Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7318, del 16-07-2014 (2014/6388)

Notificació de la sentència dictada en el juí verbal número 199/2012.
---------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7318

Data del DOGV
:   16-07-2014

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2014/6388


Organisme emissor
:   Jutjat Mercantil Número 1 de Castelló de la Plana

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el juí verbal número 199/2012. [2014/6388]  
En este procediment de juí verbal 199/2012, seguit a instàncies de la Comunitat de Propietaris Boqueres, número 79, d'Almassora, contra Constantino Menero Ramos, s'ha dictat la sentència literal següent:  
  
«Sentència 263/2012  
Castelló de la Plana, 30 de novembre de 2012  
Carmen Peiró Albiol, jutgessa substituta del Jutjat Mercantil número 1 de Castelló de la Plana, ha vist les actuacions de juí verbal número 199/2012 seguides a instàncies de Carmen Valverde Martín, procuradora dels tribunals, en nom i representació de la Comunitat de Propietaris Boqueres, número 79, d'Almassora, assistida per la lletrada Laura Torres Bonafé, en substitució del seu company, contra Constantino Menero Ramos, en situació de rebel·lia processal, en acció de responsabilitat dels administradors pels deutes socials.  
  
  
Antecedents de fet  
Primer. Carmen Valverde Martín, procuradora dels tribunals, en nom i representació de la Comunitat de Propietaris Boqueres, número 79, d'Almassora, va formular una demanda contra Constantino Menero Ramos, en reclamació de 3.080 euros, més els interessos legals i les costes en este juí.  
Segon. La pretensió exercida en este procediment per la part actora es basa en l'actuació del demandat com a administrador de la mercantil Riscarglobal Invest 2651 YD, que per incomplir les seues obligacions socials de convocar junta i dissoldre la societat ha causat un perjuí a l'actora per un import igual a la quantia reclamada.  
  
Tercer. Admesa a tràmit la demanda, es va convocar les parts per al juí verbal en la sala d'audiències d'este jutjat, amb l'advertència que havien de concórrer-hi amb els mitjans de prova amb què comptaren.  
  
Quart. Oberta la vista oral, a la qual no va comparéixer la demandada a pesar d'estar legalment citada per mitjà d'edictes i que va comportar que la declarara en rebel·lia, l'actora es va ratificar en la seua demanda i va sol·licitar la recepció del plet a prova. Rebut el plet a prova, es van practicar les que corresponien, que per a ser breus es donen ací per reproduïdes.  
Quint. En la tramitació d'estes actuacions s'han observat les prescripcions legals.  
  
Fonaments de dret  
Primer. La part actora exercita contra l'administrador de la mercantil Riscarglobal Invest 7859 DM l'acció de responsabilitat individual prevista en l'article 236 i següents del Text Refós de la Llei de Societats de Capital (TRLSC), i també l'acció de responsabilitat per deutes socials prevista en l'article 365.1 i en el 367 del mateix text legal, amb la reclamació de la suma de 3.080 euros a què puja l'import dels gastos de comunitat meritats en el període comprés entre el 4t trimestre de 2009 i el 4t quadrimestre de 2011, més derrames, per les dos vivendes de què la societat Riscarglobal Invest 1522 UM és propietària en l'edifici que conforma la comunitat de propietaris demandant.  
  
La comunitat de propietaris demandant fonamenta les seues accions en què l'empresa Riscarglobal Invest 1333 OM, està incursa en causa de dissolució des de l'exercici 2008, perquè segons resulta dels comptes anuals presentats en el registre, en l'exercici citat presentava uns fons propis negatius de -34.174,65 euros sense que l'administrador n'haguera iniciat el procés de dissolució. Igualment, el full registral està provisionalment tancat per falta de depòsit de comptes de l'exercici 2009.  
  
Segon. La declaració de rebel·lia en què està el demandat implica un doble orde d'efectes. D'un costat, mentre s'està en situació de rebel no es poden realitzar actes processals, i d'un altre es produïxen modificacions quant a la notificació dels actes processals al rebel. Però això no implica que es modifique la càrrega de l'actor de provar els fets constitutius de la seua pretensió. Així ho ha declarat el Tribunal Suprem en la sentència de 3 d'abril de 1987: ?la rebel·lia no implica l'aplanament, ni allibera el litigant de provar els fets constitutius de la seua pretensió. Els tribunals ham de resoldre el que siga més just segons el resultat de les interlocutòries, la qual cosa fa que en estos casos haja de desenrotllar-se una activitat processal, amb els consegüents gastos als rebels, imputables al no poder atribuir-se a la situació de rebel·lia que mantenen un altre significat que el d'una oposició, encara que siga tàcita, de les pretensions de la part demandant?. En la mateixa línia, SSTS 21.333005, 03.02.1973, 29.03.1980.  
Així, correspon en primer lloc a l'actor acreditar l'existència dels deutes socials, perquè és ací on es fonamenten les accions de responsabilitat exercitades per la part actora, atés que la responsabilitat de l'administrador té naturalesa solidària juntament amb la de la pròpia societat. En este cas, la part actora acredita amb la documentació aportada que la mercantil Riscarglobal Invest 8644 RT és propietària de sengles vivendes en la planta 2a i 4a del número 46 del carrer de Boqueres i que deu els gastos de comunitat que es reclamen (consta la certificació d'impagament emesa per l'administrador de la comunitat).  
  
Tercer. L'article 363 TRLSC (abans l'article 104.1 de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada) establix que «la societat de capital haurà de dissoldre's:  
a) Pel cessament en l'exercici de l'activitat o activitats que constituïsquen l'objecte social. En particular s'entendrà que s'ha produït el cessament després d'un període d'inactivitat superior a un any.  
b) Per la conclusió de l'empresa que en constituïsca l'objecte.  
c) Per la impossibilitat manifesta d'aconseguir el fi social.  
d) Per la paralització dels òrgans socials de manera que en resulte impossible el funcionament.  
e) Per pèrdues que deixen reduït el patrimoni net a una quantitat inferior a la mitat del capital social, llevat que este s'augmente o es reduïsca en la mesura suficient, i sempre que no siga procedent sol·licitar la declaració de concurs.  
f) Per reducció del capital social per davall del mínim legal, que no siga conseqüència del compliment d'una llei.-  
L'article364 de la TRLSC afig ?en els casos previstos en l'article anterior, la dissolució de la societat requerirà acord de la junta general adoptat amb la majoria ordinària establida per a les societats de responsabilitat limitada en l'article 198, i amb el quòrum de constitució i les majories establides per a les societats anònimes en els articles 193 i 201?.   
Finalment, l'article 367 establix que:  
?1. Respondran solidàriament de les obligacions socials posteriors al succés de la causa legal de dissolució els administradors que incomplisquen l'obligació de convocar en el termini de dos mesos la junta general perquè adopte, si és el cas, l'acord de dissolució, així com els administradors que no sol·liciten la dissolució judicial o, si procedira, el concurs de la societat, en el termini de dos mesos a comptar de la data prevista per a la celebració de la junta, quan esta no s'haja constituït, o des del dia de la junta, quan l'acord haguera sigut contrari a la dissolució.  
2. En estos casos les obligacions socials reclamades es presumiran de data posterior al succés de la causa legal de dissolució de la societat, llevat que els administradors acrediten que són de data anterior?.  
  
Així, des del moment que hi ha pèrdues que deixen reduït el patrimoni comptable a la mitat del capital social, o, més encara, quan l'empresa no tinga a la seua disposició mitjans econòmics per a realitzar els fins socials, els administradors tenen l'obligació de convocar la junta per a dissoldre la societat i, si no ho fan, es convertixen en responsables solidaris dels deutes que contraguera a partir d'eixe moment, si bé es presumix, excepte prova en contra, que els deutes són sempre posteriors a la causa de dissolució.  
  
Amb la documental que consistix en la certificació del Registre Mercantil que està en les interlocutòries com a document número 5, cal apreciar la causa de dissolució prevista en l'article 363.1.e de la Llei de Societats de Responsabilitat Limitada (LSRL), perquè en els últims comptes anuals depositats en el registre, que es corresponen amb l'exercici 2008, la mercantil demandada presentava uns fons propis negatius de -34.174,65 euros. I atés que el seu capital social era de 3.100 euros, això suposa unes pèrdues que complixen la previsió legal de causa de dissolució.  
Atés que no consten acreditades en el Registre Mercantil la dissolució ni la liquidació de la societat, han d'operar les conseqüències previstes en l'article 367 del TRLSC, i el demandat en resulta condemnat a pagar a l'actora la quantitat reclamada en concepte de deutes socials, que pugen a 3.080 euros.  
Com que s'ha estimat l'acció de responsabilitat per deutes socials, resulta innecessari entrar a valorar els pressupòsits de l'acció individual de responsabilitat derivada de l'article 236 i següents del TRLSC.  
  
Quart. L'article 1108 del Codi Civil establix que la indemnització de danys i perjuís, si no hi ha pacte en contra, consistix en el pagament dels interessos convinguts i, a falta de conveni, en l'interés legal.  
  
Quint. En l'article 394.1 de la LECn s'assenyala que, en els processos declaratius, les costes de la primera instància s'imposaran a la part que haja vist rebutjades totes les seues pretensions, mentres que si l'estimació fóra parcial cada part pagarà les costes causades a instàncies seues.  
Vistos els preceptes legals citats i qualsevol altre d'aplicació general i pertinent.  
  
Dispositiva  
Estime la demanda presentada per Carmen Valverde Martín, procuradora dels tribunals, en nom i representació de Comunitat de Propietaris Boqueres, número 79, d'Almassora, contra Constantino Menero. He de declarar i declare que hi ha l'obligació de la part demandada de pagar a l'actora la quantitat de 3.080 euros, més els interessos legals des de la interpel·lació judicial, i també les costes del procediment.  
  
Mode d'impugnació: mitjançant un recurs d'apel·lació davant de l'Audiència Provincial de Castelló (art. 455 LECn).»  
  
«Interlocutòria  
Jutgessa magistrada: Carmen Peiró Albiol.  
Castelló de la Plana, 17 de desembre de 2012  
Antecedents de fet  
Primer. En este procediment s'ha dictat la sentència el 30 de novembre de 2012, i ha sigut notificada a les parts litigants.  
  
Segon. En esta resolució figura en la part dispositiva:  
?Estime la demanda presentada per Carmen Valverde Martín, procuradora dels tribunals, en nom i representació de la Comunitat de Propietaris Boqueres, número 79, d'Almassora, contra Constantino Menero, i declare que hi ha l'obligació de la part demandada de pagar a l'actora la quantitat de 3.080 euros, més els interessos legals des de la interpel·lació judicial, i també les costes del procediment.-  
  
Tercer. Per la part actora s'ha interessat l'aclariment de la part dispositiva perquè continga un pronunciament condemnatori.  
Fonaments de dret  
Primer. L'article 214.1 de la Llei d'Enjudiciament Civil establix que els tribunals no podran variar les resolucions que pronuncien després de firmades, però sí aclarir algun concepte fosc i rectificar qualsevol error material que tinguen. Els aclariments podran, segons l'apartat 2 del mateix precepte, fer-se d'ofici, pel tribunal o el secretari judicial, segons corresponga, en els dos dies següents al de la publicació de la resolució, o a petició de part o del ministeri fiscal formulada dins del mateix termini. En este cas serà resolta per qui haguera dictat la resolució que es tracte dins dels tres dies següents al de la presentació de l'escrit en què se sol·licite l'aclariment.  
  
Segon. En este cas la petició ha sigut formulada dins del termini i considere procedent accedir-hi.  
Part dispositiva  
Dispose estimar la petició formulada per la part actora d'aclarir la sentència del 30 de novembre de 2012, dictada en este procediment, en el sentit que s'indica:  
?Estime la demanda presentada per Carmen Valverde Martín, procuradora dels tribunals, en nom i representació de la Comunitat de Propietaris Boqueres, número 79, d'Almassora, contra Constantino Menero i condemne la part demandada a pagar a l'actora de 3.080 euros, més els interessos legals des de la interpel·lació judicial, i també les costes del procediment.-  
Expediu un certificat d'esta resolució, que quedarà unit a estes actuacions, i porteu-ne l'original al llibre de resolucions definitives.  
Mode d'impugnació: contra esta resolució no podrà interposar-se cap recurs, sense perjuí dels recursos que procedisquen, si és el cas, contra la resolució a què es referix la sol·licitud d'aclariment.»  
I atés que el demandat, Constantino Menero Ramos, està en parador desconegut, expedisc este edicte a fi que li valga de notificació de forma deguda.  
  
Castelló de la Plana, 21 de febrer de 2013.- El secretari judicial: Jorge González Rodríguez.