Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 1782, del 14-05-1992 (1992/824804)

RESOLUCIÓ de 8 d'abril de 1992, de la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa un expedient de declaració de be d'interès cultural amb la categoria de monument, a favor de l'església parroquial de la Mare de Deu de la Misericòrdia del barri de Campanar, de València.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   1782

Data del DOGV
:   14-05-1992

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1992/824804


Data del document
:   08-04-1992

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Resolució

Correcció d'errades

Resolució de 8 d'abril de 1992, de la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana, per la qual s'incoa un expedient de declaració de bé d'interés cultural amb la categoria de monument a favor de l'església parroquial de la Mare de Déu de la Misericòrdia del barri de Campanar de València.  
Vist l'informe evacuat pel Servei de Patrimoni Artístic Immoble favorable a la incoació de l'expedient de declaració de bé d'interès cultural amb la categoria de monument de l'església parroquial de la Mare de Déu de la Misericòrdia del barri de Campanar de València.  
Atés el que disposen els articles 9 de la Llei 16/1985 de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, i 11 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, per al desplegament parcial de la citada Llei, la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana ha resolt:  
Primer  
Incoar l'expedient de declaració de bé d'interès cultural amb la categoria de monument a favor de l'església parroquial de la Mare de Déu de la Misericòrdia del barri de Campanar de València.  
Segon  
D'acord amb el que disposa l'article 12.1 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, de desplegament parcial de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, descriure per a la seua identificació el bé objecte de la incoació i delimitar la zona afectada en els annexos que s'adjunten a aquesta resolució.  
Queden afectats igualment per aquesta incoació els béns mobles que es relacionen en l'annex II, sense perjudici que puga ampliar-se la relació durant la tramitació de l?expedient.  
Tercer  
Seguir amb la tramitació de l?expedient, segons les disposicions vigents.  
Quart  
Traslladar aquesta resolució a l'Alcaldessa-Presidenta de l'Ajuntament de València i fer-li saber que, d?acord amb allò que estableix l'article 16 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, aquesta incoació determina la suspensió de les llicències municipals de parcel·lació, edificació o demolició a la zona afectada i dels efectes de les ja atorgades, i que, segons l'article 19 en relació amb l'11 del citat cos legal, la realització d?obres en el monument que es pretén declarar o al seus voltants haurà de ser autoritzada per la Direcció General de Patrimoni Cultural i també serà preceptiva aquesta mateixa autorització per a col·locar a les façanes o a les teulades qualsevol tipus de rètol, senyal o símbol.  
Cinquè  
Que, d'acord amb allò que es disposa en l'article 12.2 del Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, per al desplegament parcial de la Llei 16/1985, es notifique aquesta resolució a les persones interessades, als efectes oportuns, i al Registre" General de Béns d'Interès Cultural per a la seua anotació preventiva.  
sisé  
Que aquesta resolució, amb els annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Butlletí Oficial de l?Estat.  
Cosa que es fa pública perquè tinga els efectes oportuns.  
València, 8 d?abril de 1992. - La Directora General de Patrimoni Cultural: Evangelina Rodríguez Cuadros.  
ANNEX I  
Descripció històrico-artística  
L?església parroquial de la Mare de Déu de la Misericòrdia de Campanar constitueix un exemple singular dels complexos processos constructius de les esglésies parroquials valencianes on s'adverteixen múltiples intervencions i reformes, tant de caràcter estructural com decoratiu, entre les quals destaca la sorprenent decoració mural del sagrat i la magnífica fàbrica del campanar, un bon exemple d'una nova tipologia constructiva.  
La parròquia fou instaurada el 6 de setembre de 1507, sobre una antiga ermita del terme propietat d?Ausiàs de Valeriola, i des d'antany hi han celebrat el culte diví els beneficiats de l?església parroquial de Santa Caterina, de la qual era sufragània. En aquella mateixa data, Pere Raimundo Dalmau cedí 130 pams de solar de la seua alqueria per edificar la nova fàbrica, en l?àrea de la qual quedà compresa l'antiga ermita, i, per gràcia, l?esmentat Pere R. Dalmau en fou nomenat patró plenipotenciari, amb dret de presentació i tribuna per a ell i els seus successors.  
Aquest primitiu temple de reduïdes dimensions constituiria, probablement, un exemple típic de l'església parroquial d'una única nau amb capelles laterals entre contraforts d'entramat tardogòtics, de la fàbrica de la qual només conservem parcialment certs indicis de l'estructura de la planta, integrada plenament en les successives renovacions estructurals.  
El 19 de febrer de 1596, durant el trasllat de les obres de l'ossera dels beneficiats, s'hi va trobar un baix relleu de la Mare de Déu en alabastre, que, amb el temps, va prendre l'advocació del municipi. L?esperit de devoció d'aquest esdeveniment féu que s?edificarà una capelleta que fou inaugurada l'any 1603 i, posteriorment, considerablement ampliada.  
Cap a la fi del segle XVII, com passa en la major part de les parròquies valencianes, s'inicien les obres de renovació del temple, que consisteixen fonamentalment en l'ampliació del presbiteri, construcció del sagrat, construcció d'una nova planta del sagrat i la renovació de la capella de la Mare de Déu de Campanar, tot seguint els postulats del barroc decoratiu de tradició valenciana. A aquesta renovació correspon també la construcció de l'antic campanar, que, si s'ha de jutjar per les juntes de la fàbrica, no arribà a executar-se d'acord amb el projecte inicial, i, com a conseqüència, quedà sense acabar al voltant de 1703, data en què es contracta la construcció d'un monumental penell com a coronament provisional. El retaule major, destruït durant la passada guerra civil, era obra de l'escultor valencià Tomàs Vergara.  
D'aquest període, després de successives renovacions, només conservem íntegrament la capella de la comunió, que constitueix un dels exemples més interessants dels malmesos ostensoris valencians. Situada al capçal del temple, presenta una planta rectangular, amb un accés directe per dues portes laterals al costat de l'altar major. Té una volta de canó dividida en tres seccions per quatre arcs que tenen al centre una volta que intenta aparentar una volta rebaixada sobre petxines, igual que a les capelles laterals de l'església parroquial dels Sants Joans. Tot l'espai està il·luminat per un únic punt de llum que dóna a un carrer lateral, amb finestres pintades als espais oposats.  
Els paraments, circumdats per un ric sòcol de taulellets del segle XVI, que s?estenen també pel paviment, estan decorats amb magnífiques pintures al fresc, atribuïdes per Orellana a Donís Vidal. Aquestes pintures simulen motllures i arquitectures que serveixen de suport estructural al complex programa iconogràfic d'exaltació eucarística, desenvolupat per mitjà de diverses escenes en medallons i cartel·les amb inscripcions bíbliques de les filactèries de neta tradició contrarreformista.  
Finalment, l'any 1741, s'inicien les obres de conclusió del campanar, contractades amb el mestre d'obres Josep Mínguez, la fàbrica del qual, de considerables proporcions estructurals, exemplifica una nova tipologia de torres campanar de sorprenent fortuna a les terres valencianes, caracteritzades pel desenvolupament d'un potent coronament esglaonat de dos cossos amb aletes i amb un capitell i de teules esmaltades. Es en aquest moment quan s'hagué de reformar la façana, rematada per un potent perfil mixtilini d?evident tradició del segle disset, relacionat amb certs elements decoratius de la capella de la Mare de Déu.  
Posteriorment, l'església ha estat repristinada amb estucs i daurats els quals li confereixen un cert caràcter del segle XIX, que desdiu notablement de la primigènia estructura barroca, evident encara en nombrosos detalls decoratius.  
ANNEX II  
Immoble objecte de la declaració Parts integrants, pertinences i accessoris  
Es consideren parts integrants de l?immoble objecte de declaració la nau principal amb les capelles que en formen part, el campanar, incloent-hi les campanes i els mecanismes, el sagrat, amb els taulellets de ceràmica i pintures murals, i la resta de la parcel·la i zones lliures incloses en la mateixa titularitat.  
ANNEX III  
Area de protecció  
A) Motivació de la delimitació proposada.  
La delimitació proposada es justifica d?acord amb els criteris següents:  
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, i pot afectar alhora tant visualment com físicament qualsevol intervenció que es realitze sobre elles.  
- Parcel·les que recauen al mateix espai públic que el BIC i que en constitueixen l?espai visual i ambiental immediat i en què qualsevol intervenció que es realitze pot comportar una alteració de les condicions de percepció d'aquest o del caràcter de l?espai urbà.  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment i que constiueixen part de l'ambient urbà immediat.  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, encara que no estiguen molt a prop del BIC, n'afecten de forma fonamental la percepció.  
B) Descripció literal de la delimitació.  
Per tal de fixar correctament la delimitació de l'entorn de protecció, n'establirem prèviament un origen i un sentit.   
Origen. Cantó sud-est de la conjunció dels carrers del Bisbe Soler i de Juan Aguilar.  
Sentit.  
El de les manetes del rellotge.  
La línia corre des de l'origen, tot seguint l'alineació del carrer de Juan Aguilar fins a la conjunció amb la paral·lela al carrer de Bisbe Soler, des del cantó del carrer dels Dragamines i seguint aquesta paral·lela esmentada, des d'aquest punt recorre 7 metres l'alineació del carrer dels Dragamines i, des d?ací, en paral·lel al carrer del Baró de Barxeta, fins a trobar l'alineació més pròxima del carrer del Gravador Endíganos i, des d'aquest punt, en diagonal, fins a un punt situat a 15 metres de l'alineació del carrer del José Noguera fins a la conjunció amb la perllongació de l'alineació del carrer de Vinalesa. Des d'aquest punt, la línia corre primer l'alineació del carrer de Vinalesa fins que troba el carrer de Bagant, per on puja 23 metres i trenca en línia recta pel capçal de l'edifici amb el qual enfronta el punt del canvi de direcció, fins que troba, en línia recta, l'alineació nord del carrer de l'Horta»i continua per allí fins a trobar l'alineació nord del carrer de Riba-roja fins a un punt del mateix carrer situat a 10 metres del carrer de Parra i, des d'aquest punt, seguint la mitgera de la qual aquest punt és l'origen, fins el carrer del Metge Vicent Torrent i corrent la mateixa mitgera fins a la conjunció amb l'alineació est del carrer de Juan Aguilar i per ací fins a l'origen.  
C) Delimitació gràfica.  
Adjuntem el plànol per a la seua publicació.