Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4878, del 08-11-2004 (2004/11465)

RESOLUCIÓ de 15 de octubre de 2004, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor del tram històric de la séquia de Mislata, a Quart de Poblet (València).
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4878

Data del DOGV
:   08-11-2004

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2004/11185


Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 15 de octubre de 2004, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per la qual s'incoa expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor del tram històric de la séquia de Mislata, a Quart de Poblet (València). [2004/X11155]
  
Vist l'informe emés pels Servicis Tècnics de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, favorable a la declaració Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor del tram històric de la séquia de Mislata, a Quart de Poblet (València).
  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei d'11 de juny de 1998, del Patrimoni Cultural Valencià, esta Direcció General, en allò que és matèria de la seua competència, ha resolt:
  
Primer
  
Incoar expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb categoria de Monument, a favor del tram històric de la séquia de Mislata, a Quart de Poblet (València).
  
Segon
  
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei d'11 de juny de 1998, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que justifiquen la seua declaració, descriure'l per a la seua perfecta identificació, així com delimitar el seu entorn de protecció i fixar les normes de protecció en els annexos que s'adjunten a la present resolució.
  
Tercer
  
Continuar la tramitació de l'expedient, d'acord amb les disposicions vigents.
  
Quart
  
En compliment del que establix l'article 27.2 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució als interessats i a l'Ajuntament de Quart de Poblet, i fer-los saber que, de conformitat amb el que establix l'article 33 de la Llei, la incoació del present expedient determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les dites actuacions, quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les ja atorgades.
  
No obstant això, este centre directiu podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que manifestament no perjudiquen els valors dels béns, així com les obres que, per causa major o interés general, hagen de realitzar-se inajornablement.
  
Quinta
  
Que, en compliment del que preceptua l'article 27.3 de la Llei, es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural, per a la seua anotació preventiva, i al Registre de la Propietat amb el mateix fi.
  
Sexta
  
Que la present resolució, amb els seus annexos, es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.
  
Cosa que fem pública als efectes oportuns.
  
València, 15 de octubre de 2004.- El director general de Patrimoni Cultural Valencià: Manuel Muñoz Ibáñez.
  
ANNEX I
  
Dades sobre el bé objecte de la declaració
  
1. Denominació:
  
Principal: Tram històric de la séquia de Mislata
  
2. Descripció:
  
a) Immoble objecte de la declaració
  
(Basat principalment en l'Informe sobre el traçat de la séquia mare de Mislata. Conselleria de Cultura, Educació i Esport, ressenyat en la bibliografia)
  
La séquia de Mislata és una de les set séquies mare els àmbits de regadiu de la qual estan davall la tutela del Tribunal de les Aigües de València, i conformen l'espai geogràfic anomenat l'Horta de València.
  
La dita séquia té un extraordinari valor històric i etnològic perquè forma part d'una xarxa d'enginyeria hidràulica representativa d'una forma d'assentament humà, d'intervenció en l'entorn i explotació dels seus recursos que s'ha produït a l'horta de València des de la romanització. Este tram de séquia històrica objecte de declaració té a més un valor constructiu i paisatgístic per ser en l'actualitat l'únic tram de séquia mare o major que conserva el seu caixer original, així com el seu traçat sinuós, i l'únic que manté el seu caràcter de paisatge de regadiu tradicional, amb reduïdes agressions.
  
Dades històriques
  
L'aprofitament de les aigües del Túria per a tot tipus d'usos és un fet comprovat des d'antic, a la vista de la profusa xarxa de canalitzacions que caracteritza totes les comarques limítrofes amb el tram final del riu. Així mateix, en ambdós vores existixen, a banda de les conduccions i séquies hui en servici, una sèrie de restes arqueològiques de diversa índole, que aporten indicis suficients per a suposar entramats hidràulics de consideració.
  
Tant la qualitat de les terres de labor existents a les riberes dels rius com l'estacionalitat del règim de precipitacions característica dels climes mediterranis del llevant peninsular suposen factors fonamentals a l'hora de determinar l'existència d'este tipus de conduccions d'aigua, en les quals s'han utilitzat recursos i solucions tècniques semblants al llarg de totes les èpoques.
  
Els canals del Segura, la séquia d'Elx, els canals d'Altea i les estructures hidràuliques de Xàbia i de Calp, la séquia amortitzada per la construcció de l'embassament de Tibi, les xarxes del Túria (sistema Vilamarxant-Riba-roja, aqüeducte de la Covatella), l'aqüeducte de Penya Tallada, les conduccions del Palància (aqüeducte romà de Sagunt, séquia de Gausa) i les séquies del Diable, de Vila-real (riu Millars), entre altres tants, són infraestructures hidràuliques que demostren l'extensió, geogràfica i temporal, de solucions tècniques semblants davant del problema de l'aigua.
  
Ja en 1239, el rei Jaume I, després de la conquista, confirma els privilegis que tenien els regadius de València, des d'antic, i en 1268 concedix la facultat de nomenar sequiers de séquia. El Tribunal de les Aigües es componia inicialment de set membres, als quals es va afegir en el segle passat un nou membre corresponent a la séquia de Quart- Benàger-Faitanar.
  
Les fonts bibliogràfiques que fan referència a estes xarxes hidràuliques són relativament escasses. La següent referència que coneixem data del primer quart del segle XIX i correspon a l'estudiós francés Jaubert de Passa. En el seu estudi Canals de reg de Catalunya i Regne de València publicat en 1823 (amb traducció espanyola de 1844), du a terme una anàlisi científica de les xarxes hidràuliques en ús, amb la intenció de trobar solucions als problemes de regadiu del sud de França.
  
Fins a principis del següent segle no comptem amb noves referències. En 1902, l'enginyer Rafael Valls David publica una revisió de l'estudi de Jaldero sobre la xarxa de comunicacions de Vilamarxant'Riba-roja, fruit les seues observacions en el transcurs dels treballs de construcció de la línia fèrria entre València i Llíria per la ribera sud del Túria, de la qual va ser el seu principal promotor.
  
Descripció, traçat i entorn
  
La séquia de Mislata és el segon gran sistema hidràulic de l'horta de València que pren aigua pel marge dret del Túria, entre l'assut de Quart i el de Favara, i sempre ha tingut cadira al Tribunal de les Aigües, amb la particularitat que un braç d'esta, el de Xirivella, almenys des del segle XVII ha tingut una organització separada a pesar de compartir un mateix cabal d'aigua.
  
Fins al segon quart del segle XX, el sistema hidràulic de la séquia de Mislata s'havia mantingut de forma quasi inalterable, amb una longitud de la séquia mare o major de 12 km, a més de tots els braços secundaris, creuant els termes de Manises, Quart de Poblet, Mislata, Xirivella i València. També havia mantingut el seu perímetre de reg, avaluat en unes mil hectàrees; pel traçat del Pla Sud, que va desviar el riu Túria en la dècada de 1960, i el creixement urbà de Mislata i la ciutat de València en la zona de l'avinguda del Cid, este perímetre ha sigut retallat dràsticament, i hui en dia queden un poc més de 100 hectàrees entre Quart de Poblet, Mislata i Xirivella.
  
El seu punt d'inici en el riu es troba a la part alta de la població de Manises, i la séquia mare pren una direcció paral·lela al Túria: creua primer l'horta de Manises, passa al costat de la població i continua fins al nord del nucli urbà de Quart de Poblet, entre este i el riu. Posteriorment, creua la carretera reial de Madrid i passa pel que ara és zona urbana de Quart, on abans ja començava a regar a través dels primers partidors (rolls). Al poc d'entrar al terme de Mislata, es trobava el molí de Cabot, del qual partien cinc séquies que distribuïen per braços l'aigua per la seua àrea de reg, que estava formada bàsicament pel terme municipal de Mislata i la part oest del cementeri general de la ciutat.
  
En el primer tram de la séquia mare de Mislata, entre el seu assut fins al desaparegut molí de Cabot, es troba un estret reducte d'horta al terme municipal de Quart de Poblet, entre la via del tren i el polígon industrial a la vora de l'autovia València-Madrid. El valor extraordinari que posseïx este tram, d'uns set-cents metres de llarg, és degut al fet que la séquia encara és de sòl, amb un traçat ple de corbes i uns marges plantats d'arbres fruiters, canyes, etc., que permeten veure de forma singular en tota l'actual horta de València una séquia mare junt amb el que era el traçat tradicional de les séquies històriques.
  
A més del magnífic caixer tradicional de sòl, les seues riberes mantenen la realitat física i la imatge de les séquies antigues. Un primer tram de 200 metres està vorejat d'arbres fruiters, figueres, codonys, magraners, etc. És el costum secular dels llauradors plantar els fruiters per al consum domèstic prop de les séquies i braçals. Un segon tram d'altres 200 metres gaudix d'una ribera de senill, típic canyís menut. Posteriorment, el tercer espai, al voltant d'uns 300 metres, té canyes plantades a la vora, amb el fi funcional de fixar la ribera per mitjà de les arrels d'estes plantes que consoliden les parets del caixer.
  
El traçat sinuós de la séquia correspon també a raons d'enginyeria hidràulica, perquè d'esta manera es minora la pressió de l'aigua produïda pel desnivell del terreny, que destruiria el caixer de la séquia.
  
Més avant, la séquia mare de Mislata es troba soterrada, i el molí de Cabot, amb tots els seus partidors i llengües, està destruït per la construcció del nou llit del riu Túria.
  
En paral·lel a la séquia i a pocs metres d'esta discorre la séquia de Faitanar, tram que apareix a mitjan segle XIX, i es nodrix de la séquia mare de Quart. Sobre esta es troben les ruïnes del molí d'Animeta. Este tram conserva així mateix el tradicional caixer, el seu traçat i paisatge originals.
  
b) Parts integrants
  
- Caixer i marges, considerats, des de l'eix de la séquia, 10 metres a cada costat.
  
- Partidor del segon roll.
  
c) Delimitació de l'entorn afectat:
  
Justificació:
  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció ha sigut:
  
Paisatgístic, establint al voltant de la séquia un àmbit de protecció que garantisca la conservació del seu entorn agrícola, característic de l'horta valenciana.
  
Històric, incloent-hi el xicotet nombre de parcel·les regades per la séquia de Mislata en este perímetre. Estes parcel·les justifiquen la pervivència del sistema hidràulic i la seua representació en el Tribunal de les Aigües de València, i és un dels reductes d'horta que resten en esta comunitat de regants.
  
Línia delimitadora:
  
Origen: intersecció del límit este del polígon cadastral núm. 4 amb una línia imaginària que discorre a 50 metres de l'eix de la séquia de Mislata, punt O.
  
Traçat: Des de l'origen, la línia discorre en sentit horari en paral·lel a la séquia de Mislata, a 50 metres del seu eix. Prosseguix pel límit nord de l'avinguda del Mediterrani fins a l'eix del carrer de Jaime Sanmartín; des d'allí prosseguix per una línia imaginària a 10 metres de l'eix de la séquia de Faitanar fins a la parcel·la 170 del polígon núm. 4. Continua pel límit entre les parcel·les 169 i 170 i es prolonga en esta direcció fins a la via del ferrocarril. Continua per la via del ferrocarril fins a la parcel·la núm. 115, i prosseguix pel límit oest de les parcel·les 115, 114, 113 i 272. Gira a l'est entre les parcel·les 272 i 112 fins a la parcel·la 234; gira al sud incloent-hi els camins que la voregen, i prosseguix per la mitgera entre les parcel·les 128 i 338. Gira pel nord del camí que confronta amb la parcel·la 273 i torna a girar cap a nord incloent-hi el camí que hi ha al costat de la parcel·la 123 fins a la via del tren, per la qual continua fins al límit est del polígon núm. 4, pel qual seguix fins al punt d'origen O.
  
d) Béns mobles que comprén i constituïxen part essencial de la seua història.
  
No es coneixen béns mobles.
  
3. Normativa de protecció de la séquia i el seu entorn.
  
Monument:
  
Article primer. Caldrà ajustar-se al que disposa la secció segona del capítol III, del títol II de la Llei 4/1998 d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, relativa al règim dels béns immobles d'interés cultural, amb la categoria de monument.
  
Article segon. L'ús permés per a la séquia és el de conducció d'aigua, mantingut des de la seua construcció; en els marges d'esta es mantindrà l'ús agrícola actual.
  
Article tercer. Es prohibix la tala d'arbres i canyissos en els marges de la séquia, sense perjuí de les operacions periòdiques de neteja i manteniment d'estos.
  
Entorn de protecció:
  
Article quart. De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998 d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga abordar-se en l'entorn de protecció del monument, requerirà l'autorització prèvia de la Conselleria competent en matèria de Cultura. Esta autorització s'emetrà conforme als criteris establits en la present normativa, i en el que esta no preveja, per mitjà a l'aplicació directa dels criteris previstos en l'article 39 de l'esmentada llei.
  
Totes les intervencions requeriran, per a la tramitació de l'autorització, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que corresponga per la seua especificitat, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.
  
Article quint. A fi de preservar el paisatge històric de la séquia, no s'autoritzarà cap edificació per a qualsevol ús. Queden expressament prohibits els abocaments de residus i moviments de terres, excepte els requerits per al seu estudi i conservació. En les edificacions existents en l'entorn de protecció es podran realitzar únicament obres de consolidació i manteniment sense augmentar el seu volum edificat.
  
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que per la seua natura reversible obtinguen autorització expressa.
  
Article sext. Les restes del molí d'Animeta, junt amb la séquia de Faitanar, el qual forma part de l'entorn de la séquia de Mislata des de mitjans del segle XIX, hauran de ser conservades, Este podrà ser rehabilitat, preservant els elements definitoris de la seua estructura arquitectònica i els seus elements constructius singulars d'intrínsec valor. Podrà acollir usos compatibles amb la seua arquitectura i amb la posada en valor de l'àmbit protegit del monument i el seu entorn.
  
Article sèptim. Els canvis en l'ús agrícola actual de les parcel·les seran objecte d'autorització segons l'article quart d'esta normativa.
  
Article octau. Qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o del seu entorn de protecció, se sotmetrà al que disposa el títol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.