Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5475, del 22-03-2007 (2007/3745)

LLEI 10/2007, de 20 de març, de la Generalitat, de Règim Econòmic Matrimonial Valencià.
---------------------------------------------------------------------------------------

Estat**DEROGADA**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/l/2007/03/20/10/con/45569920/vci/html**

### Versions

 11/11/2009 - 30/05/2016  Text inicial: 25/04/2008 - 10/11/2009 

### Dades del document

Número de DOGV
:   5475

Data del DOGV
:   22-03-2007

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2007/3745


Data del document
:   20-03-2007

Organisme emissor
:   Presidència de la Generalitat

Tipus de document
:   Llei

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * matrimoni
    * persona casada
    * legislació
    * Dret matrimonial
    * separació judicial
    * propietat de béns
    * Dret regional

![](assets/imgs/icones/ico_informacio.svg)

Els textos consolidats de les normes són de caràcter informatiu i no tenen valor jurídic.

TEXT CONSOLIDAT

Per Sentència 82/2016 del Tribunal Constitucional es declara la inconstitucionalitat i nul·litat de la present Llei, amb els efectes previstos en els fonaments jurídics 7è i 8è de la Sentència (BOE núm. 131 de 31.05.2016)

 

**Versió vigent: 11.11.2009 - 30.05.2016**

 

**Llei 10/2007, de 20 de març, de la Generalitat, de Règim Económic Matrimonial Valencià**

**[(DOGV núm. 5475 de 22.03.2007)](http://www.docv.gva.es/datos/2007/03/22/pdf/2007_3745.pdf)** **Ref. 3754/2007**

 

Sia notori i manifest a tots els ciutadans que les Corts Valencianes han aprovat, i jo, d'acord amb el que establixen la Constitució i l'Estatut d'Autonomia, en nom del Rei, promulgue la llei següent:

 

PREÀMBUL

 

La Llei foral relativa al règim económic matrimonial és una de les que exigix un esforç més intens d'adaptació constitucional respecte al que va ser la regulació foral de tal matèria i, a més, per referir-se a una realitat social molt mudable i per ser próxima als ciutadans, és de les que planteja problemes més necessitats d'un equilibrat enfocament jurídic. 

En efecte, la regulació foral del règim económic matrimonial girava entorn de dos idees bàsiques, les quals eren, d'un costat, la subordinació de la dona al marit a qui competia, fonamentalment, la responsabilitat económica del matrimoni i de la família i, d'un altre, el règim dotal amb el seu significat foral.

La subordinació de la dona al marit és absolutament incompatible amb l'article 14 de la nostra Constitució. Per aixó tota regulació del règim económic del matrimoni valencià ha d'adaptar la normativa foral a la inqüestionable igualtat entre home i dona en punt a gestió i responsabilitat económiques del matrimoni i de la família.

La major dificultat a l'hora d'accedir a un lloc de treball, la desigualtat salarial real, el sostre de cristall, el fet que la criança dels fills, la cura dels majors o discapacitats, les tasques de la llar, encara siga una ocupació que desenrotllen de manera fonamental les dones en detriment de la seua projecció professional i laboral justifiquen en esta llei l'adopció de determinades mesures de protecció integral de la família i el reconeixement del treball domèstic com a contribució a l'alçament de les càrregues del matrimoni.

El degut respecte als valors constitucionals exigix que l'exercici de la competència legislativa en matèria de Dret foral civil, que l'article 49.1.2a de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana atribuïx en exclusiva a La Generalitat, es porte a efecte, partint de l'existència en la nostra legislació foral d'una normativa sobre règim económic matrimonial valencià, salvant d'ell el constitucionalment impecable, adaptant-lo a les necessitats de la nostra societat i reordenant-lo a fi que no perda la necessària harmonia interna com a conseqüència del filtrat constitucional del que fóra el règim económic del matrimoni valencià en el nostre Dret foral.

És per les raons al·ludides, per la qual cosa l'exercici de la competència estatutària en esta matèria donarà lloc a una normativa necessàriament diferent de la que estiguera vigent en la nostra època foral, peró recognoscible en ella a través d'institucions com la carta de núpcies, les donacions per raó de matrimoni, la llibertat de pactes quant al règim económic matrimonial, l'adopció del règim de separació de béns com a règim económic matrimonial supletori o la germania. 

D'esta manera, el Dret civil enllumenat en l'exercici de la competència de l'article 49.1 2a de l'Estatut entronca inqüestionablement amb el que fóra el nostre Dret foral civil del que se separa només en alló en el que s'ha de donar resposta a les exigències més urgents de la nostra societat i en el que exigix el respecte als valors i principis de la nostra Constitució, la qual opera, precisament, des d'eixos mateixos principis i valors, com a causa irrenunciable de la reintegració als valencians del que fóra el seu Dret foral civil, omplint així, amb esta actualitzada i constitucionalitzada reintegració, una part del contingut de la competència que l'article 49.1.2a de l'Estatut d'Autonomia reconeix, en exclusiva, a La Generalitat, d'acord amb el que establix l'article 7 i la Disposició Transitória Tercera d'este mateix Text Legal.

Esta llei és el primer pas en la recuperació del Dret foral valencià amb l'objectiu i intenció de poder desenrotllar en el futur un Codi de Dret foral valencià que englobe les distintes lleis sectorials que es promulguen.

La present llei sobre règim económic matrimonial consta d'un preàmbul i tres títols, els quals es dediquen, respectivament, a les disposicions comunes del règim económic matrimonial valencià, a la germania i al règim legal supletori valencià. El primer d'aquests tres títols, per la seua banda, està dividit en cinc capítols, referits a les disposicions generals, les càrregues de la família, l'habitatge habitual, la carta de noces o capitulacions matrimonials i les donacions per raó de matrimoni, respectivament. Així mateix, aquesta llei es compon de quaranta-quatre articles. Finalment, inclou una disposició transitória, una addicional i quatre disposicions finals. ****[1]****

 

TÍTOL I. Disposicions comunes del règim económic matrimonial valencià

 

CAPÍTOL I. Disposicions generals

 

**Article 1. Objecte**

1. Esta llei té com a objecte regular el règim económic matrimonial valencià. 

2. La regulació esmentada es du a terme des de la recuperació del Dret foral civil valencià i el seu desenrotllament i adaptació pertinents als valors i principis constitucionals, així com a les noves demandes socials.

 

**Article 2. Àmbit d'aplicació**

Esta llei s'aplicarà als matrimonis els efectes dels quals hagen de regir-se per la llei valenciana, de conformitat amb l'article 3 de l'Estatut d'autonomia i les normes per a resoldre conflictes de lleis aprovades per l'Estat, en exercici de la competència exclusiva que li reconeix la Constitució. 

 

**Article 3. El principi d'igualtat com a fonament del règim económic matrimonial valencià**

El règim económic matrimonial valencià té com a fonament la plena igualtat jurídica dels cónjuges i es definix per la més absoluta llibertat civil entre els mateixos, sense perjuí de la necessària protecció social, económica i jurídica de la família, en especial en els casos de violència de gènere o familiar, i de les mesures de protecció integral dels fills menors i discapacitats, així com de persones majors, o en situació de dependència, que en esta Llei es contemplen i que tenen com a objecte garantir el ple exercici dels drets i el compliment dels deures familiars.

 

**Article 4. Gènesi del règim económic matrimonial valencià**

El règim económic matrimonial valencià, amb els objectius i el fonament assenyalats en l'article anterior, s'acordarà pels cónjuges amb total i sencera llibertat civil en la carta de núpcies que atorguen a este efecte sense altres limitacions que les establides en esta Llei, anteriorment al matrimoni o bé amb posterioritat, constant el mateix. 

 

**Article 5. Modificació del règim económic matrimonial valencià. Els seus efectes front a tercers**

1. Els cónjuges podran modificar el seu règim económic matrimonial amb la mateixa llibertat amb què el van configurar. 

2. La modificació del règim económic matrimonial valencià en cap cas perjudicarà els drets ja adquirits per tercers abans del seu coneixement efectiu o, en tot cas, de la publicació oficial en el registre públic competent.

 

**Article 6. Règim legal supletori valencià**

A falta de carta de núpcies o capitulacions matrimonials, o quan estes siguen ineficaces, el règim económic aplicable serà el de separació de béns, sense que la celebració del matrimoni tinga una altra transcendència económica per als consorts que la d'afectar les seues rendes i patrimonis respectius a l'alçament de les càrregues del matrimoni.

 

**Article 7. Llibertat de contractació i representació**

1. Siga quin siga el règim económic matrimonial, els cónjuges podran celebrar entre ells qualsevol classe d'actes i negocis jurídics. 

2. Cap dels cónjuges no podrà atribuir-se la representació de l'altre sense que li haja sigut atribuïda voluntàriament per este o legalment, si és el cas, en la celebració d'actes i negocis jurídics, ja siga entre ells o amb tercers, tret dels actes propis de la potestat domèstica on s'entén que cada cónjuge actua en nom de tots dos.

 

CAPÍTOL II. De les càrregues del matrimoni

 

**Article 8. Afecció especial dels béns dels cónjuges a l'alçament de les càrregues del matrimoni**

1. Amb independència del règim económic matrimonial, els cónjuges estan obligats a contribuir a l'alçament de les càrregues del matrimoni. 

2. La forma i mesura en què cada un dels cónjuges contribuïsca a l'alçament de les càrregues del matrimoni serà la que resulte de l'acord entre els dos i, en defecte d'este acord, en la forma i mesura que resulte proporcional a les seues rendes i patrimonis respectius. 

3. Els béns agermanats i, si és el cas, les donacions per raó del matrimoni estan especialment afectes a l'alçament de les càrregues del matrimoni, sense perjuí de la responsabilitat patrimonial universal dels cónjuges.

 

**Article 9. Les càrregues del matrimoni. Concepte**

Tenen la consideració de càrregues del matrimoni els necessaris per al manteniment de la família, amb l'adequació als usos i el nivell de la vida familiar, i en especial:

1. Les despeses necessàries per a complir el deure d'aliments entre els cónjuges i el d'estos amb els seus fills comuns o amb els de qualsevol d'ells que convisquen amb el matrimoni, amb els fills discapacitats, així com amb els ascendents que, convivint o no amb la família, estiguen baix la seua dependència económica i/o assistencial, o els propis recursos dels quals siguen insuficients per a esta finalitat.

2. Les atencions de previsió, adequades als usos i circumstàncies de la família, referides a les persones relacionades en el paràgraf anterior.

3. Les despeses d'adquisició, conservació i millora dels béns i drets de titularitat conjunta i les mateixes despeses en relació amb els béns de titularitat privativa d'algun dels membres de la família, peró només en proporció al valor del seu ús, quan este corresponga a la família i s'exercite efectivament per aquesta.

4. No tenen la consideració de càrregues familiars les despeses derivades de la gestió i defensa dels béns privatius, exceptuant els establits en l'apartat anterior. Tampoc seran considerades càrregues familiars els gastos que corresponen a l'interés exclusiu d'un dels cónjuges.

 

**Article 10. Deure d'informació económica entre els cónjuges**

1. Als efectes de complir amb l'obligació de contribuir a l'alçament de les càrregues del matrimoni, els cónjuges hauran d'informar-se recíprocament sobre la composició dels seus patrimonis respectius i sobre els rendiments de les seues activitats respectives. No obstant l'anterior, els cónjuges podran dispensar-se expressament de la dita obligació d'informació patrimonial. 

2. En tot cas, els cónjuges estan obligats a informar-se recíprocament sobre els actes d'administració que, si és el cas, duguen a terme sobre el patrimoni comú, si hi ha, i sobre les despeses que duguen a terme per a satisfer les càrregues del matrimoni.

 

**Article 11. Despeses d'un cónjuge per a satisfer les necessitats ordinàries de la família**

1. Dels actes d'un cónjuge dirigits a satisfer les necessitats ordinàries de la família, segons els usos del lloc i les circumstàncies d'esta, respondran front a tercers, en primer lloc i solidàriament, els béns del cónjuge que va contraure el deute, els béns agermanats i, si és el cas, les donacions per raó del matrimoni a què es referix l'article 31, i subsidiàriament els de l'altre cónjuge. 

2. En les relacions internes entre els cónjuges, el que haja satisfet més quantitat de què li corresponia, segons el que disposa l'apartat 2 de l'article 8 d'esta llei, tindrà dret a ser reembossat per l'altre cónjuge.

 

**Article 12. El treball per a la casa i conceptes assimilats**

1. El treball per a la casa serà considerat com a contribució a l'alçament de les càrregues del matrimoni. 

2. La mateixa consideració tindrà l'atenció especial als fills, discapacitats i als ascendents, que visquen en la llar familiar o en la seua própia o en un altre establiment d'acollida, peró en règim de dependència económica i assistencial, si és el cas, del matrimoni. 

3. També es considerarà treball per a la casa la col·laboració no retribuïda o insuficientment retribuïda que un dels cónjuges preste a l'altre en l'exercici de la seua activitat empresarial o professional.

 

**Article 13. Criteris de valoració del treball per a la casa**

1. Es tindran en compte amb caràcter orientatiu i com a mínim els criteris següents de valoració del treball per a la casa, sense perjuí de la ponderació que realitze l'autoritat judicial corresponent o de l'acord a què apleguen els cónjuges: el cost d'estos servicis en el mercat laboral, els ingressos que el cónjuge que presta estos servicis haja pogut deixar d'obtindre en l'exercici de la seua professió o ofici com a conseqüència de la dedicació al treball domèstic en qualsevol de les seues manifestacions enumerades en l'article precedent, o els ingressos obtinguts pel cónjuge beneficiari d'estos servicis en la mesura que la seua prestació per l'altre cónjuge li ha permès d'obtindre-los. 

2. La consideració dels servicis previstos en este article com a col·laboració per a l'alçament de les càrregues del matrimoni determina l'obligació de compensar-los a l'hora de la dissolució del règim económic matrimonial, atenent els criteris de valoració assenyalats en l'apartat anterior.

 

**Article 14. Excepcions a la compensació del treball per a la casa**

1. Llevat de pacte en contra, la compensació a què es referix l'article anterior no tindrà lloc quan, d'una altra manera, el cónjuge amb dret a ella haja obtingut avantatges patrimonials equiparables a tal compensació com a conseqüència precisament del règim económic que va ordenar el seu matrimoni. 

2. No obstant, tal compensació serà compatible amb altres drets de caràcter patrimonial a què tinga dret el cónjuge que puga exigir aquella i que tinguen causa jurídica diferent de la del dret a obtindre la compensació com la pensió compensatória

 

**Article 15. Regles per a la compensació del treball domèstic i assimilats** ****[2]****

1. El pagament de la compensació pel treball per a la llar es farà en la quantia, forma, terminis i amb les garanties, si és el cas, que acorden les parts, complint sempre alló establit a l'article 13.1 de la present llei. Tot aixó, sense perjuí del que, a falta d'acord, decidisca el jutge. 

2. La prescripció de l'acció per a reclamar el pagament de la compensació per treball domèstic es regirà pel que disposa el Codi Civil. 

 

CAPÍTOL III. De la vivenda habitual de la família

 

**Article 16. Actes dispositius sobre la vivenda habitual de la família. Requisits**

1. Siga quin siga el règim económic del matrimoni, per a disposar d'algun dret sobre la vivenda habitual de la família o sobre els mobles d'ús ordinari de la mateixa, el cónjuge titular necessitarà el consentiment de l'altre cónjuge en cada cas. El consentiment del cónjuge no titular s'ha de prestar amb coneixement dels elements essencials i de les circumstàncies accidentals del concret negoci dispositiu. 

2. Si un dels cónjuges realitzara un acte o negoci de disposició sobre un immoble que poguera constituir la vivenda habitual de la família haurà de manifestar, en el document en què els formalitze, si tal circumstància concorre o no en l'immoble disposat. La manifestació errónia o falsa del disposador no perjudicarà l'adquirent de bona fe, sempre que s'adquirisca en les condicions que establix l'article 18.1 de la present llei. En el cas que l'immoble objecte del negoci dispositiu fóra la vivenda habitual de la família i així s'haguera fet constar, haurà de figurar en el mateix document el consentiment del cónjuge no titular. 

3. En cas de negativa sense justa causa del consentiment per part del cónjuge no titular per a l'acte dispositiu, o incapacitat per a prestar-lo, este podrà ser suplit per l'autorització judicial, ponderant, fonamentalment, l'interés de la família o qualsevol altra justa causa.

Es considerarà que al cónjuge no titular li assistix justa causa per a denegar el seu consentiment a l'acte dispositiu, entre altres raons, quan convisquen en la llar familiar els fills comuns. 

4. No obstant, inclús en el cas que la denegació del consentiment per a l'acte dispositiu per part del cónjuge no titular fóra per alguna de les causes a què es referix l'apartat anterior, el jutge, ponderant les circumstàncies del cas, podrà suplir el seu consentiment si apreciara que concorre un interés familiar superior que així ho exigisca.

 

**Article 17. Anul·labilitat de l'acte dispositiu sobre la vivenda habitual de la família**

1. L'acte de disposició sobre la vivenda habitual de la família efectuat pel cónjuge titular sense el consentiment de l'altre o sense l'autorització judicial corresponent podrà ser anul·lat a instància de l'altre cónjuge. 

2. El règim de caducitat de l'acció a què es referix el paràgraf anterior es regularà pel que disposa el Codi Civil. ****[3]**** 

 

**Article 18. Els tercers adquirents de la vivenda habitual de la família i efectes de la inoposabilitat a estos de l'anul·labilitat de l'acte dispositiu**

1. La nul·litat de la disposició no afecta l'adquirent de bona fe i a títol onerós a qui el disposador no va informar o va informar inexactament sobre la condició d'habitatge habitual de la família de l'immoble objecte del negoci dispositiu, sempre que la seua adquisició s'inscriga en el Registre de la Propietat. Es considerarà de bona fe l 'adquirent que no conega o que, raonablement, no puga conéixer el caràcter de l'immoble com a vivenda habitual de la família. 

2. En cas que el negoci dispositiu sobre la vivenda habitual de la família no puga anul·lar-se amb la correlativa restitució de les prestacions recíproques, el cónjuge no titular podrà exigir judicialment que les quantitats obtingudes pel cónjuge que va disposar de l'immoble sense el seu consentiment es destinen a l'adquisició d'una vivenda habitual suficient per a la família i de característiques anàlogues a la disposada, i podrà igualment sol·licitar en seu judicial l'adopció de les mesures cautelars pertinents per a l'efectivitat de la reinversió sobre els béns privatius del cónjuge disposador.

3. Sense perjuí d'aixó, el cónjuge que va efectuar l'acte dispositiu, l'anul·labilitat del qual siga inoposable al tercer adquirent, quedarà responsable dels danys i perjuís irrogats a la família com a conseqüència directa del negoci dispositiu inatacable.

 

**Article 19. Predetracció de l'aixovar domèstic a la defunció d'un dels cónjuges**

1. A la defunció d'un dels cónjuges, s'adjudicaran al supervivent els béns que constituixen l'aixovar domèstic de la vivenda habitual comuna dels cónjuges, per dret de predetracció, per la qual cosa no es computaran en el seu haver hereditari. No s'inclouen en este dret de predetracció els objectes de valor extraordinari en funció del muntant del cabal relicte pel causant i del nivell de vida del matrimoni. 

2. A falta de prova en contra, es presumirà que els béns que constituixen l'aixovar domèstic de la vivenda habitual, pertanyen per mitat i en pro indiviso als dos cónjuges. 

3. Si la defunció ha sigut a causa d'un cas de violència domèstica, sempre que el cónjuge supervivent haja sigut condemnat per la mort dolosa de l'altre en sentència judicial ferma, quedarà privat d'este dret de predetracció. 

 

**Article 20. Predetracció de l'aixovar domèstic en els casos de separació, nul·litat o divorç**

En els casos de nul·litat, separació o divorç, l'ús de l'aixovar domèstic s'atribuirà preferentment al cónjuge a qui s'haja atribuït l'ús de la vivenda familiar mitjançant sentència judicial, sense perjuí d'alló que els consorts acorden en el conveni regulador dels efectes patrimonials de la seua separació, divorç o nul·litat aprovat judicialment.

 

**Article 21. Dret de preferent adjudicació de l'ús de la vivenda habitual de la família**

1. A la mort d'un dels cónjuges, l'ús de la vivenda habitual que forme part de l'herència del premort, per ser este el titular d'esta en la seua totalitat o junt amb el cónjuge supervivent, s'adjudicarà preferentment a este, i es computarà per a la valoració de l'haver hereditari que li corresponga. 

2. El dret d'adjudicació preferent al cónjuge supervivent no es reconeixerà en els casos en què la defunció d'un dels cónjuges haja sigut causada per violència domèstica exercida pel supervivent i este haja sigut condemnat per la mort dolosa de l'altre en sentència ferma i també quan el cónjuge supervivent haguera estat incurs en altra causa d'indignitat per a succeir o de desheretament.

 

CAPÍTOL IV. La carta de núpcies o capitulacions matrimonials

 

**Article 22. Capacitat per a atorgar carta de núpcies o capitulacions matrimonials**

Poden atorgar carta de núpcies o capitulaciones matrimonials els que poden vàlidament contraure matrimoni. Quan estes atribuïsquen drets d'un contraent menor a l'altre cónjuge sobre béns immobles, establiments mercantils o industrials o objectes d'extraordinari valor, aquell necessitarà per a l'eficaç atorgament de la carta de núpcies, els complements de capacitat dels seus progenitors i en defecte d'ells, del seu curador.

 

**Article 23. Capacitat per a atorgar carta de núpcies o capitulacions matrimonials oneroses**

Si alguna disposició capitular suposara alienació o gravamen de béns del contraent menor o li imposara a este mode o contraprestació, este necessitarà els complements de capacitat dels seus pares o persones que exercisquen càrrecs tutelars, o de l'altre cónjuge després de la celebració del matrimoni, si este fóra major d'edat i la disposició afectara a béns dels mencionats en l'article precedent.

 

**Article 24. La carta de núpcies de l'incapacitat**

La possibilitat que un incapacitat judicialment atorgue eficaçment carta de núpcies dependrà del que resulte de la sentència d'incapacitació.

 

**Article 25. El contingut de la carta de núpcies o capitulacions matrimonials**

En la carta de núpcies o capitulacions matrimonials es pot establir el règim económic del matrimoni i qualssevol altres pactes de naturalesa patrimonial o personal entre els cónjuges o a favor d'ells, dels seus fills nascuts o per nàixer, ja perquè produïsquen efectes durant el matrimoni o inclús després de la dissolució del mateix, sense més límits que el que establix esta Llei, el que resulte dels bons costums i el que impose l'absoluta igualtat de drets i obligacions entre els consorts dins del seu matrimoni.

 

**Article 26. Moment de l'atorgament de la carta de núpcies i el seu règim de modificació**

1. La carta de núpcies o capitulacions matrimonials es podran atorgar abans de celebrar el matrimoni o després de la celebració, peró, en tot cas, només produirà efecte una vegada que este es contraga. 

2. Igualment, la carta de núpcies o capitulacions matrimonials es podran modificar, en tot o en part, per les mateixes persones que van constituir el dret, deure, funció o facultat, personal o patrimonial, la modificació del qual es pretenga, sense perjuí dels drets adquirits per tercers de bona fe abans de la publicitat registral de la modificació esmentada o del moment del seu coneixement efectiu si este ha sigut anterior. 

 

**Article 27. Requisits formals de la carta de núpcies i oposabilitat a tercers** ****[4]****

1. Per a la seua validesa la carta de núpcies o capitulacions matrimonials i les seues modificacions s'han d'atorgar en escriptura pública. 

2. El règim d'oposabilitat de la carta de noces o capitulacions matrimonials enfront de tercers es regirà pel que disposa la legislació de l'Estat. 

 

**Article 28. Ineficàcia i nul·litat de la carta de núpcies o capitulacions matrimonials**

1. Sense perjuí del disposat en l'article 25 d'esta llei, la carta de núpcies o capitulacions matrimonials queden sense efecte en els casos en què el matrimoni es declara nul, es dissol per divorç i també en els casos de separació. 

En estos supósits, els cónjuges, en el corresponent conveni regulador, podran ratificar, modificar o extingir determinats drets, obligacions o funcions establits per ells en la carta de núpcies o capitulacions matrimonials, sempre que aixó no siga incompatible amb la seua nova situació. El conveni regulador desplegarà la seua eficàcia a partir de la seua aprovació judicial. 

2. Sense perjuí del que establix l'apartat anterior, la nul·litat, la separació o el divorç no poden suposar perjuí personal o reducció dels drets patrimonials que es van constituir en la carta de núpcies o capitulacions matrimonials a favor dels fills o de terceres persones, llevat que estos renuncien o hi haja una sentència condemnatória dels mateixos fills per vexació o maltracte als seus pares amb condemna de privació de llibertat superior a dos anys, o que aquestes situacions personals o drets patrimonials siguen radicalment incompatibles amb la nova situació sorgida de la nul·litat, la separació o el divorç. 

3. La nul·litat o la ineficàcia del negoci capitular es regirà per les normes de la nul·litat o ineficàcia dels contractes.

 

**Article 29. Els drets concedits per tercers en la carta de núpcies o capitulacions matrimonials ineficaces**

1. Els drets constituïts per tercers a favor dels cónjuges en la carta de núpcies o capitulacions matrimonials s'entendran atribuïts per raó del seu matrimoni i, en principi, quedaran extingits per la dissolució o la separació matrimonial dels consorts, llevat que, a pesar de constituir-se en els capítols, tinguen una causa jurídica distinta que no faça incompatible el seu manteniment amb la nova situació dels beneficiaris o titulars d'estos. 

2. Els drets constituïts en carta de núpcies o capitulacions matrimonials per tercers a favor dels fills dels cónjuges, tant dels presents com dels futurs, dels contraents no s'extingiran només pel fet de la dissolució o la separació del matrimoni dels seus pares, tret que el manteniment d'estos drets siga radicalment incompatible amb esta nova situació.

 

**Article 30. Derogat.** ****[5]****

 

CAPÍTOL V. Les donacions per raó de matrimoni

 

**Article 31. Concepte**

1. Són donacions per raó de matrimoni o propter nuptias les fetes per un dels contraents o dels cónjuges a favor de l'altre en consideració al matrimoni que es va a celebrar o que s'ha celebrat i aquelles que atorguen altres persones amb la mateixa consideració, o per a ajudar a l'alçament de les càrregues del matrimoni. Igualment, els cónjuges podran realitzar donacions entre si per raó del vincle que existia entre ells fins eixe moment, després de la separació o dissolució del matrimoni. 

2. Les donacions per raó del matrimoni es regiran per les regles generals de les donacions, llevat del que disposen els articles següents.

 

**Article 32. Capacitat**

1. Tenen capacitat per a fer estes donacions els que poden contractar i disposar dels seus béns. 

2. La capacitat per a acceptar-les és l'exigida per a contraure matrimoni. 

 

**Article 33. Objecte de la donació propter nuptias. La donació universal de la nua propietat. Presumpció de donació per mitat als cónjuges**

1. Pot ser objecte de donació qualsevol classe de béns, universalitats de béns, drets i accions. El donant es podrà reservar l'usdefruit atribuint al donatari només la nua propietat del bé o béns donats. ****[6]**** 

2. Les donacions fetes conjuntament als contraents o als cónjuges pertanyen als dos per parts iguals i en règim de comunitat ordinària, llevat que el donant hi haja disposat una altra cosa. 

3. Es presumirà que les donacions per raó de matrimoni fetes pels progenitors a favor d'un fill o filla comuna, han sigut atorgades a parts iguals pels dos, excepte que en el moment de l'atorgament s'haja fet expressa designació de parts.

 

**Article 34. La forma de les donacions propter nuptias**

Les donacions per raó de matrimoni podran fer-se en carta de núpcies o en escriptura separada de donació. Si tingueren per objecte béns inmobles, hauran de fer-se necessàriament en escriptura pública. Quan es tracte de béns d'altra naturalesa, es respectaran els usos i costums del lloc.

 

**Article 35. La revocació de les donacions per raó de matrimoni**

1. Sense perjuí de l'aplicació de les normes generals sobre les causes de revocació de les donacions a les donacions per raó de matrimoni, estes podran ser revocades, a més, per les causes següents:

a) Si el matrimoni no se celebra, siga quina siga la causa, en el terme d'un any des de l'atorgament de la donació. 

b) Les donacions modals i condicionals seran revocables a més de per les causes assenyalades en l'apartat anterior, per l'incompliment del mode o de la condició, o pel seu compliment si esta és resolutória. El donant podrà revocar-les en el termini d'un any des que va tindre coneixement de la causa de revocació. 

c) Si el matrimoni es declara nul o es dissol o els cónjuges se separen de fet o judicialment.  

2. Si la donació es revocara i s'haguera vinculat a l'alçament de les càrregues del matrimoni, els béns donats, sense perjuí de tornar a la propietat del donant, continuaran baix l'administració del cónjuge responsable d'atendre tals càrregues, qui podrà atendre-les amb els seus fruits, llevat que el donant s'haguera reservat l'usufructe dels béns donats. 

3. L'acció de revocació caduca en el termini d'un any des que el donant va tindre coneixement de la causa de revocació. 

4. A pesar de concórrer causa de revocació de les donacions per raó de matrimoni, el donant podrà renunciar a l'exercici de la revocació, de forma unilateral o convinguda, amb el donatari o donataris, novant d'esta manera, si és el cas, l'anterior liberalitat.

 

**Article 36. La restitució subsegüent a la revocació de les donacions per raó de matrimoni**

1. En cas de revocació, els béns donats hauran de ser restituïts, a requeriment del donant, en l'estat que resulte de l'ús adequat a la seua naturalesa. 

2. El retard en la devolució del bé, la donació de la qual va ser revocada, convertix el donatari, si fóra culpable del mateix, o a qui resultara aquell imputable, en deutor dels fruits produïts per la cosa des que li va ser requerida la seua entrega, així com del valor del deteriorament que la cosa patira pel mateix fet del transcurs del temps o per la culpa o negligència d'aquells, i de l'import dels danys i perjuís patits pel revocant a causa de tal retard. 

3. Si és el cas, el donant haurà d'indemnitzar al donatari de les millores necessàries i útils fetes en el bé donat.

 

**Article 37. Derogat.** ****[7]****

 

TÍTOL II. La germania

 

**Article 38. Concepte**

1. La germania és una comunitat conjunta o en mà comuna de béns, pactada entre els esposos en carta de núpcies o capitulacions matrimonials abans de contraure matrimoni, en ocasió d'este, o bé en qualsevol moment amb posterioritat, modificant o complementant aquelles.

El caràcter agermanat dels béns podrà igualment fer-se constar en el document públic de la seua adquisició sense necessitat d'atorgar o modificar la carta de núpcies o capitulacions matrimonials. 

2. Com la resta dels béns del matrimoni, els béns agermanats estan principalment afectes a l'alçament de les càrregues del matrimoni.

 

**Article 39. Composició de la germania i efectes del canvi del règim jurídic d'un bé del matrimoni valencià respecte de tercers** ****[8]****

La germania pot comprendre tots, algun o alguns dels béns dels esposos. La seua composició pot modificar-se durant la seua vigència, tant en el sentit d'aportar-ne, com en el d'excloure'n.

 

**Article 40. Administració i disposició dels béns agermanats**

1. Els actes d'administració i de disposició dels béns agermanats requerixen el consentiment dels dos cónjuges, i estos poden apoderar-se a este efecte recíprocament. 

2. Els actes d'administració o de disposició duts a terme per només un dels cónjuges podran ser ratificats per l'altre, amb efectes retroactius.

 

**Article 41. El consentiment judicial supletori**

1. Si un dels cónjuges es nega a prestar el consentiment oportú per a l'acte d'administració o de disposició pertinent, l'altre cónjuge podrà acudir a la instància judicial competent perquè, ponderant l'interés de la família i els avantatges económics del negoci projectat en si mateixos, el suplisca. 

2. El cónjuge que no haguera prestat el seu consentiment al negoci celebrat podrà demandar judicialment la nul·litat del mateix i sol·licitar l'anotació preventiva de la demanda quan tal negoci afecte béns immobles o, si és el cas, les mesures cautelars que resulten pertinents quan es tracte de béns d'una altra naturalesa. 

 

**Article 42. Extinció i dissolució de la germania**

1. La germania s'extingix per acord mutu dels cónjuges i en tot cas quan es dissolga el matrimoni, se separen els cónjuges o si el matrimoni es declara nul, sense perjuí de que estos convinguen que la comunitat subsistisca ja siga por quotes o en mà comuna entre els antics esposos o el supervivent i els hereus de l'altre. 

2. Dels deutes particulars de cada cónjuge responen preferentment els seus propis béns i, en cas de no resultar-ne suficients per a atendre el pagament dels dits deutes, respondran els béns agermanats. ****[9]**** 

3. Si al dissoldre's la germania els cónjuges no sotmeten simultàniament els béns abans agermanats a un nou règim económic, s'entendrà que cada un d'ells té la propietat dels què li resulten adjudicats, la seua administració i lliure disposició sense més limitacions que la seua afecció a l'alçament de les càrregues del matrimoni. 

 

**Article 43. La liquidació de la germania. Possibilitat de dissociar la nua propietat i l'usufructe de tots els béns abans agermanats**

1. La divisió dels béns agermanats entre els cónjuges o entre el cónjuge supervivent i els hereus del premort, una vegada pagats els deutes i les càrregues del matrimoni, es farà per mitat entre ells quan es dissolga la germania o, si és el cas, a l'hora de defunció d'un dels cónjuges. 

2. També hi haurà liquidació de la germania quan s'atribuïsca a un cónjuge o al cónjuge supervivent l'usufructe vitalici de tots els béns agermanats i a l'altre cónjuge o als hereus del premort la nua propietat d'estos.

 

TÍTOL III. El règim legal supletori valencià: el règim de separació de béns

 

**Article 44. El règim legal supletori del matrimoni**

Si no hi ha pacte entre els cónjuges respecte del règim económic a què ha de subjectar-se el seu matrimoni o si tal pacte és o es torna ineficaç, el règim económic matrimonial serà el de separació de béns, de manera que la celebració de les núpcies, excepte el que resulte de les normes imperatives d'esta llei i d'alló que s'ha convingut pels contraents, no afectarà, per si sola, ni a la composició dels seus patrimonis respectius, ni als drets ni facultats que ostenten sobre els mateixos, que quedaran, sense perjuí del principi de responsabilitat patrimonial universal, afectes especialment a l'alçament de les càrregues del matrimoni en la proporció que els cónjuges convinguen i, a falta d'acord, en proporció a la quantia dels seus patrimonis i rendes que els formen.

 

**Article 45. La responsabilitat patrimonial individual de cada cónjuge**

De les obligacions i responsabilitats que contraga cada cónjuge en l'exercici de la seua llibertat civil patrimonial i sense relació amb el deure de contribuir a l'alçament de les càrregues del matrimoni, respondrà aquell exclusivament amb tots els seus béns presents i futurs.

 

**Article 46. Atribució per mitat dels béns posseïts pels cónjuges sense títol** ****[10]****

Quan no es puga acreditar a quin dels cónjuges pertany algun bé o dret posseït, hom s'atendrà al règim previst en el Codi Civil. No obstant aixó, tractant-se de béns mobles, d'ús personal, o destinats directament a l'exercici de l'activitat d'un dels cónjuges, que no siguen d'extraordinari valor tenint en compte les circumstàncies económiques del cónjuge usuari, es presumirà que pertanyen a este.

 

**Article 47. Derogat.** ****[11]****

 

**Article 48. Derogat.** ****[12]****

 

DISPOSICIÓ ADDICIONAL

 

**Única**

Les aportacions a la germania i les adjudicacions resultants de la seua liquidació total o parcial, en alló que depenga de les competències de La Generalitat, gaudiran d'exempció en l'Impost de Transmisions Patrimonials i Actes Jurídics Documentats.

 

DISPOSICIONS TRANSITÒRIES

 

**Primera**

1. Els matrimonis celebrats abans de l'entrada en vigor d'esta llei, sense perjuí que acorden en carta de núpcies o capitulacions matrimonials el que consideren convenient respecte al règim económic del seu matrimoni o altres matèries própies d'aquella, quedaran sotmesos a la societat a guanys prevista en el Codi civil, com a règim económic legal supletori de primer grau del seu matrimoni.

2. No obstant l'anterior, si s'hagueren atorgat capitulacions matrimonials amb anterioritat a l'entrada en vigor d'esta llei, conservaran estes la seua validesa, i s'aplicarà el règim a què els esposos es van acollir voluntàriament, sense perjuí de la facultat d'atorgar noves capitulacions a l'empara de la nova legislació. 

3. Els matrimonis contrets amb posterioritat a l'entrada en vigor d'esta llei s'acolliran al règim económic matrimonial de separació de béns establit com a legal supletori, llevat que en carta de núpcies pacten un règim distint.

 

**Segona. Derogada** ****[13]****

 

DISPOSICIONS FINALS

 

**Primera**

Esta llei es dicta a l'empara de la competència que l'article 49.1.2a de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana atribuïx a La Generalitat, per a conservar, modificar i desenrotllar el Dret foral civil valencià, recuperant el seu contingut pel que fa al règim económic matrimonial, en plena harmonia amb la Constitució i la realitat social i económica valenciana, tal com preceptuen l'article 7 i la disposició transitória tercera de l'Estatut d'autonomia.  

 

**Segona**

El Codi civil, en totes les matèries regides en esta llei, tindrà vigència, amb caràcter de Dret supletori, en defecte d'esta llei, el costum, els principis generals de l'ordenament jurídic valencià en matèria económica matrimonial, i la doctrina jurisprudencial civil del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.

 

**Tercera**

En exercici de la llibertat de pactes que consagra esta llei, els cónjuges podran acollir-se en bloc a qualsevol dels règims económics matrimonials que regula el Codi civil en el que no siga incompatible amb les disposicions imperatives contingudes en esta llei.

 

**Quarta**

Esta Llei entrarà en vigor el 25 d'abril de 2008.

 

Per tant, ordene que tots els ciutadans, tribunals, autoritats i poders públics als quals pertoque, observen i facen complir esta llei.

 

València, 20 de març de 2007

 

El president de la Generalitat,

FRANCISCO CAMPS ORTIZ

 

 

---

****[1]****  Nova redacció al últim paràgraf del preàmbul per **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**, de la Generalitat, de modificació de la Llei 10/2007, de 20 de març, de Règim Económic Matrimonial Valencià (DOGV núm. 6141 de 10.11.2009) Ref. Base de dades 012680/2009.

****[2]****  Redacció que fa la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[3]****  Redacció que fa la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[4]****  Redacció que fa la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[5]****  Derogat per **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[6]****  Redacció que fa la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[7]****  Derogat per la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[8]****  Redacció que fa la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[9]****  Redacció que fa la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[10]****  Redacció que fa la **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[11]****  Derogat per **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[12]****  Derogat per **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.

****[13]****  Derogat per **[Llei 8/2009, de 4 de novembre](http://www.dogv.gva.es/va/disposicio?sig=012680/2009&url_lista=%26CHK_TEXTO_LIBRE%3D1%26tipo_search%3Dlegislacion%26num_tipo%3D9%26signatura%3D012680/2009)**.


Còpia Permalink ELI