Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9693, del 28-09-2023 (2023/9618)

RESOLUCIÓ d'11 de setembre de 2023 de la Direcció General de Patrimoni Cultural, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Dansa dels Porrots, de Silla.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9693

Data del DOGV
:   28-09-2023

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2023/9618


Data del document
:   11-09-2023

Organisme emissor
:   Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Vicepresidència Primera i Conselleria de Cultura i Esport

RESOLUCIÓ d'11 de setembre de 2023 de la Direcció General de Patrimoni Cultural, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Dansa dels Porrots, de Silla. [2023/9618]  
L'article 1.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de patrimoni cultural valencià, estableix que formen part del patrimoni cultural valencià, en qualitat de béns immaterials del patrimoni etnològic, les creacions, els coneixements, les tècniques, les pràctiques i els usos més representatius i valuosos de les formes de vida i de la cultura tradicional valenciana.  
  
Els articles 15.5 i 55 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que s'inclouran en la secció cinquena de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià, amb la qualificació de béns immaterials de rellevància local, aquelles creacions, coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats més representatives i valuoses de la cultura i les formes de vida tradicionals valencianes. Igualment, s'inclouran els béns immaterials que siguen expressions de les tradicions del poble valencià en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i en especial, aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
La Dansa dels Porrots mereix ser considerada patrimoni cultural immaterial perquè està interioritzada en les persones de Silla com a part de la seua identitat, a través de diversos aprenentatges i experiències viscudes en el pas del temps i com a conseqüència pot considerar-se part de l'esperit d'un poble. També és transmesa i recreada d'una generació a la següent per tradició oral. L'oralitat és la via natural de transmissió, la qual cosa impedeix, a causa de la seua pròpia naturalesa, una difusió massiva. Aquesta característica la manté sempre sota el control dels grups coneixedors, transmissors i portadors dels sabers i les destreses que es necessiten per a dur a terme aquesta manifestació. Els processos de rememoració no estan fossilitzats, sinó exposats a seleccions i redefinicions constants.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé immaterial de rellevància local, emesos pel Servei de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial, i de conformitat amb aquests; fent ús de les facultats que confereixen l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià; l'article 14 del Decret 173/2020, de 30 d'octubre, pel qual s'aprova el reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport; i l'article 19.1 del Decret 62/2011, de 20 de maig, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local, resolc:  
  
  
Primer  
Incoar un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Dansa dels Porrots de Silla i fer-ne la inscripció en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià.  
  
Segon  
En atenció a allò que disposa l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià, en l'annex que s'adjunta a aquesta resolució, es determinen els valors del bé que justifiquen aquesta declaració i es descriuen els detalls que permeten identificar-lo amb precisió.  
  
Tercer  
La protecció de la Dansa dels Porrots de Silla com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar labors d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimonis disponibles a suports materials que en garantisquen la protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, i també tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que sobrepasse el desenvolupament normal dels elements que formen aquesta manifestació cultural haurà de comunicar-se a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a la seua autorització administrativa, si és el cas, i la consegüent modificació d'aquesta resolució.  
Les accions de salvaguarda que es projecten hauran de tindre en compte, de manera molt especial, els riscos de desvirtuació que podrien derivar-se del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
  
La gestió del patrimoni cultural protegit per aquesta declaració de bé de rellevància local immaterial correspon a l'Ajuntament de Silla, en coordinació amb la comunitat portadora, l'Associació Cultural Dansa dels Porrots, l'Escola Municipal de Dansa dels Porrots i els Porrots de la Falla del Port, els quals decidiran sobre els aspectes materials i immaterials i sobre el desenvolupament de l'activitat tradicional.  
  
Quart  
Notificar aquesta resolució a les persones interessades en el procediment.  
  
València, 11 de setembre de 2023.- La directora general de Patrimoni Cultural: María Pilar Tébar Martínez.  
  
  
  
ANNEX  
  
Preàmbul. Justificació de la Dansa dels Porrots com a patrimoni cultural immaterial  
La proposta per a la protecció patrimonial s'ha presentat amb una participació àmplia de la comunitat sillera, i amb el seu consentiment. A aquest efecte, fa ja diversos anys (2000) es va crear una Associació Cultural Dansa dels Porrots per a la defensa i la promoció d'aquesta manifestació cultural que, entre altres tasques, es va encarregar de recaptar el suport dels veïns i veïnes del poble.  
Parlar de patrimoni cultural i memòria sembla indissoluble. Enfrontar-nos al procés de definició i consolidació del patrimoni cultural planteja començar des del ressò de la memòria conservada, els records, l'anhel de preservar i conservar els elements que conformen la nostra essència cultural i que són mostra de la riquesa patrimonial dels nostres costums i tradicions. En el nostre cas, ja no sols es tracta d'explicar una tradició, una història al voltant d'una dansa, sinó descobrir i preservar a les generacions presents i futures una multiplicitat d'històries des de la memòria viscuda, amb la recuperació de records i d'històries viscudes en l'emoció palpitant d'una festa popular que deixem com a herència cultural. Emocions que ens mostren un patrimoni que ens connecta amb el nostre passat, però que encara roman viu i ens configura en el present.  
  
La Dansa dels Porrots mereix ser considerada patrimoni cultural immaterial per diferents raons:  
• Perquè està interioritzada en les persones de Silla com a part de la seua identitat, a través de diversos aprenentatges i experiències viscudes en el pas del temps i, com a conseqüència, pot considerar-se part de l'esperit d'un poble.«El 6 d'agost Silla desperta amb les notes de la dolçaina i el tabalet. Recorde que, quan encara era un xiquet, el dia del Crist costava alçar-se del llit. A la vespra sempre s'allargava la festa més del compte... Però era escoltar aquesta melodia i oblidar la son per eixir corrent al balcó i, encara en pijama, amb les pestanyes enganxades, contemplar el ball dels nostres guerrers més admirats: la Dansa dels Porrots.» (José Domingo Monforte).  
• Perquè està viva i és dinàmica. Ha recorregut un llarg camí per a poder ser, fins hui, interpretada, viscuda, rememorada per diferents persones i grups. Es tracta d'una manifestació social dinàmica que ha sobreviscut fins als nostres dies perquè, gràcies al seu component cultural intern de naturalesa immaterial, ha sigut capaç d'autoregular-se i generar mecanismes d'adaptació a un entorn sempre canviant i imprevisible. Com a conseqüència, la major dificultat per a la seua salvaguarda és la impossibilitat de tractar-la de la mateixa manera que es fa amb els béns materials. Allò immaterial no es pot protegir amb disposicions legals convencionals, perquè qualsevol pretensió «conservadora» n'impediria l'autoregulació interna que caracteritzen el dinamisme i la vitalitat d'aquest tipus de patrimoni.«El ball es transmetia de pares a fills sense possibilitat de formar colles alternatives; només es podia ballar el dia del Crist i la dependència era exclusivament municipal. No obstant això, amb el temps tot açò va anar canviant. La vestimenta va adoptar elements més lleugers, la dansa es va obrir a qualsevol home jove que desitjara ballar-la i va eixir del poble per actuar en certàmens rellevants, com l'Exposició Regional de 1909, on Silla va aportar una de les representacions més aplaudides...».  
«La dansa ha patit una evolució no sols en la vestimenta sinó també en la introducció de l'ensenyament del ball que ha fet possible un fort arrelament al nostre poble, atés el major nombre de colles de Porrots que ballen la dansa des dels darrers catorze anys. Això ha estat possible gràcies a la dedicació d'un mestre de la dansa, Abelard Hernàndez, que fou dansaire als anys setanta i huitanta, i que introduí des de l'any 1987 la primera colla de xiquets i des de l'any 1990 la colla de xiques, a més d'haver ensenyat a molts altres joves dansaires la realització de la dansa, creant-se dues colles més de joves l'any 1986. Tot i això, si no fora per l'interés de persones com aquells vells dels anys quaranta, els germans Andrés, el «tio Alba», o Julio Climent i son pare, «els Malagars», la dansa haguera desaparegut quan ningú volia ballar-la. A ells se'ls deu que la dansa aplegara als anys setanta, quan altres jóvens com Abelard Hernàndez o Tomás Coll es feren càrrec de promocionar-la.» (Joan Carles Saragossà)  
• Perquè és transmesa i recreada d'una generació a la següent per tradició oral. L'oralitat és la via natural de transmissió, la qual cosa impedeix, a causa de la seua pròpia naturalesa, una difusió massiva. Aquesta característica la manté sempre sota el control dels grups coneixedors, transmissors i portadors dels sabers i les destreses que calen per a dur a terme aquesta manifestació. Els processos de rememoració no estan fossilitzats, sinó exposats a seleccions i redefinicions constants.«Els anys passaven i, per sort i pel teu interés, vares poder conéixer amics que la ballaven i els vares fer saber que, si tenien alguna baixa, podien comptar amb tu. En poc de temps aquell xiquet que es trastornava tots els 6 d'agost de bon matí, anava porrot en mà, contribuint a la difusió de la nostra tradició més arrelada». (Vicent Zaragozà, Xarango).  
• Perquè és transmesa generalment des de la infància perquè s'execute de manera adequada i complisca els codis interns marcats per la tradició. Aquestes habilitats i competències pràctiques per adequar-se al desenvolupament de la dansa, per a saber executar-la obliguen que siga protegida pels seus legítims actors, els quals la transmetran de manera adequada.«Mon pare interpretava per a mi, en veu baixa, la història alhora que els balladors executaven amb perfecció mil·limètrica cada pas, cada escena: Fixa't com es miren els guerrers, com l'amenaça amb el dit... com li tracta de pegar amb el puny. Anys enrere va ser el seu pare, el meu avi, qui va tractar d'explicar-li aquests curiosos moviments... i hui, molts anys després, soc jo qui ho explica als meus fills. Perquè així ha de ser». (José Domingo Monforte).  
• Perquè és preservada tradicionalment per la comunitat, en un esforç organitzat i continuat per part d'un col·lectiu local, fins i tot amb l'empremta de persones concretes, que se'n responsabilitzen del manteniment i la perpetuació. En aquest cas, el paper del col·lectiu Associació Cultural Dansa dels Porrots i d'Abelard Hernàndez com a director de l'Escola Municipal de Dansa dels Porrots, com a protagonistes en la salvaguarda és ineludible.  
• Perquè forma part de la memòria col·lectiva viva, com una realitat socialment construïda. Vincula les formes de vida del present a les tradicions i forma part de la memòria social i col·lectiva. És una realitat socialment construïda, i qualsevol reinterpretació és fruit del consens dels mateixos actors. En aquest sentit podem dir que és una ferramenta de la comunitat front a la pèrdua d'identitat i especificitat que suposa la modernitat i la globalització.  
• Perquè és experimentada com a vivència. Es tracta d'un intangible. Quan la manifestació de la dansa cessa, sembla que no queda res, excepte esperar una nova edició en la qual s'execute de nou, i com a conseqüència afloraran novament les vivències col·lectives associades. De fet, en el període existent entre els moments assignats per a la seua manifestació només queden disponibles referents culturals de caràcter material (vestits, porrots...) que romanen en un compàs d'espera fins al moment precís en el qual tornaran a cobrar vida, per la voluntat i la intervenció activa i directa dels protagonistes.«Per aquest any hem acabat. Penses que és un any menys que et queda per ballar, perquè els anys passen i tard o prompte ho hauràs de deixar. Però penses en la gent que en el passat ballà la dansa i diuen «Jo soc porrot», encara que tinguen 80 anys. Perquè ser porrot i siller és cosa per a tota la vida, i tota la vida esperem que se seguisca ballant...» (Vicent Zaragozà, Xarango).  
  
• Perquè està contextualitzada en un temps i en un marc espacial de referència, el sis d'agost i la trama urbana dels carrers i places de la població. Els escenaris de celebració o els recorreguts prescrits per la tradició no són elements superficials o indiferents; per contra, contenen missatges culturals potents, fins i tot per a comprendre el que es manifesta, perquè la majoria de les emocions associades són generades per evocacions derivades en relació al marc espacial i no sols per les activitats desenvolupades en aquest. El marc s'ha de respectar perquè d'aquest depenen els sentiments i les emocions arrelades al patrimoni. «Amb aquestes notes musicals, impossibles de desxifrar per a tu, et despertaves tots els 6 d'agost de bon matí, corries cap al balcó i buscaves el cantó d'on provenia aquella melodia. Ta mare, com a bona mare, et repetia una vegada i una altra «Vicente, beu-te la llet», però els teus oïts sols tenien una tasca en aquests moments, descobrir la localització exacta on s'estava ballant la Dansa dels Porrots. Pensaves que si perdies aquell so no podries gaudir d'un moment que estaves esperant tot l'any. Però, com més lluny sonava la dolçaina i les teues il·lusions començaven a esvair-se, el soroll de les claus de ton pare obrint la porta de casa et provocava una emoció comparable al moment en què Kempes et va signar aquell vell baló de reglament que tant estimaves. Amb les espardenyes de careta, el barret de palla i un jornal de la marjal al llom, ton pare et donava presses perquè et vestires. Mentrestant, ta mare intentava pentinar-te a la romana i el teu germà, amb el pipó a la boca, es reia i t'aplaudia intentant unir-se a aquell desgavell matiner. [...] Començaven a ballar la dansa. T'obries pas fins a posar-te a primera fila. Notaves les mans de ton pare als muscles, però ni això et tranquil·litzava, i suplicaves, en veu baixa, que aquell any li tocara a un altre xiquet ser assenyalat per un dels porrots. Però sempre et tocava a tu i sempre havies de sentir ton pare riure i dir-te «mossega-li el dit, mossega-li el dit». (Vicent Zaragozà, Xarango).  
• Perquè la dansa està ritualitzada, sota un ordre ritual específic que li atorga unitat i contribueix notablement a la seua permanència.«Són prop de les 12 del migdia, estem formats a la plaça del Poble perquè en finalitzar la missa del Crist hem de ballar davant les cambreres i les autoritats. Les campanes tornen a tocar a festa. Comença a eixir la gent de l'església. La plaça s'ompli de gent. Tenim davant nostre les cambreres i les autoritats. Tanques els ulls per un moment i escoltes la primera nota de la dolçaina. Obris els ulls i balles. Saps que estàs a la plaça del teu poble i balles amb més força. Acabes, respires, abaixes el cap, somrius i veus els somriures de la gent del teu poble. Penses que aquest moment no té preu. Tot el món et saluda i et felicita. Et poses el porrot al muscle i vas cap a la Rambla, al parc Sant Roc, al parc de l'Estació...» (Vicent Zaragozà, Xarango).  
«Al voltant de les 20 hores tornem a la plaça. El sol ja està per sota la façana de l'església. Ja estan repartint els ciris de la processó, els gegants plantats a la porta de l'ajuntament, les dolçaines i els tabals acompanyen l'enramà de la murta, la Carxofa ho controla tot, ja li queda poc per a obrir-se. A poc a poc, s'ompli la plaça de gent que, amb creences religioses o no, respecta les tradicions i la germanor de tot el poble. Ha arribat un dels moments més importants de tot el dia: ballar dalt de l'entaulat. La plaça està quasi plena. Una a una pugen totes les colles de porrots. Dalt de l'entaulat és diferent ballar la dansa, estàs més alt, les passes se senten més i, a l'hora de colpejar el porrot en la fusta, s'ha de sentir un sol colp. És l'últim ball abans de la processó». (Vicent Zaragozà, Xarango).  
• Perquè té efecte regenerador en l'ordre social, perquè referma maneres de fer i de valorar per a tots els membres de la comunitat. Cada reproducció de la Dansa dels Porrots lliga més fort els llaços de la comunitat que la perpetua, tant a través de la reunió dels membres de sempre com de la incorporació de nous membres, sovint més joves. Malgrat el seu caràcter, potser arcaic, la dansa segueix encara hui conjuminant entre si els seus membres i reforçant els llaços identitaris, amb freqüència minorats pels processos de globalització als quals qualsevol comunitat es troba exposada en l'actualitat. La Dansa dels Porrots compensa allò que la comunitat de Silla perd en nom de la modernització, mitjançant un reviscolament i una reafirmació consensuada d'un dels trets culturals més benvolguts localment.  
  
1. Identificació  
a) Identificació geogràfica  
Població: Silla  
Comarca: l'Horta sud  
Província: València  
b) Àmbit  
Representacions, escenificacions, jocs i esports tradicionals  
c) Tipologia  
Bé immaterial de rellevància local, secció cinquena  
d) Denominació principal i altres  
Dansa dels Porrots de Silla  
Dansa dels Alcides o Hòmens de la Força  
e) Comunitats o persones relacionades amb l'element  
Associació Cultural Dansa dels Porrots, de Silla  
Escola Municipal Dansa dels Porrots, de Silla  
Porrots de la Falla del Port  
f) Descripció  
Dansa de gran valor simbòlic, identitari i patrimonial, d'origen probable en el segle XVII, associada a la festivitat del Crist.  
  
2. Marc espacial  
a) Localització: Silla  
b) Recorregut: carrers i places de la població  
  
3. Marc temporal  
a) Calendari  
6 d'agost, festivitat del Crist, però també es representa en dates assenyalades. El context espai-temps on es desenvolupa aquesta manifestació cultural immaterial és el dia 6 d'agost, i forma una simbiosi amb la festivitat religiosa des de la seua idiosincràsia pagana, en la qual l'espai-temps juga un paper de reforç de la vivència ritual, tant a escala individual com col·lectiva.  
b) Periodicitat: Anual  
  
4. Descripció  
a) Orígens documentals o atribuïts  
La primera referència escrita sobre la Dansa dels Porrots és de 1842, en el Diario Mercantil de Valencia, amb la publicació d'una notícia que gent de Silla interpreta la Dansa dels Alcides a València. Altres referències escrites procedeixen dels llibres de lloguer de roba de Casa Insa, en què consta des de 1867, com l'alcalde, en nom de l'ajuntament, llogava tots els vestits que s'utilitzarien per a les festes del 6 d'agost.  
  
b) Elements / processos / desenvolupament  
L'execució de la dansa al so de la dolçaina i el tabalet, està conformada per diferents escenes que resulten quadres d'una plasticitat especial, tot i que els dansaires formen figures estàtiques, tensant els músculs i mostrant uns rictus seriosos. Fins i tot, l'únic moviment que fan els dansaires és el dels peus, i sols en els moments en què entre cadascuna de les escenes han de formar les dues filades amb què es despleguen per a realitzar novament un altre quadre, primer movent els peus sense avançar del lloc on es troben i després executant l'anomenat passot per a desplaçar-se. La realització del ball que els dansaires executen suposa una evolució in crescendo en els diferents passos que configuren la dansa. La funció musical és confiada a la dolçaina i el tabalet, que musiquen una tonada repetida que els dansaires porten al ritme.  
  
Variats i diferents passos o etapes conformen l'execució del ball, són els següents:  
Desfilada dels dansaires formant dues files verticals compostes per cinc hòmens cadascuna. Aquesta col·locació predisposa la formació d'allò que seran dos bàndols contrincants i enemics. Aquesta desfilada es repeteix indistintament entre les altres etapes al llarg de la realització de la dansa fins que aquesta finalitza.  
Passot o Filà: es correspon als desplaçaments que els dos bàndols de Porrots, disposats en dues files, fan entre escena i escena, després del moviment dels peus a la desfilada inicial. Els dansaires amb la mateixa formació del primer compàs inclinen el cos en sentit contraposat al del seu adversari amb la mà a la cintura i a l'extrem superior de la clava recolzat en terra per adoptar una actitud provocadora, que consisteix a desafiar-se mútuament amb la mirada de gaidó o de fugida posada sobre el contrari, l'actitud indica menyspreu.  
Costat: consisteix a desafiar-se els dos bàndols de Porrots, disposats de costat en dues files, mirant-se de gaidó o de fugida, descansant amb una mà el porrot per avall i recolzant l'altra mà a la cintura amb el colze flexionat. Per a executar aquesta escena, els Porrots formen primer una sola fila portant el porrot al muscle, i després es despleguen formant dues files que s'intercanvien sengles vegades, anomenant-se aquesta modalitat costat i costat. Seguidament, una de les formacions o bàndols assenyala l'altre adversari, acusant-lo, mentre els components d'aquest bàndol acusat per l'altre, recolzant el peu dret sobre el genoll esquerre de l'oposant, alça el bastó clavetejat amb els dos braços en signe clarament amenaçador, i els altres els hi responen assenyalant-los el rostre.  
  
Genoll: els dansaires d'una fila recolzen el peu dret sobre el genoll esquerre dels dansaires de l'altra fila, mentre aquests alcen el bastó amb els dos braços i els altres els hi responen assenyalant-los el rostre. Després de l'acusació anterior i l'amenaça de l'adversari s'aprecia una evolució en la dansa que aplega quasi a l'enfrontament físic dels contrincants, però sols queda en una amenaça amb intent d'agressió. Aquesta característica, que reuneix el quart compàs de la dansa, és molt significativa. Abans, el guerrer que acusava i recolzava el bastó en terra amb el braç esquerre i, ara, prenent-lo en prebenda amb les dues mans el disposa en direcció al contrari.  
Barba: els dansaires d'una fila, un poc acatxats, amenacen els altres amb el porrot adreçat cap al mentó d'aquests, mentre flexionen la cama esquerra i deixen l'altra totalment estesa. Els altres dansaires els reben defensant-se, alçant el porrot sobre el cap dels agressors, amb la mateixa flexió de cames, però totalment drets. Aquesta actitud és el pròleg de la mesura de forces entre ambdós contendents que en un cinqué compàs estreten els braços comprovant, d'aquesta manera, la disposició en què es troba per a una imminent i inevitable lluita, conseqüència de la persistent i mútua amenaça que, en aquest cinqué moviment, apareix una vegada més en alçar els membres dels dos bàndols contendents les respectives claves amb el braç que els queda lliure mentre amb l'altre s'estrenyen els braços, al mateix temps les mirades que es creuen són desafiants, indicant el desenllaç fatal que es pretén.  
  
Braç: les dues files de dansaires es disposen a mesurar les forces i col·locant-se de costat, s'agafen els braços, obrint les cames amb total tensió muscular, mentre alcen el porrot amb el braç lliure, desafiant-se mútuament amb la mirada. Després de la comprovació de les forces, existeix un replegament dels dos bàndols per tal d'adoptar una actitud defensiva. És una representació del mutu respecte i temor davant la igualtat amb què es mostren les forces dels contrincants en adquirir una posició flexionada, col·locant-se lateralment, un front a l'altre, i agafant el bastó clavetejat en prebenda recolzant-lo sobre la cintura.  
  
Navaixa: els dansaires es repleguen adoptant una actitud defensiva, després d'haver comprovat la igualtat de forces, i flexionats es desafien, mirant-se de gaidó i recolzant el porrot a la cintura; mentre els dansaires d'una fila, estenen totalment la cama esquerra i flexionen la dreta doblant el genoll; i els de l'altra fila adopten la mateixa flexió, però a la inversa. Sens dubte, un presumpte xoc de les dues filades enemigues amb la posició del porrot constitueix una bona amenaça per a dissoldre les intencions dels seus contrincants.  
Senyalar: una de les filades de dansaires es disposa donant l'esquena a l'altra, i, acatxats i deixant el porrot a terra, dobleguen el genoll esquerre cap avant i deixen l'altra cama totalment estesa cap a darrere, mentre mantenen doblegat el braç dret darrere de l'esquena i assenyalen amb el braç esquerre a l'espectador. Mentre, els dansaires de l'altra filada alcen els porrots amb els dos braços flexionats lleugerament, doblegant el genoll esquerre cap avant i deixant la cama dreta estesa cap a darrere. En aquesta culminant i decisiva etapa apareix allò que anteriorment venia anunciant-se en les acusacions, amenaces i desafiaments dels contendents: la lluita. Ací s'enllaça el punt més àlgid i tens de la dansa, l'inevitable conat d'un enfrontament. La disposició dels dansaires és diferent de la formació clàssica dels dos bàndols en totes les anteriors etapes de la dansa.  
Tremolar: les tres parelles que van al centre de la formació se separen, obrint el «carrer» o «corredor», romanen dempeus, amb els braços estesos cap avant i a dalt, i sostenen la maça verticalment. Les dues parelles dels extrems, la del cap (principi) i la de la cua, romanen al seu lloc, però es giren els primers, mirant als de la cua. La postura d'aquests és la mateixa: el tronc i una cama inclinats cap avant, amb el porrot en el sòl, davant d'ells, i els braços estesos cap endarrere, amb les mans obertes, tremolant.  
Pit o Pegar i pegar o Punyets: Els quatre dansaires que estan en els extrems corren cap al centre, per a trobar-se cadascun amb el seu oponent de l'altre extrem, per simular una lluita cos a cos. Flexionats uns sobre els altres, els que reben l'agressió van movent tremolosament les mans mentre els altres, tancant el puny dret i tremolant-lo, simulen agredir al contrincant sobre el rostre. Posteriorment, els agredits passen a ser els atacants, adoptant totes dues parelles la mateixa posició i reforçant els mateixos moviments. Aquesta doble cara de l'enfrontament mostra la igualtat de forces i l'existència d'una lluita acarnissada però equilibrada. Mentrestant, la resta de Porrots contemplen la lluita i romanen estàtics alçant les claves amb els dos braços sobre els seus caps, preparats per a qualsevol eventualitat.  
  
Hi ha tres execucions més d'exaltació de la força:  
Bot a la cintura: les dues parelles de dansaires que duen el pes de la lluita entre els dos bàndols, es disposen a fer una exhibició de força i habilitat. Ací són dos dansaires els que, mantenint el moviment tremolós de les mans cap endarrere, es llancen cap als altres dos que, sense menejar-se, els reben de peu, acabant aquells asseguts sobre la cintura d'aquests. Mentrestant, els dansaires que romanen drets acusen els altres assenyalant-los el seu rostre, i els asseguts a la cintura dels acusadors estenen els braços horitzontalment sense respondre a l'acusació dels seus enemics.  
Bot a l'esquena: els atacants tornen al seu lloc i s'abalancen novament contra els que romanien drets, però ara aquests es disposen a rebre els atacants flexionats i mostrant l'esquena perquè els agressors se'n pugen, recolzant una cama sobre la del contrincant i l'altra, en posició flexionada, sobre l'esquena dels agredits. Els dansaires que se'n pugen a l'esquena, alcen el porrot amb el braç dret totalment estés, en senyal de triomf i càstig sobre l'enemic al qual s'han enfrontat, mentre els que reben la suposada agressió aconsegueixen assenyalar-los amb el dit cap amunt. Aquesta escena és un altre quadre de difícil execució i una altra demostració de l'habilitat i la força dels dansaires.  
  
Bot a dalt: seguint la disposició dels dansaires en l'escena anterior, els atacants tornen altra vegada al seu lloc, i després de tremolar les mans, els dos dansaires que executen aquest bot s'abalancen contra els altres dos, mentre aquests, sense desplaçar-se del lloc, els reben de peu i els agafen de les cames per alçar-los. Els atacants es mantenen sobre els muscles dels altres, agafant-se amb les mans, i estiren completament les cames. Potser és aquesta escena la més difícil de la dansa, ja que, per una banda, els que reben el pes dels altres dansaires han de mantindre's estàtics i suportar durant uns segons tota la descàrrega del cos de l'atacant, mentre aquests han de mantindre totalment estirades i en tensió les cames i els braços. Al llarg de tota la lluita que conformen les quatre darreres escenes, la resta de dansaires romanen estàtics alçant el porrot sobre els seus caps, col·locats uns davant els altres i deixant un espai entre ells on es desenrotlla la lluita cos a cos mentre que la resta de la lluita, formada pels anomenats bots, s'executa en un extrem d'aquest espai. Finalment, els dansaires es disposen a formar les dues filades inicials, i portant novament el ritme dels peus, s'aturen per a saludar el públic inclinant-se lleugerament amb el porrot recolzat a terra.  
  
  
D'aquesta descripció de les diferents escenes de la dansa s'entreveuen, a més de la salutació final, deu quadres, un d'aquests repetit - l'anomenat costat -, que comporten tres moments distints:  
1. Els mutus desafiaments, acusacions d'un bàndol a l'altre; els intents d'agressió, i l'anunci d'allò que serà el desenllaç a través de les amenaces amb les claves.  
2. La lluita acarnissada cos a cos que es desencadena a conseqüència de les amenaces, intents d'agressió i acusacions anteriors.  
  
3. Les exhibicions de força, equilibri i habilitat dels dansaires amb els anomenats bots que perllonguen la lluita i que semblen finalitzar amb el triomf d'una de les faccions bel·ligerants, ja que uns s'alcen sobre l'esquena dels seus adversaris amb la clava o porrot cap amunt celebrant la victòria.  
En conclusió, els conceptes que definirien el sentit de la dansa serien els d'amenaça, acusació, lluita i càstig, sota l'exaltació d'un evident poder físic traduït en els bots dels dansaires i l'exhibició atlètica de la força i la destresa, sempre molt apreciades en qualsevol contesa bèl·lica, i que presumptament s'enalteixen. Aquestes qualitats dels dansaires són atribuïdes al personatge de la mitologia grega i romana al qual representen aquests: Hèracles o Hèrcules, de sobrenom Alcides, símbol preclar de les virtuts més estimades entre els guerrers de l'antiguitat.  
  
c) Patrimoni relacionat  
L'ensenyament de la dansa, l'aprenentatge dels passos, empra la llengua valenciana, per la qual cosa la participació i difusió de la tradició també suposa un element més de normalització lingüística i desenvolupament del valencià.  
  
5. Salvaguarda  
a) Mesures de salvaguarda adoptades  
La dansa dels Porrots ha perviscut gràcies als esforços dels qui l'han transmesa de generació en generació. Així, amb el seu interés i participació inesgotable aconseguiren en l'any 1983 que l'ajuntament es comprometera a la creació de la primera Escola Municipal de Dansa dels Porrots. En l'any 2000, tingué lloc la constitució de l'Associació Cultural Dansa dels Porrots.  
L'Associació Cultural Dansa dels Porrots planteja les línies estratègiques següents per a preservar el patrimoni immaterial de la Dansa dels Porrots:  
• Transmissió i revaloració a través d'activitats docents, tant formals com informals, no sols des de l'Escola Municipal Dansa dels Porrots, sinó també mitjançant l'organització de tallers en els col·legis de la localitat. L'ensenyament de la dansa com a recurs didàctic i experiència de sensibilització cap al patrimoni immaterial local. Per a la preparació dels continguts i les pràctiques es compta amb la col·laboració i participació dels mateixos «actors», amb els membres de l'Associació Cultural Dansa dels Porrots, com a posseïdors de l'essència d'aquesta activitat. Així, aquests tallers estan desenvolupats pels i per les protagonistes de la manifestació cultural, legitimats com a «propietaris de l'essència». En la didàctica d'aquests tallers es treballa en la comprensió del ritual de la dansa, mitjançant pràctiques i observació directa, com a formes d'acostament i coneixement de la tradició. Es planteja, en certa manera, un aprenentatge basat en la potenciació de la participació per a la comprensió de la festa. Una metodologia antropològica que queda identificada com la forma més genuïna d'ensenyament.  
  
Aquest foment dels tallers d'aprenentatge per a xiquets i xiquetes, amb la participació com a «mestres» dels mateixos dansaires els converteix en transmissors dels valors i significació cultural de la dansa i posa de manifest la implicació de les persones legítimament autoritzades per a efectuar aquesta transmissió cultural.  
• Desenvolupar registres orals de memòria a persones majors que puguen facilitar dades del passat pel que fa a aquesta manifestació.  
• Continuar desenvolupant accions de sensibilització, revaloració i difusió que contribuïsquen al respecte i la consideració de les noves generacions cap a aquesta manifestació cultural.  
• Fomentar la inclusió de la joventut per tal de mantindre la transmissió intergeneracional de les tècniques de la dansa.  
• Divulgació entre la joventut en els mitjans de comunicació i les xarxes socials.  
b) Protecció administrativa  
L'ajuntament va adquirir el compromís amb la salvaguarda d'aquesta tradició amb la creació de la primera Escola Municipal de Dansa dels Porrots, en l'any 1983 (EMDP), amb la finalitat de fomentar la tradició i promoure l'aprenentatge de la dansa entre la gent jove del poble. L'Ajuntament de Silla planteja les següents línies estratègiques de futur per a preservar el patrimoni immaterial de la Dansa dels Porrots:  
• Impulsar una estructura municipal permanent de suport i d'interlocució amb l'Associació Cultural Dansa dels Porrots.  
• Suport econòmic per part de l'ajuntament per al bon desenvolupament de les activitats.  
• Potenciar la documentació i la investigació sobre la dansa al llarg del temps.  
• Facilitar la intercomunicació entre diferents comunitats espanyoles que tenen danses similars per a propiciar l'intercanvi i la col·laboració.  
  
• El foment de la participació de l'Associació Cultural Dansa dels Porrots o de l'Escola Municipal Dansa dels Porrots en fires i actes culturals.  
• L'assessorament en matèria d'ajudes econòmiques de la Generalitat Valenciana i altres administracions i propiciar la col·laboració amb altres administracions i organismes que incidisquen en el sector cultural i/o turístic.  
• Potenciar la Dansa dels Porrots amb el turisme i la cultura. Fomentar la dansa com a imatge patrimonial, artística i cultural de Silla.  
c) Valoració de la declaració  
Aquesta expressió de la cultura popular, reconeguda pels participants com a part integrant del seu patrimoni cultural, transmesa de generació en generació i recreada any darrere d'any, confereix a la població de Silla un sentiment d'identitat i continuïtat, a la mateixa vegada que contribueix també a promoure el respecte de la diversitat cultural i la creativitat humana. Es tracta d'una manifestació cultural viva associada a significats col·lectius compartits. Amb la seua peculiar organització i els seus codis de significació, és valorada pel conjunt del veïnat de Silla. A més de formar part de la memòria de la comunitat, és fruit de la vocació col·lectiva per mantindre-la viva i perquè siga reconeguda com a part integrant del patrimoni cultural de Silla, ja que és transmesa i recreada i existeix consens col·lectiu per escenificar-la en el present i perquè tinga continuïtat en el futur.  
En ser reconegut institucionalment com a patrimoni cultural, el bé adquireix un significat més ampli, més universal, deslligat del seu origen, per assolir un significat com una expressió de devoció popular en un sentit genèric, incloent-hi una tècnica i una melodia específiques, i també com un element ritual d'identificació i com una carta de presentació al món. És a dir, es tracta d'una representació d'identitat col·lectiva que mostra l'orgull de la diversitat cultural. La dansa com a bé a patrimonialitzar pren un valor de caràcter simbòlic. És percebuda com una representació expressiva d'un vessant artístic que desperta emocions i sensacions. Però també és percebuda com una representació d'identitat col·lectiva, valorable perquè es considera que paga la pena conéixer-la. I això recau en les persones protagonistes, en la seua memòria, en els seus coneixements, en els seus records convertits en missatge. Per tant, és capaç, per si mateix, de generar tota una memòria col·lectiva.  
  
La dansa compleix els valors com ara:  
• Sostenibilitat mediambiental, ja que no té cap incidència en el medi ambient de la població.  
• El principi d'igualtat i no discriminació, ja que les dones i les persones amb diversitat funcional participen activament de la dansa.  
  
• La dansa no exclou ningú i se segueix la Convenció de la UNESCO per la qual el patrimoni immaterial està basat en el respecte mutu entre comunitats, grups i individus, i el respecte als animals i a la naturalesa. És per això que trobem raons suficients per a sol·licitar la declaració de bé immaterial de rellevància local per a la Dansa dels Porrots, de Silla. Aquesta figura de protecció contribuirà a:  
  
• Protegir la dansa pel que fa a l'originalitat, la puresa i l'autonomia.  
  
• Identificar patrimoni cultural immaterial valencià.  
• Assegurar la continuïtat de la tradició davant amenaces i riscos.  
• Contribuir a difondre i promocionar una manifestació cultural que pertany a la diversitat cultural valenciana.