Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9530, del 09-02-2023 (2023/993)

RESOLUCIÓ de 26 de gener de 2023, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Torta de la Candelaria, de Fuenterrobles.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9530

Data del DOGV
:   09-02-2023

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2023/993


Data del document
:   26-01-2023

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 26 de gener de 2023, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Torta de la Candelaria, de Fuenterrobles. [2023/993]  
L'article 1.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de patrimoni cultural valencià, estableix que formen part del patrimoni cultural valencià, en qualitat de béns immaterials del patrimoni etnològic, les creacions, els coneixements, les tècniques, les pràctiques i els usos més representatius i valuosos de les formes de vida i de la cultura tradicional valenciana.  
  
Els articles 15.5 i 55 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que s'inclouran en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià, amb la qualificació de béns immaterials de rellevància local, aquelles creacions, coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats més representatives i valuoses de la cultura i les formes de vida tradicionals valencianes. Igualment, s'inclouran els béns immaterials que siguen expressions de les tradicions del poble valencià en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i en especial, aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé immaterial de rellevància local, emesos pel Servei de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial, i de conformitat amb aquests. I fent ús de les facultats que confereixen l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià; l'article 14 del Decret 173/2020, de 30 d'octubre, pel qual s'aprova el Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, i l'article 19.1 del Decret 62/2011, de 20 de maig, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local, resolc:  
  
  
Primer  
Incoar un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Torta de la Candelaria de Fuenterrobles i fer-ne la inscripció en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural Valencià.  
  
  
Segon  
En atenció al que disposa l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià, en l'annex que s'adjunta a aquesta resolució es determinen els valors del bé que justifiquen aquesta declaració i es descriuen els detalls que permeten identificar-lo amb precisió.  
  
Tercer  
La protecció de la Torta de la Candelaria de Fuenterrobles com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar labors d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimonis disponibles a suports materials que garantisquen la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que sobrepasse el desenvolupament normal dels elements que formen aquesta manifestació cultural haurà de comunicar-se a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a la seua autorització administrativa, si és el cas, i consegüent modificació d'aquesta resolució.  
Les accions de salvaguarda que es projecten hauran de tindre en compte, de manera molt especial, els riscos de desvirtuació que podrien derivar-se del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
  
La gestió del patrimoni cultural protegit per aquesta declaració de bé de rellevància local immaterial correspon a l'Ajuntament de Fuenterrobles, el qual decidirà sobre aspectes materials i immaterials, així com el desenvolupament dels actes de la festa.  
  
Quart  
Notificar la present resolució a les persones interessades en el procediment.  
  
València, 26 de gener de 2023.- La directora general de Cultura i Patrimoni: Carmen Amoraga Toledo.  
  
  
ANNEX  
  
1. Identificació  
A. Identificació geogràfica  
Fuenterrobles (plana de Requena-Utiel. València).  
  
B. Àmbit  
Creences, rituals festius i altres pràctiques cerimonials.  
  
C. Tipologia  
Bé immaterial de rellevància local. Rituals festius.  
  
D. Denominació principal  
Torta de la Candelaria.  
  
E. Comunitats o persones relacionades amb l'element  
En l'elaboració pròpiament de la torta, que té un caràcter més familiar, participen la família i amistats de la família oferent cada any. En la resta d'activitats, tant de caràcter religiós com civil, participa pràcticament tot el poble sense distinció d'edats o sexe, així com familiars i altres persones que han vingut de fora del poble. Hi ha diversos col·lectius que tenen un paper principal en aquesta festa, com ho és la Confraria Virgen de las Candelas, la Unió Musical de Fuenterrobles, l'associació Quo Vadis i l'Associació Cultural Amigos de Fuenterrobles. L'Ajuntament juga un paper primordial en aquests actes, ja que dona suport logístic a tota la festa i és l'encarregat de la programació i organització en aquests dies. La comissió de festes, amb les seues reines, dames i acompanyants, són les encarregades de donar un toc de color en les cercaviles i processó patronal.  
  
F. Descripció breu  
La Torta de la Candelaria és un pa beneït de grans dimensions, compost de dues parts clarament diferenciades. D'una banda, està la part baixa o coca (torta) pròpiament dita, i d'altra banda, està la part alta, col·locada sobre unes varetes anomenades pinos. La part baixa és una coca elaborada amb una espècie de massapà d'ametla, ous, sucre i mel, dolç tradicional de la rebosteria fuenterroblenca. Aquesta base o coca es decora amb xicotets dolços de colors, dibuixant entre altres coses l'anagrama de la Mare de Déu, així com altres motius florals, etc., o animals, en aquest cas sempre unes tórtores o coloms en al·lusió a la festa que se celebra.  
Els pins (pinos) en número de tretze, dotze al voltant i un central, sobre un xicotet rotllo, són uns cons de torró dur elaborats amb pinyons, ous i sucre, que es col·loquen sobre unes bases de fusta, al seu torn, posades sobre varetes metàl·liques al voltant de la coca baixa. Aquests pins estan decorats amb un ram de flors cadascun. Actualment, la Torta de la Candelaria és el pa beneït més barroc i elaborat de tota la comarca de la Meseta de Requena-Utiel, i tant per la seua aparença com per la laboriositat de la seua preparació, el converteixen en una excepcionalitat dins d'aquest antic i arrelat costum en la nostra terra. Aquesta coca, després de complir amb tots els rituals de la festa, com són la benedicció i processó, es trosseja i reparteix entre aquelles persones que ho sol·liciten, previ pagament d'una quantitat estipulada que no té cap fi lucratiu, ja que amb el que es recull es costeja l'elaboració de la coca de l'any següent.  
La nostra coca és una ofrena familiar que habitualment es fa per oferiment a la Mare de Déu i que pot fer-la qualsevol família del poble que ho sol·licite, esperant per torn l'any que li correspon. Donat el caràcter costós del procés i que en la seua elaboració intervenen amics, familiars, coneguts i veïns de la família oferent, es pot considerar que, fins i tot sent en l'origen una cosa familiar, en el fons és una ofrena col·lectiva que el poble fa a la seua patrona.  
  
2. Marc espacial  
a) Localització  
En la localitat de Fuenterrobles.  
b) Recorregut  
En una primera part, a mitjan matí es realitza una cercavila amenitzada per la banda de música. En aquest recorregut participen les autoritats, la reina de les festes, dames d'honor i acompanyants. I les tres majordomes o dones que representen tres famílies del poble: la que elabora la coca aqueix mateix any, la que la va elaborar l'any anterior i la que l'elaborarà l'any següent. En aquest recorregut, després de congregats tots, es recull al final la coca a la casa familiar que la fa aqueix any, i en un ambient festiu es trasllada fins a l'església parroquial, on es col·loca al costat de la Mare de Déu, i es procedeix a la Santa Missa i benedicció de la coca. Acabada la missa, es procedeix a la processó; en aquest cas, la coca ja beneïda acompanya la imatge de la patrona del poble en el seu recorregut, cosa que és una clara diferenciació amb altres pans beneïts de la comarca, ja que no és l'habitual que, després de beneïts, acompanyen la processó religiosa. En un autèntic ritual de circumval·lació pel poble, la imatge de la Mare de Déu de les Candeles recorre els carrers del poble, lluint la seua bella coca, amb la finalitat d'estendre la seua protecció sobre el poble i els seus habitants, que s'encomanen a ella com a patrona. Acabada la processó religiosa i després d'una senzilla ofrena de flors a la Mare de Déu, igual que l'inici de la festa, la coca acompanyada per tots torna a la casa de la família que l'ha elaborada, on al llarg de la vesprada es procedirà a trossejar-la i posteriorment a repartir-la.  
  
3. Marc temporal  
a) Calendari  
La festa es realitza durant el primer cap de setmana del mes de febrer.  
b) Periodicitat  
Anual. Des de temps immemorial, es realitza sense interrupció coneguda, excepte el parèntesi de la Guerra Civil en els anys 1936-1939.  
  
4. Descripció i caracterització  
a) Orígens documentats o atribuïts  
Com ja s'ha comentat abans, la torta de la Candelaria és un pa beneït amb les característiques que tenen aquestes ancestrals formes de religiositat popular, i sobre les quals hi ha publicacions com les d'un dels majors experts comarcals sobre el tema com és Fermín Pardo o les publicacions de qui escriu açò. L'origen de la nostra coca participa totalment de les formes i costums comuns a tota la comarca i que tenen el seu origen i posterior evolució dins de l'arxiprestat de Requena i en el si del bisbat de Conca, al qual el nostre municipi va pertànyer fins a una data tan tardana com va ser el 1957, en què en l'àmbit eclesiàstic passem a l'arxidiòcesi de València.  
Encara que existeixen testimoniatges més antics a la comarca, l'origen de la nostra coca el podem trobar perfectament reflectit en els llibres de memòries perpètues de les nostres parròquies durant tot el segle XVIII i part del XIX. En les relacions de misses i aniversaris reflectides en aquests llibres veiem com sobre una parcel·la de terra de cereal o de vinya es carregaven unes despeses econòmiques amb la finalitat de costejar unes misses o altres oficis religiosos al llarg del temps. Les famílies o persones que creaven aquestes memòries en moltes ocasions, entre altres ordres, deixaven estipulat l'oferiment d'un pa beneït, fora el dia dels patrons, el dia de l'onomàstica de l'oferent o el d'algun sant de la seua devoció. La cosa més habitual és que s'oferiren per famílies; d'ací, la pervivència del caràcter familiar de la coca a Fuenterrobles. En el nostre cas, una ofrena familiar amb el temps acaba convertint-se en l'ofrena de tot un poble, encara que la família que l'ofereix d'aqueixa manera tradicional siga l'encarregada d'elaborar-la aqueix any i de tindre el protagonisme durant la festa. Aquestes memòries eclesiàstiques es van mantindre fins a mitjan segle XIX; a partir d'aqueix moment, el control eclesiàstic es perd i coincideix en certa manera amb l'emancipació municipal de Fuenterrobles en 1836, fins llavors llogaret de Requena, en què bé va poder passar la nostra coca a tindre aquest caràcter més general com una mostra més d'identitat local.  
Quant a la seua peculiar forma, només hem de fixar-nos en els tradicionals pans beneïts que encara s'elaboren a la ciutat de Requena, on veiem com, sobre una base redona de pa dolç especiat, es col·loquen en cercle una sèrie de varetes amb figuretes també de pa dolç; tot el conjunt, decorat amb flors i papers de colors. Sens dubte, aquest és l'origen de la nostra coca, només que al nostre poble va evolucionar no sols en la grandària sinó també en els ingredients, i es va transformar en el pa beneït més espectacular que puguem veure.  
b) Evolució històrica / modificacions  
La nostra coca, quant a rituals d'oferiment, elaboració, trasllat i repartiment, estem convençuts que s'ha mantingut almenys en els últims dos-cents anys sense tot just modificacions. Però, com s'ha comentat en l'apartat anterior, referent a la seua forma i els seus ingredients, ha patit transformacions molt significatives. En la seua grandària i ingredients, sabem que passa de ser el que diríem un pa beneït tradicional a la manera de Requena, elaborat amb pa dolç, a una coca més gran, on la base es va canviar per alajú. L'alajú és un dolç tradicional de la zona de Conca, la base del qual són la mel, molla de pa i ametles, de clar origen andalusí. En aqueix moment la coca va arribar a la seua major grandària, ja que sabem que, a part de les grans dimensions de la base, estava envoltada de vint pins sobre les seues corresponents varetes i un central sobre el royo. Desconeixem en quin moment les figures o panets dolços col·locats sobre les varetes es van substituir pel torró dur elaborat amb pinyons, i que tal vegada donaven nom a aquests singulars elements de la coca, igual que la seua forma cònica. Però seria en 1958 quan la base d'alajú va ser substituïda pel massapà d'ametles, la grandària en total de la coca es va reduir i es va passar dels vint-i-un pins anteriors als tretze que té actualment, i es van substituir les antigues varetes, que era de fusta de savina i que a més es decoraven amb papers de colors, per les actuals varetes metàl·liques que es deixen a la vista. La senzilla decoració floral dels pins en època antiga realitzada amb flor natural, encara que fora escassa al febrer, o la de xicotetes flors de paper ha anat substituint-se amb el pas del temps per rams de flor artificial.  
  
c) Personatges: indumentària, pràctiques i funcions  
- Dones majors considerades de respecte, que són les encarregades de controlar l'elaboració, la qual cosa anomenem «donar el punt» a les diferents parts de la coca.  
- Homes encarregats de la preparació de la llenya i control del foc per al manteniment del foc i les brases necessàries amb les quals s'elaboraran les dues parts de la coca.  
- Grup de dones i homes encarregats de la preparació del menjar en els dies que dura l'elaboració de la coca.  
- Ajuntament i associacions que col·laboren amb la logística.  
- Reina, dames i acompanyants, que, vestides amb indumentària tradicional, desfilen i acompanyen en les cercaviles i processó.  
- Banda de música que amenitza les cercaviles i processó.  
- Comunitat veïnal i convidats en general que col·laboren en aquests dies.  
d) Procés, desenvolupament, elements, etc.  
- Preparació dels ingredients i elements decoratius de la coca.  
  
- Elaboració de la coca durant diversos dies a la casa de la família oferent.  
- Cercaviles oficials amb autoritats, convidats oficials, membres de la confraria, dames i acompanyants, recollida, missa i processó amb la coca amb recorregut pel poble.  
- Repartiment de candeles beneïdes durant la celebració religiosa.  
- Ofrena de flors a la Mare de Déu de les Candeles.  
- Volteig de campanes i llançament de coets i traques.  
- Fraccionament i repartiment de la coca a casa de la família oferent.  
Altres elements: gastronomia local (embotits, menjar i rebosteria tradicional d'hivern elaborada especialment per a aquests dies de festa), vins de boval, pólvora, música, tocs de campana.  
e) Desenvolupament i seqüència temporal  
Tot el ritual es desenvolupa durant el dimecres, dijous, divendres, dissabte i diumenge del primer cap de setmana de febrer.  
- Dimecres de la festa: es reuneixen a la vesprada un grup de dones a la casa de la família que aqueix any elabora la coca per a moldre l'ametla. Després es fa un berenar, a vegades una xocolatada acompanyada amb dolços casolans. Tot, en un ambient festiu a l'amor del foc.  
- Dijous de la festa: es tornen a reunir a la vesprada les dones a la casa per a netejar els pinyons. Els pinyons es calfen en una paella ampla, es van removent amb unes escombretes d'espart elaborades per a aquest fi, i després, sobre uns draps de cotó, es van fregant els pinyons per a llevar-los part d'oli que traspuen i deixar-los nets. Aqueixa vesprada també es dissol el sucre que l'endemà s'utilitzarà per a l'elaboració de la part baixa de la coca. Aprofitant el foc, es prepara un bon berenar per als assistents, es mengen productes casolans i s'acompanya amb café i vi dolç. Es conten acudits i fins i tot alguna dona es llança i canta alguna coplilla.  
- Divendres de la festa: de bon matí es prepara un bon foc, van acudint dones i homes, ja siga de la casa ja siga familiars i també amics. Quan ja hi ha brases, es comença a preparar la solució de sucre dissolta en una caldera de coure preparada per a aquesta tasca. Quan s'ha aconseguit el punt adequat de caramel·lització, s'afegiran els rovells dels ous i l'ametla molta i altres ingredients. Per mitjà d'una pala de fusta algun home serà l'encarregat d'anar fent la mescla en la caldera sobre les brases fins que la pasta de massapà es considere que té el punt perfecte o desitjat. Quan ja està al punt i encara calent, s'aboca sobre el motle circular que ja està preparat, es reparteix la pasta uniformement i es modela fins a aconseguir una distribució homogènia i compacta per tot el motle, després es feny amb les mans la superfície perquè adquirisca un aspecte brillant. Després es deixa refredar.  
  
Aqueix mateix dia es prepara un menjar abundant per a tots els membres de la casa i les persones participants en l'elaboració de la coca pròpiament dita. A la vesprada es procedeix a dibuixar la coca. Sobre la pasta ja freda, i sense llevar el motle, es col·loca un paper on prèviament s'ha plasmat el dibuix triat per la família per a aqueix any. Les dones, i també algun home més manyós, aniran marcant el dibuix sobre la pasta de massapà per mitjà d'escuradents, amb els quals van perforant el paper sobre les línies del dibuix, de tal manera que al final, en retirar el paper, s'aprecia per mitjà d'un puntejat tot el dibuix sobre la pasta. Després, i utilitzant xicotets caramels, habitualment dragees de xocolate de colors, es van delimitant les línies sobre la pasta inserint aquestes dragees. Els espais que queden delimitats del dibuix entre línies s'omplin amb anisets o encenalls dolços de colors fins a crear l'aspecte policrom i de dibuix desitjat. És habitual que en tot o en part aparega l'anagrama de la Mare de Déu. També són habituals els elements florals i els coloms; en general cada any es tria un dibuix diferent que pot ser més o menys laboriós depenent del disseny i colors triats. Una vegada acabat el dibuix, es lleva el motle i en els laterals de la circumferència es procedeix també a decorar sense tanta cura com en la part superior.  
  
- Dissabte de la festa: sens dubte, el dissabte és el dia més complicat: aqueix dia s'elaboren els pins i s'ha de deixar acabada la coca. Al matí, d'hora s'ha de preparar un bon foc, ja que es necessitaran una bona quantitat de brases durant tot el matí; d'aquesta faena s'encarrega un home. Les dones van preparant els ingredients, recipients i altres coses per a l'elaboració. Per a l'elaboració dels pins es prepara la caldera de coure habitual, que es col·locarà sobre un recipient de zinc al qual se li van afegint brases en funció de la calor necessària durant tot el procés. Dins de la caldera s'aboca l'almívar de sucre prèviament diluït i la mel, que es calfen fins que se li dona el punt adequat. Quan això ja s'ha aconseguit, s'afigen les clares d'ou prèviament muntades a punt de neu. És llavors quan comença el procés més laboriós i delicat, ja que des d'aquest moment no es deixarà de moure la mescla amb una pala de fusta fins que s'aconsegueix el punt desitjat. Per a això, s'aniran alternant dones i homes al principi i homes sols després. A més, de dos en dos, ja que la quantitat i duresa de la mescla a mesura que es va solidificant necessita una gran aportació de força física.  
  
Durant aqueix matí s'ha preparat un abundant esmorzar per a tots els assistents, sobretot els homes que ajudaren a moure la mescla dels pins. Un home o dos són els encarregats de mantindre el foc i l'aportació de brases per a la caldera. És també molt important que el lloc on es realitza tota aquesta labor no siga excessivament gran, ja que és necessari que també la temperatura ambient siga alta, perquè afavoreix el lligam de la mescla de la pasta. Per a aquesta labor normalment es necessiten unes quantes hores; no sempre és igual: dependrà del ritme dels batents i de la temperatura. La dona encarregada de donar-li el punt realitza diferents proves durant el procés, que bàsicament consisteix a introduir una xicoteta fracció de la pasta en aigua freda: quan aquesta es parteix amb total naturalitat, sense flexibilitat, es considera que ja està. A partir d'aquest moment tot és molt frenètic: algú s'encarrega d'anar abocant els pinyons en la caldera, on dos homes forts no paren de moure tota la pasta fins que s'aconsegueix una mescla uniforme dels ingredients. Un grup de dones es preparen prèviament en una taula gran, on s'abocarà la mescla des de la caldera, encara molt calenta. I després d'anar pesant fraccions de 500 grams, es van repartint entre les dones, que seran les encarregades d'anar modelant la pasta en forma de con, i que col·locaran en la punta un ram de flors; tot això, molt ràpid, abans que es refrede, ja que després és impossible modelar-la. També en aquest moment s'introdueix en la base del con una xicoteta peça de fusta, que, després de refredat, es lleva i es deixa un buit que serveix per a col·locar-lo posteriorment sobre les varetes metàl·liques. En aquest moment s'elabora amb la mateixa pasta un xicotet royo que anirà davall del pi central. Quan els pins estan ja freds, es procedeix a col·locar-los en les seues respectives varetes i amb això es completa el muntatge de tota la coca. Col·locat tot el conjunt sobre el suport habitual que s'usa any rere any, es deixa en un lloc fresc. És llavors quan es procedeix al menjar de germanor de tots els assistents al procés i que habitualment congrega més d'un centenar de participants. A la vesprada del dissabte la coca serà exposada en un lloc especial de la casa, ja que és costum que la gent del poble vaja a la casa de la família oferent a veure la coca com ha quedat.  
  
- Diumenge de la festa:  
11.00 h. Des de l'ajuntament, la banda de música i autoritats inicien un recorregut amb cercavila, on recullen la reina de les festes, dames i acompanyants. Després, tots junts i en ambient festiu, recolliran la majordoma que va fer la coca l'any anterior, després es recollirà la majordoma que la realitzarà l'any següent, i finalment es recollirà la majordoma que l'ha feta aqueix mateix any, acompanyada amb la coca que es trau sobre muscles de membres de la família. Des d'allí, tots ixen en recorregut fins a l'església parroquial.  
12.00 h. Missa solemne en honor de la Mare de Déu de les Candeles. Benedicció de les candeles i benedicció de la coca durant la missa. Després, processó per tot el poble de la Mare de Déu, acompanyada per la coca. S'acaba amb una senzilla ofrena de flors a la Mare de Déu a la porta de l'església. Després, la coca acompanyada amb la banda de música tornarà a la casa on es procedirà a trossejar-la i repartir-la. És costum que l'anomenat rotllo es done al capellà que ha oficiat la missa.  
02.00 h. Vi d'honor per a la població.  
f) Relació de béns mobles i immobles o entorns d'interés vinculats  
Béns mobles:  
- Motles, varetes metàl·liques i armadura de la coca.  
- Caldera de coure.  
- Pales de fusta i altres estris de cuina.  
- Ingredients necessaris per a l'elaboració: ametla, pinyó, ous, mel, sucre, dolços, flors.  
- Útils per a la decoració: paper, pinces, bols.  
- Útils per al foc: pales, tenalles, recipient de zinc, trespeus.  
  
Béns immobles:  
- Casa on s'elabora la coca: cuina, pati, etc.  
- Església parroquial de Sant Jaume Apòstol.  
- Carrers del recorregut tradicional de les cercaviles i recorregut processional.  
- Plaça de l'església, lloc de concentració i de l'ofrena de flors.  
  
5. Interpretació i simbolisme.  
La festa litúrgica de la Candelera és celebrada des de molt antic per l'Església catòlica. El seu dia és el 2 de febrer, encara que des que es va reformar la litúrgia ja no és una festa dedicada a la Mare de Déu. Actualment, la festa es correspon amb la Presentació de Jesús en el temple de Jerusalem. En el cas de Fuenterrobles, el pes de la tradició és molt forta; d'ací ve que continue festejant-se la Mare de Déu sota l'advocació de N.ª Sra. de les Candeles, o més popularment de la Candelera. Precisament en aquesta denominació trobem la raó de ser d'aquesta celebració que, al cap i a la fi, no és una altra cosa que una festa que podríem denominar de «llum», d'ací ve que en algunes èpoques se la denominara així. El dia 2 de febrer no és una data qualsevol, no es va triar a l'atzar, ja que és just la data intermèdia entre el solstici d'hivern i l'equinocci de primavera, efemèrides totes dues de gran simbolisme religiós i, sens dubte, són dates de «llum».  
Per tant, el simbolisme de la festivitat de la Candelera quant a les seues referències a la llum representaria alguna cosa així com l'esperança i perseverança en la llum, que va en augment prenent com a referència aqueix gradual allargament de les hores solars, però en clara al·lusió i identificació amb el concepte religiós de l'esperança i perseverança de la fe. Per això s'encenen i es beneeixen xicotets ciris i d'ací el nom de les «candeles», que són un element molt important en aquesta festa. Les candeles beneïdes en aqueix dia se les emporten els fidels a les seues cases per a guardar-les. En uns altres temps s'encenien en moments difícils, ja fora per una malaltia greu d'algun membre de la família o fins i tot quan hi havia un mal nublao que feia perillar les collites.  
  
La festivitat de la Candelera és una festa molt estesa per tot el bisbat de Conca, tant ara com en la seua antiga delimitació, de la qual Fuenterrobles va formar part fins a l'any 1957. Hi ha molts pobles d'aquesta diòcesi on es festeja la Candelera, i és molt freqüent en molts d'aquests l'encesa de fogueres la vespra de la festa i l'oferiment de pans beneïts, alguns de gran dimensió. Els pans beneïts, i en aquest cas el que ens ocupa, la torta de la Candelaria, són en el fons una peculiar forma de religiositat popular relacionada amb els actes religiosos dels quals formen part. Per als nostres avantpassats, membres d'una comunitat agrària i ramadera i poc donats a les coses de l'Església aqueixa idea d'un déu totpoderós els quedava en el fons com una cosa molt llunyana. És una divinitat inassolible, molt lluny del quotidià i, per descomptat, al final aflora aqueixa religiositat més antiga, més ancestral, on es veuen més pròxims els sants o la Mare de Déu, i és a ells als qui es demana empara o protecció, invocant-los o acudint als seus santuaris, oferint exvots o complint amb les promeses oferides. Per a la gent senzilla, els conceptes religiosos complicats són difícils d'entendre i no sempre els membres del clergat han ajudat la gent dels pobles a aqueixa comprensió, la qual cosa ha afavorit l'aparició d'altres formes paral·leles, acceptades per l'Església catòlica, que no substitueixen les formes i rituals més «ortodoxos», però que sí que serveixen per a complementar-les i fer-les més «accessibles» a les gents senzilles.  
  
Per a entendre millor tot això, res millor que l'opinió d'algú que coneix molt bé el nostre costum, Fermín Pardo, que en un treball sobre el tema ens diu: «Paralelamente a la Eucaristía, alimento espiritual de las almas, materializado en el pan eucarístico de la comunión como cuerpo y sangre de Cristo, nos encontramos con el pan bendito cuyo sentido y valoración entre los fieles no es excluyente del que la Iglesia da de manera mucho más elevada a la Eucaristía. No obstante y en la práctica independientemente de que la actitud sea considerada herética, irreverente y paganizante hemos de reconocer que para muchos hombre s y mujeres que no se acercan nunca a la comunión, es el pan bendito objeto de mayor aprecio que la Eucaristía por el carácter salutífero y protector que tradicionalmente se le ha atribuido en aquesta tierra al pan bendecido en las fiestas, carácter mágico en definitiva que llega a hacerse extensivo al intento del hombre de dominar las fuerzas de la naturaleza pues en algunas poblaciones también es utilizado como medio para deshacer o ahuyentar las tormentas. El pan salado o endulzado que se lleva al lugar sagrado el día de la fiesta para ser bendecido por un sacerdote, todavía se toma y se come por las personas de más edad como alimento curativo y medicina preventiva contra las enfermedades. Es considerado alimento sagrado y por ello conserva también mucha gente la costumbre de santiguarse y besar el trozo de pan antes de ingerirlo. Por las propiedades atribuidas al pan bendito siempre se piensa en hacer partícipe de él a las personas más allegadas con el fin de que les alcancen el poder benefactor. Por otra parte, también se les da de comer pan bendito aunque sea en pequeña cantidad a los animales domésticos con la misma finalidad mágica.»  
D'altra banda, hem d'esmentar les caritats o caridas, que són panets o fraccions que es reparteixen després de beneïts. En uns altres temps era freqüent que acudiren a aquestes celebracions persones pobres per a poder participar del repartiment del pa beneït que es donava per caritat; d'ací, el seu nom. Com hem esmentat, podien ser fraccions d'un pa beneït més gran o petits panets individuals elaborats d'aquesta manera per a la seua benedicció i posterior repartiment. En el cas de la Torta de la Candelaria de Fuenterrobles, encara perviu aqueix costum en el fraccionament de la coca per a la seua distribució. Un altre element simbòlic que en el cas de Fuenterrobles és molt significatiu és el fet que, després de beneït, acompanye la Mare de Déu durant el seu recorregut processional per tot el poble, on, en aquest claríssim ritu de circumval·lació el poble i els seus habitants queden sota la protecció de la seua patrona que recorre els carrers acompanyada de la coca, l'ofrena dels seus devots. Tampoc podem deixar de citar les clares al·lusions al món agrari que observem en la coca, des dels ingredients, als motius decoratius que sempre són vegetals, així com als mateixos pins o part alta de la coca per aqueixa connotació arbòria.  
  
6. Percepció i implicació de la població i grau d'obertura al públic  
  
La Torta de la Candelaria és una tradició amb uns rituals àmpliament participatius, perquè, encara que existisca des de temps relativament recents una confraria que regula la festa, encara que com a confraria religiosa la seua comesa va més per aqueixos temes, són els veïns els que tenen i han de tindre el total protagonisme com a membres de la comunitat que ofereix a la seua patrona la coca. Així i tot, no podem oblidar que, donada l'estructura del costum, és una família la que d'una forma rotativa any rere any s'encarrega de l'elaboració, podent ser qualsevol veí del poble sense excepció, com així ha sigut des d'antic, molt abans que es constituïra la confraria en els anys quaranta del segle XX. Malgrat ser lògicament una festa molt important per als fuenterroblencs, el fet més habitual és que participen persones no nascudes al poble, però sí vinculades a aquest. D'igual manera, donades les peculiaritats de la festa i el fet que es realitze el primer cap de setmana de febrer, afavoreix que vinguen al poble gents d'altres llocs, ja siguen pròximes ja siguen més llunyanes, atretes per aquesta festa.  
  
7. Salvaguardes  
a) Protecció administrativa  
L'Ajuntament de Fuenterrobles vetla perquè la festa de la Torta de la Candelaria mantinga les seues peculiaritats, la seua idiosincràsia i perquè aquesta festa siga un dels dies més importants del calendari festiu del poble. Aporta la logística i coordina les diferents associacions i col·lectius implicats, col·laborant en les despeses en la mesura del possible.  
b) Agents i metodologia de la transmissió  
Tot el desenvolupament de la festa, els seus rituals i les seues diferents parts es mantenen i conserven des d'antic sense necessitat de replantejar-los cada any. Les dones de més edat i experiència, així com la confraria, vetlen perquè, dins de la complexitat que pot tindre l'elaboració i estructura de la coca, tot es desenvolupe conforme a la tradició, al costum i sense incidències. La transmissió és intergeneracional i la participació també, participant des d'avis i àvies fins als nets.  
c) Altres accions de salvaguarda  
Hem de destacar que des de fa uns anys es realitzen activitats en el col·legi públic del poble, on amb la col·laboració de la confraria i l'Ajuntament, es realitzen diferents activitats per a conscienciar els més xicotets de les tradicions del seu poble, en aquest cas de la Torta de la Candelaria.  
d) Identificació de riscos i diagnòstic  
Fuenterrobles en l'actualitat no posseeix un problema apressant de despoblació, a pesar que aquest problema és un dels reptes de futur per a tota la comarca i no estem exempts que en un futur puga afectar-nos. Per això, a curt termini, no pensem que aquest tema puga ser una amenaça per a la pervivència de la festa. La Torta de la Candelaria posseeix un marcat caràcter identitari i gaudeix de l'absoluta tirada i popularitat veïnal. Per coincidir amb dates plenament hivernals, es va generar un problema seriós de permanència de la festa en els anys huitanta del segle XX, que es va solucionar traslladant la festa al primer cap de setmana de febrer, cosa que sens dubte va facilitar enormement la continuïtat de tots els rituals relacionats amb aquesta tradició. També és interessant destacar que, pel canvi de mentalitats i el major desinterés de la gent més jove per temes religiosos, existeix un risc real d'indiferència cap a aquelles festes que, sens dubte, estan vinculades als cicles litúrgics. Per aquesta raó, tant l'Ajuntament com altres associacions del poble mantenen la labor de conscienciar tota la població del gran valor que té per al poble la conservació d'aquestes tradicions, en aquest cas la coca, ja que, al marge de les connotacions religioses, forma part del patrimoni cultural immaterial de Fuenterrobles, i això ha d'estar per damunt de les creences religioses, polítiques o de qualsevol altre tipus; així i tot, es generen algunes tensions. No podem oblidar també que els temps canvien i en actualitat a Fuenterrobles existeixen perfectament integrats col·lectius de ciutadans de ple dret que procedeixen d'altres llocs, amb religions i cultures diferents de la nostra, però que tant en aquesta festa com en qualsevol altra activitat, siguen socials o culturals del poble, participen amb tota normalitat, i veiem com els seus fills formen part de les noves generacions del poble, com els fills de qualsevol veí, i han de veure-ho com una cosa també seua, encara que procedisca d'una cultura diferent de la seua d'origen.  
  
e) Objectius, estratègies i accions proposades per a la salvaguarda  
El primer objectiu, tal com es desitja, seria que es reconeguera per a la festa una figura de protecció juridicopatrimonial; d'ací, la redacció i finalitat d'aquest fitxer catàleg que busca la declaració de la Torta de la Candelaria de Fuenterrobles com a bé immaterial de rellevància local per part de la Generalitat Valenciana. Creiem fermament que aquesta figura i el reconeixement que comporta aportarien una protecció institucional que evitaria possibles riscos en un futur. Lamentablement, la nostra festa no és molt coneguda fora de Fuenterrobles i els pobles pròxims; seria necessària una bona acció de divulgació i publicitat a escala de tota la Comunitat Valenciana, perquè no sols la gent del nostre poble sinó tots aquells que vulguen participar puguen gaudir de tan singular tradició. Per aquesta raó, el mateix fet de la declaració de bé immaterial de rellevància local, una àmplia difusió en mitjans de comunicació i publicacions, ja foren de caràcter explicatiu ja foren estudis més seriosos, ajudarien sens dubte a la seua divulgació i posada en valor. Som conscients que es fa necessari que festes tan singulars i amb tan marcats senyals d'identitat necessiten un major nivell de coneixement acadèmic, ja siga antropològic ja siga etnogràfic; per a això s'han d'afavorir iniciatives que discórreguen en aqueixa línia, secundades sobretot per les autoritats municipals.  
  
8. Valoració i justificació de la declaració  
Pensem que en aquest fitxer catàleg s'han detallat suficients elements que sens dubte justifiquen la declaració com a bé immaterial de rellevància local la Torta de la Candelaria de Fuenterrobles. Aquesta tradició amb les seues modificacions es remunta diversos segles arrere i s'ha mantingut sense interrupció cronològica, cosa que ha permés la pervivència de les seues característiques més genuïnes i la seua essència i puresa ancestral.  
És una festa de tot el poble, on la comunitat veïnal participa, encara que, com mana la tradició, siga una família de poble la que aqueix any elabora la coca. És molt important el valor de la transmissió intergeneracional, on d'àvies a filles i a netes es transmeten els coneixements i rituals de l'elaboració, de confecció, de decoració, etc. Com a festa pròpia del poble, la comunitat de veïns la té absolutament interioritzada des de xicotets i sens dubte forma part de la memòria col·lectiva de tots els fuenterroblencs, visquen o no al poble. El ritual implica altres activitats festives com són la música en les cercaviles, l'ús de la pólvora, la desfilada dels joves abillats amb vestits tradicionals, els actes religiosos relacionats amb aquesta festa en particular i l'elaboració de plats tradicionals de la gastronomia local per a aquestes festes, ja siga dolça ja siga salada.  
El ritual de la festa també alberga valors com:  
- La participació de tots aquells que acudeixen al poble durant aqueixos dies, sense condicionaments per a participar.  
- Es manté el principi d'igualtat, ja que participen en tots els actes homes i dones sense diferència d'edat.  
- Tot el ritual de la nostra festa es caracteritza per no excloure ningú i està basat en el respecte mutu entre comunitats, grups i individus.  
  
La figura de protecció juridicopatrimonial, com ho és la declaració de bé immaterial de rellevància local per part de la Generalitat Valenciana, contribueix a:  
- Protegir la tradició amb els seus rituals, les seues peculiaritats i la seua originalitat ancestral.  
- Reconéixer i identificar una part del patrimoni cultural immaterial de la Comunitat Valenciana molt poc conegut.  
- Protegir i assegurar la pervivència de la tradició davant dels possibles riscos, ja siguen actuals ja siguen futurs.  
- Serviria d'al·licient als mateixos veïns perquè valoraren més les seues tradicions si veieren que des de les institucions se les valora i protegeix.  
  
9. Documentació associada  
Bibliografia:  
- CAÑADA SOLAZ, Rosa Julia, ARROYO MARTINEZ, Francisco, MOYA MUÑOZ, Fernando. Fuenterrobles, memoria de un pueblo. Ajuntament de Fuenterrobles. 19  
- MOYA MUÑOZ, Fernando. La torta de la Candelaria. Fuenterrobles 2020. Edició pròpia. Gráficas Andrés. València.  
- MOYA MUÑOZ, Fernando. Anecdotario y relatos de la tradición oral de Fuenterrobles. Ajuntament de Fuenterrobles. 2021.  
- PARDO PARDO, Fermín. Pan bendito y «caridas» en el antiguo arciprestazgo de Requena. Revista de cultura comarcal Oleana. Centro de Estudios Requenenses. Ajuntament de Requena. 1992.  
  
Recursos audiovisuals:  
Arxiu fotogràfic d'Ignacio Latorre  
Arxiu fotogràfic de Fernando Moya.  
Arxiu fotogràfic de Francisco Arroyo.  
Arxiu fotogràfic de José Luis Moya.  
Arxiu fotogràfic de Jorge Olcina.  
  
Informants:  
- Josefina Pérez.  
- Atanasia Pérez.  
- Miguel Arroyo.  
- Matilde López.  
- Isabel Monteagudo.  
- Anita Monteagudo.  
- Miguel Pérez.  
- Dolores Arona.  
- Virtuts López.  
- Juanita Pérez.  
- Vicente Serrano.  
- Jorge Olcina.  
  
Investigació i elaboració de l'informe catàleg: Fernando Moya Muñoz. Cronista oficial de la vila de Fuenterrobles.