Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8050, del 29-05-2017 (2017/4048)

Notificació de la sentència dictada en el procediment de mesures fills extramatrimonials número 17/2016.
--------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8050

Data del DOGV
:   29-05-2017

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2017/4048


Organisme emissor
:   Jutjat de Violencia Sobre la Dona Número 1 de Gandia

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el procediment de mesures fills extramatrimonials número 17/2016. [2017/4048]  
Mesures fills extramatrimonials número 017/2016  
  
«Sentència número 3/2017  
Gandia, 13 de febrer de 2017  
Antonio Rafael Hernández Olivencia, magistrat jutge del Jutjat de Violència contra la Dona número 1 de Gandia, he vist aquestes actuacions de judici verbal número 017/2016, entre les parts; d'una, com a demandant, María Gallardo Borja, representada per la procuradora María Isabel Gomar Santapau i assistida de la lletrada Mónica Berbegall Cotaina, i d??una altra, com a demandat, Raúl Romero Lucas, en rebel·lia, sobre la sol·licitud d'efectes de regulació de relacions paternofilials, amb la intervenció del Ministeri Fiscal.  
Antecedents de fet  
Primer. La representació indicada més amunt va presentar una demanda contra el demandat esmentat, en què, després d'exposar els fets i fonaments jurídics que estimava pertinents i que ací es consideren reproduïts, acabava amb la petició que es dictara una sentència sobre la sol·licitud d'efectes de regulació de relacions paternofilials.  
Segon. Per torn de repartiment va correspondre a aquest jutjat la demanda anterior, que va ser admesa a tràmit i, després de citat a termini el demandat i el Ministeri Fiscal, el demandat no va contestar, i va ser declarat en rebel·lia.  
Tercer. Atés que es va considerar contestada la demanda, es van convocar les parts a judici verbal, en què la part actora es va ratificar en les seues pretensions, si bé les va modificar a l'acte del judici en què va demanar la suspensió de les visites, a causa de la nul·la relació del pare amb el fill durant un llarg període de temps, i en què el ministeri públic va reiterar allò que ha demanat la part actora. El demandat, citat personalment, no va comparéixer a l'acte del judici. Practicada tota la prova proposada, van quedar les actuacions vistes per a sentència.  
Quart. Fets provats: María Gallardo Borja i Raúl Romero Lucas van mantindre una relació sentimental de què va nàixer i viu una filla, menor d'edat, A. R. G., nascuda a Guadalajara el dia 18 d'agost de 2012.  
  
Cinqué. En la tramitació d'aquest procediment s'han observat i complit les prescripcions legals.  
  
Fonaments de dret  
Primer. Davant de la situació de crisi d'una unió de fet (o, com en aquest cas, de la falta de regulació judicial dels efectes del divorci dels pares sobre els fills comuns, que crea una situació de desregulació que mereix ser pal·liada), és obligació dels tribunals pronunciar-se sobre les conseqüències personals i patrimonials derivades de la ruptura de la convivència i això, atesa la protecció social, econòmica i jurídica de la família que proclama el nostre text constitucional en l'article 39.1, ja que el Tribunal Suprem ha reconegut la plena legalitat de la unió de fet estable entre un home i una dona com a manifestació del dret fonamental al lliure desenvolupament de la personalitat (art. 10 Constitució) i la susceptibilitat de constituir amb això una família tan protegible com la creada a través de la unió matrimonial i, si bé la normativa prevista per a les crisis matrimonials no resulta aplicable de manera general a la ruptura de la unió de fet, tanmateix, els fills són iguals davant de la llei, com proclama l'esmentat article 39, en el punt 2, de la Constitució, que assegura la protecció integral dels fills davant de la llei amb independència de la filiació. Aquesta equiparació entre els fills per naturalesa, siguen matrimonials o no, provoca que les normes substantives reguladores de les crisis matrimonials (art. 92 a 96 CC) siguen aplicables a les relacions paternofilials que es creen en les parelles de fet, quan es produeix la ruptura de la convivència more uxorio. Així, la pàtria potestat de la prole actua com a dret inherent de la paternitat i maternitat i, en el nostre àmbit, té indubtable caràcter de funció tutelar que la configura com a institució a favor dels fills, com estableix l'article 154 i ho té declarat la jurisprudència des d'antic, com declara l'article 24 del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics, i esmenta l'article 39.3 de la Constitució, en el seu vessant obligatori de dret-funció. Per això, el cessament de la convivència de la parella exigeix el fet d'haver de regular la forma de desenvolupament del dret-deure dels pares de vetlar per ells, tindre'ls en companyia seua, educar-los i procurar-los una formació integral (art. 154 CC).  
  
Segon. No s'observa cap impediment per a aprovar les pretensions de la part actora, ja que no es consideren perjudicials per al menor ni contràries a les normes, pretensions que han sigut acceptades per la part demandada i el ministeri públic n'ha emés un informe favorable.  
  
Atesa la curta edat de la menor, la manca de relació del pare amb la filla, la manca d'interés del pare en aquest assumpte (en què la seua inactivitat ha sigut total i absoluta) i que en aquestes condicions no es pot ordenar cap règim ja que ni s'han relacionat ni es pot determinar quin sistema seria el millor tant per a la relació com per a restablir amb normalitat unes relacions pare-filla, que necessitarien, d'una banda, de la voluntat del pare de relacionar-se amb ella (voluntat que no hi consta) i d'uns informes emesos per pèrits que les determinen d'una manera perfecta, cosa que no s'ha demanat ni es considera adequat en aquest ordre de coses, ja que hi manca l'interés patern.  
  
Pels mateixos motius, atribuïsc a la mare la pàtria potestat i la guarda i custòdia en exclusiva, i aquesta té capacitat suficient amb la seua sola firma d'atendre la generalitat de tràmits burocràtics i de qualsevol índole per als quals es requerira la firma d'ambdós progenitors.  
  
D'altra banda, atesa la total mancança de mitjans del demandat, segons resulta de la indagació patrimonial realitzada, establisc la quantitat de 150 euros mensuals en concepte d'aliments. Aquesta quantitat l'abonarà el pare a través del seu ingrés en el compte bancari que la mare designe, per mesos de bestreta, dins dels cinc primers dies de cada mes, dotze mensualitats a l'any, actualitzables anualment de conformitat amb l'índex de preus de consum segons el certificat de l'Institut Nacional d'Estadística o organisme que el substituïsca.  
  
Les despeses extraordinàries seran a mitges.  
Atés que no s'ha reclamat l'habitatge ni existeix un domicili comú, no dispose res respecte d'això.  
Tercer. No s'aprecien motius que puguen determinar una condemna especial a costes processals.  
  
Dispositiva  
Estime en part la demanda formulada per la procuradora la senyora Gomar Santapau, en nom i representació de María Gallardo Borja contra Raúl Romero Lucas, en rebel·lia, i dispose les mesures en benefici del fill, A. R. G., previstes en el fonament jurídic segon. Sense costes.  
  
Notifiqueu aquesta resolució a les parts i feu-los saber que, en contra, s'hi podrà recórrer en apel·lació davant d'aquest jutjat per a davant de l'Audiència Provincial de València, dins del termini de 20 dies comptador des de l??endemà que es notifique aquesta cèdula, d'acord amb el que disposa l'article 458 de la Llei d'enjudiciament civil (segons la redacció que en fa la Llei 37/2011, de 10 d'octubre).  
Aquesta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme. En done fe.  
Publicació. La sentència ?anterior va ser llegida i publicada pel jutge que la va dictar mentre celebrava audiència pública. En done fe.»  
  
Gandia, 13 de febrer de 2017.- La lletrada de l'Administració de justícia: María del Carmen Pellicer Verdú.