Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6973, del 26-02-2013 (2013/1837)

RESOLUCIÓ d'11 de febrer de 2013, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a complementar la declaració de Bé d'Interés Cultural del Castell i les Muralles de Castalla, sitis en el terme municipal de Castalla (Alacant), per mitjà de la delimitació del seu entorn de protecció i l'establiment de la normativa protectora d'este, i s'obri període d'informació pública.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6973

Data del DOGV
:   26-02-2013

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2013/1837


Data del document
:   11-02-2013

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ d'11 de febrer de 2013, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a complementar la declaració de Bé d'Interés Cultural del Castell i les Muralles de Castalla, sitis en el terme municipal de Castalla (Alacant), per mitjà de la delimitació del seu entorn de protecció i l'establiment de la normativa protectora d'este, i s'obri període d'informació pública. [2013/1837]
La disposició addicional primera de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià considera béns d'interés cultural integrants del patrimoni cultural valencià tots els béns existents al territori de la Comunitat Valenciana que a l'entrada en vigor de la mencionada llei ja hagen sigut declarats com a tals a l'empara de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, tant per mitjà d'expedient individualitzat com en virtut del que establix l'article 40.2 de la dita llei i les seues disposicions addicionals primera i segona. En virtut de l'atribució legal de condició monumental continguda en les seues disposicions addicionals primera i segona d'esta última norma, el Castell i les Muralles de Castalla, sitis en el terme municipal de Castalla (Alacant) constituïxen, per tant, per ministeri de la llei, un Bé d'Interés Cultural amb la categoria de monument.
En aplicació del que disposa la disposició transitòria primera, paràgraf segon, de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport de la Generalitat podrà complementar amb les noves mencions i determinacions de la mencionada llei les declaracions produïdes amb anterioritat a l'entrada en vigor d'esta.
En compliment del que disposen els articles 27 i 28 de la Llei d'11 de juny de 1998, de Patrimoni Cultural Valencià, i vist l'informe emés pel Servici del Patrimoni Cultural i la proposta elevada per la Direcció General de Cultura, favorable a la complementació de la declaració de Bé d'Interés Cultural del Castell i les Muralles de Castalla, sitis en el terme municipal de Castalla (Alacant) per mitjà de la delimitació del seu entorn de protecció i l'establiment de la normativa protectora per a este, la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport ha resolt:
Primer
Incoar expedient per a complementar la declaració de Bé d'Interés Cultural del Castell i les Muralles de Castalla, sitis en el terme municipal de Castalla, per mitjà de la delimitació del seu entorn de protecció i l'establiment de la normativa protectora per a este en els annexos adjunts a esta resolució, encomanant-ne la tramitació a la Direcció General de Cultura de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport.
Segon
L'entorn de protecció del Bé d'Interés Cultural queda definit tant literalment com gràficament en els annexos adjunts que formen part d'esta resolució. La documentació complementària forma part de l'expedient corresponent.
Tercer
En compliment del que s'establix en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es notifica esta resolució a l'Ajuntament de Castalla i als interessats, i se'ls fa saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36 en relació amb el 27.4 de la llei, la realització de qualsevol intervenció, tant al monument com al seu entorn, haurà de ser autoritzada preceptivament per esta Direcció General de Cultura de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport amb caràcter previ a la realització i a l'atorgament de llicència municipal, si és el cas, quan esta resulte preceptiva.
Quart
Esta incoació, d'acord amb el que establix l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i qualssevol actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les esmentades actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les ja atorgades, suspensió els efectes de la qual, de conformitat amb la limitació temporal continguda en el paràgraf segon de l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es resoldran després de la culminació d'esta complementació. No obstant això, la Direcció General de Cultura de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que manifestament no perjudiquen els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que, per causa major o interés general, hagen de realitzar-se inajornablement, segons el que disposa el paràgraf primer del referit article.
Quint
Que en compliment del que s'establix en l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es notifique esta resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural dependent de l'Administració General de l'Estat per a l'anotació preventiva.
Sext
D'acord amb el que preveu l'article 86 de la Llei 30/92, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, i l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, s'obri el període d'informació pública a fi que totes les persones que tinguen interés puguen examinar l'expedient durant el termini d'un mes a partir de la publicació d'esta resolució en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana. L'expedient estarà a disposició dels interessats en la Direcció General de Cultura de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, avinguda de la Constitució, núm. 284, de València.
Sèptim
Que esta resolució amb els seus annexos es publique en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.
València, 11 de febrer de 2013.- La consellera d'Educació, Cultura i Esport: María José Catalá Verdet.
ANNEX I
Descripció del monument del castell i les muralles de Castalla, de les seues parts integrants i determinació d'altres béns patrimonials que se situen en l'àmbit protegit
Castell de Castalla: Corona un turó estratègic, a 780 metres sobre el nivell del mar, ubicat quasi al centre de la comarca de la Foia de Castalla (nord de la província d'Alacant). El seu emplaçament estratègic i la proximitat als recursos hídrics i les terres de cultiu, van propiciar l'ocupació del turó sobre el qual s'assenta el castell des de l'edat del bronze (segon mil·lenni a. C.) i durant les èpoques ibera i romana (segles v a. C. iv d. C.) (Cerdà, 1983). Quant a la fortificació pròpiament dita, es compon de tres parts (restaurades entre els anys 2003 i 2006): el Palau o residència senyorial, el Pati d'Armes i la Torre Grossa, amb una cronologia que comprén entre els segles xi i xvi.
- Palau: Posseïx una planta pseudorectangular, amb torres en tres dels angles, quatre altures i estances organitzades al voltant d'un pati central amb aljub. La torre circular presenta troneres de creu i orbe, semblants a altres d'edificis baixmedievals com el Palau Comtal de Cocentaina o el Palau d'Altamira d'Elx. El sistema d'accés està a la cara est de l'edifici, encara que, en primer lloc, és necessari salvar una rampa ascendent i un corredor d'accés rectangular. Des del punt de vista castellològic el Palau pertany al tipus de construccions (junt amb el Castell de Forna, el castellet d'Olimbroi, el castell palauet de Cox i el castell de Crevillent, tots a la província d'Alacant) denominades domus maior, caracteritzades per la seua funció domèstica com a residència del senyor feudal (Menéndez, 2010: 32). Va ser construït entre la segona mitat del segle xiv i al llarg del segle xv.
- Pati d'Armes: Es tracta d'un gran espai obert, que alberga una sèrie d'estructures, amb distint grau de conservació, pertanyents a diferents fases (Ortega i Esquembre, 2010):
- Andalusí
- Taifal (segle xi)
- Almohade (segle xii-1244)
- Cristià
- Medieval (1244-1299, segles xiv i xv)
- Modern (segle xvi)
Les estructures corresponen a espais d'emmagatzematge -en alguns casos amb llars-, abeuradors, coberts o estables per a animals, vials per al trànsit de persones i animals, i canalitzacions i depòsit d'aigua. El pati està delimitat per dos llenços de muralles: l'un a l'oest i l'altre a l'est, que connecten el Palau amb la Torre Grossa. La muralla oest presenta merlets i espitlleres davall la línia d'estos, mentres que la muralla est no en té. A més, a la muralla oest hi ha els orificis dels antics mantellets. D'altra banda, la muralla est no guarda cap tipus de coronament, només hi queden les restes d'una torre menuda de planta rectangular i arrancada de murs en talús. En esta es troba la porta d'accés a la fortificació. Esta és de carreu, que forma un arc de mig punt a l'exterior i rebaixat a l'interior, amb marques de picapedrer. A la part superior queden restes d'un matacà. Les muralles i la porta d'accés han sigut adscrites, tradicionalment, als segles xiv i xv (Bevià et al., 1985; Navarro, 1997). Recentment, J. R. Ortega i M. A. Esquembre (2010: 95), autors de l'actuació arqueològica al Pati d'Armes, plantegen, a partir dels resultats d'esta, la hipòtesi que la muralla est es construïra durant els segles xii i 1244 (fase andalusina almohade). Esta seria reutilitzada pels cristians després de l'ocupació del castell, encara que farien modificacions com la construcció de la porta entre la segona mitat del segle xiv o algun moment indeterminat del segle xv.
- Torre Grossa: Construcció situada al sud del recinte murallat i construïda l'any 1529. És de planta circular i posseïx dos altures, rematades per una coberta amb merlets espitllats. S'hi accedix per una porta d'arc de mig punt de carreu. Presenta alguns elements d'intenció artística, com una finestreta amb arc conopial que il·lumina l'escala, una gàrgola i un ihesus, junt amb elements defensius, funcionalment inútils per la seua incomoditat d'accés i escassa visibilitat, com quatre troneres per a arma de foc de la planta baixa. Les dos plantes estan cobertes per una volta semiesfèrica, resoltes amb un sistema d'encofrat perdut de canyes (Bevià, 2010; Bevià et al., 1985).
- L'Albacar: A la plataforma superior del turó, al costat del Palau, hi ha les restes d'una estructura identificada hipotèticament -ja que encara no ha sigut investigada- com un possible albacar construït en el segle xi, alhora que el hisn andalusí (Ortega i Esquembre, 2010: 89-95). Encara que. no s'ha pogut delimitar en tots els seus costats, ocupa uns 2.592 m² i apareix compartimentat en dos recintes. El primer, amb una superfície d'uns 1.484 m² i el segon que l'envolta, amb superfície d'uns 1.108 m². S'han localitzat trams de sis murs amb la longitud següent: mur 1 (4,73 m), mur 2 (21,92 m), mur 3 (4,73 m), mur 4 (4,77 m), mur 5 (31, 91 m) i mur 6 (38,30 m). Els trams 3, 4 i 5, encara que separats, pareixen formar part del mateix mur. En cas de ser així, es tractaria d'un llenç de 41,41 m de longitud (Mira i Ortega, 2010). Les restes constructives més visibles es componen d'un nucli de tàpia, possiblement de terra o amb poca calç, amb el parament extern format per pedres de paredar de grandària menuda i/o mitjana encastades i/o adossades a la tàpia i travades amb morter de calç.
Muralles de Castalla:
- Llenços de muralles: Seguint la hipòtesi plantejada per J. R. Ortega i M. A. Esquembre (2010: 90), es documenta un primer llenç de muralles al costat de l'Ermita de la Sang. Este posseïx una longitud de 77,28 m, i presenta un ixent en forma de falca i les restes d'una possible torre. La muralla connectaria, possiblement, amb el parament est de l'ermita, construït arran de la roca del turó. D'esta manera, el parament funcionaria com una prolongació de la mateixa muralla fins a la porta d'accés. La seua part millor conservada quasi supera els dos metres d'altura, i posseïx una fonamentació feta amb una primera filada de pedres de grans mides, de 0,50 x 0,60 m de mitjana, després de la qual hi ha set filades més de pedres irregulars travades amb morter de calç. Encara que ací no s'aprecie, altres trams de la muralla es componen d'un nucli de tàpia, possiblement de terra o amb poca calç, amb el parament extern format per pedres de paredar de grandària menuda i/o mitjana encastades i/o adossades a la tàpia i travades amb morter de calç. Este sistema, encara que amb variacions quant a la composició de la tàpia, està present en diverses construccions del turó del castell, ja siguen de cronologia andalusina o cristiana baixmedieval, com l'aljub (Ortega i Esquembre, 2010: 90-92) o els llenços de muralles del Pati d'Armes del castell (Bevià et al., 1985: 30). Pròxim al primer, i també a la vessant oest, hi ha un segon llenç de muralla, format per quatre murs que, en principi, pareix que no estan connectats entre si. Les seues longituds són les següents: mur 1 (2,24 m), mur 2 (4,08 m), mur 3 (4,54 m), mur 4 (19,50 m) i mur 5 (a la vessant oest, 4,66 m). A nivell constructiu pareix que es van alçar amb la mateixa tècnica i materials descrits en el paràgraf anterior. Sobre la seua cronologia, J. R. Ortega i M. A. Esquembre (2010: 92-94) apunten la hipòtesi que tinguen el seu origen en el segle xii, encara que no és descartable que les actuals muralles que s'observen siguen posteriors. En este sentit, destaca l'orde del rei Jaume II per a l'emmurallament de la vila de Castalla (5 de maig de 1306).
- Portal de la Vila: El sistema d'ingrés a la vila està format per una rampa d'accés i una doble porta en forma de colze, semblant al sistema d'accés al Palau, amb arcs de mig punt de carreu.
Altres béns patrimonials compresos en l'antic àmbit fortificat: l'antiga Vila de Castalla:
L'antiga vila de Castalla estava situada en els vessants sud i est del turó del castell. La senda que conduïx al castell discorre pel solar de la vila i és, per tant, el camí històric d'accés que comunica vila i castell. Els seus orígens podrien situar-se en el segle xii (Ortega i Esquembre, 2010: 92-94), encara que el seu desenrotllament com a població no es va produir fins a la concessió de la carta de poblament a Castalla per part del rei Alfons el Liberal (5 de maig de 1287). D'altra banda, es tracta d'un dels béns culturals més desconeguts, perquè fins fa poc (2009) no es va començar a abordar de manera global la seua investigació. Per això, encara són més nombroses les incògnites que les respostes que poden donar-se sobre la vila, encara que els treballs duts a terme pel Servici Municipal de Patrimoni Cultural de Castalla les van resolent.
D'acord amb la seua naturalesa, cal atribuir-li la condició de Bé de Rellevància Local amb la categoria d'Espai de Protecció Arqueològica, i per consegüent incloure el bé en la Secció Segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià, amb independència que l'entitat d'algunes de les seues restes o immobles subsistents puguen tindre o meréixer el seu propi reconeixement patrimonial individualitzat.
Béns arquitectònics de l'antiga vila documentats:
- L'Aljub o cisterna: Es tracta d'un depòsit d'aigua rectangular situat en el vessant est del turó, al costat del camí d'accés a la fortificació. Ha sigut objecte d'un estudi parcial per part de J. R. Ortega i M. A. Esquembre (2010: 90-92), del qual es poden destacar les qüestions següents:
- Presenta planta rectangular.
- Les seues dimensions i, per tant, la seua capacitat d'emmagatzematge superen les dels aljubs del Pati d'Armes i el Palau.
- Presenta la pèrdua de la volta de canó que el cobria, encara que es conserven les seues arrancades en els laterals est i oest.
- Va ser construït amb tàpia de morter de calç i pedres de grandària mitjana i xicoteta, formant pedres de paredar.
- Per la seua morfologia, semblant a la de l'aljub del Pati d'Armes, potser es tracta d'un aljub andalusí.
- La seua existència està documentada l'any 1456 (Leal, 1996), ja que apareix arreplegat en el llibre padró de riquesa rústica i urbana com l'aljub de la vila.
- Ermita de la Sang: Es tracta d'un temple de planta rectangular situat en la part baixa del vessant est del turó del castell (sítia a la parcel·la 35 de l'illa cadastral núm. 29852). D'esta manera, també va poder utilitzar-se com a part del primer llenç de muralla de la vila. La seua construcció es va fer en el segle xiv i fins a 1571, any del trasllat a la nova església, va ser l'església parroquial de Castalla amb l'advocació a Santa Maria. Sis anys més tard, amb la constitució de la Confraria de la Preciosíssima Sang de Crist, es va convertir en la seua seu i va passar a denominar-se ermita de la Sang (Torró, 1982: 111). Es tracta, igual que la parròquia vella de Xixona i l'ermita de Sant Sebastià d'Elx, d'un edifici gòtic d'una sola nau, amb coberta de fusta sobre arcs diafragmes ogivals, que dividixen la nau en sis trams (Vidal i Navarro, 1985: 449). Compta amb capelles simulades als laterals datades entre els segles xv i xix. Algunes d'estes foren sufragades per famílies de Castalla, com la dels Pérez. Originàriament degué disposar de tres naus, però l'augment demogràfic va aconsellar-ne l'ampliació en 1436, afegint-hi dos trams als peus i un en el presbiteri (Torró, 1982: 107-108; Vidal i Navarro, 1985: 449). La porta principal d'accés està construïda en carreu i forma un arc de mig punt. L'eix principal està presidit per un cambril del segle xviii, de planta quadrada i cúpula, amb pintures murals de F. Mira, restaurades l'any 2011, que s'erigix en altar. Estes representen les escenes dels set dolors de la Mare de Déu, comuns en la iconografia de les ermites dedicades a la Sang de Crist. En este mateix espai hi ha un paviment i sòcol ceràmic, datat també del segle xviii, procedents dels tallers de Manises o Paterna. Als costats, es localitzen la sagristia i l'escala que conduïx a la cripta. Utilitzada per a inhumar els habitants de Castalla entre el segle xiv i 1571 (any de benedicció del nou temple parroquial), es van descobrir durant les actuacions dutes a terme en el temple entre 1965 i 1981. La major part dels difunts van ser trets i depositats al cementeri actual, encara que a l'ermita encara romanen les restes d'uns 187 individus. Tres d'ells conserven restes de teixit, possiblement el sudari amb què van ser embolicats quan van morir. A més d'esta cripta comuna, n'hi havia d'altres de caràcter familiar, com la dels Vilanova, senyors de Castalla (Torró, 1982: 79). Entre 1962 i 1981 va ser sotmesa a un desafortunat procés de rehabilitació que va transformar-ne la fisonomia, donant-hi un aspecte semblant al de l'església de Santa Àgueda, situada al Barri Gòtic de Barcelona (Torró, 1982: 118). L'ermita, tant per la seua importància i significat, com per ser una edificació religiosa anterior a 1940, té la categoria de Bé de Rellevància Local amb categoria de Monument d'Interés Local, en virtut de l'atribució genèrica que efectua la disposició transitòria quinta de la Llei 5/2007, 9 de febrer, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià i que, per allò que s'ha exposat anteriorment, ara s'eleva a definitiva.
Béns relacionats amb l'antiga vila de naturalesa arqueològica que es coneixen:
- Estructures diverses: Denominació genèrica que es referix a les restes d'un mur localitzades a l'esplanada d'accés al calvari. Es tracta d'un mur de 8,04 x 2,07 x 2,50 m, construït amb maçoneria de grandària menuda i mitjana, travada amb morter de calç (Ortega i Mira, 2010). Hipotèticament, és possible que esta construcció funcionara com a conducció de l'aigua de pluja, perquè pareix que l'interior està buit, procedent dels vessants rocosos fins a l'aljub de la vila o fins a alguna font o abeurador.
- Possible Necròpolis del Fossar Vell: Este topònim, documentat l'any 1456 en el llibre padró de riquesa rústica i urbana (Leal, 1996: 137), identifica una planura situada al vessant nord del turó. El seu nom ha permés plantejar a l'equip d'arqueòlegs que va treballar en l'excavació del Pati d'Armes, la possible existència d'una necròpolis relacionada amb l'ocupació andalusina del turó, entre el segle x i 1244 (any de l'arribada dels cristians) (Ortega i Esquembre, 2010: 90; Soler, 2006: 142).
ANNEX II
Delimitació literal del monument i el seu entorn de protecció
Entorn de protecció
Justificació de la delimitació proposada
El criteri general seguit per a delimitar l'entorn de protecció, tenint en compte la singularitat orogràfica de la ubicació d'este monument que garantix la seua imponent presència sobre el territori circumdant fins i tot en llargues distàncies, ha sigut incloure la totalitat del monticle on s'emplaça, que inclou els perímetres de presumpció arqueològica i l'àmbit de contigüitat que conforma el seu paisatge consubstancial:
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC i en les quals qualsevol intervenció que es realitze pot afectar-lo tant visualment com físicament.
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i que constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i en què qualsevol intervenció que es realitze puga suposar una alteració de les condicions de percepció del BIC o del caràcter de l'àmbit urbà.
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment, i que constituïxen part del seu ambient immediat, accés i centre del gaudi exterior del BIC.
- Espais, edificacions o qualsevol element del paisatge urbà o no urbanitzable que, encara que no tinguen una situació d'immediatesa amb el BIC, afecten de forma fonamental a la percepció d'este.
L'àmbit delimitat de protecció del Castell i les Muralles de Castalla se solapa en part amb el nucli històric tradicional de la vila de Castalla, que, tant en els termes formals de la legislació urbanística com en consideració als valors patrimonials que incorpora, el fan mereixedor de ser inclòs com a Bé de Rellevància Local amb la categoria de Nucli Històric Tradicional. En este hi ha dos panells ceràmics anteriors a 1940 que tenen la consideració de Bé de Rellevància Local per la disposició addicional quinta de l'esmentada Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià:
- Sant Roc, c/ Punta de la Penya, 23
- Santa Maria Magdalena, pl. de la Magdalena
També destaca i mereix ser inclòs en el catàleg de béns i espais protegits com a Bé de Rellevància Local, amb categoria d'Espai Etnològic d'Interés Local, el depòsit d'aigua 1928, situat en el vessant sud del castell, de planta rectangular, amb maçoneria i volta de rajola reforçada amb arcs faixons de rajola recolzats en mènsules de pedra motlurada recolzada en altres de rajola. Posseïx una porta que, conformada amb un arc de ferradura, recorda el contorn d'un pany. Esta s'obri en un mur de rajola coronat amb frontó corb. Disposa de tres finestres més de forma rectangular, també coronades amb frontons corbs, a més d'una finestra menuda en forma d'arc de mig punt de rajola en cada llenç de paret.
Delimitació resultant de l'entorn de protecció
Descripció literal:
Origen: Cantó de l'illa cadastral núm. 25764 entre el carrer de la Ronda de la Foia i el carrer de Bovians punt A.
Sentit: antihorari.
Línia delimitadora:
Des del punt d'origen, la línia seguix cap al sud, incorporant-hi el carrer de Bovians. Continua pel carrer de Biar, la plaça de la Magdalena, el carrer de la Sang, el Trinquet, la Sang i pel carrer de la Punta de la Penya, carretera de Sax, CV-011, carrer de la Canyada, incloent-hi estos trams fins al punt d'origen A.
ANNEX III
Normativa de protecció
Normativa de protecció del monument i el seu entorn
Article 1. Règim del monument
El Castell de Castalla i les Muralles són un Bé d'Interés Cultural amb la categoria de monument i es regirà pel que disposa la secció segona del capítol III del títol II de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, així com pels plans especials de protecció que, si és el cas, s'aproven.
Article 2. Usos permesos
Els usos permesos seran tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé, i que contribuïsquen a la consecució dels mencionats fins. L'autorització particularitzada d'ús es regirà segons el que disposa l'article 18 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 3. Règim general d'intervencions en l'entorn
Fins que no s'aprove un pla especial de protecció o instrument urbanístic assimilable, qualsevol intervenció de transcendència patrimonial que pretenga realitzar-se a l'entorn de protecció del monument, requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. L'autorització s'emetrà aplicant els criteris d'este decret, i si no n'hi ha, els enumerats en els articles 38 i 39 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
La proposta d'intervenció haurà de definir el seu abast i anar acompanyada de la documentació tècnica oportuna. També haurà d'especificar la ubicació parcel·lària, així com adjuntar-hi les fotografies que permeten constatar la situació actual i la seua transcendència patrimonial.
Article 4. Excepcions al règim general d'intervencions
Sense perjuí del que disposen els dos paràgrafs precedents, no necessitaran autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura les actuacions que no comporten afecció als valors protegits per esta normativa i no tinguen transcendència patrimonial, com seria el cas de les habilitacions interiors dels immobles que no afecten la seua percepció exterior i aquelles altres que es limiten a conservar, reposar i mantindre elements preexistents, siguen reversibles i no comporten alteració de la situació anterior.
L'Ajuntament, en estos supòsits, comunicarà a la conselleria competent en matèria de cultura les llicències o qualssevol altres actes administratius adoptats dins dels deu dies següents a la concessió o el seu dictat, acompanyant necessàriament a la comunicació anterior informe motivat del tècnic municipal que certifique la falta de transcendència patrimonial i l'absència d'afecció a valors protegits per esta normativa.
Article 5. Actuacions il·legals
La contravenció del que preveuen els articles precedents determinarà la responsabilitat de l'Ajuntament o dels promotors en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.
Article 6. Règim general d'intervenció
1. Es mantindrà la parcel·lació històrica de l'entorn.
2. Seran mantingudes les alineacions històriques de l'edificació conservades fins a l'actualitat. Es prohibixen les reculades i patis a fatxada diferents dels tradicionals.
3. Els edificis tradicionals de l'entorn, anteriors a 1940, pel seu valor ambiental d'una arquitectura i tipologia que el caracteritza, hauran de mantindre les façanes visibles des de la via pública, preservant i restaurant els caràcters originaris. S'inclou en esta protecció el depòsit d'aigua de 1960 situat al vessant sud del turó del castell.
4. L'altura reguladora del cos principal, definida segons el Reglament de Zones d'Ordenació Urbanística de la Comunitat Valenciana, serà la mateixa de l'edifici actualment existent en els edificis anteriors a 1940. En la resta d'edificis, de nova planta, el nombre de plantes permeses per al cos principal, sempre amb una tipologia d'ocupació tradicional, és de dos (planta baixa més una). Es permetrà la sobreelevació, si és el cas, fins a arribar a dos plantes (planta baixa més una). Queden prohibits els semisoterranis (la cota de paviment de planta baixa serà igual o inferior a 19 cm respecte a la cota de la vorera en el punt mitjà de la fatxada).
5. Els edificis que superen este nombre de plantes es regiran pel règim fora d'ordenació. A este efecte, en els supòsits que concloga la seua vida útil, es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, una remodelació amb eliminació de les plantes superiors o una substitució voluntària d'estos, li seran aplicables les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjuí de la possible aplicació de l'article 21 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià a estos immobles.
6. L'altura de cornisa màxima és de 6,5 m per a dos plantes i 3,50 m per a una planta.
7. Les cobertes, d'acord amb la tipologia de la zona, seran inclinades a dos aigües, d'un pendent entre el 32 i el 35 %, amb 6 m de profunditat màxima per faldó. Es cobriran amb teula àrab de color fang natural sense esmalts ni pigments. Si la teula és nova, es preferirà amb un acabat envellit. Es prohibix l'acabat amb peces de fibrociment o semblant, així com les làmines asfàltiques vistes amb acabat metal·litzat i qualsevol tipus de xapa. Es permet que una part de la coberta siga aterrassada després del cavallet format pels vessants a dos aigües a partir de cada possible front de fatxada, al cos principal de l'edifici, la profunditat edificable de la qual oscil·larà entre 8 i 11 m. La superfície aterrassada representarà com a màxim el 40 % de la superfície total de la coberta, sempre que s'ubique a les zones interiors de la parcel·la i no a les dos primeres crugies. Es pavimentarà amb revestiment discontinu amb un material ceràmic la tonalitat del qual no desentone dins de la totalitat del conjunt de les teulades de la població, perquè no es veja afectada la visió del poble des dels carrers alts o els cims de la contornada. Es prohibixen les mansardes.
8. Les noves edificacions s'adequaran amb caràcter estètic a la tipologia i els acabats tradicionals de Castalla i la fatxada atendrà les disposicions següents:
- La longitud dels ràfols estarà compresa entre 30 i 75 cm, amb els materials i disposició propis de les edificacions tradicionals de Castalla.
- Impostes, motlures, bandes, faixes, acabaments ornamentals i la resta d'elements compositius amb una longitud màxima de vol de 15 cm.
- Buits de fatxada de proporció vertical, amb la possible excepció de plantes baixes o cambres segons la tipologia compositiva del municipi.
- Balcons de barana metàl·lica, evitant perfils buits d'acer o alumini, amb amplària màxima de vol de 40 cm, 15 cm de cantell i longitud màxima d'1,80 m. Es prohibixen els miradors.
- A les fatxades que donen a la via pública, els tancaments seran de fusta i es prohibixen les persianes, excepte les persianetes exteriors enrotllables tradicionals. Es recomanen les contrafinestres.
9.L'ús permés en esta zona serà predominantment residencial. S'admetran també els usos següents, sempre que mostren la compatibilitat amb les arquitectures tradicionals de la zona: ús comercial o de servicis, locals d'oficina, magatzems, tallers artesans, equipament, hostaleria, despatxos professionals.
10.A fi de conservar el paisatge tradicional del castell al sòl no edificat del turó i els seus vessants, no es permetrà cap edificació per a qualsevol ús. Es permetran els usos agrícoles i forestals tradicionalment establits en este enclavament, així com zones verdes la configuració de les quals s'inspire en aquells.
Article 7. Preservació de la silueta paisatgística i de la imatge arquitectònica
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la percepció correcta i la dignitat en l'estima de l'escena o paisatge del monument i el seu entorn, com seria el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o plantació d'arbres, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com podria ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualssevol altres de caràcter i conseqüències semblants, hauran de sotmetre's a autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans esmentats.
Article 8. Elements impropis
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior (excepte cartells informatius dels noms i les activitats dels edificis), en qualsevol de les seues accepcions, que irrompa en la dita escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·licite i obtinga autorització expressa.
Article 9. Béns de rellevància local
S'assenyalen com a béns de rellevància local els següents, adscrivint-los a les tres categories que a continuació s'indiquen:
a) amb la categoria de Monument d'Interés Local:
-Ermita de la Sang, església de l'antiga vila de Castalla sítia junt al portal de pujada al castell.
b) Amb la categoria d'Espai Etnològic d'Interés Local:
- Els panells ceràmics:
- Sant Roc, c/ Punta de la Penya, 23 (any 1887).
- Santa Maria Magdalena, pl. de la Magdalena (s. xix).
Els tres anteriors per l'atribució genèrica que efectua la disposició addicional quinta de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, per la qual es va ANNEX IV / ANEXO IV
Delimitació gràfica / Delimitación gráficamodificar la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià i que ara s'eleva a definitiva.
-El depòsit d'aigua de 1928
-Marges i bancals de cultiu tradicionals, elaborats en pedra seca, i presents al turó des del segle xix, almenys.
c) Amb la categoria d'Espai de Protecció Arqueològica:
-El jaciment arqueològic del Depòsit Vell. Este assentament, datat en el segon mil·lenni a. C., està en el vessant sud del turó del castell (al costat de depòsit d'aigua de 1960).
-L'antiga vila, el Fossar Vell i altres estructures associades com a assentament medieval original de la població.
El règim d'intervencions patrimonialment admissibles en els béns de rellevància local seleccionats en esta resolució serà l'establit en la corresponent fitxa de catàleg. Si este últim no està adaptat al Decret 62/2011, de 20 de maig, del Consell, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local, resultarà d'aplicació el règim tutelar que establix l'article 10 d'este últim decret.
Article 10. Patrimoni arqueològic
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resultarà aplicable el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.
Article 11. Actuacions il·legals
La contravenció del que preveu esta normativa determinarà la il·legalitat de l'actuació amb la consegüent restitució dels valors afectats, si és el cas, i la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.