Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9283, del 22-02-2022 (2022/899)

RESOLUCIÓ d'1 de febrer de 2022, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual es declara bé de rellevància local immaterial la Tarde de Jotas, de Gátova.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9283

Data del DOGV
:   22-02-2022

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2022/899


Data del document
:   01-02-2022

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * ben cultural
    * legislació

RESOLUCIÓ d'1 de febrer de 2022, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual es declara bé de rellevància local immaterial la Tarde de Jotas, de Gátova. [2022/899]  
Antecedents de fet  
Primer. Mitjançant escrit de l'Ajuntament de Gátova se sol·licita el reconeixement com a bé immaterial de rellevància local de la Tarde de Jotas, de Gátova, descrivint aquesta tradició i/o creació artística, els seus orígens, així com les referències espacials i temporals a les quals s'associa, destacant els valors patrimonials que incorpora, que motiven el seu reconeixement i inclusió en aquesta categoria protectora.  
Segon. Des de la Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial i els serveis tècnics s'informa favorablement la proposta municipal, en els termes en què s'ha sotmés a l'avaluació patrimonial d'aquest centre directiu, establint-se d'acord amb els valors detectats les mesures que asseguren la seua pervivència, estudi i posada en valor.  
  
Fonamentació jurídica  
I. Aquesta conselleria resulta competent per a resoldre el present expedient, en virtut del que es disposa en l'article 28 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre, del Consell, l'article 7 del Decret 5/2019, de 16 de juny, del president de la Generalitat, pel qual es determina el número i la denominació de les conselleries i les seues atribucions, l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià i l'article 4 del Decret 173/2020, de 30 d'octubre, del Consell, d'aprovació del Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport.  
  
II. L'article 1.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que formen part del patrimoni cultural valencià, en qualitat de béns immaterials del patrimoni etnològic, les creacions, coneixements, tècniques, pràctiques i usos més representatius i valuosos de les formes de vida i de la cultura tradicional valenciana.  
  
III. Els articles 15.5, 55, 56 i 57 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que s'inclouran en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià, amb la qualificació de béns immaterials de rellevància local, aquelles creacions, coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats més representatives i valuoses de la cultura i les formes de vida tradicionals valencianes. Igualment s'inclouran els béns immaterials que siguen expressions de les tradicions del poble valencià en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i especialment aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
IV. L'informe emés pels serveis tècnics del Servei de Patrimoni Cultural de data 16.04.2021, proposa la protecció cultural com a bé de rellevància local immaterial per a aquesta manifestació singular, arrelada i volguda pels veïns de Gátova, quedant definit aquest bé immaterial per l'annex que acompanya aquesta resolució.  
Vistos els anteriors fets i fonaments de dret i en allò que és matèria de la competència d'aquesta conselleria, resolc:  
  
Primer  
Declarar bé de rellevància local immaterial la Tarde de Jotas, de Gátova, de conformitat amb la descripció que figura en l'annex que s'adjunta a la present resolució en atenció als valors destacats que incorpora i inscriure-ho en la secció cinquena de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.  
  
Segon  
La protecció de la Tarde de Jotas, de Gátova com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les següents mesures:  
a) Realitzar labors d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimoniatges disponibles a suports materials que garantisquen la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
d) La gestió del patrimoni cultural protegit per aquesta declaració correspon a la Rondalla Raíces de Gátova i a l'Ajuntament de Gátova.  
  
Qualsevol canvi que excedisca el normal desenvolupament dels elements que formen aquesta manifestació cultural haurà de comunicar-se a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a la seua avaluació i informe, si és el cas, i la modificació de la present resolució, amb vista a la seua constància en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.  
  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, podrà interposar-se recurs contenciós administratiu en el termini de dos mesos, comptats des de l'endemà de la notificació, davant la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, d'acord amb el que s'estableix en els articles 10, 25 i 46 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, o potestativament, recurs de reposició davant la persona titular de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport en el termini d'un mes, comptat des de l'endemà de la notificació, d'acord amb el que es disposa en els articles 123 i 124 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques.  
  
València, 1 de febrer de 2022.- El conseller d'Educació, Cultura i Esport: Vicent Marzà i Ibáñez.  
  
  
ANNEX  
  
1. Identificació  
a) Identificació geogràfica  
Gátova, comarca Camp de Túria, València.  
b) Àmbit  
El bé en qüestió està englobat dins de les categories de representació i manifestació musical i sonora.  
c) Tipologia  
Bé de rellevància local immaterial (secció cinquena)  
d) Denominació principal i altres  
- Denominació principal: Tardes de Jotas  
- Altres denominacions: 24 de setembre o dia de la Mercé  
e) Comunitats o persones relacionades amb l'element.  
- Rondalla Raíces de Gátova  
- Associació Enseña y Aprende  
- Societat Musical Santa Cecilia de Gátova  
- Associació Clavarios de la Merced  
f) Descripció breu  
La denominada Tarde de Jotas se celebra cada 24 de setembre dins de les festes en honor de la patrona de Gátova, la Mare de Déu de la Mercé. De tots els actes programats, destaca pel seu arrelament des de temps immemorial la Tarde de Jotas. Una vesprada en la qual els protagonistes són: música, tradició, història, cultura, ball, folklore, arrels, gastronomia, etc.  
Encara que desconeixem quan va començar aquesta tradició, tenim constància a través de les fonts orals, que la tradició de la Tarde de Jotas al nostre poble es remunta a mitjan segle XIX, o fins i tot amb anterioritat. El primer document escrit que es conserva data de 1947. En aquest es fa ja referència a la Tarde de Jotas dins del programa d'actes de les festes patronals de la localitat. La jota que s'interpreta és la jota de Gátova, denominada també jota de plaza o jota de la Merced, és un ball solt, que consta de cobles o tonades (unes 5 o 6 cobles) intercalades amb variacions melòdiques (cadascuna diferent) i amb l'ordre de jota, fandango i seguidilla. És interpretada conjuntament per instruments de vent, corda i percussió. Destaca per la seua gran varietat i quantitat de melodies poc comunes, que es conserven (hi ha recollides més de 25 melodies diferents), i és aquesta una de les característiques principals i que fan única la jota de Gátova.  
És convenient destacar que aquesta tradició s'ha mantingut de manera ininterrompuda al llarg del temps, a diferència del que ocorre en altres llocs, en els quals s'ha recuperat amb posterioritat als moviments de recuperació del folklore després de la democràcia; sempre mantenint la data del 24 de setembre com a dia gran de la jota a Gátova. La Tarde de Jotas tradicionalment s'ha realitzat i continua realitzant-se al carrer Major. Allí, a partir de les sis de la vesprada de manera ritual, i al so de la jota, van acudint els gatovers i veïns d'altres poblacions coneixedors del magnífic espectacle que es realitza des de decennis. En aquest clímax de festa, mistela i dolços típics, transcorre la vesprada fins al moment de la processó en honor a la patrona.  
  
  
2. Marc espacial  
a) Localització  
La Tarde de Jotas sempre té lloc al nucli antic de la població, coincidint amb el denominat carrer Major, també popularment conegut per la població com a «plaza Nueva», per l'ample inusual d'aquest carrer. Un lloc prou ampli que possibilita desenvolupar l'activitat sense cap limitació d'espai.  
  
3. Marc temporal  
a) Calendari  
Tradicionalment es realitza cada 24 de setembre.  
b) Periodicitat  
Anual.  
  
4. Descripció i caracterització  
a) Orígens documentats o atribuïts  
Com hem comentat anteriorment, a través de les fonts orals tenim constància que els orígens daten de mitjan segle XIX o fins i tot abans. No obstant això, el document escrit més antic que es conserva fa al·lusió a la realització de la Tarde de Jotas dins de la programació d'actes de les festes patronals l'any 1947. A partir d'aquest any ja són constants les referències documentades, sobretot en programes de festes patronals. Cal ressenyar que tota la documentació tant de l'Ajuntament com parroquial va ser destruïda durant la Guerra Civil.  
  
  
b) Evolució històrica / modificacions  
Al llarg de la seua història, la Tarde de Jotas ha patit poques modificacions. La tradició i festa continuen conservant la seua essència i ritual original. Quant a la seua evolució musical, podem esmentar l'augment en la qualitat dels instruments, tant de corda (guitarres i guitarró), com dels de vent (trompeta, baix, clarinet, etc.) i l'increment en el nombre de músics, que té com a conseqüència la millora en la qualitat sonora.  
  
Des d'antic i fins a 1880 possiblement, la jota va ser interpretada solament per instruments de corda (bandúrries, llaüts, guitarrico i guitarres), però arran de l'aparició de la banda de música en 1880 es van anar afegint aquests instruments i que reemplaçarien les pues en la interpretació de la melodia o tonades. Així mateix, i amb l'aparició de la banda de música, les variacions o tonades van anar evolucionant fins a ser més complexes, melòdiques i estructurades; tant és així que hui en dia les variacions són bastant complexes per als instruments de pua, pel seu temps, ritme i melodia, i es necessita gran agilitat i tècnica en els dits per a poder tocar-les. Antigament i fins al final dels 70, els músics interpretaven la jota de plaça d'oïda, ja que la gran majoria no sabien llegir solfeig, i necessitaven la figura d'un punter o músic principal, que era l'encarregat de marcar la melodia entre cobla i cobla. Aquest sempre portava l'instrument principal o el de major sonoritat i la resta de músics de vent seguien les seues indicacions.  
  
En l'actualitat, els músics ja saben llegir solfeig i les melodies de la jota estan registrades i editades en partitura. Les variacions o tonades van ser passades a partitura a la fi dels anys 70, pel mestre/director de la banda D. Victoriano Sánchez, juntament amb les seguidilles i el fandango. Fets que van contribuir, sens dubte, a la seua salvaguarda. Ja que a la fi dels 70 la banda va estar a punt de desaparéixer per la falta de músics. Quant a la seua evolució històrica pròpiament dita, tenim constància a través de fonts orals que mai es va deixar de celebrar, excepte en el transcurs de la Guerra Civil espanyola, independentment de la situació social i política del país. Una vegada finalitzada la Guerra Civil, la Tarde de Jotas va continuar celebrant-se amb normalitat dins del clima de postguerra.  
En els anys 50 i 60 la Secció Femenina va fer un intent d'estandarditzar i coreografiar el ball de la jota, amb un cert aire «aragonés», que va arribar fins i tot a modificar el nom de la Tarde de Jotas anomenant-la «Gran tarde de Jota Aragonesa» i encasellant la jota gatovera com un ball d'escola. Per a això, es van realitzar tallers amb les seues respectives exhibicions, amb l'objectiu d'ensenyar a la joventut local com havien de ballar la jota. Així mateix, es va modificar la indumentària tant en dones com en homes; no obstant això, el resultat no va ser l'esperat i la gran majoria de gatovers i gatoveres van continuar ballant-la com havien aprés generació rere generació, no perdent mai aquest caràcter i estil popular.  
En els anys 70 va patir un cert declivi (falta de músics, tant de corda com de vent i cantadors). La causa radica en el procés d'immigració de la població cap a pobles de l'àrea metropolitana de València, però amb més o menys virtuosisme mai va deixar de celebrar-se. Posteriorment, en la dècada dels 90, va ser quan la Tarde de Jotas va tornar a ressorgir amb la vivor dels temps passats, i van arribar a participar més de 80 parelles de balladors. Tradició que s'ha mantingut fins als nostres dies amb la mateixa esplendor.  
  
c) Personatges: indumentàries, pràctiques i funcions  
Quant als actors o personatges, s'ha distingit entre actors principals i secundaris, encara que cal destacar que tots són necessaris i de la mateixa importància. Es consideren actors o personatges actius els balladors, músics, cantadors, clavaris, clavariesses i veïnat del carrer Major, que junt amb l'Ajuntament són els encarregats i organitzadors de l'acte.  
D'altra banda, parlem dels actors o personatges passius o secundaris que són, ni més ni menys, que el públic, tant local com visitant; part essencial i fonamental de la vesprada que abarrota la plaça cada 24 de setembre. Tant és així que de bon matí ja podem trobar grups de cadires organitzades en files, amb la finalitat de reservar lloc a la plaça o carrer Major per a poder veure l'espectacle.  
Quant als balladors, i de manera excepcional coincidint amb alguna visita d'alguna personalitat il·lustre a la localitat, solen vestir indumentària tradicional; aquesta consta en les dones de camises blanques (en general de mànega llarga) i faldes de colors poc vius, adornades amb davantal i mantellina de pèl de cabra, alguna joia i els cabells recollits; mentre que els homes visten camisa amb jupetí i pantalons, rematats simplement per una faixa, en general de color roig. Tant homes com dones van calçats amb les tradicionals espardeñas. No obstant això, el costum és participar-hi tant amb roba de carrer o de vestir. Un fet que fa que aquesta festa siga, si cap, més popular i participativa, ja que no discrimina ningú pel vestuari.  
Quant als músics (tant de corda com de vent i percussió), visten la indumentària tradicional, pantalons i faixa negra, camisa blanca i el típic jupetí negre ajustat, i estan situats damunt d'una tarima adornada per a l'ocasió, al centre del carrer Major, cantonada amb el carrer de Sant Roc. La Rondalla, en aquest cas mixta (instruments de corda i vent), és també una característica de la nostra jota. Els instruments són: guitarres, guitarrico, baix o tuba, trombó, trompeta, clarinet, postisses o castanyoles, pandero, botella d'anís, etc. El ritme el marquen les guitarres i el guitarrico amb els seus acords i colps (ran, ran, pum, ran, pum, pum), i la melodia és interpretada pels instruments de vent, juntament amb el baix (peça fonamental), que toquen a diverses veus «a duo» (a terceres), cosa que marca aquell so característic de la jota gatovera. Sempre s'interpreta amb l'ordre de jota, fandango i seguidilla. En la jota se solen interpretar unes cinc o sis variacions cadascuna diferent de l'anterior. La jota pot acabar bé amb fandango i seguidilla o bé sense. Aquest detall el marca sempre el cantador que amb les seues cobles dona peu als músics a parar o continuar amb el fandango, realitzant així la modulació tant tonal com rítmica. La seguidilla, que sempre s'interpreta en últim lloc, va seguida del fandango i marca el final del ball amb els seus típics «aturats».  
Quant a les cobles, solen ser versos de quatre frases, amb l'estructura típica de la jota (a,a,b,c,d,d,a). Les primeres jotes o cobles de la vesprada solen ser per a donar la benvinguda als assistents o cobles dedicades a la Mare de Déu de la Mercé, i ja posteriorment els temes solen ser molt diversos, des de cobles tradicionals de Gátova, dedicades a alguna persona especialment per temes amorosos, o fins sobre algun esdeveniment que ha ocorregut durant aquell any en la població amb un cert aire còmic o crític. Són cobles improvisades en el moment, amb gran habilitat pels cantadors.  
  
Cobles com:  
Gátova tiene tres cosas  
Que la hacen especial  
Aire fresco, buenas aguas  
Y mucha tranquilidad  
La Virgen de la Merced  
Nos dará su bendición  
Cuando salga aquesta noche  
En solemne procesión  
  
Yendo y viniendo a «Piñel»  
A la «casica» mi hermano  
Me salieron seis ratones  
Todos cogidos del rabo  
Olocau en un barranco  
Marines en la ladera  
Gátova en una hoya  
Y Torres en la alameda  
El lucerito está malo  
La luna llora que llora,  
Y las estrellas del cielo  
De luto se visten todas  
Cada vez que paso y miro  
Y en la ventana no estás  
Por eso paso cantando  
Por ver si te asomarás  
Gátova la más hermosa  
Señores hago saber  
Con su San José y Cristo  
Y Virgen de la Merced  
  
Finalment estan els clavaris i clavariesses que, dins de l'Associació Cultural Clavarios de la Merced, són els encarregats d'organitzar les festes patronals, i per tant, la Tarde de Jotas. Al mateix temps, s'encarreguen del repartiment dels dolços típics i la mistela, així com del muntatge de l'escenari i decoració de la plaça amb nombroses banderes i adorns. Així mateix, cada veí del carrer Major s'encarrega també d'ornamentar el seu balcó o façana amb preciosos tapissos o cobertors de domàs, mantons de Manila, estampes de la Mare de Déu, etc., que donen aquell toc tan tradicional i popular a aquesta festa.  
  
d) Desenvolupament i seqüència temporal  
Les paraules jota i Mercé a Gátova van unides. No s'entendria el dia de la Mercé sense la música de la jota. La devoció a la Mare de Déu de la Mercé, segons diversos autors, arriba a Gátova de la mà de la noble família dels Vilaragut; família procedent del Comtat de Barcelona, i que va acompanyar el rei Jaume I en la conquesta del Regne de València, i a la qual el rei va cedir els termes d'Olocau, Marines i Gátova; creant-se en aquest moment el Comtat d'Olocau, entorn de 1368, també conegut com a Vall del Carraixet.  
Segons conta la història local, van ser els descendents del comte d'Olocau els que van regalar al poble de Gátova la imatge de la Mare de Déu de la Mercé, que va ser entronitzada en 1736, per a commemorar la construcció de la nova església (va començar a construir-se en 1723). Aquesta imatge va ser destruïda en la Guerra Civil. La imatge actual, rèplica exacta de l'anterior, va ser donada en 1939 al poble de Gátova per l'escultor José Arnal García, per la seua vinculació amb la localitat. Així bé podem afirmar que la devoció per la Mercé no és fruit d'uns pocs anys, són segles d'història amb el seu arrelament i devoció popular.  
La festa de la Mercé s'inicia a l'alba, a les 6.00 del matí i amb la llum de l'alba comença el cant de l'aurora. Al so de les guitarres i bandúrries s'entonen cobles al·lusives al res del rosari, que convida els veïns a eixir al carrer per acudir a aquest acte i a la festa de la Mercé. En acabant va el res del rosari, acte que transcorre pel recorregut de la processó amb la seua comitiva de fidels, clero, guió de la patrona i la banda de música. Tot seguit té lloc la missa en honor de la patrona. Missa que finalitza amb el cant de l'Himne de la Mercé (composició musical dedicada a la patrona amb lletra i música de Manuel Sánchez, veí i músic de Gátova, adaptada per a banda de música i rondalla). En acabar la missa, se celebra la cercavila dels clavaris amb la seua típica mascletà i, posteriorment, el dinar de germanor per a tot el poble.  
  
A la vesprada, té lloc l'acte més esperat i que és banda sonora de tot un poble, la Tarde de Jotas. L'acte sol començar amb la música d'algun pasdoble a càrrec dels músics de la banda Santa Cecilia, i seguidament, amb el tremp de les guitarres i el guitarrico comença la música de la jota pròpiament dita, amb les seues cobles, fandango, seguidilla i les típiques variacions o melodies. En aquest moment, i en començar a sonar la jota, apareixen les primeres parelles del ball. Les parelles solen estar formades per home i dona; la dona és la que domina o mana en el ball. Els braços de la dona solen anar baixos, per davall dels muscles, mostrant en cada melodia el domini i gràcia per a trenar les passades. L'home mostra la seua presència i virilitat, però segueix les passades que marca la dona. També se sol ballar en forma de rogle: per parelles formen un gran rogle i quan acaba la cobla o tonada es produeix un canvi de parella, que anima a participar gran multitud de persones. Els balladors no solen portar postisses (castanyoles), marquen el ritme amb els esclafits dels dits. Així va passant la vesprada fins a arribar a les 19.00 h, en què té lloc per part dels clavaris i clavariesses el repartiment de dolços típics per a berenar. Després del berenar, continua la jota fins a l'hora de la processó. La Tarde de Jotas té lloc solament cada 24 de setembre a partir de les 18.00 fins a les 21.00 h, hora en la qual té lloc la solemne processó en honor a la Mare de Déu de la Mercé.  
  
  
e) Organització / dedicació / finançament  
L'organització i finançament és a càrrec de l'Associació Cultural Clavarios de la Merced, juntament amb la Rondalla Raíces de Gátova, l'Associació Cultural Enseña y Aprende, la Societat Musical Santa Cecilia i el mateix Ajuntament de Gátova.  
Els dolços típics (coca de llanda, coques cristines i rollicos d'anís) i begudes espirituoses tan típiques de la serra de la Calderona són a càrrec del forn local, que a més celebra també la festivitat de la patrona del seu gremi.  
  
5. Interpretació i simbolismes  
No s'entendria un 24 de setembre a Gátova sense la seua Tarde de Jotas. És un sentiment que va associat a la cultura, essència i identitat com a poble.  
  
6. Percepció i implicació de la població i grau d'obertura als públics  
La població de Gátova ha interioritzat fins a tal punt aquest esdeveniment que és incapaç d'entendre la festa sense la Tarde de Jotas, ja que forma part de la seua cultura i identitat, cosa que s'ha forjat des de fa segles. La implicació de la població en la celebració de la Tarde de Jotas és tal que participa la totalitat del veïnat, bé com a actors actius (músics, balladors, cantadors, forners, clavaris, etc.), destacant de manera especial joves i xiquets que han pres consciència de la tradició i estan cada vegada més implicats en la continuïtat d'aquesta; o bé aquells que, encara que no hi participen d'una manera activa, viuen la festa de la mateixa manera i amb la mateixa intensitat. Precisament aquests últims mantenen la tradició d'emportar-se la cadira per a veure l'espectacle de la Tarde de Jotas asseguts al voltant dels balladors.  
És tanta, insistim, la implicació de la població, tant de residents com no residents, en la festa que quan es dona la circumstància que no coincideix amb un cap de setmana o festiu, les persones residents en altres municipis acudeixen d'igual manera a la convocatòria de l'esdeveniment. Una bona part d'aquest col·lectiu reserva dies de vacances per a vindre a la festa, perquè en la majoria dels casos és l'única ocasió que acudeixen al poble en tot l'any. A títol anecdòtic, dos gatovers d'origen que residien en el municipi de Bétera, i que no es coneixien prèviament, van coincidir en la Tarde de Jotas fins al punt que es van convertir en matrimoni. Continuant amb l'anecdotari, la població de Bétera, que concentrava una bona part d'emigrants d'origen gatover, el dia de la celebració de les jotes organitzava un viatge amb autobús per a assistir a la festa, a la Tarde de Jotas i a la processó, i arribava a completar dos autobusos. De la mateixa manera, és tanta la devoció a Bétera per la Mare de Déu de la Mercé que té dedicat un carrer en record de tots els gatovers que resideixen en la localitat.  
D'altra banda, un aspecte molt important a destacar, que s'observa cada any i amb més presència, és l'augment de balladors, pertanyents molts a grups de ball tradicional i amants del folklore de pobles veïns o d'altres parts de la Comunitat Valenciana, que venen ex profeso a participar en la festa i tradició de la Tarde de Jotas, i reserven el 24 de setembre com el Dia de la Jota a Gátova. Les xarxes socials han contribuït, sens dubte, a fomentar aquesta participació a través dels canals d'informació del mateix Ajuntament de Gátova, Rondalla Raíces de Gátova, així com la publicació de cartelleria en periòdics comarcals i provincials.  
  
7. Salvaguarda  
a) Protecció administrativa  
Aprovació de l'acord plenari per unanimitat per a la sol·licitud de declaració de bé de rellevància local immaterial de la Tarde de Jotas, de Gátova.  
  
b) Agents i metodologia de transmissió  
Els principals agents de transmissió que afavoreixen la continuïtat del bé són la totalitat de la població, posant l'accent principalment en l'Associació Cultural Clavarios de la Merced, que és la que any rere any s'encarrega de l'organització de la festa; juntament amb la col·laboració de la Rondalla Raíces de Gátova, la Societat Musical Santa Cecilia, l'Associació Enseña y Aprende i l'Ajuntament. Encara que no coneixem la data exacta en què apareix per primera vegada una rondalla a Gátova, sí que tenim constància d'aquesta afició per les nombroses fotografies antigues que es conserven. En 2016 es produeix la fundació de la Rondalla Raíces de Gátova, que, a més, està inclosa en la Federació de Folklore de la Comunitat Valenciana, i l'objectiu fonamental de la qual és la recuperació i conservació de la música tradicional de Gátova. Durant aquests anys s'han recuperat melodies de tota mena, tant de música religiosa com profana; entre les quals destaquen la jota de noces, jota de quintos, l'aurora, cant dels majos, albes de Nadal, cants de collita...  
  
La Rondalla compta amb uns 15 músics entre llaüts, bandúrries, guitarres, guitarró, cantadors i percussió. Compta també amb l'escola d'educands i professor, que assegura la transmissió musical. Quant a material musical, la Rondalla posseeix el seu propi arxiu, en el qual trobem les partitures tant en format paper com digital de tot el repertori en què treballa la Rondalla, que se centra principalment en la música tradicional local.  
L'Associació Enseña y Aprende, inicialment denominada Associació de Dones de Gátova, en el seu compromís amb el folklore gatover, du a terme labors d'investigació i recuperació de la indumentària i balls propis de Gátova, on destaquen l'ensenyament de la jota i la catalogació de la indumentària tradicional de Gátova. Tant és així, que l'any 2019 es va realitzar una exposició sobre la indumentària local, amb la recuperació i restauració de vertaderes joies, algunes d'aquestes del final del segle XIX. Referent a la Societat Musical Santa Cecilia de Gátova, amb més de 140 anys d'història, compta amb banda de música, cor i escola d'educands, la qual cosa assegura la seua continuïtat i és una peça fonamental en tot aquest engranatge.  
  
c) Altres accions de salvaguarda  
L'Ajuntament de Gátova, com no pot ser d'una altra manera, està implicat i vetla per la continuïtat d'aquesta tradició. Independentment de les accions que realitza i la col·laboració que presta a la resta d'associacions; en aquests moments, els tècnics de l'Ajuntament estan treballant en l'elaboració d'un logo identificatiu de la festa. La Rondalla Raíces de Gátova ha cedit les partitures de la jota, fandango i seguidilla a la Federació de Folklore de la Comunitat Valenciana, per a la pròxima edició d'un llibre recopilatori de la música tradicional de la nostra terra.  
  
  
d) Identificació de riscos i diagnòstic  
El principal risc que podria donar-se, cosa que difícilment preveiem, és la falta de clavaris que s'encarreguen de l'organització de la festa. En aquest cas, la resta d'associacions juntament amb l'Ajuntament es faria càrrec de l'organització i celebració de la Tarde. És per això que considerem que és un risc controlat, ja que està assegurada la continuïtat de la festa.  
  
e) Objectius, estratègies i accions proposades per a la salvaguarda  
El treball de difusió i investigació de la Tarde de Jotas és una eina que es realitza en els últims anys de forma continuada amb molta tenacitat i perseverança, per a complir els objectius previstos. Entre aquestes accions destaquen la realització de conferències sobre la jota a Gátova i les seues comarques limítrofes. Per a això, es recorre a conferenciants de la talla de Fermín Pardo, expert en música tradicional. Aquesta conferència es va realitzar en 2019 i va ser subvencionada per la Conselleria de Cultura, dins de les ajudes destinades a la realització d'activitats culturals i artístiques.  
D'altra banda, s'ha editat un vídeo documental sobre la Tarde de Jotas, comptant amb la participació novament de Fermín Pardo, informants locals, el cronista oficial de la localitat, Eduardo Jaime Tello, i imatges en format súper-8, de gran valor històric, aportades pels descendents de Manuel Lázaro. Amb aquestes imatges ens podem retrotraure al passat i en aquestes es pot observar, no solament l'evolució urbanística del municipi, sinó també la indumentària i el ball de la jota en els anys 60. Aquestes imatges, en les quals s'observa una plaça plena de gent ballant al ritme de la jota, són un retrat del que es veu en l'actualitat; un carrer Major ple de gent, amb un altre urbanisme, un altre vestuari, però amb la mateixa essència: la jota gatovera.  
Com a projecte futur està previst l'enregistrament d'un CD sobre la música popular de Gátova, en el qual es recolliran les jotes de la Tarde de Jotas, així com moltes altres músiques pròpies de la localitat (tant religioses com profanes). La realització i edició d'un llibre sobre la jota a Gátova amb la història, lletres de cobles, articles, partitures, etc. La realització d'un cicle de música tradicional (previst per a l'abril de 2020, però a causa de la covid-19 es va suspendre) per a donar a conéixer la música, cultura i tradició de les nostres comarques veïnes, amb ponències, concerts, exposicions, etc. Amb aquest mateix objectiu està treballant també l'Associació Enseña y Aprende, amb la catalogació i la pròxima edició d'un llibre recopilatori de la indumentària tradicional de Gátova.  
  
8. Valoració i justificació de la declaració  
La Tarde de Jotas és un fet únic que es realitza exclusivament a Gátova, i solament el 24 de setembre, amb la festivitat de la patrona, la Mare de Déu de la Mercé. Únicament a Gátova es produeix aquest esdeveniment, de tota la comarca del Camp de Túria, i possiblement és un dels pocs pobles de tota la província de València que ha sabut mantindre de manera ininterrompuda aquesta tradició que ha passat de generació en generació, sense pràcticament cap modificació, i que contribueix a la diversitat cultural dels territoris valencians.  
En segon lloc, hem de destacar la participació, compromís i orgull de tot un poble que se sent unit amb un senyal d'identitat, una música, una data, un lloc i un espai, que és la Tarde de Jotas del 24 de setembre.  
  
Una altra diferència que reforça la justificació de l'interés de preservar la Tarde de Jotas, dins de l'àmbit musical, és la seua riquesa musical per la seua gran quantitat i varietat de melodies instrumentals, com ja hem esmentat anteriorment (més de 25 melodies, totes aquestes diferents entre si) i les cobles o tonades que fan al·lusió a paratges, llocs o esdeveniments que succeeixen en la població, o que fins i tot són improvisades en el moment de l'actuació, que fan única aquesta jota.  
Per la seua tradició oral, la manifestació musical única, ritu festiu, tradició, folklore, indumentària, patrimoni cultural, història i arrelament col·lectiu, podem afirmar que la Tarde de Jotas és digna de la declaració com a bé de rellevància local immaterial, per ser el senyal d'identitat de tot un poble.