Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7272, del 13-05-2014 (2014/4075)

RESOLUCIÓ de 7 de maig de 2014, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural Immaterial a favor del ritual del Pa Beneït de la Torre de les Maçanes.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7272

Data del DOGV
:   13-05-2014

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2014/4075


Data del document
:   07-05-2014

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 7 de maig de 2014, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural Immaterial a favor del ritual del Pa Beneït de la Torre de les Maçanes. [2014/4075]  
L'article 12 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana assenyala que correspon a la Generalitat vetlar per la protecció i la defensa de la identitat i dels valors i els interessos del poble valencià, i pel respecte de la diversitat cultural de la Comunitat Valenciana i el seu patrimoni històric.  
Per la seua banda, la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, establix en l'article 45 que seran declarats béns immaterials d'interés cultural aquelles activitats, creacions, coneixements, pràctiques, usos i tècniques que constituïxen les manifestacions més representatives i valuoses de la cultura, i els de les formes de vida tradicionals dels valencians, així com les tradicions en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i en especial aquelles que han sigut objecte de transmissió oral, i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Dins de les festes de pans místics a Espanya, el ritual del Pa Beneït de la Torre de les Maçanes té un lloc destacat, ja que és la tradició més antiga que atresora la província d'Alacant i una de les poques manifestacions que queden en el conjunt de l'estat espanyol d'aquells rituals medievals d'ofrenes de pans místics.  
Vist l'informe tècnic que acredita que la celebració del ritual del Pa Beneït constituïx hui en dia una de les més preades senyes de la província d'Alacant i que convoca cada any tota la població de la Torre de les Maçanes i visitants d'altres poblacions.  
Considerant el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport ha resolt:  
  
  
Primer  
Incoar l'expedient de declaració com a Bé d'Interés Cultural Immaterial a favor del ritual del Pa Beneït de la Torre de les Maçanes.  
  
Segon  
De conformitat amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que justifiquen la declaració, descriure els detalls que permeten identificar-lo, definir-ne l'àmbit espacial i temporal, en l'annex que s'adjunta a la resolució, i fixar les normes de protecció del bé, establint com a mesura de protecció que la Generalitat vetlarà pel normal desenrotllament i la pervivència d'esta manifestació cultural i tutelarà la conservació dels seus valors tradicionals. Qualsevol canvi que excedisca el normal desenrotllament dels elements que formen esta manifestació cultural haurà de comunicar-se a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural, perquè, si és el cas, emeta l'autorització administrativa i la consegüent modificació de la present declaració.  
La gestió de la festa l'exercirà l'Ajuntament de la Torre de les Maçanes i la Comissió de Llumeners, encarregats d'organitzar la totalitat dels actes centrals, els quals, en conjunció amb els altres actors, seran els qui decidisquen els aspectes materials i immaterials, així com el desenrotllament dels actes de la festivitat anual.  
De la mateixa manera, les administracions públiques fomentaran la difusió d'este bé, en garantiran l'estudi i la documentació amb criteris científics, i incorporaran els testimonis disponibles a suports materials que en garantisquen la pervivència.  
  
Tercer  
En compliment del que es preceptua en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar la present resolució als interessats, així com comunicar-la al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a l'anotació preventiva.  
  
Quart  
Publicar la present resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 7 de maig de 2014.- La consellera d'Educació, Cultura i Esport: María José Catalá Verdet.  
  
  
ANNEX  
  
1. Exposició de motius. La Torre de les Maçanes té entre les seues tradicions el ritual denominat del Pa Beneït, supervivència d'ofrenes paganes amb el pas del temps cristianitzades i ofrenades en honor a sant Gregori, bisbe d'Òstia, el patronatge del qual en la població es remunta a l'any 1658. El Pa Beneït constituïx encara, a més del que pròpiament conforma o comporta el seu simbolisme o tradició religiosa, un majestuós ritual on la principal protagonista és la dona en el moment de la seua iniciació o consideració com a tal. Dins de les festes de pans místics a Espanya, el ritual del Pa Beneït de la Torre de les Maçanes té un lloc destacat, ja que és la tradició més antiga que atresora la província d'Alacant i una de les poques manifestacions que queden en el conjunt de l'estat espanyol d'aquells rituals medievals d'ofrenes de pans místics, junt amb les de Massalió a Terol, San Pedro Manrique a Sòria, Escatrón a Saragossa o Santo Domingo de la Calzada a Logronyo.  
  
És un exemple modèlic de la supervivència, a través del temps i quasi sense mistificacions, d'un ritual agrari que enfonsa les arrels en l'època prehistòrica i ha arribat als nostres dies cristianitzat en certs aspectes formals. En el seu conjunt, és una de les més rares i escasses mostres de pervivència en les nostres terres d'un antic ritual agrari. Destaca la clara relació amb un ritual purificat a través de l'aigua, la mateixa ofrena ?la base de la qual és el cereal?, amb abundants paral·lelismes en la Grècia antiga, on apareix com a ofrenes a divinitats i el consum de les quals assegura la comunió dels hòmens amb la divinitat. També les donzelles portadores de les ofrenes, que es corresponen amb tants grups de donzelles de l'antiguitat precristiana la característica de les quals era la iniciació i, conseqüentment, el pas a la consideració de dona a través de l'acte mateix de l'ofrena, amb un sentit que és doble: el de l'ofrena material i el d'elles mateixes, que, a través de l'acte, són presentades davant de la societat.  
Finalment, no ha d'oblidar-se la cristianització, ja que esta festa respon a un patró modèlic. La Torre de les Maçanes festeja el seu patró, sant que té entre les seues atribucions la de combatre les plagues de llagosta. Òbviament i sense negar la historicitat de la seua figura i actuacions, estes ens recorden les d'aquells herois agraris que en el món precristià van complir unes comeses semblants en benefici de la comunitat. Amb tot el que s'ha dit, a més, estem davant d'una manifestació de pietat i amor a les seues tradicions que honra un poble, la Torre de les Maçanes, i mereix, per si mateixa, tot respecte i admiració.  
  
2. Dades sobre el bé objecte de la declaració  
2.1. Denominació: el ritual del Pa Beneït.  
2.2. Localitat: la Torre de les Maçanes.  
2.3. Data de realització: 9 de maig, festa del patró, sant Gregori d'Òstia.  
2.4. Protagonistes:  
El llumener major  
Es tracta de la figura referencial de la festa per excel·lència. Pot ser qualsevol home o dona que siga cap de la seua família o casa, o una persona nascuda a la Torre de les Maçanes o que, per raons familiars, estiga vinculada estretament al poble. Tradicionalment, este càrrec elegirà la persona que el succeirà l'any següent. En algunes ocasions i per circumstàncies diverses, s'ha elegit el fester major des d'altres àmbits i amb altres criteris. També pot succeir que alguna persona voluntàriament vullga exercir el càrrec i es presente davant del llumener major per a fer-li la proposta; pot donar-se el cas que siga la mateixa Comissió de Festes la qui elegisca el fester major, cosa que succeïx quan este renuncia al seu càrrec per determinades raons de pes, com per la defunció d'un familiar o problemes familiars o personals greus.  
És el responsable directe i el cap dels llumeners, i té com a funció principal i immediata respectar, portar a terme i perpetuar les tradicions religioses i el culte popular a sant Gregori. Procurarà que cada any sant Gregori reba l'ofrena del Pa Beneït en nom de tot el poble, segons la manera que consagra la tradició, proveint el pa per a beneir, repartint-lo una vegada acabada l'Eucaristia al patró i respectant les tradicions que formen part del nucli de la festa de sant Gregori. També s'encarregarà de presidir i de representar la comissió anual de festes, gestionar i donar compte de l'àmbit econòmic de la festa, i organitzar i programar els actes lúdics i festius.  
  
Llumeners  
Pot ser llumener tota aquella persona que complisca els mateixos requisits de tradició abans esmentats per al llumener major, i és triat per insaculació. Fan o manen fer almenys un pa beneït, elegixen una o diverses clavariesses i adornen el pa amb els elements que marca la secular tradició, porten el pa beneït fins a l'església i l'oferixen a sant Gregori.  
Contribuïxen econòmicament al manteniment del culte al patró i dels actes festius, porten les andes del sant en la processó i il·luminen amb ciris el seu recorregut, faciliten els músics i cantors necessaris per al cant dels gojos segons el model tradicional, mantenen amb fidelitat els elements tradicionals de les festes, adornen o guarnixen els carrers del poble per a les festes, retiren els elements d'adorn una vegada acabades les festes i organitzen els actes festius.  
  
Clavariessa major i clavariesses  
Les clavariesses de sant Gregori han de ser elegides pels membres de la Lluminària d'entre les xiques fadrines de la comunitat. Elles oferiran el sacrifici del seu esforç portant sobre el cap el pa beneït, en nom de tot el poble, com a representació de la puresa de les intencions dels fidels, més que de la puresa o virginitat físiques. El nom tradicional és el de clavariesses i cada una és elegida per un llumener. Cada llumener pot elegir una o més clavariesses, depenent del nombre de pans que vullga oferir.  
La clavariessa elegida pel llumener major es convertix en clavariessa major i ella és qui obri la desfilada del Pa Beneït. El pa que ella porta serà el primer que arreplegaran els músics, i ella serà la primera en la fila del Pa Beneït. La resta de clavariesses se solen col·locar segons l'orde establit en l'arreplega de pans. El seu paper és insubstituïble per a l'ofrena del Pa Beneït i són elles i els seus acompanyants, junt amb els llumeners, les qui faran el repartiment del pa una vegada acabada la celebració eucarística.  
La tradició secular mana que la clavariessa siga fadrina, familiar del llumener (criteri secundari), del poble i que tinga una edat superior als dotze anys.  
  
Custodis o acompanyants  
Triats per la clavariessa, són xics jóvens, amics, el nóvio o parents. En este punt la tradició és molt flexible. Així mateix, hi ha llibertat per al nombre d'acompanyants triats, que podrà variar entre quatre i un, però no convé, ni és respectuós, que l'acompanyant siga el mateix llumener. S'ha d'acompanyar en tot moment que la clavariessa ho demane, en els actes oficials del Pa Beneït i en els recorreguts que queden fora de l'itinerari tradicional de la desfilada: des de la casa de la clavariessa fins al lloc on arranca la desfilada i d'ací a l'església, en els recorreguts de tornada, etcètera.  
  
2.5. Antecedents històrics  
El culte de sant Gregori a la Torre de les Maçanes. Sant Gregori queda en la religiositat popular com el sant protector de camps i collites. Per l'oració i la seua vida santa, va obtindre el deslliurament d'una duríssima plaga de llagostes a les terres que limitaven amb Logronyo, i per a això l'invoquen els llauradors d'una manera especial contra la llagosta. Des de 1754 almenys, el seu culte havia arribat a tot Navarra, i després també per diverses regions de la Península. El reliquiari del cap va ser portat, a petició del rei Ferran VI, per Aragó, València, Múrcia, Andalusia, Extremadura i la Manxa (1756). En l'actualitat continua visitant els pobles de Navarra i d'altres llocs per a beneir els seus camps i alliberar-los de les plagues.  
Les diferents plagues que assolen els camps al llarg dels segles fan que els llauradors dels regnes cristians acudisquen al sant per a demanar la seua protecció i intercessió. Hi ha prou documentació per a relacionar estos fets amb l'aparició i el creixement de la devoció al sant en les nostres comarques, i hi ha constància documental del seu patrocini en els segles XVII i XVIII.  
A la figura del sant s'hi associa des de temps immemorial el ritual del Pa Beneït. Es tracta d'un ritu que agraïx al sant la seua protecció contra les amenaces del camp en general i de les collites en particular. Els pans votius oferits al sant cada any són un memorial dels esdeveniments històrics repetits de plagues de llagosta i altres animals danyosos per a la sembra. En el cas d'algunes d'aquelles plagues, la documentació és prou explícita i relaciona les plagues de llagosta amb la figura del sant i amb les festes majors.  
És difícil determinar històricament l'origen del ritual del Pa Beneït i concretar les dades històriques respecte a dates i descripcions. És pràcticament impossible trobar vestigis i documents que reconeguen la vinculació d'este ritual amb algun ritu semblant d'origen precristià.  
  
Des de molt antic hi ha la constància documental d'una forma de manteniment del culte a diferents imatges a la parròquia de la Torre de les Maçanes anomenada lluminàries. Este col·lectiu, que té la funció de pagar els gastos del culte a un sant, rep el nom de Lluminària, nom que fa clara referència al pagament de les llums (ciris) que havien de cremar a l'altar del sant durant tot l'any. Estos ciris es convertien, així, en el signe visible de la devoció continuada i del culte ininterromput al sant, en el nostre cas sant Gregori. El fet històric de l'atribució popular al sant que deslliura el poble de les plagues de llagosta acaba materialitzant-se en una celebració anual commemorativa: la festa de Sant Gregori o del Pa Beneït. Consistix en un senzill ritual ancestral amb referència als béns del camp, al sant, a la seua acció alliberadora i salvífica, a la identificació dels habitants amb les seues tradicions. El fet en si de l'existència d'este ritual a la Torre de les Maçanes actua com a element identificador de la tradició més genuïna d'este poble.  
  
2.6. Organització de la festa. Els preparatius  
El ritual té lloc cada 9 de maig, però requerix preparar tots els seus elements prèviament, activitat que es concentra en les vespres de la festa.  
Elements destacables. Els llumeners acudixen a les muntanyes del poble a arreplegar sàlvia, herba aromàtica, per a estendre-la pel terra del temple parroquial. Este element és fonamental per a entendre la centralitat del temple parroquial en la festa. La sàlvia perfumarà el temple (com una estora) fins que acaben les festes.  
S'adorna el temple amb tota la solemnitat possible i es preparen els altres elements del ritual: els cavallets que sostindran els pans durant la missa, el reliquiari del sant, la gerra d'aigua beneïda, les botiges, les cistelles per al pa que es repartix, les andes amb la imatge del patró.  
  
Els pans s'elaboren a les cases dels llumeners o als obradors dels forns del poble. Es tracta d'uns pans circulars dolços d'uns 4 a 6 kg elaborats amb ous, farina, sucre, rent, oli d'oliva i aigua, i adornats, en un primer moment, amb una capa de sucre que cobrix la part superior. A la casa des d'on eixirà per a la desfilada es preparen els elements de la roba del pa i la resta d'estris: platera (plat de ceràmica o metall), capçana (coixinet confeccionat amb colors vius).  
  
Sobre el pa s'ha de col·locar un ram de flors, les quals s'inserixen en el centre del pa i el coronen. També se solen adornar les vores del pa amb floretes o randes de boixets.  
Quant a la roba tradicional de la clavariessa, es guarda amb molta cura, ja que en molts casos suposa una herència familiar molt valuosa. El mocador dels muscles s'ha de plegar segons la manera tradicional i s'han de tindre preparades totes les peces que componen la indumentària femenina.  
  
2.7. Descripció del bé  
El dia 9 de maig, al matí, la banda de música es reunix a la porta de l'Ajuntament per a començar l'arreplega de pans. Es dirigixen a la casa del llumener major per a arreplegar la seua clavariessa, que portarà el pa sobre el cap, ajudada dels seus custodis o acompanyants en els descansos. El llumener major anirà dirigint la comitiva per les cases dels altres llumeners per a arreplegar els pans i configurar la fila de pans. Quan tots estan reunits i han anat desfilant pels carrers del poble, es dirigixen a la porta de l'Ajuntament i, a l'hora acordada, ixen en direcció a l'església segons l'orde tradicional de la desfilada.  
Arribats a l'església, els custodis descarreguen a les clavariesses els pans i els col·loquen en uns pedestals de fusta que rodegen l'altar major. Al final de la celebració litúrgica de la missa, es procedix a la segona part del ritual. Es vessa un poc d'aigua beneïda passada pel crani del sant patró en uns recipients convenientment preparats i s'aspergixen els pans processionals i els pans votius ?ja trossejats estos últims- mentres es pronuncien les paraules de benedicció del pa i l'aigua. Una vegada acabat este acte sacramental, alguns músics pugen a l'altar i comença a entonar-se el cant dels gojos. Mentrestant, les clavariesses i els llumeners repartixen trossets de pa en cistelles i botiges amb l'aigua beneïda entre els assistents, que se'ls prendran allí mateix o els conservaran per a portar-los als familiars o veïns que no han pogut assistir a la celebració.  
En acabar el repartiment de pans, els pans adornats que van portar els llumeners i les clavariesses, ja beneïts, tornen a desfilar pels carrers principals i són duts a les cases d'on van eixir. Quan el ritual es repetix el diumenge anterior o posterior al 9 de maig, els passos descrits es fan per segona vegada.  
En la processó al sant, que és l'últim acte de la festa, també desfilen alguns pans i es fa l'acte denominat la Crema de l'Estampeta, un senzill acte de pirotècnia que culmina amb un ingenu artifici de focs en què apareix una estampa del patró i que té lloc al ritme de l'estrèpit dels coets. Una vegada acabat este element, que es produïx quan la processó desemboca a la plaça major, i arribats a l'església, es trien els llumeners de l'any següent per sorteig i els pans processionals tornen a les seues cases per a ser partits i desposseïts dels seus adorns.  
  
2.8. Elements que formen part del bé  
El pa, element central de la festa. És un pa dolç elaborat a la manera tradicional als forns del poble, adornat amb quatre peces de tela, de les quals dos estan ricament brodades i formen el dosser del pa; el corona un ram de flors silvestres, però també alguns són d'espigues de blat o de roselles. El pa es deposita sobre una espècie de coixí de punt de ganxo elaborat amb vius colors i sanefes de fil, capçana, que es col·loca sobre el cap i davall de la platera del pa beneït. La capçana servix per a esmorteir el pes de l'ofrena en la desfilada.  
L'aigua de sant Gregori. Es conserva en una gerra de vidre a l'església. És aigua passada pel reliquiari del crani del sant i guardada d'un any per l'altre. S'utilitza en el ritu per a beneir els pans processionals i els que es repartixen als assistents. També es distribuïx en botiges perquè es prenga juntament amb les porcions de pa.  
Relíquia. Reliquiari de metall sobredaurat que conté un tros d'os del dit del sant. Es dóna a besar als assistents al final de la cerimònia, mentres es canten els gojos.  
La sàlvia. Element procedent de l'antic costum de perfumar els llocs sagrats destinats als pelegrinatges o les basíliques i els santuaris. S'ha mantingut la tradició i s'estén pel terra del temple parroquial la vespra del dia 9 de maig.  
La indumentària festera. Els llumeners, des del final dels anys seixanta, han adoptat un vestit característic com a uniforme distintiu, que pretén ser un record d'algun vestit tradicional o antic propi dels llauradors i que recorda la moda del segle XVIII.  
La indumentària de les clavariesses consta de:  
Brials o sinagües blanques: un interior amb poca profusió d'adorns i l'exterior molt ricament adornat amb randes, brodats, cintes, etcètera; sempre hi predomina el color blanc i els tons molt pàl·lids.  
Tafarra: peça de tela allargada farcida de llavors. Es col·loca sobre la cintura davall dels brials. Té una doble finalitat: estova els brials i facilita la subjecció del mocador a la cintura.  
Mocador: mocador de teles naturals (lli, fil, llana...) blanc o cru, brodat també en colors clars, acabat amb un floc. Es col·loca sobre els muscles i s'encreua sobre el pit plegant-lo a la manera tradicional, i se subjecta a la cintura.  
Gipó: cosset de color negre i teixits tradicionals (setí, vellut, cotó).  
  
Calces: mitges de fil de cotó blanques i calades, elaborades generalment de manera artesanal (punt de ganxo).  
Esta indumentària tradicional s'ha mantingut al llarg dels anys encara que de vegades va estar a punt de desaparéixer substituïda per vestits blancs (o de colors clars), segons les modes van anar canviant al llarg del segle XX. L'any 1968 es va recuperar totalment i per a totes les clavariesses la indumentària descrita.  
3. Definició de l'àmbit espacial i temporal  
Pel que fa a l'àmbit espacial, la festa té lloc a la població de la Torre de les Maçanes. El desenrotllament del ritual té com a escenari el temple parroquial de Santa Anna, punt de convergència de la desfilada que arranca des del portal de les cases dels llumeners.  
L'àmbit temporal es concreta el 9 de maig, festa de Sant Gregori d'Òstia, patró de la Torre de les Maçanes.