Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9965, del 25-10-2024 (2024/11031)

RESOLUCIÓ de 25 d’octubre de 2024, del conseller d'Educació, Cultura, Universitats i Ocupació per la qual s'establixen els servicis essencials mínims en ocasió de la vaga convocada per les organitzacions sindicals CC.OO., UGT i SLT per als dies 28 d'octubre, 11 de novembre, 28 i 29 de novembre i 5 i 9 de desembre, convertint-se en indefinida a partir del dia 23 de desembre de 2024.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/res/2024/10/25/(1)/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   9965

Data del DOGV
:   25-10-2024

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2024/11701

CVE
:   KBNW-D-7013-59864

Data del document
:   25-10-2024

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura, Universitats i Ocupació

Tipus de document
:   Resolució

Correcció d'errades

 Descriptors 

:   * servei d'interés general
    * vaga
    * transport de viatgers

*Antecedents*

Primer. El dia 15 d'octubre de 2024, d'acord amb l'article  4 del RD  Llei 17/1977 de 4 de març, sobre relacions de treball, els diferents comités de vaga presentaren sengles escrits de preavís de vaga general en els sectors de transport de mercaderies per carretera, públic urbà de viatgers amb autobús, de viatgers per carretera, de viatgers per carretera mitjançant vehicles de tracció mecànica de més de nou places inclòs el conductor, excepte les empreses de caràcter públic, sanitari de malalts i accidentats i al lloguer de grues mòbils autopropulsades.

Segon. El dia 16 d'octubre de 2024, es va traslladar la citada convocatòria de vaga als sindicats convocants i a les associacions empresarials perquè formularen les seues propostes respecte als servicis mínims que hagen de garantir-se durant esta.

Tercer. El dia 21 d'octubre de 2024, el comité de vaga del sector del transport sanitari de malalts i accidentats va comunicar la desconvocatoria de la vaga en haver aconseguit un acord en el Servici interconfederal de Mediació i Arbitratge (AVENC).

Quart. El dia 25 d'octubre de 2024, el comité de vaga del sector del transport de mercaderies per carretera va comunicar la desconvocatoria de la vaga en haver aconseguit un acord en el Servici interconfederal de Mediació i Arbitratge (AVENC).

Quint. El dia 25 d'octubre de 2024, s'ha assenyalat la preceptiva mediació davant el Servici interconfederal de Mediació i Arbitratge (AVENC) en l'àmbit del transport de viatgers per carretera, tant urbà com interurbà, regular i discrecional.

*Fonaments de dret*

I. La competència per a establir les mesures necessàries per al funcionament del Servici Públic a què es referix l'article 10 del RD Llei 17/1977, ve atribuïda al Consell de la Generalitat Valenciana. En virtut d'això, i fent ús de les atribucions conferides en l'article 84 de la Reial decret 17/2024, de 12 de juliol, d'aprovació del Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Educació, Cultura, Universitats i Ocupació, l'exercici d'esta competència correspon al Conseller d'Educació, Cultura, Universitats i Ocupació. D'acord amb l'article 26 de l'Orde 9/2024, de 25 d'abril, de la Conselleria d'Educació, Universitats i Ocupació es delega la competència en el secretari autonòmic d'Ocupació, qui al seu torn mitjançant resolució delega la firma en el director general de Treball, Cooperativisme i Seguretat Laboral.

II. El dret de vaga reconegut en l'article 28.2 de la CE té caràcter de dret fonamental donada la seua ubicació en la Secció primera, del Capítol II, del Títol I, i per tant gaudix dels mitjans de tutela i garantia reforçada establits en l'article 53.1 i 2 de la CE. La STC 11/1981, de 8 d'abril, assenyala (f.j. 9) que “la vaga es consagra com un dret constitucional, la qual cosa és coherent amb la idea de l'Estat social i democràtic de Dret establit per l'article 1.1 CE, que entre altres significacions té la de legitimar mitjans de defensa als interessos de grups i estrats de la població socialment dependents, i entre els quals es compta el d'atorgar reconeixement constitucional a un instrument de pressió que l'experiència secular ha mostrat ser necessari per a l'afirmació dels interessos dels treballadors en els conflictes socioeconòmics, conflictes que l'Estat social no pot excloure, però als quals sí que pot i deu proporcionar els adequats llits institucionals; ho és també amb el dret reconegut als sindicats en l'art. 7 de la Constitució, ja que un sindicat sense dret a l'exercici de la vaga quedaria, en una societat democràtica, buidat pràcticament de contingut; i ho és, en fi, amb la promoció de les condicions perquè la llibertat i la igualtat dels individus i grups socials siguen reals i efectives (art. 9.2 CE)”. En el mateix sentit la STC 33/2011, de 28 de març.

En la mateixa línia, la STC 123/1992 de 28 de setembre, va establir que “el dret de vaga, que hem qualificat ja com a subjectiu pel seu contingut i fonamental per la seua configuració constitucional, gaudix a més d'una singular preeminència per la seua més intensa protecció. En efecte, la Constitució reconeix en el seu art. 37 el dret dels treballadors i empresaris a adoptar mesures de conflicte col·lectiu, però esqueixa d'este marc general una d'elles, la vaga, per a col·locar-lo en lloc preferent, l'art. 28, conferint-li -com a tots els del seu grup- una major consistència que es reflectix en el major rang exigible per a la Llei que el regule i en la més completa tutela jurisdiccional, amb un llit processal ad hoc en la via judicial ordinària i el recurs d'empara davant nosaltres (arts. 53, 81 i 161 C.E.). La preeminència d'este dret produïx, durant el seu exercici, l'efecte de reduir i en certa manera anestesiar, paralitzar o mantindre en una vida vegetativa, latent, altres drets que en situacions de normalitat poden i deuen desplegar tota la seua capacitat potencial. Tal succeïx amb la potestat directiva de l'empresari, regulada en l'art. 20 de l'Estatut dels Treballadors”.

III. No obstant això, l'assenyalat anteriorment no suposa que els drets fonamentals reconeguts en la Constitució tinguen la consideració d'absoluts o il·limitats. Respecte del dret de vaga, el límit ve donat per la concurrència amb altres drets fonamentals i pel respecte dels béns constitucionalment protegits. Des de la citada STC 11/1981, de 8 d'abril, el Tribunal Constitucional ha anat establint estos límits (SSTC 26/1981, 33/1981, 51/1986, 53/1986, 27/1989 i 43/1999, entre altres), en la mesura en què la destinatària i creditora dels servicis afectats per la vaga és la comunitat sencera i, al mateix temps, essencials per a ella, sense que la consideració d'un servici com a essencial implique la supressió d'este dret, sinó únicament l'adopció de les garanties precises per a compatibilitzar tots dos interessos.

Respecte a les limitacions de la vaga per afectar servicis essencials, la STC 184/2006, de 19 de juny, ha establit el següent: "a) El dret de vaga pot experimentar limitacions o restriccions en el seu exercici derivades de la seua connexió amb altres drets o béns constitucionalment protegits, encara que mai podran depassar el seu contingut essencial, fer-ho impracticable, obstruir-lo més enllà del raonable o despullar-lo de la necessària protecció. Una d'eixes limitacions, expressament previstes en la Constitució, procedix de la necessitat de garantir els servicis essencials de la comunitat (SSTC 11/1981, de 8 d'abril, FFJJ 7, 9 i 18; 51/1986, de 24 d'abril, FJ 2; 53/1986, de 5 de maig, FJ 3; 27/1989, de 3 de febrer, FJ 1; 43/1990, de 15 de març, FJ 5 a); 148/1993, de 29 d'abril, FJ 5)”.

Conseqüentment, la consideració d'un servici com a essencial no pot significar de cap manera la supressió d'este dret per als treballadors ocupats en tal servici,  sinó només l'adopció de les garanties precises per al seu manteniment; assenyalant-se finalment que si la vaga ha de mantindre una capacitat de pressió suficient com per a aconseguir els seus objectius enfront de l'empresa, en principi destinatària del conflicte, no ha de ser-li afegida a la mateixa la pressió addicional del mal innecessari que patix la comunitat com a usuària dels servicis públics. En el mateix sentit la STS de 29 de maig de 1995 (RJ 4395), va establir que els límits ostenten diferent significació, en funció del servici afectat, per la qual cosa ha d'establir-se una graduació jeràrquica entre estos, ateses les “característiques” dels quals estan en pugna.

IV. D'acord amb doctrina constitucional reiterada, el caràcter essencial d'un servici,  ho és, no tant per la naturalesa de l'activitat que es desplega, sinó per la dels interessos a la satisfacció dels quals es dirigix la prestació de què es tracta, havent de ser essencials els béns i interessos satisfets, perquè el servici siga essencial, la qual cosa ens situa, com s'ha assenyalat, en el lliure exercici dels drets fonamentals i de les llibertats públiques i en el lliure gaudi dels béns constitucionalment protegits, que en l'àmbit al fet que es concreta esta resolució, es traduïx en el que es disposa en l'article 39 de la Constitució garantix la protecció social, econòmica i jurídica de la família.

En l'adopció de les mesures que garantisquen el manteniment dels servicis essencials ha de ponderar-se l'extensió territorial i personal, la duració prevista i les altres circumstàncies concurrents en la vaga, així com les concretes necessitats del servici i la naturalesa dels drets o béns constitucionalment protegits sobre els quals aquella repercutix (SSTC 26/1981, de 17 de juliol, FJ 15; 53/1986, de 5 de maig, FJ 3; 27/1989, de 3 de febrer, FJ 1; 43/1990, de 15 de març, FJ 5 d); 8/1992, de 16 de gener, FJ 2 b); 148/1993, de 29 d'abril,  FJ 5; 193/2006, de 19 de juny).

En les vagues que es produïsquen en servicis essencials de la comunitat, ha d'existir una raonable proporció entre els sacrificis que s'imposen als vaguistes i els que patisquen els usuaris d'aquells (STC 193/2006, de 19 de juny). Les mesures a adoptar han d'encaminar-se a garantir mínims indispensables per al manteniment dels servicis,  sense que això signifique que s'exigisca  aconseguir el nivell de rendiment habitual ni assegurar el funcionament normal dels servicis.

L'interés de la comunitat ha de ser pertorbat per la vaga només fins a extrems raonables, de manera que , tot i que la vaga únicament ha de  mantindre una capacitat de pressió suficient com per a    aconseguir els seus objectius enfront de la destinatària del conflicte, no ha de ser-li afegida a la mateixa la pressió addicional del mal  innecessari que patix la pròpia comunitat, sumant així a la que s'exercix  la que  es  realitza sobre els usuaris de les prestacions de servicis públics [SSTC 11/1981, de 8 d'abril, FJ 18; 26/1981, de 17 de juliol, FJ 15; 51/1986, de 24 d'abril,  FJ 5; 53/1986, de 5 de maig, FJ 3;43/1990, de 15 de març, FJ 5 e)].

La resolució per la qual  s'establisca  el manteniment de servicis essencials per a la   comunitat ha d'estar adequadament motivada perquè  afecta drets fonamentals constitucionalment garantits. Esta motivació ha d'exterioritzar-se adequadament a fi de   que els destinataris coneguen les raons i interessos per los quins el seu dret es va sacrificar i perquè , si és el cas, puguen defendre's davant els òrgans judicials (SSTC 26/1981, de 17 de juliol, FJ 14; 51/1986, de 24 d'abril, FJ 4; 53/1986, de 5 de maig, FJ 6; 43/1990, de 15 de març, FJ 5 f); 122/1990, de 2 de juliol, FJ 3; 8/1992, de 16 de gener, FJ 2; 193/2006, de 19 de juny).

L'establiment dels servicis mínims, tot i que ha d'assegurar la continuïtat del servici durant la vaga, ha de realitzar-se amb un criteri restrictiu, sense pretendre aconseguir el nivell de funcionament habitual, havent d'existir una raonable adequació o proporcionalitat entre la protecció de l'interés de la comunitat i la restricció imposada a l'exercici del dret de vaga, derivada de la fixació d'estos servicis mínims, entre els sacrificis que s'imposen als vaguistes i els que patisquen els usuaris, (SSTC 51/86, 53/86, i 123/90, entre altres).

Per tot això, cal concloure que, en l'adopció de les mesures necessàries per a assegurar el funcionament dels servicis essencials segons establix el paràgraf segon de l'art. 10. del Reial decret legislatiu 17/1977 esmentat, ha de conjugar-se el dret de vaga dels treballadors per a la defensa dels seus interessos i l'atenció d'estos servicis per a la comunitat, per la qual cosa han d'establir-se en la seua justa i estricta mesura per a satisfer l'interés general, que implica únicament la prestació dels treballs necessaris per a la cobertura mínima dels drets, llibertats o béns que el propi servici satisfà, però sense aconseguir el nivell de rendiment habitual, ni assegurar el seu funcionament normal. Assenyala el Tribunal Constitucional que estos servicis mínims afecten la part de l'activitat que es jutja no susceptible d'interrupció per a no danyar irremeiablement els drets fonamentals, les llibertats públiques i els béns protegits constitucionalment.

V. La classe i nombre de treballs que hagen de realitzar-se per a cobrir els drets i llibertats que el servici satisfà, i el tipus de garanties que ha d'adoptar-se, no poden determinar-se de manera apriorística, sinó després d'una valoració i ponderació dels béns o drets afectats, de l'àmbit personal, funcional o territorial de la vaga, de la seua duració i altres circumstàncies que concorren per a aconseguir el major equilibri entre el dret de vaga i aquells altres béns que el propi servici essencial satisfà. (Sentència del Tribunal Superior de Justícia de Madrid de 12 de novembre de 1997, núm. 1147/1997).

En el mateix sentit la sentència de la Sala Tercera del Tribunal Suprem de 15 de gener de 2007 ha incidit en l'exigència de motivació en les resolucions que fixen els servicis mínims, assenyalant que esta mateixa ha de concretar-se fins a aconseguir a les circumstàncies singulars de la convocatòria de què es tracte. També, la STS de 10 de novembre de 2010, Sala contenciosa administrativa, Secció Sèptima, ha incidit en esta exigència, en grau més alt quan es reforcen servicis mínims establits en sentències anteriors, i en l'exigència de distingir en l'establiment de servicis mínims les peculiaritats dels diversos dies i hores que concorren en una mateixa convocatòria.

VI. En l'establiment dels servicis essencials mínims a exercir és una exigència distingir les peculiaritats concretes de cada convocatòria, reflectida en els dies i hores en què tindrà lloc, i que suposen una afectació en major o menor mesura als interessos generals dels ciutadans. En el present cas, la convocatòria afecta al transport públic urbà de viatgers amb autobús, transport de viatgers per carretera, transport de viatgers per carretera mitjançant vehicles de tracció mecànica de més de nou places inclòs el conductor, excepte les empreses de caràcter públic i al lloguer de grues mòbils autopropulsades.

Es recorda que, respecte al transport regular de viatgers per carretera, ha de tindre's en compte que, conforme a l'article 64.1 de la Llei 16/1987, de 30 de juliol, d'ordenació dels transports terrestres, este es desenvolupa dins d'itineraris preestablits i amb subjecció a calendaris i horaris prefixats, i s'ordenar mitjançant les “expedicions” que definix l'article 81.3 del Reial decret 1211/1980, de 28 de setembre, com cada circulació independent amb horari diferenciat realitzada entre la totalitat o una part dels nuclis de població comunicats pels servicis. Posteriorment, se va aprovar la Llei 6/2011, d'1 d'abril, de la Generalitat , de la Mobilitat de la Comunitat Valenciana, que establix que les administracions públiques facilitaran la mobilitat de les persones com a element essencial de la seua qualitat de vida i de les seues possibilitats de progrés en relació amb el desenvolupament de les seues oportunitats d'accés   al treball, a la formació, als servicis i a l'oci .

VII. La vaga que ens ocupa s'inicia el dia 28 d'octubre, continuant els dies 28 i 29 de novembre i 5 i 9 de desembre, convertint-se, finalment, en indefinida a partir del dia 23 de desembre de 2024, és a dir, es produirà en dies laborables i lectius quan les necessitats de transport terrestre de viatgers resulta més necessari ja que la majoria de desplaçaments durant el mateix són motivats per obligacions inajornables i per a l'exercici d'altres drets constitucionalment protegits, com el dret a l'educació (article 27 CE), el dret al treball (article 35 CE) o el dret a la salut (article 43 CE), tant quan els ciutadans requerisquen utilitzar els servicis de transport per a acudir a centres sanitaris.

El mateix cal assenyalar respecte al transport urbà de viatgers, devent així mateix diferenciar entre franges horàries per a atendre de manera específica l'exercici d'estos  drets en aquelles hores que en un dia laborable i lectiu els ciutadans acudixen als seus centres de treball o als centres escolars.

VIII. Amb vista a determinar els servicis essencials mínims a exercir, s'han valorat els servicis que es presten, les característiques concretes del servici que justifiquen la fixació d'un percentatge determinat per a la seua prestació i el caràcter de la convocatòria.

De conformitat amb els antecedents i fonaments jurídics anteriors, havent-se complit totes les prescripcions legals de caràcter general, així com les específiques reguladores de la matèria concreta, vistos els preceptes legals citats i altres de general i pertinent aplicació, així com els precedents en altres convocatòries de vaga de característiques similars a l'actual, resolc:

*Primer*. Als efectes previstos en article 10.2 del Reial decret llei 17/1977, de 4 de març, i disposicions concordants, es determinen les mesures necessàries per a assegurar els Servicis Essencials Mínims que hauran de prestar-se pel personal afectat mentres dure la situació de vaga convocada:

Transport interurbà de viatgers per carretera (regular i discrecional):

– Transport escolar: el 100% dels servicis que regularment es presten en dies lectius.

– Transport a centres de treball: el 65% dels servicis, havent de prioritzar en este percentatge aquelles expedicions amb recorreguts de major distància.

– Resta dels servicis regulars:

- Servicis que tinguen autoritzades, per a cada ruta, fins a 4 expedicions (anada i tornada): 1 expedició completa.

- Servicis que tinguen autoritzades, per a cada ruta de 5 a 7 expedicions (anada i tornada): 2 expedicions completes.

– Servicis que tinguen autoritzades, per a cada ruta, 8 o més expedicions (anada i tornada): 3 expedicions completes.

Per al càlcul s'arredonirà a la unitat, per excés o per defecte, segons que la fracció decimal resultant siga igual o superior, o inferior a cinc dècimes.

Les expedicions afectades per la vaga seran cobertes amb els anteriors servicis mínims, realitzant-se cadascuna d'elles amb un únic vehicle base, i aquelles que s'inicien, si és el cas, d'acord amb l'horari que tinguen autoritzat, abans de l'hora de començament de la vaga, es realitzaran íntegrament.

– Servicis discrecionals: el 20% dels servicis prestats habitualment.

Transport urbà, metropolità i de rodalia de curt recorregut de viatgers:

Per a circulacions (operacions) el 55% dels servicis entre les 6.00 i les 9.00 hores i entre les 17.00 i les 19.00 hores, per a la resta de les franges horàries el 40% dels servicis prestats habitualment.

No obstant això, en funció del desenvolupament de la vaga i els seus efectes reals sobre els drets constitucionalment protegits es podrà revisar la present resolució per a garantir la seua efectiva protecció.

A les empreses, sentit el comité de vaga, correspondrà l'aplicació d'estos servicis,  així com  els altres  de caràcter essencial no previstos en este acte, que hauran de realitzar-se amb els mitjans       personals estrictament necessaris per a assegurar la seua prestació en condicions de màxima seguretat, responsabilitzant-se les parts del seu compliment.

*Segon*. El que es disposa en els apartats anteriors d'esta resolució no suposarà cap limitació dels drets que la normativa reguladora de la vaga reconega al personal en esta situació no emprat en la cobertura dels servicis mínims establits, ni tampoc afectarà la tramitació o efectes de les peticions que motiven la vaga.

*Tercer*. Notifique's la resolució als  sindicats convocants, als comités de vaga i a les associacions d'empresaris i les Conselleries afectades.

*Quart*. La present resolució tindrà efecte des del primer dia de vaga, independentment de la data de la seua publicació en el *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.*

De conformitat amb el que s'establix en els articles 112, 123 i 124 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques i 10, 14, i 46 de la Llei 29/1998, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, la present resolució, que posa fi a la via administrativa, podrà ser recorreguda potestativament en reposició, o bé caldrà plantejar directament recurs contenciós administratiu, en els terminis i davant els òrgans que s'indiquen a continuació:

a) El recurs de reposició haurà d'interposar-se davant la Conselleria d'Educació, Cultura, Universitats i Ocupació en el termini d'un mes a comptar des de l'endemà de la seua notificació.

b) El recurs contenciós administratiu haurà de plantejar-se davant el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos a comptar des de l'endemà de la seua notificació.


Còpia Permalink ELI