Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5723, del 13-03-2008 (2008/2576)

Assumpte civil 000010/2007. Notificació de la sentència a Mohamed Mehdi.
------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5723

Data del DOGV
:   13-03-2008

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2008/2576


Data del document
:   22-02-2008

Organisme emissor
:   Jutjat d'Instrucció Número 1 de Torrevieja

Tipus de document
:   Edicte

Descriptors 

:   * sistema judicial

Assumpte civil 000010/2007. Notificació de la sentència a Mohamed Mehdi. [2008/2576]  
Judici mesures fills extramatrimonials contenciós 000010/2007  
Part demandant: Mihaela Tanasa.  
Part demandada: Mohamed Mehdi.  
En el judici referenciat, s'ha dictat la resolució que té el text literal és el següent:  
«Sentència  
Torrevieja, 21 de febrer de 2008   
Iris Valero Paredes, jutgessa del Jutjat d'Instrucció i de Violència sobre la Dona número 1, antic Primera Instància i Instrucció número 6 de Torrevieja i partit, les actuacions registrades amb el número 10/2007, sobre demanda de mesures personals i patrimonials en relació amb fills menors presentada per Mihaela Tanasa representada per la procuradora dels tribunals senyora Devesa Partera sota la direcció de la lletrada senyora Selma Fernández, contra Mohamed Mehdi, en situació processal de rebel·lia, amb intervenció del ministeri fiscal.  
Antecedents de fet  
Primer. Mihaela Tanasa representada per la procuradora dels tribunals senyora Devesa Partera va presentar davant el Jutjat escrit on formulava petició de mesures personals i patrimonials respecte del fill menor, fent exposició dels fets i dels fonaments de dret aplicables sent-ne modificada en els termes exposats en l'acte del judici.  
Segon. Mitjançant la interlocutòria dictada en data 14 de març de 2007, es va procedir a l'admissió a tràmit de la sol·licitud ressenyada, i es va citar a la part demandada, i el ministeri fiscal va contestar a la demanda. Per provisió de data 23 de gener de 2008 es va declarar en situació processal de rebel·lia Mohamed Mehdi.  
Tercer. Assenyalat el dia de hui per a la celebració de la vista, va comparéixer la demandant i el ministeri fiscal, i es va admetre com a mitjans de prova la documental i l'interrogatori de la part actora així com la testifical de Cristina Bucur, i quedaren les actuacions pendents de dictar sentència.  
Raonaments jurídics  
Primer. La jurisprudència partix del reconeixement de la plena legalitat de tota estable unió de fet, entre un home, una dona, com a manifestació del dret fonamental al «lliure desenvolupament de la personalitat» (article 10 de la Constitució) i la susceptibilitat de constituir amb esta una família tan protegible com la creada a través de la unió matrimonial (article 39 de la Constitució), i proclama que estes unions matrimonials i les more uxorio no poden ser considerades a tals efectes i conseqüències com a realitats equivalents i en conseqüència no els seran aplicables a tals unions normes establides per al matrimoni, llevat que pogueren utilitzar-se per la via de l'analogia. El joc de l'analogia radica en la similitud («semblança» segons l'article 4 del Codi Civil) entre el supòsit que davant l'òrgan judicial -o intèrpret- es presenta, mancat de regulació legal, i a aquell al qual es pretén aplicar la norma en qüestió per raó d'esta semblança o «identitat de raó» que assenyala l'esmentat precepte, la qual cosa es traduïx en que l'aplicació porte implícita la idea de l'ús raonable del dret. El problema ha de tractar-se com a una aplicació analògica de la disciplina matrimonial pel que fa a alguns aspectes d'esta es fan extensius, amb moderació i sobre tot investigant la ràtio normativa, a la convivència more uxorio (SS.TS. de 27 de març i 5 de juliol de 2001, amb totes les anteriors allí esmentades i, en especial, la de 16 de desembre de 1996).  
Segon. Determinada per conseqüència del que establixen els articles 748.4 i 770.6 de la Llei d'Enjudiciament Civil, l'aplicació de les normes dels processos especials sobre capacitat, filiació, matrimoni i menors a la determinació de les conseqüències en matèria de guarda i custòdia i aliments per als fills menors en cas de crisis de les unions extramatrimonials o more uxorio, res s'oposa, des d'un punt de vista substantiu, a l'aplicació, en allò que calga, de la regulació que l'article 103 del Codi Civil té respecte de les mesures a adoptar respecte dels fills, a més a més de la directament aplicable pel que fa genèrica regulació de les relacions paternofilials continguda en els 195 i següents d'este cos legal.  
Tercer. Del que s'ha actuat en este procediment i respecte de la situació fàctica de custòdia del menor, es pot assenyalar, atenent a la manifestació de la demandant i del testimoni així com de la incompareixença del demandat, que la mare d'este sembla ser la persona més adequada per a assumir la guarda i custòdia d'este, per la qual cosa resulta procedent en este cas, en la mesura en que és la mare la que ve atenent a les necessitats econòmiques, assistencials i emocionals del menor, l'atribució a esta de l'exercici total de la pàtria potestat ja que el pare sembla que ni tan sols es preocupa dels problemes de salut del menor, i això en ordre a dotar de seguretat al menor en la vida quotidiana respecte de totes aquelles decisions que li puguen afectar, sense perjudici que una modificació de les circumstàncies i en definitiva una reanudació de la relació paternofilial, puga donar lloc a l'adopció de mesures que modifiquen les assenyalades.  
El règim de visites del progenitor no custodi ha d'establir-se ponderant les circumstàncies del cas en ordre a mantindre i enfortir el vincle del menor amb son pare, vincle que en este cas no hi ha cap tal i com es desprén de les manifestacions de la mare i del testimoni que afirma que han transcorregut anys sense que el menor haja vist a son pare i que desconeix el domicili exacte així com la vertadera identitat, el seu mitjà de vida i que este no manté ni tan sols contacte telefònic amb el menor, per la qual cosa es considera adequat no establir cap règim de visites, en ordre a evitar desequilibris en la vida del menor, perfectament integrat en l'ambient familiar en el qual es troba en l'actualitat, i tot això sense perjudici dels acords als quals en interés del menor i el desitjable restabliment de les relacions paternofilials, pogueren aconseguir els progenitors, o la modificació de mesures, que si s'escau, es poguera instar.  
Quart. En ordre al compliment del deure d'aliments que resulta dels articles 145 i 154 del Codi Civil, a càrrec del progenitor no custodi, es fa necessari assenyalar una pensió de 150 euros mensuals, per ser una quantitat que garanteix l'adequada subsistència del menor a través de l'esmentat «mínim vital», atenent que no han quedat acreditats els ingressos econòmics del demandat i que la part actora desconeix si este té o no treball i això d'acord amb resolucions anàlogues dictades per este Jutjat, i davant la incompareixença del demandat de conformitat amb el que disposa l'article 304 de la Llei d'Enjudiciament Civil i això sense perjudici que hagen de ser satisfets per meitat les despeses extraordinàries que es generen i que s'entenen que són aquelles que s'hagen d'afrontar amb caràcter excepcional, tals com les derivades de greus malalties, intervencions quirúrgiques, assistència mèdica no ordinària de qualsevol índole, viatges, etc., (SAP de Madrid de 21 de juliol de 1999).  
S'ha de tindre en compte, que:  
Vistos els preceptes esmentats i altres de general i pertinent aplicació.  
Dispositiva  
Que amb l'estimació de la demanda interposada per Mihaela Tanasa representada per la procuradora dels tribunals senyora Devesa Partera, contra Mohamed Mehdi s'acorda que:  
I. S'atribuïx a la mare, la guarda i custòdia del fill menor, i es compartix la pàtria potestat entre ambdós progenitors l'exercici del qual s'atribuïx en exclusiva a la mare. No es correspon establir règim de visites en favor del progenitor no custodi.  
II. Com a contribució en concepte d'aliments per al fill a càrrec de Mohamed Mehdi es fixa la quantitat de 150 €, pagadors mensualment en la domiciliació bancària que designe el preceptor, dins dels primers cinc dies de cada mes i amb actualització anual conforme a l'IPC, i això sense perjudici que hagen de ser satisfetes per meitat les despeses extraordinàries que es generen.  
Notifiqueu esta resolució a les parts i al ministeri fiscal.  
Contra esta resolució es pot interposar recurs d'apel·lació en ambdós efectes per termini de cinc dies, davant l'Audiència Provincial d'Alacant.  
Així esta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme».  
Publicació. L'anterior sentència va ser objecte de publicació conforme al que establix en l'article 212 de la Llei d'Enjudiciament Civil de la qual jo, la secretària judicial, en done fe.  
En atenció al desconeixement de l'actual domicili o residència de la part demandada Mohamed Mehdi el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha acordat la publicació d'este edicte en el tauler d'anuncis del Jutjat i en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana per a dur a efecte la diligència de notificació de la sentència de data 21 de febrer de 2008.  
Torrevieja, 22 de febrer de 2008.- La secretària judicial: Olga Lidón Rubio.