  
3.6.2.3.-tan(to) - como: tan fuerte como es y el miedo que tiene.  
6.9.3.3.3. -ya - ya: ya me amenace, ya me insulte, no conseguirá su propósito.   
7.5.0.9.1.-que - o que: que me amenace o que me grite, no conseguirá su propósito.  
Ús contextualitzat dels recursos programats en nivells anteriors, que es consoliden i amplien, i dels que s'enumeren a continuació, per a dur a terme les activitats i funcions comunicatives pròpies del nivell avançat.  
  
2. SINTAGMA NOMINAL  
2.1. Nucli: el substantiu.  
2.1.1. Noms propis. Antropònims.   
6.3.0.9. Noms de pila amb article o un altre determinant.  
7.4.6.7. Ús social i dialectal. La María.  
7.9.5.3. Valor contrastiu o diferenciador. La María de la que hablo...  
  
0.6.2.8. Valor despectiu o despreciatiu. Apareció la María, esa, como una reina.  
1.9.5.2. Amb sentit d'indulgència. Esta María... ¿no aprenderá nunca-  
2.1.2. Topònims amb article o un altre determinant. Ús dialectal, social o afectiu. Los madriles.  
2.2. Gènere.   
2.2.1. A Hispanoamèrica. Distinció de gènere en substantius que no tenen marca de gènere en l'espanyol general. Estudianta / pianisto.   
2.2.2. Nombre.  
4.5.2.7. Cultismes (llatí i grec).  
0.3.4.4. Plural regular. Álbum / Álbumes.  
4.2.3.6. Plural anòmal. Hipérbaton / hipérbatos.  
4.1.9.2. Monosíl·labs. Plural en noms de notes musicals. Dos / res / mis.  
2.3. Modificació del nucli per mitjà de determinants.  
2.3.1. Article definit.  
9.4.7.5. Valor emfàtic.  
2.4. Seguit de preposició de (valor quantitatiu). La de cosas que hace.  
2.4.1. Valor substantivador.  
6.3.5.7. Davant de proposició amb verb conjugat.  
9.4.5.9. Opcional davant de subordinada substantiva (sobreentés el substantiu hecho). Le obsesiona el que no le hable.  
4.6.6.7. Presència obligada davant d'oració de relatiu. El que quiera peces...  
3.7.5.1.5. En relació amb demostratius posposats. Las niñas estas.  
  
2.5. Article indefinit.  
2.5.1. Valor emfàtic (una de + substantiu). ¡Tengo una (cantidad) de vídeos!  
2.5.2. Valor substantivador. D'altres categories. Un porqué.  
2.5.3. Absència.  
0.4.7.0. Complement predicatiu (nombrar, declarar). Le nombraron cónsul. Le declararon incompetente.  
9.4.0.9. Contrastiu o emfàtic (subjecte preverbal). Disciplina es lo que hace falta.  
1.4.6.7. Precedit de la preposició en (substantius que denoten parts o servicis). Alternança amb el determinat. Recoger en (la) ventanilla.  
  
2.5.4. Morfologia del substantiu. Formació de paraules. Neologismes. Estrangerismes. Chatear / Chat.  
2.6. Pronoms.   
2.6.1. Pronom subjecte. Presència (emfàtic). Pero, ¿qué he hecho yo-  
2.6.2. Pronoms àtons.   
4.4.9.4. Amb quantificadors adjectivals. Él solo lo compró /lo compró él solo/\*solo lo compró.  
0.6.3.8. Ello. Valor anafòric discursiu. Registre formal. Llegó la policía. Ello causó un gran revuelo.  
0.8.0.8. Pronoms àtons. Posició.  
0.8.9.2.2. Expressions fixes. Arreglárselas, fastidiarla, tomarla con.  
1.7.3.0.1. A Hispanoamèrica (Carib, Mèxic, Colòmbia, Panamà, costa de Perú, Equador i Argentina). Se lo en plural. Se los dije.  
2.0.2.4. Datiu ètic. No me come bien.  
6.4.6.3.8. Alternança (presència /absència). Esto no (le) sienta bien a nadie.  
4.4.2.1. Le (neutre). ¡Qué se le va a hacer!  
2.5.4.6. Laísmo estés. \*La pedí que se callara.  
5.6.2.3. Loísmo. \*Lo pedí que se callara.  
3.0.3.3. Combinació. Substitució de lo/le (en estructura: se impersonal + lo). Se le oye bien /\*se lo oye bien.  
3.3.6.9. Pronoms tònics. Complements preposicionals.   
4.9.8.41. Formes amalgamades (consigo).  
4.5.0.18. El pronom sí. / Reforç (mismo). Lo compró para sí / lo compró para sí misma.  
8.1.2.23. Valors del se.  
8.5.9.50. Hispanoamèrica. Reflexa concordada. Se venden pisos.  
1.1.5.68. Impersonal amb passives perifràstiques. Restriccions (verbs i temps verbals). Se es deseado / \*se ha sido deseado // \*se es saltado.  
9.0.8.69. Alternança amb pronom o sense (mitges o passives + complement de mode). Este cajón se cierra mal / cierra mal.  
2.6.3. Pronoms relatius. Quien/quienes: incompatibilitat amb todo. \*Todo quien sepa la respuesta que levante la mano / Todo el que sepa la respuesta...  
2.7.5.4. Interrogatius. Amb estructura partitiva. ¿Quién es inocente de entre los presentes- / ¿Cuál prefieres de todos estos vestidos?// \*¿Cuál prefieres trajes de novia-  
0.6.8.1. Exclamatius. Cómo (+ de bien/mal), cuánto, dónde (+negación), cuán. ¡Cómo habla de bien!/ ¡Cómo es de guapo este actor!/ ¡Cuánto listo anda suelto por ahí!/ ¡Dónde no iría con vosotros!/ ¡Cuán lejos me lo fiáis!  
2.6.5.4. Demostratius.  
5.9.5.2.6. Valor de sorpresa i humorístic (referent de persona). ¡Anda ese qué tonto!  
7.0.9.2.7. Registre informal. Lo que es este (menda) no piensa claudicar (yo no pienso claudicar).  
4.3.0.7.7. En exclamacions (vaya + substantiu +oració relativa). ¡Vaya chiringuito este que tienes aquí!  
3.7.9.9.8. Valor despectiu (este/esta/estos/estas). ¡La boba esta!  
0.2.8.2. Possessius.  
4.1.4.0.8. Valor quantificacional (bastante). Eso tiene su riesgo (bastante riesgo).  
3.7.8.1.0. Humorístic o irònic amb demostratiu. Esa amiga tuya dice que te quiere mucho (no te aprecia todo lo que dice).  
9.9.7.3.6. Ironia (fórmules fixes). Està usted muy equivocada, señora mía.  
9.5.7.7.7. Expressions amb possessius. Salirse con la suya / Tú a lo tuyo/ Es muy suyo/ Ir a la mía.  
5.9.6.1. Quantificadors.   
2.7.4.9.1. Numerals. Ordinals a partir de desenes. Vigésimo.  
7.8.0.1.8. Altres quantificadors. Cada uno, cualquiera, jamás, en mi/ la vida.  
0.0.1.7.4. Cada: pèrdua del valor quantificador. Hace cada tontería que...  
2.0.7.7.4. Todo + substantiu o article indeterminat. Es todo alegría /Todo un señor.  
3. SINTAGMA ADJECTIVAL  
3.1. Adjectiu.  
3.1.1. Adjectiu relatiu possessiu cuyo.   
9.3.6.2. Variació de gènere i nombre. Concordança. Los enfermos cuyos médicos han solicitado un nuevo medicamento.  
7.3.7.1. En relatives especificatives i explicatives. Los enfermos cuyos médicos han solicitado un nuevo medicamento están aquí / Los enfermos, cuyos médicos han solicitado un nuevo medicamento, están aquí.  
3.1.2. Gènere.  
5.4.6.6. A Hispanoamèrica. Creació de formes masculines en adjectius que no tenen marca de gènere en l'espanyol general. Bromisto.  
  
3.1.3. Nombre.  
6.3.0.4. Plural -es acabats en vocal accentuada. Rubí / rubíes.  
3.1.4. Posició de l'adjectiu.   
5.6.2.6. Anteposició (buen / mal). Valor ponderatiu. No ha dado ni una mala explicación / Siempre es un buen momento.  
1.1.1.0. Aïllat. Topicalitzat o focalitzat. Blanca, radiante llegó la novia a la Iglesia.  
3.1.5. Graus de l'adjectiu. Superlatiu. Alternança de forma regular i forma culta. Pobrísimo /paupérrimo/ nuevísimo / novísimo.  
3.1.6. Hispanoamèrica. Tendència a l'adverbialització. Camina lindo. Canta bonito.  
4. SINTAGMA VERBAL  
4.1. Expressió del temps.   
4.1.1. Present. (Consolidació dels nivells anteriors)  
4.1.2. Expressió del passat:   
9.6.3.9. Pretèrit indefinit.   
5.6.5.5.5. Valor de present: Ya nació el niño! (dicho antes de que nazca).  
2.5.2.7. Pretèrit imperfet.   
7.8.7.6.7. Estil indirecte (marcador temporal de present i futur): Me han dicho que estrenaban mañana la película.  
6.4.8.2.8. Amb valor de distanciament. Según parece, sí, hoy estrenaban la película.  
0.5.5.4. Pretèrit anterior.  
8.0.9.5.2. Neutralització. Pretèrit indefinit i plusquamperfet: Después de que hubo comprado la TV / después de que compró la TV // me acosté cuando se hubo ido / me acosté cuando se había ido.  
2.1.1.9.2. En registre literari.  
6.7.3.0. Pretèrit plusquamperfet. (Consolidació dels nivells anteriors).  
8.8.2.0. Futur simple.  
3.3.5.4.1. Èmfasi en la 2a o 3a persona: ¡tú sabrás/ él sabrá!  
7.7.7.1. Futur compost. (Consolidació dels nivells anteriors).  
3.2.3.4. Condicional simple.   
6.8.9.1.5. Permutació per imperfecte de subjuntiu i imperfecte d'indicatiu (verbs modals): deberías / debieras / debías.  
7.7.6.2. Condicional compost.   
8.4.8.7.9. Consecutio temporum: relació amb el condicional simple, el futur perfet o el pretèrit perfet.  
4.2. El subjuntiu.  
4.2.1. Present de subjuntiu.   
3.3.0.5. Amb porque en subordinades adverbials causals: per a expressar el motiu: ¿acaso te arrepientes porque sea su novio- / ¿es que no lo niegas porque sea su novio- = negación o afirmación presupuesta.  
1.8.4.6. Así, porque, por más que, a riesgo de que... en subordinades adverbials concessives. No se lava los dientes así lo maten / Por más que me lo pida no le compararé la moto.  
5.1.3.0. Correspondències temporals i modals. Fórmules per a restar importància a la identificació concreta d'una entitat. Caiga quien caiga / Lo mire por donde lo mire / Salga cuando salga.  
4.6.3.1. Alternança amb el present d'indicatiu quan no s'especifica el moment sinó l'objecte, persona, mode, lloc o quantitat (referència cap al futur). Presta mucha atención a cuanto te diga / va a decir // \*lo que te diga es que te vayas.   
4.2.2. Passat de subjuntiu.  
3.0.7.5. Imperfecte.  
9.1.0.9. Amb el verb deber en substitució del condicional. Debiéramos avisar cuanto antes.  
1.7.3.5. Matís valoratiu. Alternança amb el present de subjuntiu. No me importa cómo lo hiciera / cómo lo hizo.  
4.2.3. Pretèrit perfet. (Consolidació dels nivells anteriors).  
4.2.4. Pretèrit plusquamperfet. (Consolidació dels nivells anteriors).  
  
4.3. El futur.   
4.3.1. Expressions lexicalitzades fixes. Sea como fuere. Donde fueres haz lo que vieres.  
4.3.2. Desús a Hispanoamèrica.  
4.4. L'imperatiu.   
4.4.1. Lexicalitzat: ponderatiu de l'acció expressada / afirmació contundent. Anda que no se lo pedí veces / ¡dale! ¿qué quieres que haga-  
4.4.2. Lexicalitzat: satisfacció pel mal alié / sorpresa i admiració. ¡Toma! , por listo / toma (ya), qué corte.  
4.4.3. Incredulitat (lexicalitzat). Anda, vamos! / ¡venga ya!  
4.5. Formes no personals.  
4.5.1. Infinitiu.   
8.6.8.1. En subordinades substantives (complement del nom o de l'adjectiu): ganas de comer / deseoso de verte.  
7.1.0.8. Registre col·loquial. En compte de la 2a persona de l'imperatiu plural. Girar a la derecha / Llamarme ¿vale-  
4.5.2. Gerundi.  
0.1.8.4. Condicional (adjunts externs). Esforzándote más ascenderás en la empresa.  
4.7.9.9. Modal (adjunts interns). Celebramos el éxito bebiendo.  
5.5.3.9. Hispanoamèrica: tendència a usar el diminutiu: Corriendito.  
  
4.5.3. Participi.  
7.5.2.8. Amb connectors temporals. Construccions absolutes. Hasta pasada la mitad de la película no nos enteramos de lo que pasaba.  
  
4.6. Expressió de l'aspecte:  
4.6.1. Casos d'ambigüitats. Se lo vienen pensando / Andan cuestionándolo todo.  
4.6.2. Distinció entre perífrasi verbal i locució verbal. Ha echado a correr / la cena se ha echado a perder.  
4.7. Veu passiva.  
4.7.1. Restriccions:  
5.9.9.8. En l'aparició del complement agent. \*Los museos estarán cerrados por el conserje.  
5.4.9.1. En els participis regulars i irregulars. El cementerio está maldito / ha sido maldecido.  
4.8. El nucli.   
4.8.1. Verbs copulatius o atributius.  
7.3.7.1. Estar sense adjectiu (amb para). ¡Qué bebé más gordito! Está para comérselo.  
7.9.6.6. Estar sense adjectiu (amb por). Estoy por tu candidato(a favor de) / Está por Juan (interessat en), col·loquial.  
5.9.6.9. Estar + a adjectiu (recategorització). Siempre está muy trabajador.  
3.4.8.5. Estar + a adjectiu (col·loquial). Está curiosa la peli.  
9.2.0.8. Ser + adjectius valoratius. Estar amb qualitat atribuïda com episòdica o delimitada. Ha sido muy amable al perdonarle /\* ha estado muy amable al perdonarle / a veces está muy amable.  
5. SINTAGMA ADVERBIAL  
5.1. Formacions d'adverbis en -mente a partir d'adjectius pronominals: otramente (culto).  
5.2. Adverbis de registre culte: harto + adjectiu/adverbi, máxime.  
5.3. Adverbi reformulador sic.  
5.4. Construccions típiques d'Hispanoamèrica: por ahí, capaz que-  
  
5.5. Consolidació i ampliació del repertori de locucions adverbials com:  
A machamartillo, con diligencia y tino, con embeleso, de hinojos, de sopetón, en demasía, por añadidura, por ventura, a empellones, a mansalva, a porrillo, con recelo, a la bartola, a la birlonga, a la greña, a la sazón, al grito, al ñudo, al pairo, al retortero, a carrera tendida, a la buena de dios...  
6. SINTAGMA PREPOSICIONAL  
6.1. Ampliació de l'inventari de locucions prepositives:  
6.1.1. Nom + preposició: orilla de, riberas de, rostro a-  
6.1.2. Preposició+nom+preposició: a cargo de, a demanda de, a expensas de, a ras de, a título de, con menoscabo de, con visos de, en alabanza de, en desdoro de, en obsequio de, en trance de, en mor de, so capa de, so color de-   
6.1.3. Adjectiu/participi+preposició: tocante a-   
6.1.4. Combinació de preposicions: por contra de-  
7. FONÈTICA I FONOLOGIA  
7.1. Entonació  
7.1.1. Diferències entre l'entonació de lectura i de la parla espontània.  
7.1.2. Diferències entre els patrons melòdics de l'espanyol peninsular i les varietats hispanoamericanes.  
7.1.3. Valors pragmàtics de l'entonació  
7.2. Entonació enunciativa  
7.2.1. Entonació de les oracions rematitzades: LIBROS han traído Carlos.  
7.2.2. Entonació de les oracions tematitzades: Los libros, los ha traído Carlos. // Los libros, Carlos los ha traído.  
7.2.3. Entonació de les oracions amb algun element topicalitzat: CARLOS ha traído los libros. // Carlos ha traído LIBROS.  
7.2.4. Entonació irònica: Es un chico muy listo (indicant que no ho és?)  
7.2.5. Entonació de les enumeracions interiors: Todo el menaje: tazas, platos, cubiertos- estaban por el suelo.   
7.2.6. Entonació de les enumeracions acumulatives: Su simpatía, su capacidad de trabajo, su buen hacer- es lo que la convierte en la candidata ideal.  
7.2.7. Entonació de les enumeracions intensificatives: No sabe ni hablar en público, ni trabajar en equipo y ni siquiera negociar efectivamente.  
7.2.8. Entonació de les enumeracions qualificatives: Se comportará como siempre, con reproches, con olvidos imperdonables, con líos y entuertos-  
7.2.9. Entonació de les enumeracions valoratives: Ese año no nos perdimos nada: inauguraciones de exposiciones, estrenos de teatro, fiestas privadas-  
7.2.10. Entonació de les enumeracions emfàtiques: Y se pone a chillar y a tirarlo todo y a patear como una criatura de 15 años.   
7.3. Entonació interrogativa.  
7.3.1. Entonació de la interrogativa restrictiva d'un element: ¿Es Carlos quien ha traído los libros-  
7.3.2. Entonació de la interrogativa reiterativa: ¿Que si no se lo he dicho- Anda ya.  
7.3.3. Entonació de la interrogativa exclamativa: ¿Esa es la gran obra de arte-  
7.3.4. Entonació interrogativa amb valor de sorpresa: ¿Qué has conocido a Javier Bardem-  
7.3.5. Entonació interrogativa amb valor de prec o petició: ¿Cierras la ventana- ¿Por qué no me ayudas-  
7.3.6. Èmfasi interrogatiu: ¿QUE NOS HAS ACABADO el trabajo-   
7.3.7. Entonació de la interrogativa hipotètica: Me imagino que me llamarás, ¿no-  
7.3.8. Entonació de la interrogativa formada per diversos grups melòdics: ¿No te ha pasado nunca que al llegar a casa, después de hacer la compra, te percatas de que te has olvidado aquello que realmente fuiste a comprar-  
7.3.9. Entonació del parèntesi interrogatiu: Quedamos (¿o te has olvidado ya?) en que no volveríamos a hablar de este tema.  
9.1.7.1. Entonació del vocatiu en posició parentètica dins d'una interrogativa: ¿No has visto, Pilar, que todos han callado-  
7.4. Entonació exclamativa:  
7.4.1. Exclamacions desideratives: ¡Lo que no daría por tener su trabajo!  
7.4.2. Exclamacions amb valor de decepció: ¡Y yo que lo hice todo por él!  
7.4.3. Exclamacions amb valor de protesta: ¡Pero si yo no he hecho nada!  
7.4.4. Exclamacions amb valor de reprotxe: ¡Cómo se te ha ocurrido hacer esto!  
7.4.5. Exclamacions amb valor de resignació: ¡Qué se le va a hacer!  
  
7.9.2.4. Exclamacions amb valor de lamentació (hipotètica o no): ¡Qué sería yo sin ti!   
3.7.2.2. Exclamacions amb valor d'estranyesa i sorpresa: ¡Qué raro que no haya llegado ya!  
7.4.6. Exclamacions amb valor d'orde: ¡A trabajar!  
3.7.4.8. Exclamacions amb elements contrastius: ¡Eres TÚ (y no yo) quien lo ha hecho!  
8. LA SÍL·LABA  
8.1. Absència de sinèresi en casos d'ambigüitat: mientras estaban durmiendo // mientras se estaban durmiendo.  
8.2. Absència de sinèresi en casos d'informació morfològica: ab-ro-gar y no a-bro-gar, sub-lu-nar y no su-blu-nar.  
8.3. Paraules que es poden pronunciar amb hiat o amb diftong: ruido  
  
9. L'ACCENT  
9.1. Desplaçament accentual dels plurals: carácter > caracteres, régimen > regímenes, espécimen > especímenes.  
9.2. Paraules amb dos possibilitats d'accentuació: periodo / período, íbero/ibero  
9.3. Accent emfàtic: Es EL médico.  
10. EL RITME, PAUSES I TEMPS  
10.1. El ritme i les pauses en refranys i proverbis.  
10.2. El ritme i les pauses en els poemes.  
10.3. El ritme i les pauses en la prosa.  
10.4. Alteracions rítmiques o accentuals en les cançons.  
10.5. Valor emocional de les pauses.  
10.6. Variacions de la velocitat de locució amb valor emocional.  
11. ELS FONEMES  
11.1. Paraules amb dos pronunciacions: hierba / yerba  
11.2. Elisions en la parla espontània: cantado > cantao  
11.3. Pronunciació de les consonants oclusives en posició de coda en interior de paraula. Diferència entre la parla formal i la col·loquial: septiembre // setiembre, opción (XXX) , ritmo (XXX), acción, tecnología  
11.4. Pronunciació de les consonants oclusives en posició de coda final de paraula: verdad (XXX), coñac.  
11.5. Pronunciació de la /m/ final com a /n/ en la parla col·loquial: álbum.  
11.6. Debilitament o pèrdua de la /n/ en posició de coda complexa: transformar.  
11.7. Debilitament o pèrdua de la /n/ davant de /m/: inmediato.  
11.8. El seseo  
11.9. El ceceo  
11.10. Aspiració de la /s/  
11.11. Debilitament o pèrdua de la en posició de coda final: reloj  
11.12. El ieisme  
11.13. Pronunciació emfàtica de la en posició de coda: amor  
11.14. Diferència entre la parla formal i la col·loquial dels grups vocàlics: alcohol /XXX /  
12. ORTOGRAFIA   
12.1. Grafia  
12.1.1. Contracció de dos vocals iguals: reemplazar > remplazar  
12.1.2. Alternança del grup amb >s>: obscuro / oscuro  
12.1.3. Homòfons amb  **i amb : baca / vaca  
12.1.4. Doble grafia / , : kurdo /curdo, Kilo /quilo  
12.1.5. Doble grafia / : cinc /zinc  
12.1.6. La lletra davant de : zigzag, neocelandés  
12.1.7. Alternança / : agnóstico /nóstico  
12.1.8. Alternança / : mnemotécnico / nemotécnico.  
59.6.8.1. La lletra en el futur d'imperfet de subjuntius: trajera, dijera, adujera  
12.1.9. Homòfons amb i amb : ingerir /injerir  
12.1.10. Homòfons amb i sense : ojear /hojear  
06.3.49.6. Paraules de doble escriptura opcional sense canvi de significat: Asimismo /Así mismo.  
12.1.11. Ús de la cursiva en els llatinismes: vox populi.  
12.1.12. Ús de les lletres volades en les abreviatures: N.º  
12.2. Ús de les majúscules /minúscules.  
12.2.1. Majúscules  
41.5.7.6. En tota la paraula dels verbs performatius dels documents administratius: EXPONE:  
12.8.1.3. En els sobrenoms o pseudònims: Alfonso V el Magnánimo.  
  
69.8.9.4. En fórmules de tractament: Sus Majestades.  
63.3.2.7. Després de dos punts en textos administratius o jurídics: EXPONE: Que...  
96.8.4.2. Valor expressiu en els textos publicitaris.  
12.9.0.8. Ús en la numeració romana: Capítulo XIV.  
12.2.2. Minúscules  
78.2.7.6. Ús de la lletra minúscula en els topònims: Madrid / El Madrid de los Austrias / Vengo de los madriles.  
12.3. Accentuació gràfica  
12.3.1. Paraules de doble accentuació: élite /elite.  
12.3.2. Accent diacrític: más /mas.  
12.4. Signes de puntuació  
12.4.1. Ús del punt davant de les lletres volades: N.º  
48.4.2.2. Ús de la coma en construccions absolutes: Visto cómo se han desarrollado los acontecimientos últimos, es preciso tomar una decisión rápidamente.   
25.8.7.8. Ús dels dos punts després d'un verb performatiu en textos administratius o jurídics: EXPONE:   
47.1.1.7. Ús dels dos punts per a expressar causa: No hay porqué correr: el avión acaba de despegar.  
12.4.2. Ús dels dos punts per a expressar conseqüència.  
12.4.3. Ús dels parèntesis en acotacions dramatitzades.  
12.4.4. Ús dels claudàtors com a marcadors de versos.  
94.0.2.7. Ús de les cometes per a assenyalar un ús irònic o impropi: Dice que ha conocido a un ?chico- y el susodicho tiene 65 añitos...  
33.1.3.1. Ús de les cometes en els sobrenoms o pseudònims: Han detenido a Juan ?el Perla?.  
93.7.1.4. Ús del guió per a indicar morfema: Añadimos ?-isimo- a adjetivos...  
12.4.5. Ús de la barra (/) com a marcador de vers.  
23.8.4.0. Ús de la barra en la denominació de lleis, decrets, ordes i altres textos legals: Según el Decreto 155/2007, de 21 de septiembre...  
  
83.7.6.7. Ús de l'asterisc per a assenyalar que una forma o expressió és incorrecta: \*Dice de que vengas.  
  
FRANCÉS C1  
1. L'ORACIÓ SIMPLE  
1.1. El subjecte.  
1.1.1. El lloc del subjecte: La logique le veut, et la nécessité.  
2.2. El verb. Els complements del verb:  
2.2.1. Complement d'objecte:  
a) Directe: J'allume la lampe.  
b) Indirecte: J'indique le chemin au voyageur.  
c) Lloc del complement d'objecte: Que dites-vous-  
2.2.2. Complement circumstancial:  
a) De causa: Agir par jalousie.  
b) De manera: Le train part à toute vitesse.  
c) De temps: Nous resterons trois mois.  
d) De lloc: Je vais au jardin  
e) De finalitat: Il fait cela pour son profit.  
f) D'instrument, de mitjà: Réussir par la tromperie.  
g) D'intercanvi: Rendre le bien pour le mal.  
h) De destinació: Il travaille dur pour ses enfants.  
i) De preu: Cette voiture coûte 20 000 €  
j) De distància: Il recula de deux pas.  
k) De pes: Ce paquet pèse trois kilos.  
l) De matèria: Peindre avec de l'huile.  
m) De mesura: Raccourcir de trois centimètres.  
n) De punt de vista: Égaler quelqu'un en vanité.  
o) D'oposició: Nager contre le courant.  
p) De concessió: Je te vois malgré l'obscurité.  
q) De propòsit: Discuter d'une affaire.  
r) De companyia: Il voyage avec des amis.  
s) De freqüència: Il revient tous les jours.  
t) De privació, d'exclusió: Vivre sans travail.  
u) De proximitat, de llunyania: Je le suis de près.  
v) De conseqüència: Cela m'ennuie à la mort.  
w) De suposició: En cas de besoin, appelez le médecin.  
x) De relativitat: Pour un savant, c'est une petite erreur.  
y) De canvi: Les vers se sont transformés en papillon.  
z) De separació: Distinguer entre vrai ou faux.  
aa) De condició atmosfèrica: Voyager par la pluie.  
bb) Lloc del complement circumstancial.  
2.2.3. Complement agent del verb passiu: Les arbres ont été renversés par le vent.  
3.3. L'atribut.  
a) Lloc de l'atribut: Il est élu roi; À l'aise, nous le sommes.  
L'oració composta  
1. Oracions substantives.  
1.1. Paraules subordinants.  
1.1.1. Que: le malheur est qu'il est trop tard.  
1.1.2. De ce que, à ce que,en ce que, sur ce que: M. de Malesherbes tenait à ce que Jean partît avec François.  
1.1.3. Paraules interrogatives: si, comme, comment, etc.; quel, lequel, où, etc.: Vous demandez si je suis satisfait; dis-moi quel est ton nom.  
1.2. Funcions de les oracions substantives.  
1.2.1. Subjecte: À cela s'ajouta que M.Octave avait reçu la visite su prêtre.  
1.2.2. Atribut: Le vrai est qu'il y a des abus.  
1.2.3. Complement d'objecte: Je crois qu'il a raison.  
1.2.4. Terme completiu: La mort a ceci de bon, qu'elle réconcilie les pires ennemis.  
1.2.5. Complement d'adjectiu o d'adverbi: Vous serez choisi préférablement à quiconque se présentera.  
1.3. El verb en les oracions substantives.  
1.3.1. Verbs impersonals: Il faut qu'on obéisse.  
1.3.2. Verbs d'opinió o de percepció: Je sais que l'entreprise réussira.  
1.3.3. Verbs de voluntat: Je consens qu'il vienne avec nous.  
1.3.4. Verbs de sentiment: Je regrette qu'il ait fait cela.  
1.4. Oracions no introduïdes per que: l'oració d'infinitiu: Je l'entends parler; on le vit briser les meubles.   
2. Oracions adjectives (relatives).  
2.1. Paraules subordinants: qui, que, dont, où, quoi, lequel: les dix ans que ce souverain a regné.  
2.2. Sentit de les oracions relatives.  
2.2.1. La causa: Je doute seulement que le ris excessif convienne aux hommes, qui sont faibles.  
2.2.2 La finalitat: Il voulait un jeux qui anime tout le peuple.  
2.2.3. L'oposició i la concessió: La mort, qui avait éteint ses yeux, n'avait pas effacé sa beauté.   
2.2.4. La hipòtesi: Un élève qui remplisse cette tâche, serait reçu.   
2.2.5. La coincidència: Mes amis sont là qui m'attendent.  
2.2.6. Relatives determinatives: C'est l'unique poste que vous pouvez remplir.   
2.2.7. Relatives explicatives: Son cocher, qui était ivre, tomba tout à coup.   
2.3. Ús del mode.  
2.3.1. Indicatiu / Condicional: les seuls traités qui compteraient-  
2.3.2. Subjuntiu: Il y a peu d'hommes qui soient contents de leur sort.  
2.3.3. Infinitiu: Il indique l'endroit où pratiquer la plongée.  
2.4. Casos particulars.  
2.5. Oració relativa associada a una substantiva amb funció d'objecte: cette fille sans parents qu'elle dit qu'elle a vu.  
2.6. Relatives el·líptiques: C'est un bel arbre que le cerisier.  
El sintagma verbal  
1. Verb i locució verbal: avoir coutume, faire face, ajouter loi, savoir gré, prendre garde, donner lieu, faire long feu, faire montre de-  
2. Verbs transitius i intransitius. Casos particulars: débuter, disputer, entendre, éviter, hériter, ignorer, observer, etc.: pour que personne n'en ignore?, ils invectivent contre tout?, habiter la province-   
3. Temps simples. Revisió i usos particulars.  
3.1. El present. Il chante en ce moment.  
3.2. L'imperfet. La cigale chantait en temps chaud.  
3.3. El futur. Il chantera le mois prochain.  
3.4. El passat simple. Il chanta alors un romance.  
3.5. El condicional. Je savais qu'il chanterait le lendemain.  
3.6. El present de subjuntiu: Il me pria pour que je chante.  
3.7. L'imperfet de subjuntiu: Il m'avait prié pour que je chantasse.  
  
4. Temps compostos. Revisió i usos particulars.  
4.1. El passat compost. Il a chanté deux fois cette romance.  
4.2. El plusquamperfet. Il avait chanté le premier couplet lorsque les murmures s'élevèrent dans la salle.   
4.3. El passat anterior. Dès qu'il eût chanté, il partit.  
4.4. El condicional passat. Je savais qu'il aurait chanté quand vous arriveriez.  
4.5. El subjuntiu passat. J'avais peur qu'il n'ait pas chanté.  
4.6. El plusquamperfet del subjuntiu. il n'eusse chanté.  
5. Verbs auxiliars. Usos particulars. Avoir, être, aller, devoir. Etre en train de, être loin de, faillir, manquer de, faire, paraître, sembler, venir à, sortir de, etc.:   
6. Conjugació passiva. Il est aimé.  
7. Verbs pronominals.  
7.1. Verbs reflexius: tu t'imposes une pénitence.  
7.2. Verbs recíprocs: els soldats se cherchaient dans les ténèbres.  
7.3. Verbs subjectius: se pâmer, s'apercevoir, se douter, s'en aller, s'écrouler, se jouer, s'évanouir, se taire, etc.  
7.3. Verbs impersonals: c'était midi; il pleut; Casos particulars: il est rappelé au public; il n'y pas moyen de ?,   
El sintagma adjectiu   
1. Adjectius qualificatius.  
1.1. Gènere dels adjectius qualificatius.  
1.1.1. Femenins, casos particulars: bénin/bénigne, coi/coite-   
1.1.2. Una única forma per als dos gèneres: grand-, chic, bémol-   
1.1.3. Formes específiques en els gèneres: bée, enceinte, philosophale?/châtain, radin-  
1.2. Plural dels adjectius qualificatius. Casos particulars: snob, bredouille, angora-  
1.3. Graus de significació. Casos particulars: fort large, infiniment aimable; archifou, extrafin.   
1.4. Posició de l'adjectiu epítet: la tragédie cornélienne / les prochains huit jours   
1.5. Concordança dels adjectius qualificatius.  
1.5.1. Adjectius compostos: des paroles aigres-douces, les opinions sociales-démocrates, l'avant-dernière page.   
1.5.2. Adjectius de color: la soie cramoisie, des tissus vert pomme.  
1.5.3. Casos particulars: avoir l'air, demi/semi/mi, sans égal, meilleur marché-   
2. Adjectius no qualificatius.  
2.1. Adjectius numerals: un/une, mille. Les deux Corneille, le vingtième siècle- Le tiers, le quarteron, le sixain..  
2.2. Adjectius possessius: casos particulars, concordança, repetició.  
  
2.3. Adjectius demostratius: ces gens-là, ce onzième mois-  
2.4. Adjectius relatius: à quelle époque, auquel jour-  
2.5. Adjectius interrogatius: quelle ville d'Athènes ! quelles gens êtes-vous-  
2.6. Adjectius indefinits: je ne sais quel?, sans réserve aucune, pas un seul oiseau, quelque bonnes que soient vos raisons, la piété est le tout de l'homme, tout autre que mon père-  
La conjunció   
1. Conjunció i conjuncions locutives.  
2. Classificació de les conjuncions:  
2.1. Conjuncions heretades del llatí: et, ou, ni-  
2.2. Conjuncions de formació recent: au contraire, d'ailleurs, ainsi que, jusqu'à ce que-   
3. Conjuncions de coordinació:  
3.1. Unió, liaison: et, ni, puis, ensuite-  
3.2. Causa: car, en effet, effectivement-  
3.3. Conseqüència: donc, aussi, alors, enfin-  
3.4. Transició: or, or donc.  
3.5. Oposició, restricció: mais, au contraire, cependant, toutefois-  
  
3.6. Alternativa: ou, soit'soit, tantôt'tantôt, etc.  
3.7. Explicació: savoir, à savoir, c'est-à-dire-  
4. Conjuncions de subordinació.  
4.1. Causa: comme, parce que, puisque-  
4.2. Finalitat: afin que, de peur que-  
4.3. Conseqüència: de sorte que, de façon que-  
4.4. Concessió, oposició: bien que, quoique, encore que-  
4.5. Condició, suposició: si, au cas où, à condition que-  
4.6. Temps: quand, lorsque, comme-  
4.7. Comparació: comme, de même que, ainsi que-  
5. Lloc de la conjunció.  
6. Repetició de la conjunció: ou, ou bien, soit?; de même, ainsi; ni. Ni l'or ni la grandeur ne nous rendent heureux.  
7. Ús particular de certes conjuncions:   
- Aussi bien: qu'il périsse! aussi bien il ne vit plus pour nous.  
- Et: j'aime mieux Bergerac et sa burlesque audace.  
- Ni: je ne veux, ni je puis obéir.  
- Que: un homme tel que vous; descends que je t'embrasse.  
8. Expressions particulars:   
- Informer que, avertir que- etc.   
- Abuser de ce que, se défier de ce que, gémir de ce que, se venger de ce que- etc.  
- Préférer (suivi d'infinitif)-  
- Se rendre compte que-  
- Tâcher que-  
- Veiller que-  
- A moins que-  
- Crainte que-  
- De façon à ce que -  
- De telle sorte que?, en sorte que..  
- Malgré que-  
- Par contre-  
- Pendant que, tandis que, cependant que-  
- Pour autant (que)-  
- D'autant plus, d'autant moins, d'autant mieux  
- Quoique, quoi que. Encore que  
- Si-  
- Soit. Soit que. Soit - ou. Soit que- ou que  
Fonètica  
Revisió general i sistemàtica de les principals dificultats de la fonètica i la pronunciació de la llengua francesa.  
- Els fonemes francesos.  
1. Les vocals.  
1.1. 12 vocals orals orals :  
1.1.1. 4 vocals anteriors  
- [i] lit, stylo, île, maïs, meeting  
- [e] télé, Parler, nez, pied, messieurs, poignée, volontiers  
- [] règle, chienne, merci, jouet, mais, maître, payer, treize, être, Noël, volley  
- [a] sac, à, femme  
1.1.2. 4 vocals centrals.  
- [y] lune, sûr, eu (avoir en pretèrit perfet)  
- [] je  
- [ø] feu, noeud, jeûne  
- [?] fleur, coeur, club  
1.1.3. 4 vocals posteriors  
- [u] poule, où, goûter, football, août  
- [o] vélo, landau, bateau, drôle  
- [] pomme, album, alcool, capharnaüm  
- [] pâte  
1.2. 4 vocals nasals:   
- [??] un parfum  
- [?] lapin, chien, pain, peinture, daim, imparfait, syndicat, sympa  
- [?] gant, dent, jambe, empereur, paon, Caen  
- [?] ballon, ombre, punch  
1.3. 3 semivocals :  
- [J] pied, crayon, sole il, paille, hyène, païen  
- [] huit, sueur, suave, ennuyeux  
- [w] doigt, ouate, wallon, équateur, moelle, poêle, croît, asseoir (+ nasale : loin)  
  
2. 18 consonants:  
 - 10 oclusives  
2.1. Bilabials  
- [p] pile, appartement  
- [b] bol, abbaye  
- [m] mur, flamme  
2.2. Dentals  
- [t] table, datte  
- [d] dé, addition  
- [n] n'ud, anniversaire  
- [] ligne, manière  
2.3. Velars  
- [k] cadeau, qualité, képi, accord, orchestre, ticket, coq  
- [g] gâteau, bague, aggraver, second, ghetto  
- [] parking  
6 fricatives  
2.4. Labiodentals  
- [f] flûte, phare, affaire  
- [v] valise, wagon  
- [s] soleil, poisson, citron, garçon, démocratie, science, asthme, six  
2.5. Dentals  
- [z] maison, zoo, deuxième, blizzard  
- [] chat, short, schéma, fasciste  
2.6. Palatals  
- [] jupe, girafe  
- 2 vibrants  
2.7. Vibrants :  
- [l] lampe, elle  
- [R] roue, beurre  
3. Pronunciació particular:   
 - Paraules irregulars  
 - Paraules estrangeres  
- Noms propis  
- Paraules adaptades, préstecs  
1. Fonologia  
2. Fenòmens fonològics:   
2.1. La distribució complementària.  
2.2. Els trets distintius:  
a) la vibració (vibrant versus no vibrant)   
b) la nasalitat (oral versus nasal)   
c) l'anterioritat (anterior versus posterior)   
d) l'arredoniment (arredonit versus no arredonit)   
e) els diferents llocs d'articulació   
2.3. El rendiment de les oposicions. Els parells mínims.   
2.4 Reaccions fonològiques en la cadena.  
a) L'elisió  
b) L'encadenament  
c) L'enllaç  
2.5. L'accent  
a) L'accent final  
b) L'accent d'insistència  
c) L'entonació  
Ortografia  
- Revisió general i sistemàtica de les principals dificultats de l'ortografia de la llengua francesa.  
1. Vocals finals: acacia, voici, clou-  
2. Vocal + e muda en final i e muda en els noms en ?ment: baie, argutie, licenciement-  
3. La e oberta [] i la seua nasalització: raide, seize, train, coin-  
4. Com escriure [ã]: an o en: épouvante, danse, absence, envie-  
5. Les s i x en final: repas, souris, voix-  
6. Les lletres t i d en final: syndicat, toit, défunt, bond-  
7. La r final sonora: avatar, vair, supérieur, trésor-  
8. Final en -re: guitare, sulfure, victoire-  
9. r pronunciada + consonant muda i redoblament de r: art, brouillard, fourré, arrosoir-  
10. f, ff o ph; d o dd: g o gg: office,rafle, emphase; adoption, reddition; agrégat, agglutiné-  
11. Com escriure el so [k]: chaos, quai, ticket, écho, anorak, chic-  
  
12. l o ll: légal, bulle, fiole, ail, abeille, balai, accueil-  
13. m o mm, n o nn?: idiome, immense, somme, zone, inné-  
14. t o tt?: suspect, trust, natte, strate, sottise-  
15. p o pp- b o bb?: trop, frappe, myope, appareil, épée-  
16. Les trampes en l'escriptura:  
a) Accent circumflex sí o no?: égout, zone, due-  
b) Redoblar o no redoblar la consonant?: nominal, sonore, potier?/sifflement, ballade, trappeur-   
17. Les formes del femení dels adjectius: aiguë, franque, gentille, fausse, folle-  
18. Les formes del plural: exprès, univers, lynx, gaz, vitraux, festivals, pneus, ébats, m'urs-  
19. Les sibilants sonores (s, z) i sordes (s, ss, sc, c, ç): alizé, zoo, visage, pouce, océan, boisson, audace, notice, once, onze, promesse, russe-  
20. La concordança de les finals [sjõ], [sjø]: -sion, -ssion, -tion, -xion: -cieux, -tieux: tension, percussion, prévention, solution, flexion, option, captieux, cieux, -  
21. L'accent agut: velouté, pygmée, bouchée, témérité, élève, intérêt, éclat, ennemi, examen, sécheresse.   
22. L'accent greu: voilà, cèdre, plèbe, tiède, crème, cèpe, dièse, grève, aloès-  
23. L'accent circumflex: câpre, tâche, bête, gîte, maître, surcroît, voûte, dûment, icône, tôle-  
24. La h interior o final: menhir, cohorte, véhicule?: el contacte de vocals: cruel, poésie, truand?; la dièresi: aïeul, païen, laïcité-   
25. Els contactes amb les y: oxyde, tympan, tricycle, bruyant, soyeux, rayon, scintillant, maquillage, caille-  
26. Els redoblaments múltiples de consonants i els originals irreductibles: uniment, amarre, tyrolienne, maisonnette, passionnelle, paresseusement-  
27. Els homònims: aller/hâler, tacher/tâcher, teinter/tinter, serre/sert, père/paire/perd,, sot/sceau/saut, voie/voit/voix-  
28. Ús del guió: vis-à-vis, sur-le-champ-  
29. Ús de les majúscules: Jupiter, la Noël, Sa Majesté, le Sénat-  
  
  
FRANCÉS C2  
I. SINTAXI  
1. L'oració composta   
1.1. Proposicions adverbials (o circonstancielles).  
1.1.1. Proposicions temporals.  
a) Paraules subordinants.  
- Fets anteriors: avant que, d'ici à ce que, en attendant que, etc.  
- Fets posteriors: après que, dès que, du moment que, aussitôt que, etc.  
- Fets simultanis: quand, lorsque, au moment où, à présent que, etc.  
  
b) Ús del mode:  
- Indicatiu / condicional: Quand nous aurons fini, nous partirons; le recevriez-vous chaque fois qu'il viendrait-  
- Subjuntiu: J'irai le visiter avant qu'il ne part.  
c) Girs verbals de temps no introduïts per una subjuntiva.  
- Un infinitiu construït amb après, avant de: Après avor chanté, il récita une poésie.  
- Un gerundi: Chemin faisant, il trouva les pélerins.  
- Un participi present: Je l'ai rencontré lisant cette lettre.  
- Un participi present o passat usat de forma absoluta: Moi ayant huit ans, je rencontrai mon premier professeur de musique.  
- Un atribut situat en principi de frase, amb el·lipsi del verb être: Jeune, on garde pour la vieillesse.  
- El subjuntiu vienne: Vienne la tempête, on renforce les amarres.   
1.1.2. Proposicions locatives.  
 a) Paraules subordinants: où, d'où, par où, etc.  
 b) Ús del mode indicatiu o condicional: Où irait mon frère, j'irais.   
  
1.1.3. Proposicions causals.  
a) Paraules subordinants: comme, parce que, par cela que, puisque, attendu que, vu que, sous prétexte que, etc.  
b) Ús del mode.  
- Indicatiu / condicional: Ne faites pas cela, parce que vous auriez des résultats terribles.  
- Subjuntiu: Non que le veuille à Rome imputer quelque crime.  
c) Girs verbals de causa no introduïts per una subjuntiva.  
- Un infinitiu precedit per à, de, pour, à force de, rien que de, sous prétexte de, faute de, manque de: Pour avoir oublié ces choses, il a été puni.  
- Un gerundi amb el mateix subjecte que el verb principal: En agissant de cette façon, vous avez perdu toute chance de succès.  
- Un participi, present o passat: Sentant sa mort prochaine, il se mit à prier.  
- Un participi present o passat usat de manera absoluta: Le professeur étant absent, les étudiants ont triché à leurs examens.  
- Un simple adjectiu o un simple nom usats com a atributs: Honteux de son échec, il n'osait pas nous rencontrer.  
- L'adverbi tant/tellement: Il m'énerve, tellement il est bavard.  
- Una proposició, independent en aparença, unida a una principal per simple juxtaposició: Dépêchons-nous, le temps fuit.   
- Una proposició en la qual un atribut, posat al principi de frase, està unit a la seua parella verbal pel relatiu neutre que: Il demanda la permission de partir, accablé qu'il était de fatigue.  
1.1.4. Proposicions finals.  
a) Paraules subordinants: afin que, à cette fin que, à seule fin que, pour que, de crainte que, de peur que, etc.  
b) Ús del mode: Afin qu'il soit frais, je mets le champagne au refrigérateur.  
c) Girs verbals de finalitat no introduïts per una subjuntiva: un infinitiu precedit per pour, afin de, en vue de, de crainte de, à dessein de, de peur de, etc.: Il l'avait fait dans le but de plaire à tout le monde.  
  
1.1.5. Proposicions consecutives.  
a) Paraules subordinants: de manière que, de telle façon que, de sorte que, si'que, au point que, à tel point que, sans que...   
b) Ús del mode.  
- Indicatiu: Il agit de telle manière que chacun est content.  
- Subjuntiu: Faites les choses de manière que tous soient contents.   
c) Girs verbals de conseqüència no introduïts per una subjuntiva.  
  
- Un infinitiu precedit per de manière à, de façon à, au point de, en sorte de, assez pour, trop pour, etc.: Je suis malade à garder le lit.  
- Una proposició independent en aparença, unida a una principal per simple juxtaposició: J'ai ri, me voilà désarmé.  
1.1.6. Proposicions d'oposició o concessives.  
a) Paraules subordinants:  
- Conjuncions o locucions concessives: alors que, au lieu que, bien que, même si, quand même, que si, tandis que,...   
- Locucions al mateix temps adverbials i conjuntives: si'que, tout'que, pour'que, etc.  
- Locucions pronominals: qui que, quoi que, quel que, quelque'que, etc.  
- La conjunció simple que.  
b) Ús del mode.  
- Subjuntiu: Il est généreux, quoiqu'il soit économe.  
- Condicional, després de quand, quand même, lors même que, tandis que, etc.: Quand tu serais sac, je n'approcherais pas.  
- Indicatiu, després de même si, si même, excepté si, sauf si: Je ne peux voir des gens malsains, excepté si c'est des pauvres.   
- Casos particulars: au lieu que / tout'que.  
c) Girs verbals d'oposició no introduïts per una subordinada.  
- Un infinitiu precedit per au lieu de, loin de: Au lieu de se divertir, il faut étudier.   
- Un infinitiu precedit per pour.  
- Un gerundi amb el mateix subjecte que el verb principal: En étant moins polis, ils n'etaient pas moins vaillants.   
- Un participi, present o passat: Vous l'avez fait, sachant que c'était défendu.  
- Un simple adjectiu usat com a atribut: Absent, je le consulte.  
  
- L'adverbi tant/tellement: Il m'énerve, tellement il est bavard.  
- Una proposició, independent en aparença, unida a una principal per simple juxtaposició: Le danger serait plus grand, je l'affronterais encore.  
1.1.7. Proposicions condicional o hipotètiques.  
a) Paraules subordinants: au cas où, dans le cas où, en admettant que, pour peu que, pourvu que, selon'que, si, suivant que,..   
b) Ús del mode.  
b.1. Proposicions introduïdes per si:  
- Hipòtesi pura i simple: indicatiu: S'il réussit à tenir une heure, il sera sauvé.  
- Potencial: condicional simple: Si tu admettais cette opinion, on serait d'accord.  
- Irreal: condicional present / passat: Si tu avais admis cette opinion, tu aurais eu tort.  
- Casos particulars.  
b.2. Proposicions introduïdes per una conjunció diferent de si.  
- Subjuntiu: Au cas où vous soyez en retard, téléphonez-nous.  
- Indicatiu futur / subjuntiu: Je consens à condition que vous dînerez chez moi ce soir.  
c) Girs verbals de condició no introduïts per una subjuntiva.  
- Un infinitiu precedit per à, de, à moins de, à moins que, à condition de: À les entendre, on dirait qu'ils sont coupables.  
- Un gerundi amb el mateix subjecte que el verb principal: En me vengeant, j'attire leur rancune.  
- Un participi present o passat:   
- Un simple adjectiu, un nom, marcant la condició: Oui, bien dirigé, il arriverait loin.  
- Un participi present o passat usat de forma absoluta: Dieu aidant, nous vaincrons.  
- La locució pour un peu: Pour un peu, il serait dangereux.  
1.1.8. Proposicions comparatives.  
a) Paraules subordinants: comme, ainsi que, à mesure que, autrement que, en tant que, meilleur que, pire que, suivant que,tel que, etc.  
b) Ús del mode.  
- Indicatiu / condicional: Il vous traite comme il traiterait son propre fils.  
- Casos particulars: Pour autant que je le connaisse, il ne te demandera rien.  
1.1.9. Altres proposicions circumstancials.  
a) La unió amb outre que: Outre qu'il était très riche, il descendait de gens très humbles.  
b) La restricció amb excepté que, sauf, si ce n'est que, hors que: Il vous ressemble, si ce n'est qu'il a les cheveux blonds.  
c) La manera, el grau: Comme on fait son lit, on se couche.   
d) Introduïdes per sans que: Marchons sans discuter.  
e) El mode: C'est en forgeant qu'on devient forgeron.  
2. El sintagma verbal.  
2.1. Concordança dels participis passats.   
2.2. Amb être. Vos raisons seront admises.  
2.3. Amb avoir. On les a punis.   
2.4. Casos particulars.   
- Attendu, passé, compris, excepté-   
- Ci-annexé, ci-joint, ci-inclus.  
- Participi passat de certs verbs intransitius. Les trois mille francs que ce meuble m'a coûté.  
2.4.1. Participi passat dels verbs impersonals. Les inondations qu'il y a eu.  
2.4.2. Dit, dû, cru, su, pu, etc. J'ai fait les efforts que j'ai pu.  
- Participi passat seguit d'un atribut del subjecte. Tout le monde l'a crue morte.  
- Participi passat tenint com a objecte directe el pronom l?. Cette étude est moins difficile que je l'avais présumé.  
- Participi passat precedit per un col·lectiu o un adverbi de quantitat. La foule d'hommes que j'ai vue.  
- Participi passat en relació amb dos antecedents units per una conjunció de comparació. C'est sa vertu, autant que son savoir, que nous avons admirée.  
2.4.3. Participi passat en relació amb dos antecedents units per ou o per ni. Ce n'est ton frère ni ta s'ur que j'ai invités, c'est toi.  
2.4.4. Participi passat en relació amb un/une des, un/une de. Je vous rapporte un des livres que vous m'avez prêtés.  
2.4.5. Participi passat seguit d'un infinitiu. Les violonistes que j'ai entendus jouer/les airs que j'ai entendu jouer.  
2.4.6. Participi passat precedit per en. Ces fleurs, vous en avez cueilli-  
2.5. Temps « surcomposés ». J'ai eu planté; quand je me suis eu assis, ma respiration se calma.  
2.6. Verbs defectius: absoudre, ardre, bruire, échoir, éclore, faillir, frire, inclure, ouïr, pouvoir, résulter, se mourir, etc.   
2.7. Les formes no personals.  
2.7.1. Infinitiu:   
- Com a verb. Que faire- maison à vendre.  
- Com a nom: sujet, attribut, complément du verbe. Le retour est plus pénible que l'aller. Vouloir c'est pouvoir. Ne désires-tu pas te reposer?. Je me rappelle être venu.  
- Casos particulars: tarder, accoutumer, décider, se lasser à, prendre garde à, se refuser à, etc.  
- Altres funcions: aposició, complement determinatiu del nom i del pronom, complement de l'adjectiu. Il est toujours prêt à partir.  
  
2.7.2. Participi present:  
- Com a forma verbal. Les coteaux environnant la ville.  
- Com a adjectiu. Des ombres flottantes.  
- Participi present i adjectiu verbal. Des discours plaisant à chacun. Les passions obéissantes.  
- Participi passat. Casos particulars. Adjectiu qualificatiu epítet o atribut. Des manières empruntées; des enfants mal élevés.  
- Gerundi. Sentit i ús. Proposicions circumstancials: temps, causa, manera, mitjà, concessió, suposició. Tout en badinant, il raconta son aventure; c'est en forgeant qu'on devient forgeron.  
3. El sintagma nominal.  
3.1. Pronoms personals.  
a) Formes i funcions: quant à moi, il neige, il fut des Juifs-  
b) Pronom personal complement: vous le prenez bien haut, cette rivière, je la regarde couler.  
c) Pronom personal atribut: ce le fut, je ne la suis plus.  
d) Pronom personal reflexiu soi: nuire à soi-même, l'amour de soi, des soi-disant docteurs.  
e) Formes de cortesia i de modèstia.  
f) Ús general i concordança: la paresse, quand on en considère les conséquences- Tant d'audace est-il concevable-  
3.2. Adverbis pronominals: j'en sors, rien ne m'y oblige.   
a) Expressions particulars: se connaître à/s'y connaître en, se prendre à quelqu'un, s'y retrouver, en agir-  
3.3. Pronoms possessius: sentits i formes: ne serez-vous pas des nôtres-  
3.4. Pronoms demostratius:   
a) Sentits i formes.  
b) Formes simples amb els participis: les personnes étaient celles chargées?, ?celui tendant à secouer le fardeau-   
c) Ce subjecte, atribut, complement.  
3.5. Pronoms relatius.   
a) Simples. Casos particulars de qui, que, où, dont. Il y a six personnes, dont l'ancêtre. Construccions impersonals: J'ai l'homme qu'il vous faut, je n'a trouvé qui que ce soit.  
b) Compostos. Celui auquel il a été volé quelque chose.  
3.6. Pronoms interrogatius. Ús i formes particulars. Qui d'entre nous oserait- quoi de plus beau-  
3.7. Pronoms indefinits.   
a) Sentit i formes: aucun, nul, pas un, rien, autre, certains, chacun, personne-  
b) Usos particulars: aucun n'exécute, nul n'est tenu d'accepter, ne fais pas à autrui, quiconque m'a fait voir cette route, rien que la mort n'était capable-   
3.8. Doble pronom.  
a) Posició dels pronoms.  
4. El sintagma preposicional  
a) Sentit de les preposicions.  
b) Principals preposicions: a, de, avant, devant, après, avec, chez, dans, en, depuis, durant, pendant, environ, hors, jusque, outre, parmi, pour, près, sur, vers, voilà, etc.  
c) Locucions preposicionals: à cause de , auprès de, à la mode de, à travers, au lieu de, au péril de, en plus de, hors de, face à, quant à, par-delà, etc.  
d) Preposicions usades com a adverbis: Mon bureau est là, mettez le livre dessus.  
e)Posició de la preposició: moulin à farine, tenir sous clef, homme sans esprit-  
f) La repetició de les preposicions à, de, en: il écrit à Pierre et à Jean/École des arts et métiers.  
g) El·lipsi de les preposicions: le boulevard Voltaire, le côté jardin, vis-à-vis l'église, etc.  
h) Ús de determinades preposicions i sintagmes preposicionals:  
- À: aller à Paris, d'ici à, à bicyclette, à bon marché, à lundi, à la bouche, à court de, à terre, avoir affaire à, etc.  
- De: s'échapper du piège, le duc de Bellegarde, de jeudi à dimanche, rien de plus simple, on dirait d'un fou, comme de juste, de nouveau, etc.  
- Avant. Devant. Après: avant le coucher du soleil, être devant le feu, courir après, etc.  
- Avec: divorcer avec, marier avec, causer avec, il a pris mon manteau et il est parti avec, etc.  
- De crainte de, dans la crainte de, par crainte de.  
- Chez: porter la guerre chez l'ennemi.   
- Dans. En: dans la ville, dans son enfance, dans le but de, dans trois jours; en colère, en parlant, en quelque sorte, en marbre, en semaine, en rue, etc.   
- Depuis: depuis sa fenêtre.  
- Durant, pendant: durant la campagne, sa vie durant; pendant la nuit.  
- Entre: entre toi et moi.  
5. Construccions i verbs seguits de preposició.  
  
II FONÈTICA  
Revisió general i sistemàtica de les principals dificultats de la fonètica i la pronunciació de la llengua francesa.  
- Els fonemes francesos.  
1. Les vocals  
a) 12 vocals orals:   
 4 vocals anteriors:  
- [i] lit, stylo, île, maïs, meeting  
- [ e ] télé, Parler, nez, pied, messieurs, poignée, volontiers  
- [] règle, chienne, merci, jouet, mais, maître, payer, treize, être, Noël, volley  
- [a] sac, à, femme  
 4 vocals centrals:  
- [y] lune, sûr, eu (avoir en el passé composé)  
- [] je  
- [ø] feu, noeud, jeûne  
- [?] fleur, coeur, club  
 4 vocals posteriors:  
- [u] poule, où, goûter, football, août  
- [o] vélo, landau, bateau, drôle  
- [] pomme, album, alcool, capharnaüm  
- [] pâte  
 4 vocals nasals:  
- [??] un parfum  
- [?] lapin, chien, pain, peinture, daim, imparfait, syndicat, sympa  
- [?] gant, dent, jambe, empereur, paon, Caen  
- [?] ballon, ombre, punch  
 3 semivocals:  
- [J] pied, crayon, sole il, paille, hyène, païen  
- [] huit, sueur, suave, ennuyeux  
- [w] doigt, ouate, wallon, équateur, moelle, poêle, croît, asseoir (+ nasale : loin)  
2. Consonants (18):  
2.1. Oclusives (10)  
a) Bilabials  
- [p] pile, appartement  
- [b] bol, abbaye  
- [m] mur, flamme  
b) Dentals  
- [t] table, datte  
- [d] dé, addition  
- [n] n'ud, anniversaire  
- [] ligne, manière  
c) Velars  
- [k] cadeau, qualité, képi, accord, orchestre, ticket, coq  
- [g] gâteau, bague, aggraver, second, ghetto  
- [] parking  
2.2. Fricatives (6)  
a) Labiodentals  
- [f] flûte, phare, affaire  
- [v] valise, wagon  
- [s] soleil, poisson, citron, garçon, démocratie, science, asthme, six  
b) Dentals  
- [z] maison, zoo, deuxième, blizzard  
- [] chat, short, schéma, fasciste  
c) Palatals  
- [] jupe, girafe  
d) 2 vibrants :  
- [l] lampe, elle  
- [R] roue, beurre  
3. Pronunciació particular:   
a) Paraules irregulars.  
b) Paraules estrangeres.  
c) Noms propis.  
d) Paraules adaptades, préstecs.  
  
III FONOLOGIA  
1. Introducció a la fonologia.  
La fonologia s'ocupa de la funció dels sons en la transmissió d'un missatge. Fa falta, doncs, comprendre una llengua per a fer fonologia. En altres termes, la fonologia busca  
les diferències de pronunciació que corresponen a les diferències de sentit, la qual cosa s'anomena oposicions distintives.  
Ara bé, tots els canvis de pronunciació no canvien el sentit. Però altres canvis de pronunciació poden influenciar el sentit.  
2. Fenòmens fonològics:   
a) La distribució complementària.  
b) Els trets distintius.  
c) La vibració (vibrant versus no-vibrant).  
d) La nasalitat (oral versus nasal).  
e) L'anterioritat (anterior versus posterior).  
f) L'arredoniment (arredonit versus no arredonit).  
g) Els diferents llocs d'articulació.   
3. El rendiment de les oposicions. Els pars mínims.   
4. Reaccions fonològiques en la cadena.  
a) L'elisió.  
b) L'encadenament.  
c) L'enllaç.  
5. L'accent.  
a) L'accent final.  
b) L'accent d'insistència.  
c) L'entonació.  
  
IV ORTOGRAFIA   
Revisió general i sistemàtica de les principals dificultats de l'ortografia de la llengua francesa.  
1. Vocals en posició final: accacia, voici, clou-  
2. Vocal + e muda en posició final i e muda en els noms en -ment: baie, argutie, licenciement-  
3. La e oberta [] i la seua nasalització: raide, seize, train, coin-  
4. Com escriure [ã]: an o en: épouvante, danse, absence, envie-  
5. Les lletres s i x en posició final: repas, souris, voix-  
6. Les lletres t i d en posició final: syndicat, toit, défunt, bond-  
7. La r final sonora: avatar, vair, supérieur, trésor-  
8. Final en -re: guitare, sulfure, victoire-  
9. r pronunciada+consonant muda i duplicació de r: art, brouillard, fourré, arrosoir-  
10. f, ff o ph; d o dd: g o gg: office,rafle, emphase; adoption, reddition; agrégat, agglutiné-  
11. Com escriure el so [k]: chaos, quai, ticket, écho, anorak, chic-  
  
12. l o ll: légal, bulle, fiole, ail, abeille, balai, accueil-  
13. ¿ m o mm, n o nn?: idiome, immense, somme, zone, inné-  
14. ¿ t o tt?: suspect, trust, natte, strate, sottise-  
15. ¿ p o pp- ¿b o bb?: trop, frappe, myope, appareil, épée-  
16. Les dificultats de la semblança:  
- Accent circumflex: sí o no?: égout, zone, due-  
- Duplicar o no duplicar la consonant: nominal, sonore, potier?/sifflement, ballade, trappeur-   
17. Les formes del femení dels adjectius: aiguë, franque, gentille, fausse, folle-  
18. Les formes del plural: exprès, univers, lynx, gaz, vitraux, festivals, pneus, ébats, m'urs-  
19. Les sibilants sonores (s, z) i sordes (s, ss, sc, c, ç): alizé, zoo, visage, pouce, océan, boisson, audace, notice, once, onze, promesse, russe-  
20. La concordança de les finals [sjõ], [sjø]: -sion, -ssion, -tion, -xion: -cieux, -tieux: tension, percussion, prévention, solution, flexion, option, captieux, cieux-  
21. L'accent agut: velouté, pygmée, bouchée, témérité, élève, intérêt, éclat, ennemi, examen, sécheresse.   
22. L'accent greu: voilà, cèdre, plèbe, tiède, crème, cèpe, dièse, grève, aloès-  
23. L'accent circumflex: câpre, tâche, bête, gîte, maître, surcroît, voûte, dûment, icône, tôle-  
24. La h interior o final: menhir, cohorte, véhicule?: el contacte de vocals: cruel, poésie, truand?; la diéresis: aïeul, païen, laïcité-   
25. Els contactes amb la y: oxyde, tympan, tricycle, bruyant, soyeux, rayon, scintillant, maquillage, caille-  
26. Els redoblaments múltiples de consonants i els originals irreductibles: uniment, amarre, tyrolienne, maisonnette, passionnelle, paresseusement-  
27. Els homònims: aller/hâler, tacher/tâcher, teinter/tinter, serre/sert, père/paire/perd,, sot/sceau/saut, voie/voit/voix-  
28. Ús del guionet: vis-à-vis, sur-le-champ-  
29. Ús de les majúscules: Jupiter, la Noël, Sa Majesté, le Sénat-  
  
  
ANGLÉS C1  
I. L'ORACIÓ SIMPLE  
1. Estructures bàsiques: revisió i consolidació.  
1.1. SVA John is in the park.   
1.2. SVC Peter is a mechanic.  
1.3. SVO someone took the pen.  
1.4. SVOA I put the book on the table.  
1.5. SVOC We have proved him wrong /John made Mary a good husband.  
1.6. SVOO He sends me beautiful flowers.  
1.7. SV Mary laughed.  
2. Tipus d'oracions  
2.1. Asseveratives.  
2.1.1. Principals variacions dels set paradigmes anteriors: la inversió del subjecte.  
2.1.2. Asseveratives: la inversió del subjecte encapçalada per adverbis.  
- Here comes my brother.  
- There goes my girl friend.  
2.1.3. Inversió del subjecte i l'auxiliar en oracions encapçalades per un adverbi negatiu.  
- Nowhere will you eat such good caviar.  
- Under no circumstances will you arrive after 10 o'clock.  
2.1.4. La inversió introduint l'auxiliar do.  
- Not only does he study languages but music too.  
2.1.5. Ús del complement preposicional com a subjecte en frases emfàtiques.  
- She is a pleasure to talk to.  
3. La forma impersonal  
3.1. El sintagma impersonal en la passiva.  
- It is said/believed, thought/considered-  
- English spoken.  
3.2. Altres formes impersonals alternatives.  
3.2.1. Amb el pronom they: They drink a lot, in England.  
3.2.2. Amb el pronom one: From time to time one enjoys loneliness.  
  
3.2.3. Amb there i el verb to be.  
3.2.4. Amb there+seems/appears: There appears to be no problem.  
3.2.5. Oracions existencials: ThereŽs nothing better than a cold drink.   
3.2.6. La concordança en les oracions existencials amb there.  
- There's two men waiting at the door (informal).  
- There are two men waiting at the door.  
4. La negació  
4.1. Variants de la negació amb Let's.  
- Let's not go.  
- Don't let's go. (Informal)  
4.2. La negació amb let's en la tercera persona.  
- Let them stay.  
- Don't let them stay.  
4.3. La negació sobre el subjecte.  
- An honest person would not behave like that.  
- No honest person would behave like that.  
5. La interrogació  
5.1. Preguntes confirmatòries. (Question tags). La concordança.  
- I'm still attractive, aren't I-  
- Everybody is laughing, aren't they-  
- Wasn't he furious!  
- Isn't she lovely!  
5.2. Preguntes eco.  
- ?He's already done it?.  
- ?Who has done it?- (sentit esclaridor).  
6. La imperativa  
6.1. L'auxiliar do per a emfatitzar les ordes.  
- Do make yourself at home.  
6.2. Amb el pronom you per a remarcar el significat d'advertència.  
  
- You shut your mouth.  
6.3. Ordes per mitjà dels verbs modals: must, shall, be to, will.  
  
6.4. La pregunta imperativa.  
- Help me (to) make the beds, will you-  
7. L'exclamació  
7.1. L'exclamació amb such i so.  
7.2. L'exclamació eco en les expressions de sorpresa, incredulitat, etc.  
- ?bring my bag , please!-  
- ?bring your bag!-  
7.3. L'exclamació amb modals en passat.  
- If only I had listened to my parents!  
7.4. Fórmules exclamatives: Alas! Gosh! Bugger off! Down with the President! Long live the king! Pooh! For goodness- sake i altres.  
7.5. L'oració exclamativa introduïda per there + the + superlatiu.  
- There's the best place waiting at the door.  
7.6. L'oració exclamativa introduïda per frase adverbial: ASVOd.  
  
- How I used to hate geography!  
8. Emfàtiques i contrastives   
- Most of these problems, a computer could solve easily.  
- Everything that can be done, the government has attended already.  
- His face, I am not fond of.  
- Excellent food they serve here.  
9. La concordança de nombre i persona  
9.1. Casos específics:  
- Noms referits a disciplines: Linguistics is-  
- Noms referits a grups: The police are investigating the murderer.  
  
9.1.1. Unitats lexicalitzades: gin and tonic is what he likes.  
9.1.2. Dos subjectes units per either'or o neither ?nor seguits de verb en singular si ambdós són singular, o plural si ambdós són plural.  
- Neither she nor he likes the film.  
9.1.3. Però Neither she nor he like the film en llenguatge col·loquial.  
- Neither your sisters nor mine are in favour.  
9.2. Altres exemples de concordança.  
Concordança amb el nom més pròxim.  
- Either the men or he is wrong.  
Col·locació del plural en últim lloc.  
- Either he or the men are wrong.   
9.3. Repetició del verb auxiliar.  
- Either he is right or the boys are.  
9.4. Noms amb distinta persona en singular.  
- Neither she nor I am working tonight.  
9.5. Subjectes en singular units per as well as.  
- A boy as well as a girl has been recognized.  
9.6. Subjectes amb nombre diferent units per as well as.  
- I as well as they am interested.  
9.7. Concordança en nombre amb el nom: excepcions en el llenguatge col·loquial.  
- There are some women at the door.  
- There's some books for you to read (col·loquial).  
9.8. Noms col·lectius: verb singular o plural.  
- My family is/are happy.  
  
II. L'ORACIÓ COMPOSTA  
1. Tipus d'oració  
2. Juxtaposades  
3. Les oracions coordinades  
3.1. Disjuntives.  
- Take it easy, otherwise you are likely to suffer a stroke.  
- You may either win or lose.  
3.2. Adversatives.  
- The match was horrible, still he enjoyed it a lot.  
3.3. Copulatives.  
4. Les oracions subordinades  
4.1. Substantives (Noun Clauses).  
4.1.1. D'infinitiu: funcions bàsiques.  
- To bring the books is of prime importance (subjecte).  
- They believed her to be the criminal (C. de l'OD).  
- She thought her idea to become famous would come true (aposició).  
4.1.2. Subordinada interrogativa indirecta.  
- It all depends on whether he can arrive on time.  
4.1.3. Amb la forma en -ing.  
- I suggest going to the cinema (OD).  
- My main ambition was bungee jumping (Atrib.).  
- He is good at playing chess (Prep.).  
4.2. Subordinades adjectives de relatiu.  
4.2.1. Explicatives.  
4.2.2. Especificatives.  
4.2.3. Importància de l'ús apropiat de les comes.  
4.2.4. Omissió del relatiu.  
4.2.5. De relatiu substantivada.  
- I drink what I like.  
- You can tell whoever you want.  
4.2.6. Omissió del relatiu amb frase introduïdes per: it is (was), that is, there are, etc. (col·loquial).  
- That was her car passed the window.  
- It isn't everybody can do that.  
4.2.7. Funció de which i that com a atribut.  
- She is the amazing woman that she used to be.  
4.2.8. Col·locació de la preposició en les explicatives i especificatives.  
4.2.9. La relativa de possessiu: whose/of which.  
4.2.10. Oracions de relatiu amb there existencial.  
- There's something that keeps worrying me.  
- There was something to write home about.  
4.2.11. La frase de relatiu nominal.  
- Whatever I do I always get criticized.  
- What experience I have in mechanics is rather limited.  
4.3. Subordinades adverbials: revisió i consolidació.  
4.3.1. Adverbials de lloc.  
4.3.2. Adverbials temporals.  
4.3.3. Principals conjuncions temporals: now that, as long as, no sooner'than, hardly'when, whenever, the moment.  
4.4. Adverbials de mode: as if/as though + subject+past subjunctive, as, like.  
- He behaved as if/as though he was/were a hooligan.  
4.4.1. Ús de like en substitució de as if.  
- She looked like she wanted to tell me something (americà).  
4.5. Adverbials comparatives: as much'as, as many'as, twice as much ?as, four times as many ?as.  
4.5.1. La comparació paral·lela o correlativa.  
- The sooner the better  
4.5.2. Ús formal del superlatiu precedit d'un possessiu.  
- She smiled her sweetest.  
- The drummers thumped their loudest.  
4.6. Subordinades adverbials finals.  
4.6.1. To + infinitiu.  
4.6.2. For + acusatiu That is for you to take home.  
4.6.3. In order that/so that + can/could/will/would,/may/might/should, for fear of/that, lest (formal), that (arcaic), in case, so as to.  
- I did it so that he could get over his illness.  
4.7. Adverbials consecutives: so, so that, so much/many'that, such'that.  
- I did it so that he wouldn't be late.  
4.8. Adverbials condicionals: if, unless, provided that, providing that, as long as, so long as, on condition that, in case, assuming that, supposing that.  
4.8.1. Tipus de condicional: condicional zero, condicional probable, condicional, improbable, hipotètic, condicional impossible.  
4.8.2. Altres variants del condicional: condicional oberts.  
4.8.3. Altres formacions típiques del condicional: les conjuncions. If, unless, provided, providing (that), as long as, on condition that, but for.  
- I can lend you my car provided you don't speed up.  
- You won't get into trouble as long as you behave properly.  
- But for her late arrival, we would have arrived on time.  
4.8.4. May + infinitiu en casos hipotètics.  
- However tired you may be, you must still keep at it.  
4.8.5. While/whilst (formal).   
- While/whilst Tom is a good person, he can be very annoying at times.  
4.9. Adverbials causals.  
4.9.1. Introduïdes per: because, as, since, for, itŽs not as if, lest (formal), in case, seeing that, the reason why, now that, considering that, inasmuch as.   
- ItŽs not as if he is ill (no és que estiga malalt).   
- Since/As it seems to be complicated, we'd better start working on it.  
4.10. Adverbials concessives.  
4.10.1. Introduïdes per: although, though, whereas, even if, even though, much as, however, no matter how/how much, while, whilst, whatever.  
5. L'estil indirecte  
5.1. Canvis en els temps verbals.  
5.2. Canvis en els determinants.  
5.3. Canvis en els pronoms.  
5.4. Canvis en els adverbis temporals.  
5.5. Qüestions de concordança i ambigüitat.  
- He broke in through the front door > John said.  
- He said that the burglar had broken in through the front door.  
5.6. L'estil indirecte segons el tipus d'enunciat: asseveracions, preguntes, ordes i exclamacions, suggeriments, peticions, oferiments, consells.  
5.7. Els auxiliars must, can, could, shall, will, should, may, might, needn't en l'estil indirecte: funcions i canvis segons les diferents càrregues significatives.  
5.8. Verbs introductoris: deny, demand, suggest, insist, refuse, apologise, urge, admit, object, groan, retort, sneer i altres.  
5.9. L'estil indirecte lliure: ús en la narrativa.  
5.10. L'exclamació i interjecció en l'estil indirecte.  
  
III. EL SINTAGMA NOMINAL  
1. Classes de noms  
1.2. Noms col·lectius: a flock of bird, a herd of elephants.  
1.2.1. La concordança en noms col·lectius: verb en singular o plural.  
  
- The Government is/are trying to create employment.  
1.3. Noms abstractes i concrets.  
1.3.1. Noms amb doble funcionalitat.  
- She is the beauty of the year / Beauty is all she needs.  
1.3.2. Formació dels noms abstractes.  
- Partint d'adjectius: bitter/bitterness; high/height  
- De noms comuns: thief/theft; child/childhood.  
- De verbs: to choose/choice; to live/life  
1.4. Noms comptables i incomptables.  
1.4.1. Quantificació dels noms incomptables: a piece of, a slice, a chunk of, a sprig, a clove of, etc.  
1.4.2. Dualitat per a designar els animals i la carn que procedix d'eixos animals: calf/veal.  
1.4.3. Noms comptables en valencià però que en anglés necessiten un partitiu. Per exemple: advice (a piece of); furniture (a piece of/an item of). He gave me some good advice.  
1.4.4. Substantius comptables i incomptables amb doble significat.  
- Iron/irons; wood/woods.   
2. La formació del plural  
2.1. Casos generals.  
2.1.1. Plurals irregulars.  
2.1.2. El plural zero en noms d'animals.  
2.1.3. Concordança: plurals especials: paraules amb forma plural i verb en forma plural.  
- Pliers/pyjamas/scissors.  
2.1.4. Paraules acabades en -s i prenen verb en singular:  
a) Les referides a certes malalties: measles, mumps.  
b) Els noms de disciplines d'estudi: politics, linguistics.   
c) Jocs: darts, dominoe.  
2.1.5. Paraules acabades en -s i que poden ser singular o plural indistintament: headquarters, series.  
2.1.6. Paraules amb forma singular però amb verb en plural:  
- Cattle, people, clergy, police, etc.  
- The police (are), people, clergy.  
2.1.7. Paraules amb distint significat en plural o singular.  
- look/looks; manner/manners; premise/premises.  
3. El gènere  
3.1.El gènere masculí, femení i neutre: casos específics.  
3.1.1. El gènere en nom referits a animals.  
- back doe  
- stallion mare  
- he goat she goat  
4. El genitiu saxó  
4.1. Formació i usos principals:  
4.1.1. El doble genitiu.  
- A work of Unamuno's.  
4.1.2. Genitiu de mesura.  
4.1.3. Genitiu espaciotemporal.  
4.1.4. Genitiu locatiu.  
4.1.5. Genitiu partitiu.  
5. Noms compostos. Possibles combinacions  
5.1. Nom+nom: river bank.  
5.2. Nom+gerundi: coal-mining.  
5.3. Gerundi+nom: fishing-rod.  
5.4. Verb+adverbi: lay-by.  
5.5. Verb+nom: pickpocket.  
5.6. Adjectiu+nom: greenhouse.  
5.7. Pronom +nom: she-elefant.  
5.8. L'ús del guionet en els noms compostos.  
5.9. L'accent dels noms compostos.  
6. L'article  
6.1. Determinat i indeterminat.  
6.1.1. Usos especials dels articles determinat i indeterminat.  
6.1.2. Pronunciació dels articles determinats i indeterminats.  
  
6.2. Omissió de l'article determinat.  
6.2.1. Omissió de l'article en les estructures paral·leles: arm in arm, man to man, from dawn to dusk, he's neither man nor boy.  
6.2.2. Omissió de l'article en el llenguatge usat en notes, diaris, telegrames, anuncis i altres.  
- Optician at 4; plane arrives at 10; puma at large.  
6.3. Altres determinants: usos importants.  
6.4. El demostratiu that.  
6.4.1. Amb valor especial emfàtic.  
- It isn't that difficult.  
6.4.2. El demostratiu that al començament de narracions o històries humorístiques.  
- This woman is walking along the road and suddenly-  
6.5. Determinants ordinals i cardinals. Principals usos: consolidació.  
  
7. El pronom  
7.1. Pronoms possessius, personals i demostratius, reflexius, recíprocs, interrogatius, distributius. Usos generals i específics. La concordança.  
7.2. Ús anticipatori del pronom it.  
- It is clear that they will not be on time.  
- I don't find it easy to understand.  
7.3. Ús del pronom it en les cleft sentences:  
- It was in London that they first met.  
  
IV. EL SINTAGMA ADJETIVAL  
1. Nucli: funcions sintàctiques dels adjectius. Col·locació.  
1.1. Funció atributiva.  
1.2. Funció predicativa.  
1.3. Com a complement de l'objecte directe. He made her happy / He pulled the belt tight.  
1.4. Com a complement del subjecte. Your son is clever.  
1.5. Com a nom (nominalitzat). The rich.  
1.6. En construccions absolutes: Amazed, he raised his head.  
1.7. Funció adjectiva del participi en -ing i del participi passat.  
2. Funció atributiva: col·locació de la conjunció and.  
2.1. Més d'un adjectiu en coordinació: a good, fair woman.  
2.2. Col·locació de la conjunció and.  
2.3. Més d'un adjectiu en subordinació: a good old woman.  
3. Adjectius postmodificadors i premodificadors.  
- A woman happy of her look.  
3.1. Adjectius en -able -ible: diferències de significat:  
The best attitude possible The cars visible  
The best possible attitude The visible cars  
4. Funció predicativa.  
4.1. Adjectius que només admeten la funció atributiva:  
former, latter, lesser, inner , utter i altres.  
4.2. Adjectius que només permeten la funció predicativa:  
afraid, alone, asleep, alive i altres.  
5. Canvis de significat: forma predicativa o atributiva:  
HeŽs ill (està malalt)  
Ill intentions (males intencions)  
Ill timed (adverbi) ?inoportú-  
6. Formació d'adjectius  
- Compostos.  
- nom + adjectiu: air-tight.  
- adjectiu + adjectiu: bitter-sweet.  
- nom + participi: hen-pecked.  
- adjectiu + participi passat: absent minded.  
- nom + -ing: breathtaking  
- adjectiu + -ing: dirty-looking.  
- adverbi + participi passat: far-fetched.  
- adverbi + -ing: hard working.  
6.1. Sufixació de los adjectius:   
6.1.1. Indicant qualitat: -able, -some, -ous, -ish, -like, -ic, -esque, etc.  
6.1.2. Indicant nacionalitat: -ian, -ese, -ish, -ite, etc.  
7. La comparació. Classes i graus: revisió i consolidació.  
8. Modificacions gràfiques.  
9. Els superlatius irregulars.  
9.1. Gradable versus non gradable.  
9.2. Construccions idiomàtiques.  
  
V. EL SINTAGMA VERBAL  
1. El verb  
1.1. La morfologia de los verbs.  
1.2. Els principals verbs auxiliars.  
1.2.1. Verb to be: usos principals.  
- L'expressió d'intencions, plans, preparatius.  
Zapatero (is) to visit London next week.  
- L'expressió de manaments, ordes i prohibicions.  
You are not to stand on the aisle.  
- L'expressió d'hipòtesis futures.  
If I were to do it now, I don't know if I would.  
- L'expressió de la possibilitat i impossibilitat.  
That kind of book is to be found anywhere.  
- L'expressió de resultat negatiu en narrativa.  
After two long hours the plane was to crash.  
- En expressions lexicalitzades.  
God is (Déu existix).  
9.3.4.9. Omissió del verb to be en el llenguatge periodístic.  
Michael is to visit London next week.  
1.2.2. Verb to have: usos principals.  
- Amb ús perifràstic: to have to (haver de).  
- Verb have (get) causatiu passiu: have + sth + past participle.  
- Ús de have en l'expressió de manament, persuasió, imposició i inclús prohibició expressada pel parlant: have+ object + present participle.  
- I had him repeat the exercise twice.  
- I won't have you coming home so late.  
1.2.3. Verb to do: diferència entre do i make.  
7.0.8.0. Expressions amb do i make.  
1.2.4. Verb get: usos específics.  
- Com a auxiliar de la passiva.  
- En sentit causatiu.  
- Com a verb copulatiu. He got tired.  
- Amb el sentit de captar o comprendre.  
Did you get it-  
- Get + inf + to que expresse la idea de consecució o èxit.  
- Get + v-ing que expresse la idea de començar a fer alguna cosa.  
They got talking inmediately afterwards.  
- Get + IO + v-ing que expresse la idea d'aconseguir que algú faça alguna cosa o que alguna cosa funcione.  
I got the watch working.  
She finally got me dancing.  
2. Formes personals i no personals del verb.  
2.1. L'infinitiu i les seues formes principals. Simple i perfecte: actiu, passiu, continu.  
2.1.1. L'infinitiu partit (Split infinitive):  
He was heard to suddenly cry, we want you to simply tell the truth.  
2.1.2. Ús de l'infinitiu sense to.  
2.4.5.6. Amb els verbs de percepció en activa: I saw him come  
5.6.9.6. Amb el verb help: help me understand.  
1.3.1.2. Per a emfatitzar parts d'una oració (cleft sentences):  
- All you have to do is (to) call me on the phone.  
- What you have done is (to) spoil all the matter.  
1.8.8.8. Amb construccions específiques: IŽd sooner/rather/better.  
1.0.1.2. Darrere dels verbs make, let.  
2.1.3. Ús de l'infinitiu amb to.  
3.3.9.3. Amb els verbs make i let amb construccions passives.  
3.8.7.1. Amb els verbs de sentits i percepció en construccions passives.  
6.6.8.3. En construccions passives:   
- He is thought to be, he is supposed to come/be coming/have come.  
9.4.6.6. Com a subjecte: to err is human.  
4.6.7.3. Com a complement de l'objecte directe.  
- I believed him to be a fool.  
4.0.5.1. Com a modificador oracional: to tell you the truth, I don't like it.  
1.9.5.7. Com a postmodificador d'un adjectiu: It was difficult for him to do it.  
7.4.7.8. Amb infinitius finals i després d'alguns verbs.  
2.2. La forma amb -ing: formes i usos principals. El participi present.  
2.2.1. En els temps continus.  
2.2.2. Amb verbs de percepció: I saw him go/going out.  
2.2.3. En construccions absolutes formals:   
- Leaving home, I bumped into Peter. (as/when I was leaving home, I bumped into Peter).  
2.2.4. En construccions fixades per l'ús: generally speaking, this is?.  
2.2.5. En la construcció on+ -ing: On leaving the house I met Mary.  
  
2.2.6. Funcionant com a adjectiu premodificant i postmodificant el nom.  
- A flying saucer.  
- The woman walking along the beach is very tall.  
2.2.7. Verb have + objecte + participi present per a expressar enuig o irritació.  
- I won't have him cleaning his car in the garden.  
2.2.8. Verb have + objecte + participi present per a expressar el resultat de l'esforç del subjecte en ensenyar o ensinistrar algú.  
- I had him swimming in a day (resultat dels meus esforços).  
2.2.9. Qüestions de concordança. Related and misrelated participles.  
\*Travelling North, the scenery changes (subjectes discordants).  
2.3. La forma en -ing: formes i usos principals. El gerundi.  
2.3.1. Com a nucli de la frase nominal: the killing of seals.  
2.3.2. En la formació de nom compostos: drinking- water; washing-machine.  
2.3.3. Com a subjecte de la oració: Smoking is a bad habit.  
2.3.4. Darrere de preposicions:   
- After finisihing the book, we concentrated on the task.  
2.3.5. Amb verbs de grat i desgrat:   
- I love walking in the park.  
2.3.6. En construccions d'acusatiu/pronom/genitiu.  
- I don't like you/your smoking here.  
2.3.7. Amb acusatiu i genitiu per a convindre significats diferents.  
  
- I like MaryŽs cooking (M'agrada la cuina de Maria).  
- I like Mary cooking (M'agrada que Maria cuine).  
2.3.8. Verbs seguits de -ing o infinitiu amb canvi de significat:  
  
- remember, regret, forget, try, stop, mean, propose, like.   
2.4. El participi passat -ed: funcions.  
2.4.1. Funció atributiva i predicativa del participi.  
2.4.2. Funció de relatiu.  
2.4.3. Participi absolut: Defeated, the players decided to resign.  
2.4.4. Com a complement de l'objecte directe.  
3. Verbs regulars i irregulars  
3.1. Diferències entre l'anglés britànic i l'americà: participis especials.  
3.2. Verbs transitius i intransitius.  
3.2.1. Verbs amb funció transitiva i intransitiva: cognate object.  
- To run a race.  
- He lived a double a life.  
- He dreamed a wonderful dream.  
3.2.2. Verbs intransitius que admeten la transformació passiva: laugh at.  
4. Temps, aspecte, modalitat.  
4.1. L'expressió de la modalitat en anglés:  
- Amb el subjuntiu: So be it then!  
- Amb l'ús del passat: If you invited me, I would go.  
- Utilitzant els modes auxiliars: It is strange that he should be late.  
  
5. Els temps verbals: present, passat, futur, condicional.  
5.1. Temps simples i compostos. Consolidació.  
6. Aspecte progressiu i perfectiu  
6.1. Verbs dinàmics (dynamic verbs).  
6.2. Verbs que no admeten les formes contínues.  
6.3. Verbs de percepció involuntària.  
6.4. Verbs estàtics (stative verbs).  
7. La modalitat: consolidació.  
7.1. ?L'aspecte- en els modals: la possibilitat, la necessitat i la predicció.  
8. La passiva  
8.1. Ús de la veu passiva: formació i usos.  
8.2. La passiva dels phrasal verbs.  
9. Verbs modals  
9.1. Característiques principals i usos principals.  
9.2. Usos en contextos passats, presents o futurs.  
9.3. Usos de can.  
- Permís.  
- Prohibició ?suau- o petició: You cannot go now.  
- Possibilitat: Anybody can make a mistake.  
- Impossibilitat passada en negatiu: He can't have made that mistake.  
- Deducció negativa: He can't have broken the window.  
- Capacitat natural: He can be very impolite at times.  
- Habilitat: He can swim.  
- En preguntes emfàtiques pot suggerir desconcert o impaciència: What can he mean-  
9.4. Usos de could.  
- Peticions educades.  
- Habilitat en el passat.  
- Permís present o futur Could I smoke here-  
- Possibilitat present: He could be delayed by the storm.  
- Impossibilitat: He couldn't have been ill.  
- Expressió de la predisposició, inclinació a.  
I could laugh all day.  
9.5. Usos de may.  
- Concessió de permís: you may use this chair.  
- Denegant la concessió de permís: You may not park here.  
- Possibilitat. He may arrive tomorrow.  
- Peticions educades: May I use your pen- // May I have your votes, please- (Em donen els vots, per favor?).  
- Amb valor concessiu: It may be false, but I like it.  
- May en algunes preguntes amb valor de condescendència o superioritat per part del parlant: Who may be you-  
- L'expressió I may as well = perhaps I'd better.  
I may as well give up smoking.  
- May utilitzat després d'un subjuntiu.  
Try as he might = per molt que ho intente.  
Be that as it may = siga com siga.  
- Amb valor subjuntiu: May God bless you (Que Déu vos beneïsca).  
I hope he may find it (Espere que ho trobe).  
- Amb subordinades finals: I did it so that he may/might win.  
- En frases exclamatives per a expressar un desig:  
May you live to see it!  
9.6. Usos de might.  
- Possibilitat remota en contrast amb may.  
- Petició de permís formal.  
- Amb valor final: I did it so that he might get it right.  
- Amb valor concessiu: It might be difficult, but I like it.  
- Altres valors idiomàtics: you might as well finish it on time (podries també acabar-ho a temps).  
- Amb valor crític: You might try not to be so rude.  
9.7. Usos de must  
- Deure moral: you must respect the elder.  
- Deure amb caràcter de norma o regla: You must keep the door closed.  
- En l'expressió d'ordes imposades pel parlant: You must be at the station at 5.  
- En l'expressió d'ordes imposades per les circumstàncies o factors externs es preferix have to: You have to be at the station at 5 (otherwise the train will leave).  
- Per a donar consell.  
- En preguntes iròniques: Must you make so much noise-  
- Prohibició absoluta: You mustn't speak in the library.  
- En l'expressió de la deducció lògica en el present i en el passat: He must have lost the train // He must be waiting outside.  
L'expressió de la deducció lògica negativa o impossibilitat amb can't + infinitiu en el present i can't have + participi en el passat:  
He can't have broken the window.  
He can't be ill.  
- Substitució de must per had to en el llenguatge indirecte expressant obligació en el passat.  
- L'expressió de l'obligació i l'absència d'obligació: must versus needn't.  
- Indicant reprovació o poca predisposició:  
Can I tell him now-   
If you must (Si no hi ha un altre remei).  
9.8. Usos de shall.  
- Expressant consell, oferiment, suggeriments.  
- Expressant orde, promesa o amenaça, normalment en 2a persona.  
  
You shall eat all you food.(Insistència per part del parlant).  
He shan't come here anymore.   
- En documents de caràcter oficial o legal.  
Permission shall not be granted to those who...  
Payment shall be made on demand.  
9.9. Usos de should  
9.9.1. Expressant la idea de deure ?moral?.  
9.9.2. Expressió de la probabilitat o suposició.  
They should be there by now.  
9.9.3. Expressió del subjuntiu precedint a alguns verbs: urge, recommend, suggest, insist, order, i altres.  
He insisted that I should go.  
It is essential that he (should) be prepared for that.  
It is strange that the car should break down so easily.  
9.9.4. Expressant una sorpresa inesperada.  
Who should come in but his wife!  
Who should come in but his wife!  
9.9.5. En expressions amb lest/in case.  
He was worried in case someone should turn up.  
9.9.6. En instruccions oficials.  
Candidates should bring in all documents.  
9.9.7. Amb frase condicional per a expressar improbabilitat o casualitat.  
If you should see him, tell him to come.  
9.10. Usos de will.  
9.10.1. En l'expressió de la voluntat, la suposició, la predicció.  
IŽll pay you tomorrow.  
If you will let me know, I will be delighted.  
9.10.2. En l'expressió d'ordes o manaments (com shall,must o is/are to).  
You will do as I tell you.  
9.10.3. Per a expressar insistència, enuig, persistència, obstinació; generalment en totes les persones.  
He will make a noise every time I try to concentrate.  
No matter how hard you try, the car won't start.  
9.10.4. Expressant inclinació natural.  
Boys will be boys.  
Friends will be friends.  
Oil will float.  
9.11. Usos de would  
9.11.1. En la formulació de peticions educades.  
9.11.2. Per a l'expressió d'accions habituals en el passat (used to)  
  
9.11.3. En l'expressió de voluntat en el passat.  
He wouldn't say where he was.  
9.11.4. Expressant obstinació.  
You wouldn't take any notice of what I said.  
9.11.5. En oracions finals amb so, so that, in order that.  
9.11.6. En l'expressió del desig amb If only/I wish.  
9.11.7. En sentit literari: Would that I had never met her!  
I wish that I had never met her! (ús més ampli, més col·loquial).  
9.12. Usos de ought to.  
9.12.1. Forma i conjugació.  
8.0.74.9. Comparació amb should i had better.  
9.13. Usos del verb need.  
9.13.1. Forma i conjugació: verb modal i verb ordinari.  
9.13.2. Per a expressar l'absència d'obligació.  
9.13.3. Diferència entre didn't need to/didn't have to i neednŽt have.  
9.13.4. Ús del verb need amb sentit passiu.  
Your hair needs cutting o  
Your hair wants cutting (sentit col·loquial).  
9.14. Ús del verb dare.  
9.14.1. Forma i conjugació: verb modal i verb ordinari.  
9.14.2. Ús de l'expressió I daresay.  
9.14.3. Expressant indignació.  
How dare you open my letters-  
9.14.4. Expressant desafiament, repte.  
Are you daring me-  
9.15. Usos del verb used to.  
9.15.1. Forma i conjugació.  
- En l'expressió d'accions habituals en el passat.  
- Diferències entre used to, to use i to be used to.  
- Used to versus would.  
10. Mode subjuntiu.  
10.1. Formació i usos.  
10.2. Subjuntiu present: God forgive you.  
10.3. Formació del subjuntiu amb verbs seguits de la construcció should+ infinitiu: He insited that we should go.  
10.4. En la expressió dels passats (presents, futurs) irreals amb I wish/If only I was o were; he/she/it was o were.  
10.5. En l'expressió del lament: wish/if only + past perfect.  
10.6. En l'expressió dels passats irreals amb as if/as though.  
10.7. En l'expressió del futur temptatiu: It looks as though it's going to rain.  
10.8. En el passat amb les expressions: would rather/sooner // it is (high) time.  
10.9. Altres construccions utilitzades per a l'expressió del subjuntiu: as far as; as son as i altres.  
 As far as I am concerned, no one else is allowed to come.  
  
VI. EL SINTAGMA ADVERBIAL  
1. Funcions de l'adverbi  
1.1. Modificador del verb.  
1.2. Modificador de l'adjectiu.  
1.3. Modificador d'un altre adverbi.  
1.4. Modificant una oració: unfortunately, I could not help her.  
1.5. Modificador d'una preposició.  
1.6. Complement d'una preposició.  
1.7. Modificant el significat del verb.  
2. Classes d'adverbis: segons la col·locació en la frase  
2.1. Complements circumstancials (adjuncts).  
2.2. Modificadors de l'oració (disjuncts).  
Frankly my dear, I donŽt care.   
2.3. Adverbis de referència anafòrica (conjuncts).  
3. Classes d'adverbis segons el seu significat: temps, freqüència-  
4. Adverbis compostos amb here, there i where: hereto, therein, whereof, etc.  
5. Col·locació: segons el tipus d'adverbi.  
6. La inversió: el verb amb determinats adverbis: scarcely?..when; on no account; not till; in no circumstances; no sooner??..then; hardly??.. when i altres.  
On no account will I accept his invitation.  
 Never did he realize how difficult the situation was.  
7. Adverbis de gradació: usos i col·locació en l'oració.  
  
VII. EL SINTAGMA PREPOSICIONAL  
1. Funcions de la preposició: revisió i consolidació.  
1.1. Complement preposicional del verb.  
1.2. Postmodificant un nom: The people over the bridge.  
1.3. Postmodificant un adjectiu: We are proud of you.   
1.4. Modificant una oració: To my surprise, he didn't succeed  
2. Col·locació de la preposició: casos específics.  
2.1. En les oracions interrogatives.   
2.2. En les oracions de relatiu.  
2.3. En les exclamacions: What a state he is in!  
2.4. Amb els verbs preposicionals i adverbials.  
3. Omissió de la preposició: I saw him Tuesday / I saw him on Tuestady.  
  
VIII FONÈTICA I FONOLOGIA   
1. Els fonemes suprasegmentals.  
2. L'entonació: descendent, ascendent, descendent-ascendent, ascendent-descendent.  
3. L'accent: en l'oració, en la paraula simple, en la paraula composta, en les paraules derivades per sufixació i afixació, en els verbs amb partícula, en les formes dèbils i fortes dels verbs. Varietats geogràfiques.  
  
4. La juntura i l'elisió.  
5. El ritme: principals pautes rítmiques segons el nombre de síl·labes.  
5.1. Pautes rítmiques entorn del sintagma verbal.  
5.2. Pautes rítmiques entorn del sintagma nominal.  
6. L'èmfasi.  
7. Variants: processos fonològics d'ensordiment, sonorització, assimilació, elisió, palatalització, nasalització, epèntesi, alternança vocàlica i altres.  
8. Canvis: d'accent i atonicitat en l'oració amb implicacions sintàctiques i comunicatives.  
9. Característiques de l'anglés americà: ortogràfiques, morfològiques, sintàctiques, lèxiques, prosòdiques, la nasalització.  
  
IX. L'ORTOGRAFIA  
1. Ús de les lletres en les seues diferents modalitats: cursiva, negreta, majúscula, minúscula.  
2. La puntuació: els signes de puntuació.  
2.1. El punt.  
2.1.1. Al final de la frase.  
2.1.2. En les abreviatures, etc.  
3. La coma  
3.1. Per a separar frases i clàusules de manera que la comprensió siga més senzilla.  
3.2. Per a separar els elements d'una enumeració o una llista.  
3.3. En les oracions de relatiu.  
3.4. En les oracions coordinades.  
3.5. Després d'una paraula, adverbi o frase adverbial.  
3.6. Per a separar les preguntes afegiment.  
3.7. Per a introduir una frase en estil indirecte o una cita textual.  
4. El punt i la coma  
4.1. Per a separar gramaticalment dos parts d'una frase.  
4.2. Per a separar elements d'una llista quan ja hem utilitzat la coma.  
4.3. En llenguatge formal escrit per a separar dos oracions principals, sobretot si no estan unides per una conjunció.  
5. Els dos punts  
5.1. Per a introduir llistes d'objectes o cites llargues.  
5.2. En el llenguatge formal escrit, abans d'una frase que proporciona informació addicional sobre l'oració principal.  
6. El parèntesi.  
6.1. Per a ressaltar informació dins d'una oració.  
6.2. Per a rodejar referències internes, nombres i lletres en un text.  
7. Els claudàtors.  
7.1. Per a tancar comentaris sobre l'edició.  
7.2. Quan s'afigen una o més paraules a una cita textual perquè la frase siga gramaticalment correcta.  
8. El guionet i la ratlla.  
8.1. La ratlla (dash) en llenguatge informal escrit per a separar una frase o explicació dins d'una oració més àmplia.  
8.2. La ratlla al final d'una oració per a resumir-ne el contingut o introduir un comentari sobre el que s'acaba de dir.  
8.3. El guionet utilitzat per a unir dos o més paraules que formen una unitat.  
8.4. El guionet utilitzat per a unir un prefix a una paraula, sobretot quan es tracta d'un nom propi o quan el prefix acaba en vocal i el substantiu comença per vocal.  
8.5. Per a escriure els números compostos del 21 al 99.  
9. Els signes d'interrogació i exclamació.  
10. L'apòstrof.  
11. Les cometes.  
12. El llenguatge electrònic.  
12.1. Els missatges de text (SMS):  
12.2. Representació de paraules i síl·labes per mitjà de nombres i lletres.  
U = you, CU = see you, GR8 = great.  
12.3. Abreviacions formades a partir de les lletres inicials de termes familiars.  
TTY = talk to you later, BFN = bye for now  
12.4. Omissió de vocals en les paraules: PLS = please, FWD = forward.  
12.5. Característiques de llenguatge del correu electrònic i xat.  
12.6. Omissió del subjecte: going back to London.  
12.7. Ús lliure de la puntuació en els SMS.  
12.8. La unió de dos paraules: alot, alittle.  
12.9. L'omissió de l'apòstrof: dont, isnt.  
12.10. Acurtament de paraules: probably =prolly.  
12.11. Les abreviatures en el llenguatge electrònic.  
TX = thanks; RU = are you?; SIT = stay in touch: F2T = free to talk.  
12.12. L'ús d'emoticones per a expressar estats d'ànim i sentiments.  
  
 :-Q = I don't understand;-/= escèptic; :-@ = shocked; :->> = huge smile  
  
  
ANGLÉS C2  
I. L'ORACIÓ SIMPLE: REVISIÓ I CONSOLIDACIÓ  
1. Estructures bàsiques.  
2. Tipus d'oracions.  
2.1. Asseveratives.  
2.2. La inversió del subjecte.  
2.2.1. Inversió literària per mitjà d'adverbis.  
- On the ground lay the king of England.  
- Before my eyes stretched the ancient castle.  
2.2.2. La Inversió amb verbs de moviment precedits d'un adverbi.  
  
- Away they went as fast as lightning.  
2.2.3. La inversió literària en l'exclamació.  
- May God help you, my dear!  
2.2.4. La inversió en el condicional.  
- Should you see him, let me know.  
2.2.5. Inversió del subjecte en el llenguatge col·loquial.  
- Must have been a disaster, the exam.  
3. La forma impersonal: consolidació.  
4. La negació.  
4.1. La negació per mitjà del verb fail.  
- I failed to understand what he said about it.  
4.2. La negació en col·loquialismes.  
- I ain't no food for the night.  
4.3. La negativa per intensificació per a expressar emocions.  
- You have no excuse whatsoever.  
- I said nothing at all about the matter.  
5. Interrogatives.  
5.1. La interrogativa declarativa sense auxiliar.  
- You know him-  
5.2. Les preguntes eco per a expressar la funció fàtica del llenguatge  
- Did you enjoy the film-  
- Enjoy the film-  
6. L'oració imperativa  
6.1. Imperatiu + subjecte: expressió de l'advertència i irritació  
- You sit back!  
6.2. Orde impersonal utilitzant un indefinit.  
- Someone open the door.  
- Don't anyone answer that noisy phone.  
6.3. Ordes precedides d'un adverbi.  
- Up you go!  
- Down with the hooligans!  
6.4. Ús de l'auxiliar will per a donar ordes.  
- You will do exactly as I say.  
7. L'exclamació  
7.1. L'exclamació en forma de pregunta i entonació descendent.  
  
- Hasn't this boy improved!  
7.2. L'exclamació amb so en llenguatge formal.  
- I've never heard so interesting a story.  
7.3. L'exclamació eco per a expressar sorpresa, indignació, incredulitat.  
- Do you take me for the maid-  
- Are you kidding me-  
7.4. Expressions exclamatives:  
- tut-tu!, ta!, alas!, good gracious me!, bugger off!  
7.5. Ús de l'infinitiu o oració amb that per a exclamacions amb estil literari.  
- Oh, that I could see her again!  
- Oh to be lying on a sunny beach!  
7.6. L'exclamativa de subjuntiu: estructures fossilitzades.  
- God save the Queen!  
- Far be it for me to say nothing at all!  
- Suffice to say that?!  
8. Estructures en bloc: la premsa, els anuncis: l'omissió de ?non content words- en l'oració.  
- Manchester beaten by Chelsea.  
- Share prices lower than ever.  
9. Frases aforístiques adverbials.  
- The more, the merrier.  
- Easy come, easy go.  
- Handsome is as handsome does.  
9.1. Altres estructures col·loquials i familiars.  
- How come you miss the bus.  
  
II. L'ORACIÓ COMPOSTA: REVISIÓ I CONSOLIDACIÓ  
1. Tipus d'oració.  
2. Subordinades.  
2.1. Substantives.  
2.1.1. Introduïdes per that: funcions bàsiques:  
- That the crisis is overcome is the GovermentŽs main concern (subjecte).  
- The problem is that he didn't arrive on time (atribut).  
2.1.2. Estil formal.  
- They demanded that the news should be made public.  
- The fact that they haven't still arrived worries me.  
2.1.3. Verbs de desig, suggeriment o orde + verb en subjuntiu.  
- I suggest that you should study more.  
- He insisted that the building should be pulled down.  
2.1.4. Altres construccions amb infinitiu o gerundi.  
- It was I who suggested him going to the doctor.  
- He believed her to be fed up.  
2.1.5. Substantives d'infinitiu amb o sense to:  
- They believed him to be a spy. (complement de l'objecte directe).  
- For a child + to behave like that is not fair. (precedit per un subjecte).  
- For her to complain about that is ridiculous. (precedit per subjecte).  
- What you should do is (to) complain as soon as possible.  
- I saw him cross/crossing the street.  
- He is very keen for us to go and see him soon.  
- I heard someone knock at the door.  
2.1.6. Substantives amb la forma -ing  
- Jogging is his main hobby. (subjecte)  
- My concern was keeping fit.(atribut)  
- He has a bad habit, picking his nose. (aposició)  
- I'm afraid of losing my temper. (preposició)  
- I'm surprised at his/him behaving like that. (pr. complement o possessiu)  
2.1.7. Principals verbs seguits de -ing i verbs seguits de to: diferències de significat: mean, try, remember, regret, forget, need, stop, i altres.  
2.1.8. Verbs seguits d'infinitiu sense to: make, let, need, dare.  
3. Subordinades adjectives de relatiu. Cleft sentences: consolidació.  
3.1. Explicatives i especificatives.  
3.2. La frase relativa coordinada.  
3.3. Col·locació de la preposició en les explicatives i especificatives.  
3.4. Usos especials de which: which was when,which was how, which was what, which was why.  
3.5. Frases preposicionals normalment usades en les relatives explicatives:  
at which point, as a result of which, in which case, the result of which was that.  
3.6. Ús literari del relatiu després de pronoms personals.  
- He who laughs last laughs longest.  
3.7. Ús d'estructures formals: much that, little that.  
- Much that has been spoken today makes no sense.  
3.8. Substitució de la frase de relatiu per infinitiu amb to.  
- The man to talk to is over there (who we should talk to).  
3.9. Substitució de la frase de relatiu per una forma -ing.  
- People wanting to travel will have to register in advance.  
3.10. Substitució de la frase de relatiu per un participi passat.  
- The boy arrested yesterday has been found guilty.  
3.11. Contact clauses: relatius -which- el referent del qual és tota l'oració anterior.  
- The car broke down in a few minutes, which was quite expectable.  
3.12. Els pronoms who, which i what combinats amb ever:  
- Whoever comes will be welcome.  
3.13. En sentit ?deprecatiu?.  
- They have lost whatsoever excuse to account for that.  
3.14. Formes emfàtiques: whosoever, whatsoever, whichsoever:  
- Let me tell you, whosoever you are.  
- For no reason whatsoever.  
3.15. Cleft sentences amb funció emfatitzadora i èmfasi contrastiu.  
- It's the other book that I want to read.  
3.16 Cleft senteces amb funció de relatiu nominal.  
- What we need is more time.  
- It's more time that we need.  
3.17. Cleft sentences amb funció adverbial.  
- It is in winter that the countryside is most beautiful.  
3.18. Ús del pronom it en substitució d'una oració amb funció de complement.  
- It came into his mind that she was a spy.  
4. Subordinades adverbials.  
4.1. Adverbials temporals.  
4.1.1. Funció de la forma -ing o el participi de passat com a subordinades adverbials temporals.  
- Having finished his work, he left.  
- Once repaired, the car started working properly.  
4.1.2. On + gerund.  
- On arriving at the station, I met him.  
4.2. Adverbials de mode.  
4.2.1. Ús de les conjuncions as if, as though introduint oracions en -ing o participi de passat.  
- He kept working as if understanding the importance of it.  
- Do the tasks as ordered.  
4.3. Adverbials comparatives.  
4.3.1. Estructures específiques: expressió de la preferència.  
- I prefer (playing) football to tennis.  
- I would prefer to stay home than go out.  
- I'd sooner stay than go.  
- I'd far rather do it now than leave it.  
- Rather than listen to the radio, I'd prefer watch TV.  
4.3.2. Estructures específiques:  
- I didn't have such a good time as yesterday.  
- I didn't have as good a time as yesterday.  
4.3.3. L'expressió del contrast per mitjà de comparatius: inner, outer, upper, utter.  
- Outer space  
- Her upper lip  
4.3.4. Sufixació de most per a formar superlatius: uttermost, uppermost, outermost, innermost.  
- He showed his utmost reluctance to play.  
- The inmost depth of the woods.  
4.3.5. Ús del superlatiu the most en substitució de very per a l'expressió de grans quantitats.  
- She behaved most politely.  
4.4. Subordinades adverbials finals.  
4.4.1. That/lest + might/should/would: Ús formal i arcaic.  
- He resigned that you might get the job.  
(Va dimitir perquè tu aconseguires el treball).  
- I took it away lest somebody should take it.  
(M'ho vaig emportar perquè ningú ho agafara).  
4.4.2. If + be to amb valor final.  
- Take a taxi if you are to get the next train.  
(Agafa un taxi si vols arribar al pròxim tren).  
4.5. Adverbials consecutives: consolidació.  
4.6. Adverbials condicional.  
4.6.1. El condicional obert.  
4.6.2. Altres variants del condicional.  
4.6.3. Condicional doble (politeness conditional):  
- I would be delighted if you would let me know.  
4.6.4. Condicional remot -si per casualitat- amb should/was/were to/happen to:  
- If you should see her, tell her I will not go.  
- If you were to call her before I arrive, tell her to keep calm.  
- If you happened to find it, tell me.   
4.6.5. Ús dels auxiliars will/would en l'oració encapçalada per if: expressió de la voluntat.  
- If you will come next week, we may visit her.  
4.6.6. Condicionals oberts.  
- If he came yesterday, he will not come tomorrow.  
4.6.7. Condicional retòrics.  
- If he is a football player, I'm Elvis Presley.  
4.6.8. Condicionals idiomàtics.  
- I'm damned if I ever spoke to her.  
- If on fire, break the glass.  
4.6.9. Condicionals indirectes.  
- If I may say so, I consider it nonsense.  
4.6.10. La inversió en els condicional amb should/ were/had.  
- Had I seen her before, I would have warned her.  
- Should you come, let me know.  
4.6.11. Per mitjà de la juxtaposició / participi passat / imperatiu.  
- You shout, I kill you.  
- You tell him, I sue you.  
- Exhausted, they would eat anything.  
4.6.12. Altres usos de la conjunció if:  
If only/I wish + passat simple/passat perfecte/condicional en l'expressió de desitjos i laments sobre accions futures, passades o presents.  
  
4.6.13. Amb valor concessiu:  
- She is a nice girl, if a bit fussy.  
4.7. Adverbials concessives: despite, in spite of, though, although, even though, even if, no matter, however+adjectiu / adverbi, as.  
- Calm as he is, he was no able to wait for three hours .  
4.7.1. Per a èmfasi: adjectiu/adverbi+as/though+subject+verb.  
- Complicated as it was, they finally managed to solve the problem.  
4.7.2. Introduïdes per un verb + as o un adverbi.  
- However hard he tried, he couldn't lift the heavy table.  
- Try as he might, he couldn't lift the heavy table.  
4.7.3. Altres usos en oracions introduïdes per: Much as/come what may  
- Much as you are against it, they idea will catch on.  
- Come what may, IŽll always stand by you.  
- Be it as it may (siga com siga).  
4.8. Adverbials causals.  
4.8.1. Altres conjuncions: Just in case, in that, in sofar as, inasmuch as.  
- Since/As it seems to be complicated, we'd better start working on it.  
4.8.2. Ús de for en sentit formal i literari.  
- He decided not to attend the meeting, for his wife had fallen ill.  
4.8.3. Funció causal dels participis: disfuncions en la concordança.  
  
- Being/As/Since it was a nice day, we decided to go for a picnic.  
- Travelling North, the landscape changes (concordança incorrecta).  
- As we travel North, the landscape changes.  
- Walking in the demonstration, the sense of anger was felt.  
- Walking in the demonstration, one could feel the sense of anger.  
4.8.4. Oracions introduïdes per: so...that/such......that/in such a way as to/such + adjective + noun/so + adjective + a + noun. Therefore, as a result, otherwise, or else, consequently.  
4.8.5. Oracions amb sentit literari.  
- It was so hard a day that I decided to leave earlier.  
4.8.6. Construccions emfàtiques: so + adjectiu/adverbi + verb.  
- So difficult was the exam that they decided to leave.  
4.9. L'estil indirecte: revisió i consolidació.  
4.9.1. L'estil indirecte segons el tipus d'enunciat: asseveracions, preguntes, ordes i exclamacions, suggeriments, peticions, oferiments, consell.  
4.9.2. L'adverbi en el llenguatge indirecte:  
- ???he said defiantly.  
- ???he said accusingly.  
- ???he observed sarcastically.  
- ??...he whispered shyly.  
- ???he commented derisively.  
- ???.he said brutally, etc.  
4.9.3. L'exclamació i interjecció en l'estil indirecte.  
4.9.4. Verbs que indiquen la forma en què algú s'expressa: mutter, shout, scream, whisper, bark, bellow, sob, grin, snner, etc.  
4.9.5. Verbs que permeten interpretar el que sent: infer, imply, conclude, judge.  
4.9.6. Verbs que resumixen el que s'ha dit: claim, demand, allege.  
  
  
III. EL SINTAGMA NOMINAL: REVISIÓ I CONSOLIDACIÓ  
1. Classes de noms.  
1.1. Noms col·lectius.  
1.2. Noms concrets i abstractes.  
1.3. Noms comptables i no comptables.  
1.3.1. Ús de partitius per a poder quantificar els noms incomptables: a loaf of, a bar of?/ a speck of- a chunck of- slice of...  
1.3.2. Ús dels noms comptables com incomptables com a recurs estilístic.  
- You get a lot of house for that price. (Propaganda comercial).  
1.4. La formació de plural: revisió i consolidació.  
1.4.1. Casos generals.  
1.4.2. Plurals irregulars.  
1.4.3. Plurals cultes d'origen grec, llatí i italià.  
- analysis/analyses, curriculum/currícula.  
1.4.4. Paraules amb dos plurals i significats diferents.  
- appendix/appendixes/appendices; genius/geniuses/genii.  
1.4.5. Plurals saxons: louse/lice; goose/geese.  
- brother/brethren; ox/oxen.  
1.4.6. El plural dels noms compostos.  
- Passer by passers by  
- Grant in aid grants in aid  
- Mouthful mouthsful/mouthfuls.  
1.4.7. Noms acabats en -es amb tractament singular i plural.  
- Species, one/two series.  
1.4.8. La concordança amb el verb: revisió i consolidació.  
2. El gènere: revisió i consolidació  
2.1. El gènere masculí, femení i neutre: casos específics.  
2.2. El gènere dual.  
2.3. El genitiu saxó.  
2.4. Usos idiomàtics: for heaven's sake, at death's door, a stone's throw away, to be at one's witŽs end.  
2.5. El doble genitiu.  
- a friend of the doctor's is here (un d'entre molts).  
- a book of mine.  
3. La formació del nom compost: consolidació i ampliació.  
  
3.1. Nom+nom: river bank.  
3.2. Nom+gerundi: coal-mining.  
3.3. Gerundi+nom: fishing-rod.  
3.4. Verb+adverbi: lay-by.  
3.5. Verb + nom: pickpocket.  
3.6. Adjectiu+nom: greenhouse.  
3.7. Pronom +nom: she-elefant.  
3.8. Formació per mitjà de la combinació de sons i els significats.  
  
- Mingy= mean+stingy.  
- Oxbridge= Oxford+Cambridge.  
4. L'ús del guionet en els noms compostos.  
5. L'accent dels noms compostos.  
6. L'article: revisió i consolidació.  
6.1. Omissió de l'article amb expressions idiomàtiques.  
- shake hands, in sight of, at sunrise/sunset, set sail.  
6.2. Ús de l'article en frases preposicionals.  
- She took me by the hand.  
- They hit me on the head.  
7. El pronom.  
7.1. Ús genèric del pronom he:  
- He who doesn't keep a promise will not be allowed.  
- He laughs best who laughs last.  
7.2. Ús del pronom it en les denominades cleft sentences:  
- It was in London that they first met.  
7.3. Usos idiomàtics del pronom it.  
- I cannot make it at eight.  
- Run for it.  
- Get away with it all.  
- Neither of them speak/speaks English.  
  
IV. EL SINTAGMA ADJECTIVAL: REVISIÓ I CONSOLIDACIÓ  
1. Nucli: revisió i consolidació. Intensificadors, emfatitzadors, limitadors.  
2. Orde dels adjectius amb referència al nucli: criteris d'inherència.  
  
3. Expressions idiomàtiques de tipus legal o institucional.  
- The Major elect.  
- Postmaster general.  
4. Col·locació dels adjectius amb rather, too i so.  
- A problem too difficult to solve.  
- Too difficult a problem to solve.  
- Rather a brilliant game.  
- A rather brilliant game.  
5. Adjectius que canvien de significat segons la col·locació.  
- The pupils present (els alumnes ací presents).  
- The present pupils (els alumnes actuals).  
6. Construccions idiomàtiques.  
- Worse and worse; higher and higher.  
- The sooner the better.  
7. Els postmodificadores i premodificadors adjectius: intensificadors o matisadors.  
7.1. Premodificadors: extremely; very, rather, awfully i altres.  
7.2. Postmodificadors: big enough, good at languages, worth buying.  
8. Gradable versus ungradable.  
8.1. Ungradable: fantastic, appalling, unbelievable.  
8.2. Gradable: ús amb very, quite amb superlatius i comparatius.  
9. L'adjectiu introduït per that o how.  
- Strange how he still respects her.  
10. Separació de l'adjectiu i el seu complement en frases amb: enough, too, so.  
- She is brave enough a swimmer to cross the channel.  
- I have never met so difficult a man to speak to.  
11. Els premodificadors compostos:  
- Brand-new, first-class, hard-working, wrought-iron, hard-hearted.  
  
V. EL SINTAGMA VERBAL: REVISIÓ I CONSOLIDACIÓ  
1. El verb com a nucli i la seua morfologia.  
1.1. Els verbs auxiliars: tipus i usos específics.  
1.2. L'expressió de la voluntat: predisposició, desig, intenció, insistència:  
- No matter what I say, he will try to do it himself (insistència).  
2. Formes personals i no personals del verb: el gerundi, el participi i l'infinitiu.  
2.1. Funcions sintàctiques de les formes no personals del verb.  
2.2. La concordança en l'ús del participi. Related/misrelated participles.  
2.3. Diferència entre la forma de gerundi i de participi present.  
3. Diferències entre l'anglés britànic i l'americà: participis especials.  
4. Els modes verbals.  
4.1. Indicatiu, imperatiu i subjuntiu: usos i finalitats dels diferents modes.  
4.2. El mode subjuntiu.  
4.2.1. Subjuntiu present: God forgive you.  
4.2.2. Subjuntiu poètic: If this be error (If this is error); Fair the sun shine as it used to shine before (I hope the sun will shine). If need be we can always bring our book (If it is necessary).  
4.2.3. Formació del subjuntiu amb verbs seguits de la construcció should+ infinitiu: He insisted that we should go.  
4.2.4. En l'expressió dels passats irreals amb I wish/If only I was o were; he/she/it was o were.  
4.2.5. En l'expressió dels laments: wish/if only + past perfect.  
4.2.6. En l'expressió dels passats irreals amb as if/as though.  
4.2.7. En el passat amb les expressions would rather/sooner//it is (high) time.  
4.2.8. Amb la forma -ing en acusatiu.  
- I don't like him/his arriving so late.  
4.2.9. Altres construccions utilitzades pota l'expressió del subjuntiu: as far as; as son as i altres.  
- As far as I am concerned, no one else is allowed to come.  
4.2.10. Casos marcats per l'ús de be totes les persones.  
- The lieutenant demanded that the flag be lowered.  
4.2.11. Subjuntiu amb valor concessiu.  
- Be that as it may, little was said about the problem.  
4.2.12. Ús del subjuntiu en frases tradicionals.  
- Suffice it to say?// Heaven forbid that-  
5. Els temps verbals: present, past and perfect tenses.  
6. Temps simples i progressius: usos principals.  
6.1. Temps, aspecte i modalitat: tres conceptes bàsics.  
7. La passiva: consolidació.  
7.1. La passiva com a recurs estilístic en el llenguatge escrit: ús pràctic en la literatura actual, els llenguatges específics, els mitjans de comunicació, l'ús personal, les institucions.  
7.2. Textos orals i escrits en passiva: finalitat i objectius.  
8. Verbs modals: consolidació.  
8.1. Característiques principals i usos principals.  
8.2. Usos referits a temps passat, present o futur.  
8.3. L'expressió de la modalitat: certesa, possibilitat, impossibilitat, obligació, prohibició, absència d'obligació, dubte, certesa, imposició, probabilitat, necessitat, absència de necessitat, permís, necessitat, absència de necessitat, deducció lògica, insistència.  
8.4. La modalitat i els auxiliars en la llengua escrita i oral de l'actualitat: la premsa, els llenguatges específics, les varietats diatòpiques.  
  
  
VI. SINTAGMA ADVERBIAL: REVISIÓ I CONSOLIDACIÓ  
1. L'adverbi: tipus d'adverbi  
2. Adverbis intensificadors: perfectly normal, high revealing, deeply embarrassed, fully aware, etc.  
3. Adverbis d'actitud: ironically, astonishingly, wisely, regrettably, miraculously, etc.  
4. Aspectes sobre els usos de l'adverbi quite quan acompanya a adjectius gradables i no gradables.  
5. La posició de l'adverbi en l'oració.  
6. La inversió del verb i l'adverbi.  
7. Col·locació dels adverbis in, out,; down, away, etc., al principi de la frase.  
- In came Mary.  
- In she came.  
8. Els adverbis de gradació.  
9. Les locucions adverbials: classes i tipus.  
  
VII. SINTAGMA PREPOSICIONAL: REVISIÓ I CONSOLIDACIÓ  
1. Funcions de la preposició: revisió consolidació.  
2. Col·locació de la preposició en la frase.  
3. Expressions idiomàtiques amb preposicions: it's up to you; time's up; over and over again; they are well off; she's about to leave; calm down, please!  
4. El participi: funció de preposició.  
- Considering the situation...  
- Regarding this aspect of the matter...  
5. Expressions idiomàtiques amb preposicions: it's up to you; time's up; over and over again; they are well off; she's about to leave; calm down, please, as mad as a hatter, as wise as an owl, as dead as a dodo, at a loose end, at stake,out of joint, etc.  
  
VIII. FONÈTICA I FONOLOGIA  
1. Els fonemes suprasegmentals.  
1.1. L'entonació: descendent-ascendent, ascendent-descendent.  
  
2. L'accent: en l'oració, en la paraula simple, en la paraula composta, en les paraules derivades per sufixació i afixació, en els verbs amb partícula, en les formes dèbils i forts dels verbs.  
3. L'enllaç i l'elisió.  
4. El ritme: principals pautes rítmiques segons el nombre de síl·labes.  
5. Pautes rítmiques entorn del sintagma verbal.  
6. Pautes rítmiques entorn del sintagma nominal.  
7. Èmfasi.  
8. Variants de processos fonològics d'ensordiment, sonorització, assimilació, elisió, palatalització, nasalització, epèntesi, alternança vocàlica i altres.  
9. Canvis d'accent i atonicitat en l'oració amb implicacions sintàctiques i comunicatives.  
10. Característiques de l'anglés americà: ortogràfiques, morfològiques, sintàctiques, lèxiques, prosòdiques.  
11. La nasalització.  
  
IX. ORTOGRAFIA   
1. La puntuació: els signes de puntuació.  
2. Contraccions col·loquials: tell'em // I ain't no money / I'm gonna  
3. Les sigles i els acrònims.  
4. Acurtament o clipping.  
5. Fusió de paraules o blendings.  
6. L'expressió d'operacions numèriques.  
7. Els homòfons i els homògrafs.  
8. La variació ortogràfica en la formació dels plurals.  
9. La variació ortogràfica en la formació dels comparatius.  
10. La variació ortogràfica en la formació dels passats.  
11. El llenguatge electrònic.  
- Els missatges de text (SMS):   
- Representació de paraules i síl·labes per mitjà de nombres i lletres.  
- U = you, CU = see you, GR 8= great.  
- Abreviatures formades a partir de les lletres inicials de termes familiars: TTYL = talk to you later, BFN = bye for now.  
- Omissió de vocals en les paraules: PLS = please, FWD = forward.  
  
- La comunicació per mitjà del correu electrònic i el xat: característiques.  
- Omissió dels subjectes: Going back to London-  
- Ús lliure de la puntuació.  
- Indiferència cap a les pautes de l'oració i la seua puntuació.  
- Escriure 2 paraules com una: alot, alittle.  
- L'omissió de l'apostrofe: dont, isnt.  
- Abreviacions més comunes en la comunicació electrònica.  
- L'ús d'emoticones per a expressar estats d'ànim i sentiments.  
  
  
  
VALENCIÀ C1  
1. ORACIÓ  
1.1. Conceptes d'oració simple i oració composta.  
1.1.1. Oració composta: oracions coordinades, subordinades i juxtaposades.  
1.2. Modalitats oracionals:  
1.2.1. Declarativa, per a donar informació.  
1.2.2. Imperativa i exhortativa, per a influir en la conducta del receptor.  
1.2.3. Interrogativa, per a demanar informació.  
1.2.4. Exclamativa, que remarca algun aspecte subjectiu de l'emissor.  
1.3. El mode verbal, l'entonació i l'orde dels mots associats a les modalitats oracionals.  
1.4. Estructures oracionals:  
1.4.1. Construccions personals i impersonals.  
1.4.2. Construccions actives i passives.  
1.4.3. Oracions interrogatives indirectes.  
1.5. Tipus d'oracions subordinades: substantives, adjectives i adverbials.  
  
2. GRUP NOMINAL  
2.1. Determinants i quantificadors  
2.1.1. Article: casos especials sense apostrofació i casos especials sense contracció.  
7.1.3.4. Construccions amb l'article i/o amb altres estructures amb funció abstractiva o intensiva.  
0.2.6.7. Modismes que presenten interferències amb l'article lo neutre.  
2.1.2. Morfologia i usos dels quantitatius invariables.  
2.1.3. Morfologia i usos d'alguns adjectius i pronoms indefinits: qualsevol, cada u, cadascú, mateix, la resta...  
2.1.4. Els possessius: usos propis i usos abusius.  
2.2. Nom.  
2.2.1. Flexió de gènere i de nombre:  
4.6.1.9. Noms abstractes acabats en -or: amor, clamor, sabor; amargor, calor, resplendor...  
3.8.1.6. Remarques sobre el gènere d'alguns substantius: els afores, el deute, el senyal, les postres, una anàlisi, les dents, la resta; psiquiatre -a...  
3.2.3.6. Noms aguts acabats en vocal tònica que no afigen -ns: bambú/bambús, consomé/consomés, sofà/sofàs...  
7.6.4.4. Monosíl·labs o plans que formen el plural afegint una -s: apèndixs, calçs, esfinxs, hèlixs...  
9.5.6.7. Plurals invariables: llapis, ritus, cactus, dilluns...  
9.5.1.1. Mots invariables que només tenen forma de plural: beceroles, corruixes, cosquerelles...  
2.3. Adjectiu.  
2.3.1. Col·locació respecte al nom.  
2.3.2. Remarques morfològiques:  
3.9.9.0. Casos d'intercalació de u semiconsonant: inic/iniqua, oblic/obliqua...  
6.1.5.9. Casos de gènere variable i invariable: amargant, elegant; pobre -a, comú -una, covard -a, marroquí.  
2.4.1. Usos pronominals de possessius, demostratius, indefinits, numerals i quantitatius.  
2.4.2. Pronoms forts  
4.1.5.2. Ús restringit dels pronoms tònics ell, ella, ells, elles per a referir-se a conceptes i objectes inanimats.  
2.4.3. Pronoms febles.  
2.2.9.9. Morfologia i sintaxi.  
0.7.9.2.2. Formes plenes, reforçades, elidides i reduïdes.  
9.1.4.6.5. Pronoms amb funció de: subjecte, complement directe, complement indirecte, atribut, complement de règim, complement circumstancial (lloc i manera), complement del nom introduït per de.  
  
9.5.5.2.5. Usos lexicalitzats dels pronoms febles.  
5.4.4.7.5. Combinacions binàries de pronoms.  
2.4.4. Relatius.  
9.2.2.2. Concepte, tipus i funció sintàctica.  
2.7.9.0. Els relatius que, qui, què, qual, on.  
7.6.3.2. Les estructures d'article + que.  
3.7.7.9. El relatiu adjectiu qual.  
4.7.7.9. Les estructures la qual cosa, cosa que.  
2.4.8.4. Pleonasmes més habituals.  
  
3. GRUP VERBAL  
3.1. Verb  
3.1.1. Classificació sintàctica: transitius i intransitius, personals i impersonals.  
3.1.2. Els modes i els temps verbals: pla en què situen l'acció i valor temporal que hi atribuïxen.  
3.1.3. Perífrasis:  
- d'obligació: haver de + infinitiu, caldre + [infinitiu / que]  
- de probabilitat: deure + infinitiu  
- d'imminència: estar a punt de + infinitiu  
- de propòsit en el passat: anava a + infinitiu.  
3.1.4. El temps verbal en les oracions de probabilitat.  
3.1.5. Verbs velaritzats.  
3.1.6. Verbs de la segona conjugació que presenten interferència amb el paradigma de la tercera: admetre, concebre, debatre, difondre, incloure, ocórrer...  
3.1.7. Remarques sobre la conjugació de cabre, caldre, córrer, estar, saber, ser, veure...  
3.1.8. Correlació dels temps verbals en les oracions compostes condicionals.  
3.1.9. Participis irregulars.  
3.1.10.Concordança del participi.  
3.1.11. Usos del gerundi.  
3.2. Adverbi.  
3.2.1. Adverbis en -ment.  
3.2.2. La doble negació.  
3.2.3. Adverbis i locucions de probabilitat.  
9.9.1.8. El temps verbal amb l'adverbi potser i la construcció pot ser que.  
  
4. ENLLAÇOS  
4.1. Conjuncions.  
4.1.1. Conjuncions i locucions conjuntives de coordinació.  
4.9.5.0. Usos de les conjuncions copulatives, distributives, disjuntives, adversatives i il·latives.  
4.1.2. Conjuncions i locucions conjuntives de subordinació.  
8.4.2.1. Usos de completives, modals, temporals, de lloc, comparatives, consecutives, condicionals, concessives, causals i finals.  
4.1.3. Distinció entre sinó adversatiu i si no condicional o concessiu.  
  
4.1.4. Distinció entre perquè, per què i per a què.  
4.2. Preposicions.  
4.2.1. Canvi i caiguda de preposicions.  
4.2.2. Remarques.  
2.9.6.0. Ús d'algunes preposicions que tenen forma composta amb a: fins/fins a, com/com a, cap/cap a, per/per a...  
4.6.7.5. Usos de a i en que introduïxen complements circumstancials de temps i de lloc.  
0.5.5.2. La preposicions (a, per a) amb el complement directe i els diferents tipus de datius.  
5.7.2.1. Ús de de partitiu.  
  
5. SIGNES DE PUNTUACIÓ  
5.1. La coma, els parèntesis i els guions en incisos, aclariments i aposicions.  
5.2. Usos més freqüents del punt i coma: juxtaposicions, enumeracions, davant de conjuncions adversatives i concessives, etc.  
5.3. Ús de la coma en oracions adjectives i supressions verbals.  
5.4. El guió, els dos punts i les cometes com a marques introductòries del discurs directe o indirecte.  
5.5. Ús de la coma en:  
- inversions de l'orde lògic  
- pleonasmes  
- contactes amb conjuncions  
- casos d'ambigüitat o confusió de funcions sintàctiques.  
  
6. FONÈTICA I FONOLOGIA  
6.1. Vocals  
6.1.1. Diftongs i hiats:  
- funcions no vocàliques de la i i la u  
- diftongs creixents i decreixents  
- triftongs  
- hiats.  
6.1.2. Fenòmens vocàlics de fonètica sintàctica en una tira fònica:   
- elisió  
- sinalefa  
- sinèresi.  
6.1.3. Accentuació.  
5.1.6.4. Pronunciació errònia per canvi de la síl·laba tònica.  
6.2. Consonants.  
6.2.1. Pronunciació de les alveolars fricatives: mots que no es pronuncien correctament en el registre col·loquial: Àsia, anàlisi, asil, síntesi, prosòdia, dissoldre, etcètera, messies, poncella, frontissa, els femenins acabats en -essa, els que tenen els grups -essor, -essió, -missor, -missió...  
6.2.2. Pronunciació dels sons geminats.  
6.2.3. Pronunciació excepcional de la grafia h en mots amb velar aspirada.  
6.2.4. Canvis fonètics de les consonants en contacte amb altres sons en una mateixa paraula i en una tira fònica: sonoritzacions, assimilacions, sensibilitzacions i geminacions.  
6.2.5. Fenòmens d'emmudiment consonàntic  
- les oclusives precedides de nasal o [l]  
- els emmudiments propis de l'estàndard oral (perdre, diners...) i els no recomanables  
  
7. ORTOGRAFIA  
7.1. Vocals  
7.1.1. Ortografia de a i e àtones:  
- Mots sense punts de referència clars: emparar, sencer, gegant, caragol, meravella, davantal, resplendent, estella, vernís, ebenista, espàrrec, sanefa, rancor...  
7.1.2. Ortografia de o i u àtones  
- Cultismes i pseudoderivats: boca bucal, cònsol consular, corba curvatura, doble duplicar, home humanisme, jove juvenil, moc mucosa, títol titular, volcà vulcanisme...  
- Verbs poder i voler en les formes de subjuntiu i d'imperatiu.  
- Altres mots sense punts de referència clars: cartolina, escapolir-se, esdrúixol, subornar, sufocar, polir, complir, sofrir, sorgir, assortir, sospir, torró, turment...  
7.1.3. Accentuació gràfica.  
9.8.6.0. Altres casos de l'ús del diacrític: jóc, mèu, rés, séc, sèu, tòt...  
8.3.9.8. Dièresi:  
- ús de la dièresi en les vocals i i u àtones  
- excepcions i problemes en l'ús de la dièresi.  
7.2. Consonants.  
7.2.1. Ortografia de b i v. Mots sense punts de referència clars:  
- amb b: mòbil, rebentar, rebolcar, baf, berruga, biga, bolcar, treballar, arribar...  
- amb v: avet, avorrir, avortar, avi, almívar, bava, cavall, covard, governar, gravar, fava, haver, sivella, llavi, núvol, prova, rave, savi, taverna, trévol, advocat, canvi, esvelt, vernís...  
- derivats i pseudoderivats: corba curvatura, calba calvície, cervell cerebral, moviment mòbil...  
7.2.3. Ortografia de les alveolars fricatives:  
- les terminacions -assa, -issa, -essa, -ança, -ença  
- grafia s darrere de prefixos i en mots compostos  
- grafia z en cultismes i tecnicismes  
- grafies cc, xc i sc  
- paraules que no es pronuncien correctament en el registre col·loquial.  
7.2.4. Ortografia de les vibrants en mots compostos i darrere de prefixos: autoretrat, coreferent, eradicar...  
7.2.5. Ortografia de les oclusives sordes i sonores:  
- p/b: apte, adob, cabdell, cabdal, cabdill, optar, tub, subministrar, escriptor...   
- c/g: mag, zig-zag, tècnic, catàleg, anècdota, càrrec, mànec, préssec, fàstic, ànec, suggerir...  
- t/d: fred, sud, atles, atleta, atmosfera, administrar, subministrar...  
7.2.6. Ortografia de les palatals. Grafia excepcional d'alguns mots: (ell) jeia, jersei, majestat, jeroglífic...  
7.2.7. Ortografia de les nasals  
- grafia mm, nn  
- grafia mp i mf  
- les grafies nasals a final de paraula: betum, Adam, tobogan, tron, alemany...  
- mots del vocabulari de l'estàndard formal amb ortografia complexa: tanmateix, enmig, conte, comte, compte, empremta, impremta, premsa, temps, prompte, símptoma...  
7.2.8. Ortografia de les laterals.  
- la grafia l·l en alguns mots: bèl·lic, fil·loxera, mol·lusc, taral·lejar...  
7.2.9. La grafia h en alguns mots: anhel, aprehensió, filharmònic...  
  
7.3. Convencions gràfiques.  
7.3.1. Criteris generals per abreujar els mots.  
7.7.8.7. Abreviatures i símbols més freqüents: adreces, indicacions de l'hora, pesos i mesures, tractament personal.  
7.3.2. Funció distintiva de les majúscules.  
7.3.3. Les majúscules i minúscules en els casos d'ús general següents:  
- càrrecs oficials  
- formes de tractament que precedixen els noms propis o les designacions de càrrecs  
- formes protocol·làries  
- noms d'institucions i entitats  
- topònims amb article  
- noms de places, carrers, etc.  
  
  
  
VALENCIÀ C2  
1. ORACIÓ  
1.1. L'oració com a unitat semàntica.  
1.2. Oracions coordinades copulatives, distributives, disjuntives, il·latives i continuatives.  
1.3. Oracions subordinades segons la conjunció: condicionals, consecutives, concessives, modals, comparatives, causals, finals.  
1.4. Subordinades adjectives explicatives i especificatives.  
1.5. Subordinades en funció de subjecte introduïdes per un relatiu o una conjunció.  
1.6. Subordinades substantives.  
- en funció de predicat nominal introduïdes per un relatiu o una conjunció.  
- en funció d'objecte directe: completives introduïdes per un relatiu o una conjunció.  
- en funció d'objecte preposicional introduïdes per un relatiu o una conjunció.  
- en funció d'objecte indirecte.  
1.7. Subordinades d'infinitiu.  
- en funció de complement nominal.  
- en funció de predicat nominal.  
- en funció d'objecte directe.  
- en funció d'objecte preposicional.  
1.8. Subordinades adverbials temporals, locatives, quantitatives, causals, finals, consecutives, condicionals i concessives.  
1.9. Subjecte passiu de les oracions de passiva reflexa.  
1.10. Oracions de relatiu substantives.  
  
2. GRUP NOMINAL  
2.1. Determinants i quantificadors.  
2.1.1. Article.  
4.7.3.5. Variacions en l'ús de l'article personal.  
8.9.6.6. Presència o absència d'article en determinades expressions: anar a escola, donar l'abast, jugar a cartes, saltar la corda...  
2.1.2. Possessius.  
2.1.1.7. La postposició: davant seu, a càrrec seu, a gust teu...  
8.4.2.0. Formes àtones en expressions lexicalitzades: en tota ma vida, Cada terra fa sa guerra.  
1.1.1.1. Valor semàntic de les formes llur/llurs i ús restringit en registres formals.  
2.1.3. Numerals.  
4.2.7.1. Morfologia variable de numerals: una dosi tripla / la triple aliança.  
6.5.9.7. Prefixos numerals cultes: hemi-, semi-, mono-, bi-, tetra-, quadri-...  
2.1.4. Pronoms i adjectius indefinits formals o arcaics: hom, altri, mant, quelcom...  
2.2. Nom.  
2.2.1. Flexió de gènere i nombre.  
1.2.6.6. Doble gènere i significat diferent: albor, clímax, cremallera, delta, planeta, post, talent, vall...  
0.7.4.4. Forma variable de gènere i mateix significat: cistell cistella, teulat teulada, pomer pomera...  
4.9.3.8. Forma variable de gènere i significats diferents: cove cova, cuc cuca, full fulla, ganivet ganiveta, regle regla...  
7.1.0.4. Plural de compostos i de locucions nominals: cafés concert, curtmetratges, guàrdies civils, maldecaps...  
2.2.2. Els noms propis: els topònims i els antropònims  
2.7.8.4. Tractament dels exotopònims.  
9.0.7.7. Plural d'antropònims: els Andreu, els Borbons...  
8.7.6.7. Antropònims i el tractament formal o informal. Termes de cortesia. Els hipocorístics i la seua formació.  
2.3. Adjectiu.  
2.3.1. Posició i concordança.  
2.3.2. L'adjectivització especificativa i explicativa.  
2.3.3. El complement del nom.  
2.3.4. Remarques  
- adjectius d'una terminació o invariables: bullent, idòlatra, tènue...  
  
- adjectius de dos terminacions: agrest -a, cortés -a, inert -a, autodidacte -a...   
2.4. Pronoms.  
2.4.1. Pronoms personals forts.  
3.0.7.0. Tractament personal formal: vós, vosté. Altres formes de tractament formal: (Sa) Senyoria, (Sa) Majestat...  
4.4.8.9. Plural de modèstia (nosaltres en compte de jo).  
3.6.6.4. Plural majestàtic (nós).  
7.8.9.6. Ús abusiu de pronoms personals forts (en compte de pronoms febles o de supressió).  
2.4.2. Pronoms personals febles  
6.6.6.9. Remarques.  
- formes plenes en modismes i frases fetes: tant me fa, tant se val...  
  
- substitució molt formal de l'atribut en sintagmes definits: les són...  
  
- substitució del complement predicatiu. Ús del pronom en amb alguns verbs: fer-se, dir-se, nomenar...  
- substitució de complements introduïts per locucions prepositives: no hi tinc res en contra, s'hi va asseure al costat...  
- substitució dels complements circumstancials de companyia i d'instrument.  
- usos pleonàstics propis i usos no recomanables.  
- variació lingüística i adequació al context en l'ús dels pronoms febles.  
- combinacions de més de dos pronoms: emportar-se-me-la...  
2.4.3. Relatius.  
5.5.4.4. Construccions de relatiu precedit de verb: baixant la qual...  
  
1.3.0.3. Construccions de relatiu substantives: hi ha qui, n'hi ha que...  
  
3. GRUP VERBAL  
3.1. Verb.  
3.1.1. Alteracions en el radical:  
- terminacions en so velar (conec, aparec...)  
- terminacions en so oclusiu (sap, rep...)  
3.1.2. Verbs que es conjuguen amb pronom (veure-hi, sentir-hi, tornar-hi, caure-hi...).  
3.1.3. Tipus de passiva.  
3.1.4. Verbs defectius.  
3.1.5. Verbs reflexius i verbs pronominals.  
3.1.6. Verbs de règim preposicional.  
2.6.8.2. Coordinació de verbs amb diferents règims preposicionals.  
  
3.1.7. Sintaxi i ús dels modes i els temps verbals.  
3.1.8. Sintaxi i ús de les formes no personals.  
3.1.9. Usos més freqüents i estables de ser i estar. Usos conflictius.  
  
3.2. Adverbi.  
3.2.1. L'adverbi com a modalitzador de l'oració.  
3.2.2. Col·locació i conseqüències dels canvis de la posició canònica.  
3.2.3. El temps verbal amb els adverbis de dubte.  
3.2.4. La negació i els elements gramaticals de negació.  
4.1.8.1. La partícula pas. L'ús darrere del verb en certes oracions interrogatives: no teniu pas ganes de dinar-  
8.1.6.1. Ús de cap, gens, enlloc, mai, ningú, res en frases interrogatives, dubitatives i condicionals.  
4.1.0.0. Afegiment de l'adverbi no en respostes curtes: gens / no gens, mai / no mai...  
3.2.5. Alguns adverbis i locucions adverbials: amb escreix, i escaig, inclusivament, pel cap alt, suara, tostemps, qui-sap-lo, ultra mesura...  
  
3.2.6. La locució de + expressió de lloc + estant: d'Alacant estant, del balcó estant...  
  
4. ENLLAÇOS  
4.1. Conjuncions.  
4.1.1. Presència necessària de la conjunció que en determinats contextos: Els preguem que assistisquen a la reunió, Això sí que és important.  
4.1.2. La conjunció temporal mentres o mentre i la locució conjuntiva mentres que o mentre que. L'adverbi mentrestant.  
4.1.3. Conjuncions arcaiques o molt formals: àdhuc, car, nogensmenys, puix...  
4.1.4. Variacions en la col·locació de la conjunció però.  
4.1.5. Usos propis de conjuncions i locucions conjuntives: posat que, doncs, amb que, tal com, sempre que, etc.  
4.2. Preposicions.  
4.2.1. La construcció indefinit + a + infinitiu: No tinc res a dir.  
4.2.2. Les preposicions vers, envers, devers, ultra, via, i la locució prepositiva a despit de.  
4.2.3. Les preposicions en la fraseologia: passar en net, posar en relleu...  
  
5. FONÈTICA I FONOLOGIA  
5.1. Pronunciació estàndard del valencià: formes pròpies, formes acceptables i formes no recomanables.  
5.2. Vocals.  
5.2.1. Vocals obertes i tancades en mots que presenten dubtes col·loquialment o sense punts de referència clars: flota, les Corts, sostre, postres, (ell) contesta, singlot, toll...  
5.2.2. Accentuació.  
6.6.6.1. Accents principals i secundaris.  
7.0.0.2. Vocals tòniques en mots compostos.  
4.3.1.8. L'accent articulatori.  
5.2.3. Fenòmens vocàlics de fonètica sintàctica:  
- emmudiments  
- neutralitzacions  
- assimilacions  
5.3. Consonants:  
5.3.1. Els grups sonors dins-, fons- i trans-  
5.3.2. Els sons [ks] i [gz] representats per la grafia x  
5.3.3. Pronunciació de mots amb consonant velar sorda.  
5.3.4. Alteracions dels sons consonàntics:  
- ensordiments  
- sonoritzacions  
- sensibilitzacions  
- enllaços fònics  
  
6. ORTOGRAFIA  
6.1. Vocals.  
6.1.1. Remarques:  
- mots sense punts de referència clars: arravatar, ciment, bambolina, sarbatana...  
- derivats i pseudoderivats: doble duplicar, línia alinear, full fol·licle...  
- compostos i derivats amb e de suport o sense: infraestructura, hidroscòpia, reescriptura...  
6.1.2. Accentuació gràfica:  
1.3.9.9. Variació regional de l'accent gràfic de la e tònica segons el timbre: café cafè, burgés burgès, comprén comprèn, féieu fèieu...  
8.1.7.7. Cultismes d'ús formal restringit: alvèol, cotilèdon, èczema...  
  
3.9.7.5. Parelles de mots que es diferencien per la dièresi: fluid fluït, fruit fruït, reina reïna...  
6.2.Consonants.  
6.2.1. Ortografia de b i v.  
9.9.6.0. Els pseudoderivats: avortar abortiu, berruga verrucària...  
6.2.2. Ortografia de les oclusives.  
5.2.0.0. Compostos amb cap-, prop-: capbussar-se, proppassat...  
6.5.6.6. Grups consonàntics cultes com ara pn-, ps-, pt-, ts- a principi de paraula: pneumàtic, pterodàctil, ptolemaic, tsarista...  
0.5.7.3. Préstecs i topònims estrangers: coala, màrqueting, judoka, Qatar, Iraq...  
7.7.7.6. Duplicacions gràfiques complexes: addició, accèssit, suggestió, sangglaçar...  
8.0.0.3. Altres mots d'ortografia complexa: apotegma, feldspat, molibdé, tungsté...   
6.2.3. Ortografia de les nasals.  
1.7.3.4. Grafies mm, nn i mn en determinats cultismes: gamma, summe -a, annals, bienni, escamnar, mnemotècnia...  
6.2.4. Ortografia de les palatals.  
8.3.1.5. Paraules adaptades d'altres llengües: haixix, Txad, Txaikovski...  
6.2.5. Ortografia de les alveolars.  
2.3.5.3. Paraules compostes i derivades amb prefix: asimptomàtic, contrasenya, preseleccionar, preservar, pressentir, ressentir, transsiberià...  
6.2.6. Ortografia de les laterals.  
9.4.2.4. Paraules amb l i ll final: bonítol, cérvol (o cervo), cerebel, nínxol (o ninxo)...; cristall, cartell, metall... Derivats: cristalleria cristal·litzar, cartellera cartel·la, metal·lúrgia...  
1.6.0.0. Variació regional de grafies geminades tl i tll: butla butlla, espatlar espatllar, vetlar vetllar...  
6.2.7. Ortografia de les vibrants.  
2.2.3.4. Paraules d'ortografia complexa: crebantar, eradicar, sabre, otorinolaringòleg...  
6.2.8. La grafia h.  
7.5.3.0. Préstecs i cultismes d'àmbit restringit: hàmster, handbol...; hidròfob, holograma, subtrahend...  
6.2.3.7. La velar aspirada (ha!, hippy). Altres grafies que representen este fonema en els estrangerismes: Jerez, Khartum, Reich...  
6.3. Convencions gràfiques.  
6.3.1.Casos especials de l'apòstrof (sigles, topònims precedits de l'article, topònims estrangers, marques comercials...).  
6.3.2. Guionet en préstecs, símbols i mots poc usuals.  
6.3.3. Remarques sobre l'ús de majúscules i minúscules.  
6.3.4. Remarques sobre l'ús de les abreviatures.   
6.3.5. Usos de la lletra cursiva, negreta i versaleta.  
6.4. Romanització dels estrangerismes des d'alfabets no llatins.  
  
Competències pragmàtiques i discursives dels nivells C1 i C2  
  
C1 C2  
Pot adaptar-se a la situació i al receptor de manera adequada i amb el grau de formalitat necessari. Selecciona la frase adequada d'entre una sèrie de funcions. Sap reformular les seues idees per a posar o llevar èmfasi, depenent de la situació, l'interlocutor, etc. Utilitza els mecanismes necessaris per a prendre torns de paraula de manera adequada.  
  
  
Es posarà especial èmfasi en:  
1. Construcció i interpretació del discurs  
1.1. Procediments de manteniment del referent i del fil discursiu: proformes i recursos lexicosemàntics (qualificacions valoratives, atributs basats en el context extralingüístic o coneixement enciclopèdic, metàfores?).  
1.2. Marcadors del discurs.  
a) Connectors (additius, consecutius, contra argumentatius, justificatius?).  
b) Estructuradors de la informació d'inici, de continuïtat, de tancament i comentadors).  
c) Reformuladors (explicatius, recapitulatius, disgressors, rectificatius, de distanciament)  
d) Operadors discursius (de reforç argumentatiu, de reforç conclusiu, localitzadors de concreció?).  
1.3 Dixi personal, espacial i textual amb valors propis del nivell; fórmules fixes d'identificació.  
1.4 Procediments de rematització i tematització: a través de l'orde de paraules, de marcadors discursius, d'estructures sintàctiques pròpies.  
  
1.5. Procediments de citació: estil directe i indirecte, procediments de citació encoberts. Presència i absència de verbs introductoris, marques entonatives pròpies.  
1.6 Valor il·locutiu dels enunciats (per ex. Per què sempre arribes tard- > Crítica: sempre arribes tard).  
1.7. Expressió de la negació.  
a) Tipus de negacions: vetlades, diluïdes, obviades, iròniques-   
b) Expressió de la negació amb reforç, frases fetes, modismes.  
1.8 Significats interpretats.  
a) Procediments metafòrics.  
b) Procediment de creació de la ironia.  
c) Procediments de cortesia verbal.   
d) L'opinió del parlant i la modalitat dels enunciats (epistèmica, deòntica?). Procediments lingüístics (fònics, morfològics, lèxics o sintàctics).  
2. Gèneres discursius i productes textuals.  
En les programacions, depenent de si es tracta d'un curs de tipus general o específic, haurà d'especificar-se si es perseguirà la producció, la recepció o la producció i la recepció dels següents tipus de text, a més dels vistos en nivells anteriors.  
2.1 Gèneres de transmissió oral:  
- Anuncis publicitaris de ràdio i televisió  
- Acudits  
- Conferències  
- Conversacions cara a cara (formals, informals i transaccionals)  
  
- Debats i discussions públiques  
- Conversacions telefòniques  
- Documentals radiofònics i televisats  
- Entrevistes (periodístiques, laborals, acadèmiques, mèdiques?)  
- Instruccions  
- Intervencions en reunions formals  
- Cançons  
- Notícies retransmeses per televisió o ràdio  
- Pel·lícules i representacions teatrals  
- Presentacions públiques  
- Sermons  
2.2. Gèneres de transmissió escrita:  
Actes  
- Anuncis publicitaris: en tanques, premsa escrita, propaganda-  
- Articles d'opinió  
- Articles científics i de divulgació  
- Cartes al director en periòdics i revistes  
- Cartes, faxos, correus electrònics formals  
- Xats  
- Acudits  
- Contractes comercials, laborals i administratius  
- Convenis  
- Contes  
- Qüestionaris  
- Diccionaris i tesaurus  
- Informes  
- Instruccions  
- Llibres de text  
- Missatges en fòrums, blogs-  
- Memoràndums  
- Novel·les  
- Obres de teatres  
- Poemes  
- Ressenyes  
- Textos jurídics  
- Tires còmiques i còmics  
- Treballs escolars i acadèmics  
- Assajos  
- Sms?-  
3. Macrofuncions:  
3.1. Macrofunció descriptiva (persones, objectes i llocs).  
a) Ancoratge, aspectualització i posada en relació.  
b) Inserció de seqüències (expositiva, narrativa).  
c) Elements lingüístics.  
3.2 Macrofunció narrativa.  
a) Situació inicial, complicació, acció, resolució i situació final.  
  
b) Inserció de seqüències (descriptiva, dialogal).  
c) Elements lingüístics.  
3.3 Macrofunció expositiva.  
a) Presentació o definició general del tema, desenrotllament, conclusió.  
b) Recursos per a desenrotllar l'exposició.  
- Presentar un tema o subtema nou (definició, afirmació general, pregunta retòrica, exemplificació?).  
- Desenrotllar o concloure un tema o subtema (definició, classificació, exemplificació, analogia, citació?).  
c) Elements lingüístics.  
3.4 Macrofunció argumentativa.  
a) Presentació de la qüestió polèmica, opinió o tesi, arguments, contraarguments, fonts, conclusió.  
b) Recursos per a desenrotllar l'argumentació:  
- Presentar una qüestió polèmica  
- Presentar una opinió o tesi  
- Presentar un argument  
\* Constatació assertiva  
\* Constatació retractiva  
\* Constatació concessiva  
\* Constatació de domini o influència  
- Presentar un contraargument  
- Presentar una regla general  
- Presentar reserva  
- Exemplificació  
- Citació  
c) Inserció de seqüències (narrativa, descriptiva, expositiva).  
d) Elements lingüístics.  
4. La coherència   
- Adaptació a l'interlocutor o audiència: format, to, registre.  
- Exposició lògica i estructurada de les idees: connectors, mecanismes referencials, reformulació d'idees, paràfrasi, repetició, recapitulació.  
- Tipus de text: narració, descripció, exposició, argumentació.  
- Varietat de llengua i de registre: formal, informal, neutre, semiformal.  
- Adequació del tema: rellevància, contingut rellevant / accessori, selecció lèxica i gramatical apropiada al tema.  
- Referència espaciotemporal: el·lipsi, repetició, substitució, variants lèxiques.  
- Seqüenciació relacions causa-efecte: adequació estructures sintàctiques.  
5. Cohesió  
- Introducció, desenrotllament, conclusió: marcadors referencials apropiats.  
- Organització dels textos: exposició, argumentació, conclusió...  
  
- Desenrotllament temàtic: introducció, argumentació, reformulació, èmfasi, contrast, evitació de la repetició-  
- Estructuració de la informació amb referència a les macrofuncions: descripció, narració, exposició, argumentació.  
- Marcadors del discurs: enumeració de les idees, ampliació i reafirmació d'idees, unió d'idees semblants, contrast d'idees, causa i resultat, generalització, reformulació i explicació, conclusió i recapitulació.  
  
- Adequació d'estructures sintàctiques per a matisar el text: estructures passives per a donar objectivitat. Elisió de la primera persona per a evitar la subjectivitat, varietat en l'ús de la conjunció. Utilització dels temps adequats segons es tracte d'una descripció, un anunci legal, una argumentació o qualsevol altre tipus de text. Ús dels signes de puntuació / de l'entonació.  
  
Competències funcionals dels nivells C1 i C2  
  
C1 C2  
L'expressió és fluida encara que podria veure's interrompuda per un tema conceptualment difícil.  
Aporta graus d'incertesa, certesa, probabilitat, etc.  
 S'expressa amb fluïdesa i poc esforç, només es deté per a buscar l'expressió més adequada o la idea més clara. Transmet matisos de significat amb una correcció raonable.  
  
  
Els objectius primordials en els nivells C seran:  
- Aconseguir un major repertori de frases declaratives i un major domini de les nocions generals i específiques.  
- Aconseguir un més ampli domini dels exponents nocionals a l'hora d'expressar diferents tonalitats de significat.  
- Les funcions de persuasió cobren rellevància a causa d'una major flexibilitat en l'ús del llenguatge i de les - pautes prosòdiques: ritme i entonació.  
- Una major capacitat per a organitzar els recursos lingüístics a la seua disposició i per a recórrer a les estratègies comunicatives.  
- Major capacitat a l'hora d'associar les funcions amb els seus exponents gramaticals.  
1. Importància de l'enfocament funcional.  
- Facilita una millor definició dels exponents funcionals i els continguts gramaticals.  
- Facilita la programació de cursos curts i específics. Ens permet detectar necessitats específiques.  
- L'alumne detecta una aplicació immediata a la vida real.  
- Facilita l'aprenentatge de les estructures gramaticals dotant-les d'una aplicabilitat més real.  
- Ens fa reflexionar més sobre la llengua.  
- Propiciem una millor ensenyança dels continguts socioculturals i sociolingüístics.  
2. Funcions més representatives dels nivells avançats C1 i C2  
  
Funcions o actes de parla assertius: relacionats amb l'expressió del coneixement, la creença, l'opinió i la conjectura  
  
- Expressar acord i desacord  
- Afirmar  
- Anunciar  
- Assentir  
- Postil·lar  
- Atribuir  
- Classificar i distribuir  
- Confirmar  
- Conjecturar  
- Desmentir  
- Expressar certesa  
- Expressar desconeixement  
- Expressar acord i desacord  
- Expressar la capacitat i habilitat per a fer alguna cosa  
- Expressar dubte  
- Expressar probabilitat, possibilitat  
- Expressar escepticisme  
- Descriure  
- Informar  
- Predir  
- Expressar hipòtesis  
- Recordar alguna cosa a algú  
- Suposar.   
Funcions o actes de parla compromisius, relacionats amb l'expressió de l'oferiment, intenció, voluntat i decisió.  
  
- Expressar la intenció i la voluntat  
- Oferir alguna cosa  
- Oferir ajuda  
- Oferir-se a fer alguna cosa  
- Prometre  
- Negar-se a fer alguna cosa  
- Retractar-se, etc.  
 Funcions o actes de parla directius que tenen com a finalitat que el destinatari faça o no faça alguna cosa.  
  
- Aconsellar  
- Advertir  
- Animar  
- Autoritzar  
- Donar instruccions  
- Denegar  
- Desafiar  
- Dissuadir  
- Dispensar  
- Exigir  
- Intimidar  
- Ordenar  
- Donar permís  
- Demanar ajuda  
- Demanar confirmació  
- Persuadir  
- Prohibir  
- Proposar  
- Previndre  
- Recordar alguna cosa a algú, etc.  
Funcions o actes de parla fàtics i solidaris, per a establir o mantindre el contacte social i expressar actituds respecte als altres  
  
  
- Acceptar i declinar una invitació  
- Agrair  
- Atraure l'atenció  
- Compadir-se  
- Declinar  
- Donar la benvinguda  
- Acomiadar-se  
- Donar l'aprovació  
- Felicitar  
- Respondre a una felicitació  
- Invitar  
- Demanar disculpes   
- Formular bons desitjos   
- Fer un brindis  
- Fer compliments etc. -  
Funcions o actes de parla expressius, amb els quals s'expressen actituds i sentiments davant de determinades circumstàncies.  
  
- Expressar admiració, alegria o felicitat  
- Expressar estima o simpatia  
- Expressar aprovació i desaprovació  
- Expressar interés, desinterés  
- Excusar-se per un temps  
- Expressar empatia  
- Expressar ansietat i nerviosisme  
- Expressar penediment  
- Expressar simpatia  
- Expressar agraïment  
- Expressar vergonya  
- Expressar indignació  
- Expressar orgull  
- Felicitar  
- Expressar condol  
- Invitar  
- Interessar-se per algú o alguna cosa  
- Saludar  
- Disgust  
- Dolor  
- Dubte  
- Certesa, etc.  
Funcions contrastives  
  
- Justificar i argumentar opinions  
- Donar respostes extenses i argumentatives  
- Contrastar anades i fotografies  
- Expressar contrast d'opinions i d'idees  
- Discutir el comportament apropiat i inapropiat  
- Establir orde de prioritats amb referència a un llibre, un article, etc.  
- Presentar i debatre un projecte convencent  
- Descriure aspectes tecnològics amb els seus avantatges i desavantatges  
- Presentar la cara i la creu d'un assumpte  
- Discutir sobre experiències i possessions  
- Explicar l'elecció adequada, etc.  
  
3. Pautes per a introduir els continguts funcionals en l'aula.  
a) Trencar amb els esquemes tradicionals d'organització entorn d'un contingut gramatical.  
b) Crear en l'alumne la necessitat prèvia de transmetre o comunicar un missatge amb un significat.  
c) Dotar l'alumne d'una sèrie d'exponents funcionals adequats al missatge que volen produir.  
d) Mostrar amb claredat l'estreta relació entre les estructures gramaticals i els distints exponents funcionals.   
e) Triar les funcions d'acord amb les necessitats comunicatives dels alumnes.  
f) Procurar que les funcions i exponents siguen significatives per als alumnes.  
  
  
IV. CRITERIS D'AVALUACIÓ PER DESTRESES   
  
1. Expressió oral  
  
C1  
Realitza exposicions i declaracions públiques amb fluïdesa, quasi sense esforç, utilitzant l'entonació per a transmetre matisos més subtils de significat amb molta precisió.  
Du a terme la presentació d'un tema complex de forma organitzada i estructurada, desenrotllant idees complementàries, defenent punts de vista per mitjà d'estructures persuasives i arribant a conclusions apropiades.  
Realitza descripcions d'experiències de forma clara i detallada sobre una àmplia varietat de temes complexos.  
Realitza descripcions i narracions complexes de temes, integrant altres temes, desenrotllant punts complexos, així com arribant a conclusions adequades.  
  
Participa en un debat aportant argumentacions ben estructurades i aportant conclusions concretes.  
Realitzar declaracions públiques amb fluïdesa i correcció i transmetre certs matisos per mitjà de l'entonació.  
Parlar en públic de forma organitzada i ben estructurada sobre un tema complex, ampliant per mitjà d'arguments ben organitzats i aportant idees complementàries i exemples adequats quasi sense esforç.  
  
  
C2   
Produïx discursos ben estructurats de forma fluida amb una estructura lògica i amb un ampli repertori lèxic que li permet ordenar i presentar les seues exposicions de manera clara i significativa per a l'oient.  
Manté una conversació sobre temes complexos, introduint arguments persuasius quan ho necessita sense estar en desavantatge amb un parlant natiu.  
Realitza descripcions clares, fluides i elaborades.   
Desenrotlla arguments emfatitzant apropiadament els detalls més importants i ressaltant els aspectes principals.   
Discutix amb eficàcia a favor i en contra d'un tema, i té prou vocabulari per a parlar i/o discutir d'aspectes del seu treball i vida professional.  
Fa declaracions quasi sense esforç i amb fluïdesa, utilitzant l'entonació per a transmetre certs matisos significatius.   
Presenta temes de complexitat davant d'un públic que no coneix el tema de forma estructurada i organitzada per a satisfer les necessitats del públic, podent argumentar de manera reeixida i precisa davant de preguntes hostils.  
  
  
  
2.Expressió escrita  
  
C1  
Escriu informes, articles i assajos clars i ben estructurats sobre temes complexos ressaltant les idees principals, ampliant amb una certa extensió, defenent punts de vista amb idees complementàries, motius i exemples adequats, i acaba amb una conclusió adequada.  
Escriu textos de ficció de manera clara, detallada i ben estructurada, amb un estil convincent, personal i natural, apropiats per als lectors als quals van dirigits.  
Pren notes prou detallades en cursos, seminaris o conferències que tracten de temes de la seua especialitat, transcrivint la informació de manera prou precisa i pròxima a l'original, de tal manera que les mencionades notes podrien ser utilitzades per altres persones.  
Escriu de manera estructurada, ressaltant les idees principals i ampliant amb idees complementàries de manera adequada i organitzada.  
Escriu redaccions i informes de manera adequada i correcta utilitzant el format i to adequat per al lector a qui va dirigit.  
  
  
C2  
Escriu sobre temes complexos de manera fluida i precisa, amb un estil i to apropiat a la situació concreta i amb una estructura lògica que facilita la comprensió del lector.  
Escriu de forma fàcil i fluida textos complexos relacionats amb la seua vida acadèmica i professional de manera efectiva, amb una estructura lògica de manera que facilita la comprensió al lector.  
Escriu de manera clara i fluida històries i descripcions adoptant l'estil al gènere corresponent.  
Escriu redaccions o articles amb claredat i fluïdesa, que presenten una apreciació crítica davant de temes científics o literaris amb una estructura lògica i ben organitzada que permet una fàcil lectura i interpretació del text.  
  
  
  
3. Comprensió oral  
  
C1  
Comprén informació específica en declaracions i anuncis públics que tenen poca qualitat i un so distorsionat; per exemple, en una estació o en un estadi.  
  
Comprén informació tècnica d'una certa complexitat, com, per exemple, instruccions de funcionament, especificacions de productes i servicis quotidians.  
  
Comprén informació complexa i consells sobre tots els assumptes relacionats amb la seua professió o les seues activitats acadèmiques.  
Comprén amb relativa facilitat la majoria de les conferències, xarrades, discussions i debats sobre temes complexos de caràcter professional, acadèmic o públic.  
Comprén una àmplia gamma de material retransmés i gravat, i identifica detalls i subtileses com a actituds i relacions implícites entre els parlants.  
  
Comprén pel·lícules amb una certa quantitat d'argot, llenguatge col·loquial o expressions idiomàtiques.  
Comprén els detalls de conversacions i debats d'una certa longitud entre terceres persones, inclús sobre temes abstractes, complexos o desconeguts, i captar la intenció del que es diu.  
Comprén conversacions d'una certa longitud en què participa encara que no estiguen clarament estructurades i la relació entre les idees siga només implícita  
  
  
  
C2  
Comprén pràcticament qualsevol tipus de parla, tant quan es tracte de conversacions cara a cara com de discursos o textos retransmesos.  
Seguix amb facilitat conversacions complexes entre terceres persones en debats o grups de discussió sobre temes poc familiars o inclús assumptes abstractes, sempre que les seues competències generals li permeten parlar o opinar del tema en qüestió.  
Entén discursos i presentacions de caràcter especialitzat i complex en què s'utilitzen col·loquialismes i terminologia poc familiar.  
Comprén informació tècnica d'una certa complexitat, com, per exemple, instruccions de funcionament, especificacions de productes i servicis quotidians.   
  
Extrau informació específica de declaracions públiques de poca qualitat i so distorsionat, per exemple, una estació o un estadi.  
Comprén una àmplia gamma de material gravat i retransmés, incloent-hi algun ús fora de l'habitual, i identifica detalls i subtileses com a actituds i relacions implícites entre els parlants.  
Aprecia pel·lícules, obres de teatre, TV i ràdio quasi com un natiu.  
Pren notes en una reunió, seminari o conferència de forma apropiada i continua participant en el seminari sense cap problema.  
  
  
  
4. Comprensió escrita  
  
C1  
Comprén amb tot detall instruccions extenses i complexes sobre aparells i procediments nous, tant si les instruccions es relacionen amb la seua especialitat com si no, sempre que puga tornar a llegir les seccions difícils.  
Comprén qualsevol correspondència fent un ús esporàdic del diccionari.  
  
Comprén amb tot detall informes, articles i altres textos extensos i complexos en l'àmbit social, professional o acadèmic, i identifica detalls subtils que inclouen actituds i opinions tant explícites com implícites.  
Comprén sense dificultat textos de literatura contemporània extensa i capta el missatge, les idees o conclusions implícites.  
Comprendre la correspondència de qualsevol tipus fent un ús ocasional del diccionari.  
Pot llegir textos literaris amb facilitat.  
Comprén textos referits a anuncis d'allotjament i les abreviatures que apareguen en l'anunci.  
Llig ràpidament textos per a extraure'n la informació rellevant.  
Maneja la majoria de llibres de text, articles, relatius al seu camp professional.  
  
Comprén la majoria d'articles/opinions expressades en la premsa formal.  
Extrau opinions, idees i informació de textos especialitzats, sempre que siga dins del seu propi camp professional.  
  
  
C2  
Comprén i interpreta de manera crítica qualsevol forma d'expressió escrita incloent textos complexos amb llenguatge abstracte i textos literaris o amb expressions col·loquials.  
Comprén una àmplia varietat de textos llargs i complexos i és capaç de reconéixer matisos d'estil i significats implícits i explícits.  
Llig amb facilitat textos complexos, com ara manuals, articles especialitzats i treballs literaris.  
Reconeix recursos estilístics, com ara les metàfores, connotacions, l'ambigüitat, etc., i aprecia la seua funció dins del text.  
Llig qualsevol tipus de correspondència fent ús esporàdic del diccionari.   
Busca amb rapidesa en textos llargs per a localitzar detalls rellevants.   
Identifica amb rapidesa contingut i detalls de notícies, articles i informes sobre una àmplia sèrie de temes professionals o no, llegint quasi tan ràpid com un natiu.  
Comprén una àmplia varietat de textos complexos que pot trobar en la seua vida social, professional o acadèmica i de reconéixer subtileses i significats explícits i implícits.   
Comprén el menú d'un restaurant i un ampli espectre de termes culinaris.  
  
Comprén documents de tipus financer, o transaccions comercials, per exemple, els termes d'una assegurança a l'hora d'enviar una mercaderia, els termes del contracte per al lloguer d'un automòbil, etc.  
Comprén informes de molt variat tipus que puga trobar al llarg de la seua vida professional.  
Comprén amb tot detall instruccions extenses i complexes sobre aparells i procediments nous, tant si les instruccions es relacionen amb la seua especialitat com si no, sempre que puga tornar a llegir les seccions difícils.   
  
  
  
5. Interacció oral  
  
C1  
Participa de manera plena en una entrevista, com a entrevistador o entrevistat, ampliant i desenrotllant les idees discutides amb fluïdesa i sense suport, i fent un bon ús de les interjeccions i altres mecanismes per a expressar reaccions i mantindre el bon desenrotllament del discurs.  
En transaccions i intercanvis per a obtindre béns i servicis, negocia la solució de conflictes i desenrotlla la seua argumentació en cas de danys i perjuís, utilitzant un llenguatge persuasiu per a reclamar una indemnització. Així mateix, establix amb claredat els límits de qualsevol concessió que estiga disposat a realitzar.  
Participa activament en conversacions i discussions formals animades i en les que es tracten temes abstractes, complexos i desconeguts, identificant amb precisió els arguments dels diferents punts de vista, argumentant la seua postura formalment -amb precisió i convicció- responent a preguntes i comentaris i contestant de forma fluida, espontània i adequada a argumentacions complexes contràries.  
Participa activament en conversacions informals animades que tracte temes abstractes, complexos i desconeguts, expressant les seues idees i opinions amb precisió, presentant línies argumentals complexes de manera convincent i responent a estes amb eficàcia.  
  
  
C2  
Matisos subtils de significat i evita les possibles dificultats de manera que l'interlocutor no les percep. Posseïx un bon coneixement d'expressions idiomàtiques i col·loquialismes i és conscient dels aspectes connotatius del significat.  
Comprén qualsevol interlocutor, ja siga natiu o no, en temes complexos de caràcter especialitzat que vagen més enllà de la seua especialitat, si se li dóna el temps necessari per a acostumar-se a un accent que no siga l'estàndard.  
Conversa de forma còmoda i eficaç sense quasi cap limitació en els temes referits a situacions de caràcter social, personal o professional.  
Pren part, sense esforç, en conversacions o discussions amb parlants natius.  
  
Comprén conversacions d'acords legals, detalls tècnics i les seues implicacions legals.   
Comprén i participa amb facilitat en interaccions complexes sobre temes abstractes i desconeguts quan conversa amb amics.   
Es mou bé en discussions formals i reunions de treball sobre temes complexos i abstractes amb arguments ben organitzats i utilitzant tècniques persuasives.  
  
Comprén instruccions detallades en la seua totalitat.   
Contribuïx al desenrotllament de les reunions de treball invitant a altres a participar-hi.   
Presenta un assumpte amb claredat analitzant els possibles avantatges i desavantatges i especulant sobre les conseqüències d'una decisió o una altra.   
Interactua per a solucionar conflictes.  
Intercanvia informació complexa sobre els assumptes relacionats amb la seua professió.   
Presenta descripcions detallades sobre com dur a terme un procediment.  
Sintetitza informació procedent d'unes quantes fonts.   
  
  
  
6. Interacció escrita  
  
C1  
Escriu correspondència personal, independentment del suport, en la qual s'expressa amb claredat, detall i precisió i es relaciona amb el destinatari amb flexibilitat i eficàcia, incloent-hi  
usos de caràcter emocional, al·lusiu i humorístic.  
Escriu correspondència formal amb la correcció deguda i ajustant-se a les convencions que requerixen la situació, el destinatari i el format.  
  
  
C2  
S'expressa amb claredat i precisió, i es relaciona amb el destinatari amb flexibilitat i eficàcia.   
Escriu cartes amb claredat i precisió, utilitzant la llengua amb claredat i eficàcia i incloent usos de caràcter emocional, al·lusiu i divertit.   
A l'escriure una carta s'expressa de forma irònica, humorística i inclús ambigua.  
Escriu una carta sobre assumptes financers de forma apropiada, amb tacte però amb força, i amb l'estil adequat com per a aconseguir la resolució d'un problema.  
Anota missatges en què s'expliquen problemes i es requerix una solució.   
Escriu notes en què es transmeta informació senzilla de caràcter personal o professional.  
  
7. L'avaluació  
Per a avaluar els èxits de l'aprenent és adequat utilitzar diferents tipus d'avaluació: autoavaluació, coavaluació i heteroavaluació.   
A més, seria recomanable que esta es realitzara en diferents moments perquè el docent i el discent foren conscients del grau de progrés i, d'esta manera, prendre les decisions pertinents.   
Tipus d'avaluació:  
a) L'avaluació de diagnòstic.  
L'avaluació de diagnòstic és predictiva i determina quin és el grau de competència de l'alumne en un moment determinat del curs. Se sol realitzar al començament del curs i les seues conclusions ajudaran a prendre les decisions adequades.   
La prova de nivell dels departaments didàctics que es realitza en el centre és en si una prova de diagnòstic, si bé perseguix tradicionalment establir el desenrotllament de les destreses lingüístiques de l'alumne, i la seua competència lexicogramatical. Per això la prova de nivell del departament pot complementar-se amb un altre tipus de proves de diagnòstic en el grup que ajuden a esmenar deficiències d'assimilació detectades, a establir les necessitats del grup, la metodologia de treball, la retroalimentació que es done a l'alumne i al professor i l'avaluació contínua (servirà d'introducció a l'autoavaluació).   
b) L'avaluació contínua.  
A partir de l'avaluació de diagnòstic, i durant tot el curs, l'avaluació serà contínua, estarà integrada en el treball de classe i es referirà als objectius i continguts inclosos en el corresponent currículum del nivell superior (domini i mestria) i la programació del departament corresponent. Esta avaluació contínua la realitzarà el professor i també l'alumne respecte a les actuacions en classe, els treballs, les tasques, i els projectes realitzats al llarg del curs dins i fora de l'aula.   
  
Distingirem dos modalitats principals a l'hora de dur a terme l'avaluació contínua.  
- L'avaluació de progrés del professor.  
L'avaluació de progrés estarà integrada en el procés d'ensenyança-aprenentatge. Representa una perspectiva interna. Valorarà el progrés i les dificultats per a buscar solucions en temps real. És una avaluació de l'aprofitament, del grau en què s'han aconseguit objectius específics. Estarà relacionada amb el programa, i amb els materials que durant el curs s'utilitze.  
Esta avaluació implicarà l'arreplega sistemàtica de dades de cada alumne/a tant quantitatives com qualitatives: a més de les proves puntuals d'avaluació de coneixements i competències comunicatives, comentaris relacionats amb la participació activa en classe, i amb les tasques, i projectes realitzats fora de l'aula. L'arreplega de dades es farà amb la periodicitat que el departament didàctic establisca, segons les directrius de la Direcció d'Estudis i es tindran en compte en l'avaluació final o sumativa.   
- L'autoavaluació de l'alumne.  
Una altra manera de posar en pràctica l'avaluació contínua és a través de l'autoavaluació, és a dir, les valoracions d'un alumne respecte a les competències comunicatives pròpies, i especialment les competències lingüístiques.   
L'experiència indica que, almenys, els alumnes adults són capaços de realitzar tals valoracions qualitatives respecte al seu propi nivell de competència lingüística. Este tipus d'avaluació establix el camí cap al desenrotllament de la capacitat d'aprendre a aprendre (se centra en els processos d'aprenentatge) i augmenta la capacitat de l'alumne de ser responsable del seu propi aprenentatge.   
En l'autoavaluació requerix una menció especial el Portfolio de les Llengües per a adults (+16), desenrotllat pel Ministeri d'Educació, i que ha sigut validat com a Model Acreditat 59/2004. Està basat en pressupostos teòrics del Marc Comú Europeu de Referència per a les Llengües: ensenyança, aprenentatge, avaluació, i ha sigut desenrotllat pel Departament de Política Lingüística del Consell d'Europa.   
  
- Avaluació final o sumativa.  
La finalitat de l'avaluació final o sumativa és comprovar si els alumnes han aconseguit els objectius i competències del curs corresponent i podrien, per tant, promocionar al curs següent. (Allò que s'ha regulat fins a la data en la legislació).  
c) Avaluació de mestria o de certificació de nivell.   
Es duran a terme proves unificades de certificació anuals per als nivells superiors C1 i C2. Les mencionades proves seran elaborades per una comissió redactora igual que es realitza en els nivells inferiors.**~~


Còpia Permalink ELI