Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 2921, del 03-02-1997 (1997/864595)

DECRET 14/1997, de 28 de gener, del Govern valencià, pel qual es declara bé d'interés cultural, amb categoria de monument, l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/1997/01/28/14/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   2921

Data del DOGV
:   03-02-1997

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1997/864595


Data del document
:   28-01-1997

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Ciència

Tipus de document
:   Decret

DECRET 14/1997, de 28 de gener, del Govern valencià, pel qual es declara bé d'interés cultural, amb categoria de monument, l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar.  
L'església parroquial de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar, és un exponent de l'arquitectura religiosa barroca del segle XVIII que integra elements d'adscripció renaixentista sobre traces, disposició i fàbriques pròpies del gòtic valencià del segle XVI. Aquests components de síntesi i la seua rellevància dins del context històric i territorial que va propiciar-ne la construcció i l'actual pervivència van motivar la iniciació de l'expedient de reconeixement monumental.  
Mitjançant Resolució de la Direcció General de Belles Arts, Arxius i Biblioteques del Ministeri de Cultura, de 21 d'octubre de 1982, es va acordar incoar l'expedient de declaració com a monument a favor de l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar.  
El citat expedient fou enviat per a la seua tramitació a la Generalitat Valenciana, segons disposa el Reial Decret 3066/1983, de 13 d'octubre, sobre traspàs de funcions i serveis de l'estat a la Generalitat Valenciana en matèria de cultura, i en concret, a la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, segons el que preceptua el Decret 171/1983, de 29 de desembre, del president de la Generalitat Valenciana.  
En conseqüència, la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Cultura, mitjançant Resolució de 8 d'octubre de 1993, va fer pública la delimitació de l'entorn de protecció i va obrir un període d'informació pública en l'expedient incoat per a la declaració com a monument de l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar.  
Realitzats els tràmits preceptius en la incoació i instrucció de l'expedient i comptant amb l'informe de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, favorable a la proposta de declaració com a Bé d'Interés Cultural a favor de l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar, és procedent fer la citada declaració.  
El Tribunal Constitucional, en la Sentència 17/1991, de 31 de gener, estableix que correspon a les comunitats autònomes, quan tinguen assumides estatutàriament les competències, emetre la declaració formal de bé d'interés cultural.  
El Decret 181/1991, de 15 d'octubre, del Govern Valencià, estableix que l'òrgan competent per a resoldre expedients en matèria de béns d'interés cultural, en l'àmbit competencial de la Generalitat Valenciana, és el Govern Valencià, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Ciència. De conformitat amb aquest decret, la consellera de Cultura, Educació i Ciència ha proposat declarar bé d'interés cultural, amb categoria de monument, l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar, i a aquest efecte ha fet constar que s'han realitzat els tràmits preceptius en la incoació i instrucció de l'expedient. S'acompanya un extracte d'aquest en què consten les dades necessàries per a la declaració i els documents gràfics corresponents.  
En virtut del que s'ha exposat, vist l'article 31.5 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, aprovat per la Llei Orgànica 5/1982, d'1 de juliol, i d'acord amb el que estableixen la disposició transitòria sisena en relació amb els articles 11.2, 14 i 15 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del Patrimoni Històric Espanyol, i el Reial Decret 111/1986, de 10 de gener, de desplegament parcial d'aquesta, modificat pel Reial Decret 64/1994, de 21 de gener, a proposta de la consellera de Cultura, Educació i Ciència, i després de la deliberació del Govern Valencià en la reunió del dia 28 de gener de 1997,  
DECRETE  
Article 1  
Es declara bé d'interés cultural, amb categoria de monument, l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar, la descripció de la qual figura en l'annex I d'aquest decret.  
Article 2  
L'entorn de protecció afectat per la declaració de bé d'interés cultural, amb categoria de monument, de l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar, queda definit en l'annex II, que forma part d'aquest decret. Així mateix, queden afectats els béns mobles que es descriuen en l'annex III.  
DISPOSICIÓ FINAL  
Aquest decret es publicarà en el Butlletí Oficial de l'Estat i entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
València, 28 de gener de 1997  
El president de la Generalitat Valenciana,  
EDUARDO ZAPLANA HERNÁNDEZ-SORO  
La consellera de Cultura, Educació i Ciència,  
MARCELA MIRÓ PÉREZ  
ANNEX I  
Descripció de l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar  
a) Immoble objecte de la declaració  
L'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar, per la seua planta, coberta i sistema constructiu originari, s'ha d'adscriure segons els components propis del gòtic valencià del segle XVI. La portada presenta, tanmateix, característiques renaixentistes. Està concebuda amb un sentit tectònic planista i presenta en el primer cos dos murs apilastrats laterals que aplanen el pany format per l'arc central i les llindes laterals amb marcades línies d'impostes. Al segon cos, les tradicionals columnes se substitueixen per suports antropomorfs, a manera de cariàtides i perses vitrubians, que tenen els caps coronats amb capitells en forçada subjecció de l'entaulament. La decoració dels flancs d'aquest segon cos a base de grifons, garlandes de llorer i xicotets àngels músics confereix al conjunt una decidida empremta manierista.  
L'església va ser reformada l'any 1730 exteriorment i interiorment, però es va respectar la portada. La façana es va modificar seguint l'esquema usual de la primera meitat del segle XVIII, amb un mur nu de perfil superior mixtilini amb pinacles.  
L'interior va ser reformat mitjançant estucs que creen un ambient barroc decoratiu i teatral que combina eclècticament un classicisme de pesades proporcions amb motius asimètrics, vistosos jaspiats i efectes policroms.  
El campanar, per la seua part, respon en les traces a models tipificats en la primera meitat del segle XVIII.  
Per acabar, la capella de la comunió presenta una empremta neobarroca probablement com a resultat d'intervencions posteriors.  
Els components arquitectònics del conjunt immoble, des de la seua evolució històrica fins a les dimensionals, constructives i estilístiques en què es materialitza, donen la mida de monumentalitat que ara se li reconeix.  
b) Parts integrants  
Església amb planta d'una sola nau, cinc trams, capelles entre contraforts i àbsida poligonal de cinc costats. Es cobreix amb volta estrellada a la capçalera i de creueria amb nervis en cadascun dels trams, els quals se separen mitjançant arcs carpanells. Les capelles laterals, d'escassa profunditat, es cobreixen per voltes amb llunetes. La maçoneria dels murs es reforça a les cantonades i contraforts amb aparell de carreus.  
El campanar és de planta quadrada i el cos de campanes es troba rematat per arcs diagonals amb llanterna.  
La capella de la comunió, tangent al temple i a la qual s'entra des de la nau, centra el seu àmbit sota una cúpula de mitja taronja amb tambor.  
ANNEX II  
Àrea de protecció  
a) Motivació de la delimitació  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció de l'església de Sant Vicent Màrtir, de Guadassuar, consisteix a incloure dins de la seua àrea els elements urbans següents:  
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC, en què qualsevol intervenció que s'hi realitze pot afectar-lo tant visualment com físicament.  
- Parcel·les que donen al mateix espai visual que el BIC i que constitueixen el seu entorn visual i ambiental immediat i en què qualsevol intervenció que es realitze pot suposar una alteració de les condicions de percepció d'aquest o del caràcter de l'espai urbà.  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment i que constitueixen part del seu ambient urbà immediat.  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que encara que no tenen una situació d'immediatesa amb el BIC afecten de forma fonamental la percepció d'aquest.  
b) Descripció literal de la delimitació  
L'església es troba situada en una illa de quatre cares sensiblement rectangular, amb els costats majors orientats en direcció nord-sud. L'ajuntament es troba en una illa de proporcions i orientació semblants situada a continuació i a l'est de l'illa anterior.  
Origen. Vèrtex sud-oest de l'illa en què es troba l'església.  
Sentit. Sentit horari.  
Línia delimitadora. Des de l'origen la línia continua per l'alineació oest de l'illa de cases, en direcció nord, creua el carrer i recorre parcialment l'illa de cases amb què enfronta en direcció oest, voreja aquesta i recorre els panys de façanes oest, nord i est; creua el carrer i recorre l'alineació est de l'illa següent, gira pel seu vèrtex sud-est i recorre l'alineació sud de l'esmentada illa de cases i de la següent, gira i recorre l'alineació oest de la nova illa de cases en què es troba fins a arribar, creuant el carrer, a l'origen.  
c) Descripció gràfica  
S'hi adjunta plànol.  
ANNEX III  
Béns mobles  
En ceràmica: la col·lecció de taulellets del sòcol de la segona meitat del segle XVIII, atribuïts a Vicent Navarro, al llarg de tot l'interior del temple. Les més destacades són les simbologies hagiogràfiques i figuratives dels apòstols, representacions de sant Andreu, de 150 x 80 centímetres, i les altres, totes de 163 x 90 centímetres, de sant Jaume, sant Bartomeu, sant Simó, sant Mateu, sant Felip, sant Tomàs, sant Jaume Menor i sant Pere.  
En orfebreria: la Veracreu, de 50 x 22 centímetres, de plata daurada i del segle XVI; la creu processional, de 98 x 69 centímetres, de plata i del segle XVII; dos calzes, un barroc del segle XVII, de 25 x 14 centímetres, i l'altre rococó del segle XVIII, de 25 x 15 centímetres, de plata repussada i sobredaurada, i la corona de la Mare de Déu, del segle XVIII, de 43 x 16 centímetres, de plata daurada i caboixons de colors.  
En escultura: el conjunt de la portada de pedra renaixentista de l'últim quart del segle XVI, amb escultures de sant Pau i sant Pere, sant Nicolau, sant Jaume, sant Vicent Màrtir, sant Roc, l'àngel custodi, sant Miquel, sant Sebastià, els quatre evangelistes i relleus al·lusius a l'Anunciació. En els carcanyols, baixos relleus amb àngels músics, roleus, vasos i nimfes, animals fantàstics com grius i figuracions antropomòrfiques. En l'interior destaquen els estucats amb àngels portant medallons i escuts en les claus dels arcs.  
En pintura: la col·lecció de teles molt harmòniques estilísticament, del segle XVIII, situades a l'interior, d'estil rococó, emmarcades de manera mixtilínia amb rocalla al presbiteri: Aparició de l'àngel a santa Teresa, Estigmatització de santa Caterina; als peus de la nau es troba La santa cena, i amb format rectangular al presbiteri hi ha el Naixement i l'Ascensió, de 220 x 150 centímetres, i a la sagristia, la Imposició de la casulla de sant Vicent Màrtir, de 200 x 115 centímetres.


Còpia Permalink ELI