Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6410, del 02-12-2010 (2010/12905)

RESOLUCIÓ de 18 de novembre de 2010, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient per a la declaració com a béns d'interés cultural, amb la categoria de monuments, a favor dels poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: poblat morisc de l'Atzubieta, poblat morisc de la Roca, poblat morisc de la Cairola i poblat morisc del Benialí, al terme municipal de la Vall d'Alcalà, i s'obri el període d'informació pública.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6410

Data del DOGV
:   02-12-2010

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2010/12268


Data del document
:   18-11-2010

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Anàlisi jurídica

RESOLUCIÓ de 18 de novembre de 2010, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià de la Conselleria de Cultura i Esport, per la qual s'incoa l'expedient per a la declaració com a béns d'interés cultural, amb la categoria de monuments, a favor dels poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: poblat morisc de l'Atzubieta, poblat morisc de la Roca, poblat morisc de la Cairola i poblat morisc del Benialí, al terme municipal de la Vall d'Alcalà, i s'obri el període d'informació pública. [2010/12628]
Vistos la sol·licitud d'incoació formulada per l'Ajuntament de la Vall d'Alcalà, l'informe emés pels servicis tècnics d'esta direcció general i la resta d'antecedents que figuren en l'expedient, favorables a la declaració com a béns d'interés cultural, amb la categoria de monuments, a favor dels poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: poblat morisc de l'Atzubieta, poblat morisc de la Roca, poblat morisc de la Cairola i poblat morisc del Benialí, tots al terme municipal de la Vall d'Alcalà (Alacant).
Atés que estos poblats moriscos, situats al mateix terme municipal, obeïxen a característiques arquitectòniques semblants, i que tots representen models paradigmàtics de la forma d'assentament sobre el territori de la població morisca a l'antic Regne de València.
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta direcció general, en allò que és matèria de la seua competència, ha resolt:
Primer
Incoar l'expedient per a la declaració com a béns d'interés cultural, amb la categoria de monuments, a favor dels poblats moriscos de la Vall d'Alcalà: poblat morisc de l'Atzubieta, poblat morisc de la Roca, poblat morisc de la Cairola i poblat morisc del Benialí, al terme municipal de la Vall d'Alcalà (Alacant).
Segon
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors de cada un dels monuments que justifiquen la seua declaració com a béns d'interés cultural, delimitar-los, descriure els béns i els immobles que els integren, delimitar-ne l'entorn de protecció i fixar les normes de protecció de cada un dels poblats moriscos en l'articulat que es transcriu a continuació:
Normativa de protecció.
Monuments:
Article 1. Monuments
S'han d'atindre al que disposa la secció segona del capítol III, títol II, de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de Monument.
Els usos permesos en els àmbits dels poblats són tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i que contribuïsquen a la consecució dels dits fins. L'autorització particularitzada d'ús s'ha de regir pel que disposa l'article 18 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Entorns de monuments:
Article 2. Règim d'actuacions
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, en els entorns dels monuments -encara que estiguen dotats d'una planificació patrimonialment validada- qualsevol actuació requerix l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura.
Article 3. Obres i usos permesos
A fi de preservar el paisatge històric dels poblats, no s'hi autoritzen edificacions per a cap ús. Els usos permesos són el forestal, l'agrícola i el pecuari existents en l'actualitat.
Article 4. Preservació de la silueta paisatgística i de la imatge arquitectònica
Totes les actuacions que puguen tindre repercussió sobre la correcta percepció i la dignitat en la contemplació de l'escena o paisatge urbà dels monuments i el seu entorn, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o plantació d'arbres, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualsevol altra de característiques i conseqüències similars, hauran de sotmetre's a l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans esmentats.
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i durant un temps limitat, sol·licite i obtinga autorització expressa.
Disposicions generals:
Article 5. Patrimoni arqueològic
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl s'ha d'aplicar el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic. En el cas que, de resultes de la prospecció tant arqueològica com arquitectònica en els àmbits d'afecció monumental delimitats, s'hi detectaren béns de destacat valor patrimonial, es podrien incorporar-hi com a béns de rellevància local.
Article 6. Actuacions il·legals
La contravenció del que preveu la present normativa determina la il·legalitat de l'actuació, amb la consegüent restitució dels valors afectats si és el cas i la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Tercer
En compliment d'allò preceptuat en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta resolució s'ha de notificar a l'Ajuntament de la Vall d'Alcalà i als interessats, i s'ha de fer-los saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36, en relació amb el 27.4 de la Llei, la realització de qualsevol intervenció en els monuments incoats o en els seus entorns haurà de ser autoritzada preceptivament per esta direcció general abans de la realització i de l'atorgament de la llicència municipal, si fóra preceptiva.
Quart
La present incoació, d'acord amb el que establix l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten els immobles i els seus entorns de protecció, així com de les dites actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les ja atorgades, suspensió els efectes de la qual, de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, s'han de resoldre després de la declaració.
No obstant això, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció determinades per la present resolució, no perjudiquen manifestament els valors dels béns que motiven la incoació, així com les obres que per causa major o interés general hagueren de realitzar-se inajornablement, segons el que disposa l'incís primer de l'article esmentat.
Cinqué
Que, en compliment del que disposa l'article 27.3 de la Llei, es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural dependent de l'administració General de l'Estat per a l'anotació preventiva en un assentament separat de cada un dels monuments incoats i al Registre de la Propietat amb el mateix fi.
Sisé
D'acord amb el que preveuen l'article 86 de la Llei de Procediment Administratiu i l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, obrir un període d'informació pública, a fi que totes les persones interessades puguen examinar l'expedient durant el termini d'un mes a partir de la publicació de la present resolució en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana. L'expedient està a la disposició dels interessats a la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià, Servici de Patrimoni Arquitectònic i Mediambiental, de la Conselleria de Cultura i Esport, carrer Colom núm. 66, de València.
Seté.
Que la present resolució amb els seus annexos es publique en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en el Butlletí Oficial de l'Estat.
València, 18 de novembre de 2010.- La directora general de Patrimoni Cultural Valencià: Paz Olmos Peris.
Annex I
Dades sobre els immobles objecte de la present incoació monumental
El poblat morisc de l'Atzubieta és un conjunt d'edificacions les restes constructives de les quals formen sis agrupacions o «illes» molt pròximes entre si, encara que es dividixen en dos sectors, occidental i oriental, separats per una distància aproximada de 100 m. El sector més ben conservat és l'occidental, vora el camí. El formen quatre complexos arquitectònics que conserven gran part de l'alçat, alguns fins i tot tenen els suports de les biguetes de la coberta. Al sector oriental, a una cota d'uns 10 m del sector occidental, les restes de tancaments no arriben al metre i mig en cap punt. Les tècniques constructives emprades són la tàpia de morter, la tàpia de maçoneria, la maçoneria a filades i la maçoneria ordinària. Els murs fan 45 cm d'ample. Estes últimes tècniques es van aplicar, quasi amb seguretat, després de l'expulsió dels moriscos. Les estructures no tenen fonaments, ja que s'han construït sobre sòl rocós. Les cobertes, segons les restes existents, eren inclinades de teula ceràmica corba assentada sobre un tauler de canyes i biguetes de fusta o rolls. L'excavació realitzada en 2006 va permetre advertir la presència de lluïts d'algeps en la cara interior dels murs de les estructures cobertes. Al sector oriental s'observa una uniformitat en la tècnica de la fàbrica de tàpia (de morter amb una elevada proporció de graves i cudols), sense modificacions respecte a la tècnica original, cosa que no ocorre al sector occidental. Es troben també en este poblat les restes d'una premsa d'oli tallada en la mateixa roca del sòl.
També s'hi conserven restes d'un molí amb la séquia que li subministrava l'aigua des d'una cota més alta del riu i la sénia d'este punt, datades de l'ocupació cristiana.
Poblat morisc de la Cairola. S'hi troben restes de dos complexos arquitectònics localitzats en una superfície de menys d'una hectàrea. El més gran se situa a l'oest i s'hi poden distingir almenys quatre cossos de fàbrica, corresponents a quatre unitats domèstiques, organitzats en profunditat per mitjà de crugies paral·leles. Es tracta, per tant, d'una distribució de l'espai construït característica de l'arquitectura rural valenciana dels segles XVIII i XIX, molt diferent de les formes d'organització pròpies de l'arquitectura domèstica musulmana i morisca.
Tant el pla com les tècniques constructives emprades indiquen clarament que les edificacions visibles corresponen, en l'essencial, a obres del segle XVIII que van reaprofitar selectivament alguns murs o fragments de mur de l'antiga alqueria morisca, fàcilment distingibles per la seua fàbrica de maçoneria a filades i la col·locació obliqua dels cudols.
En les actuals condicions, el complex situat a l'est no pot ser objecte d'un reconeixement adequat, ja que l'edificació ha sigut habilitada recentment com a habitatge.
Poblat morisc de la Roca. Les restes visibles pertanyen a un sol complex arquitectònic format per unes cinc unitats o cossos de fàbrica contigus, perfectament alineats d'est a oest, que configuren dos fronts de façana (meridional i septentrional) ben definits. L'estructura interna és l'habitual de l'arquitectura domèstica morisca, de naus cobertes disposades, en un nombre variable, entorn de patis, encara que amb fortes modificacions que alteren clarament l'esquema original.
Les tècniques constructives predominants són la maçoneria ordinària (postmorisca) i la maçoneria a filades amb pedres col·locades obliquament, que es troba en la base d'uns quants murs i correspon a l'època anterior a l'expulsió (segles XV- XVI).
Representa un tipus interessant de poblat morisc, en què les unitats domèstiques estan alineades amb una certa rigidesa. Este fet no sembla degut a constrenyiments topogràfics i pot indicar una ordenació «externa» de l'espai d'habitació aliena a les lògiques orgàniques de creixement. Han de destacar-se, d'altra banda, el grau de conservació de les construccions originals i la bona accessibilitat.
Poblat morisc del Benialí. Es conserva una illa amb unes tres o quatre cases. L'illa conserva el pati al nucli i segons Donoso Jiménez sembla correspondre's més amb el tipus de rahal (corral o explotació particular) que al d'alqueria.
Es consideren parts integrants dels monuments anteriors
Els edificis.
El sòl directament vinculat.
Al poblat morisc de l'Atzubieta es consideren a més com a parts integrants les restes de la sénia, la séquia i el molí, les restes de la premsa d'oli, el pont i les hortes directament associades.
ANNEX II
Delimitació literal dels monuments i dels seus entorns de protecció
a) Justificació de la delimitació dels monuments:
La delimitació s'establix a partir dels criteris següents:
- Topogràfics i paisatgístics, incloent-hi els immobles dels poblats i els espais lliures immediats en els quals es preveuen possibles troballes.
- Arqueològics, segons els antecedents històrics que auguren previsibles troballes.
- Patrimonials i urbanístics, amb la inclusió dels immobles i espais urbans necessaris per a garantir la correcta tutela del monument.
b) Delimitació literal dels monuments:
b.1) Poblat morisc de l'Atzubieta.
Engloba les parcel·les cadastrals del polígon 8: 128, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150,157. Zona d'hortes: 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223. I la séquia situada en les parcel·les 198, 200, 201, 202 i 206. Així com el llit del riu Girona, que va des de la parcel·la 223 a la 198, el molí situat a la parcel·la núm. 198 i el tram de la carretera que les travessa.
b.2) Poblat morisc de la Roca.
Comprén les parcel·les cadastrals del polígon 1: 391, 392, 393, 394, 395, 396, 397, 398, 399, 400, 401, 402. S'hi incorporen els camins circumdants entre les parcel·les 392 i 492.
b.3) Poblat morisc de la Cairola.
Engloba les parcel·les cadastrals del polígon 8: 157, 158, 159, 161, 162, 163, 164, 165, 166 i part de la parcel·la 160 entre les 158 i 220, delimitada a l'oest per una línia virtual que va entre els vèrtexs oest de les dites parcel·les. S'hi incorpora també part del camí des de la parcel·la 157 a la 220.
b.4) Poblat morisc del Benialí.
Engloba les parcel·les cadastrals del polígon 6: 188, 189, 190, 191 i 192, així com part de la carretera que va entre les parcel·les 188 i 191.
c) Delimitació literal dels seus entorns de protecció:
c.1) Justificació de les delimitacions proposades:
- Topogràfics i paisatgístics. Al poblat de l'Atzubieta s'inclou l'àmbit en què es troba situat el poblat i les seues previsibles restes, les hortes associades al poblat i els camins més pròxims des d'on és possible contemplar-lo. A la Cairola, el Benialí i la Roca es definix un cercle de 200 m com a entorn que assegure la preservació del paisatge històric, que haurà de ser concretat en el Pla Especial de Protecció d'acord amb el que establix l'article 34 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
d) Delimitació literal dels entorns de protecció dels monuments:
d.2) Descripció:
Poblat morisc de l'Atzubieta:
- Origen: vèrtex oest de la parcel·la 106 del polígon 2.
- Sentit: horari.
- Descripció: des de l'origen, la línia recorre el límit sud del camí d'Ebo fins a la parcel·la 197 del polígon 2. Gira a l'oest envoltant el camí i després el llit del riu Girona. Gira al nord pel límit de la parcel·la 160 limítrof amb el camí existent. Envolta este camí fins al camí del Barranc. Creua este camí i des del vèrtex est de la parcel·la 121 es dirigix en línia recta fins al vèrtex sud de la parcel·la 127, que coincidix amb el llit del riu. Continua al sud envoltant el llit del riu fins al camí d'Ebo, per on gira al nord-est incorporant-lo fins al punt d'origen.
Poblat morisc de la Cairola: Circumferència de radi 200 m amb centre de coordenades U.T.M. X: 736817, Y: 4296220.
Poblat morisc del Benialí: Circumferència de radi 200 m amb centre de coordenades U.T.M. X: 738303, Y: 4297667.
Poblat morisc de la Roca: Circumferència de radi 200 m amb centre de coordenades U.T.M. X: 736620, Y: 4297667.
Annex III
Delimitació gràfica