Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7923, del 23-11-2016 (2016/9269)

RESOLUCIÓ de 18 de novembre de 2016, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual es complementa la Resolució de 28 de juliol de 2016, sobre la incoació de l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, de la Romeria de les Canyes de Castelló.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7923

Data del DOGV
:   23-11-2016

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2016/9269


Data del document
:   18-11-2016

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 18 de novembre de 2016, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual es complementa la Resolució de 28 de juliol de 2016, sobre la incoació de l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, de la Romeria de les Canyes de Castelló. [2016/9269]  
Per la Resolució de 28 de juliol de 2016, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport (DOCV 7843, 03.08.2016), a instàncies de les Corts Valencianes en la seua Resolució de 28 d'abril de 2016, es va incoar l'expedient per a la declaració de Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, de la Romeria de les Canyes de Castelló.  
La disposició addicional primera de la Llei 4/1998 considera béns d'interés cultural tant els que deriven aquesta condició d'una atribució directa de la llei o d'un manament legislatiu com els que s'hagen incorporat a aquesta categoria mitjançant la incoació i la tramitació de l'expedient corresponent.  
En el punt segon de l'esmentada resolució incoadora es definia i descrivia sumàriament el Bé d'Interés Cultural Immaterial de la Romeria de les Canyes de Castelló, sense perjudici de la seua ulterior complementació atenent les mencions determinatives que imposa la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, i quedaven pendents de desplegament i concreció tant els detalls o referències de qualsevol tipus que identifiquen i caracteritzen aquest bé, com els valors que en justifiquen la tutela, d'acord amb els quals hauria d'articular-se el règim de protecció corresponent.  
Per això, de conformitat amb el que disposen els articles 28 i 45 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per la present es complementa la incoació inicialment resolta en el sentit de dotar-la del contingut determinatiu que preveu aquesta Llei 4/1998, per a la més perfecta delimitació i descripció del bé, dels detalls i referents fàctics que el caracteritzen, i concreció dels valors patrimonials que incorpora i assignació d'acord amb això d'una normativa de protecció que en garantisca la tutela.  
  
Atés el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport resol:  
  
  
Primer. Objecte  
Complementar la incoació de l'expedient per a declarar Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Bé Immaterial, la Romeria de les Canyes de Castelló.  
  
Segon. Descripció del bé i valors  
De conformitat amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es fan constar en l'annex de la present resolució la descripció del bé i els seus valors.  
  
Tercer. Mesures de protecció i salvaguarda  
La protecció de la Romeria de les Canyes de Castelló com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar treballs d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimonis disponibles a suports materials que garantisquen la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que excedisca el normal desenvolupament dels elements que formen aquesta manifestació cultural s'haurà de comunicar a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a, si és el cas, la seua autorització administrativa i consegüent modificació de la present declaració.  
Les accions de salvaguarda que es projecten hauran de tindre en compte, de manera molt especial, els riscs de desvirtuació que es podrien derivar del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
  
La gestió del bé l'ostentara l'Ajuntament de Castelló de la Plana, que serà el que decidisca sobre aspectes materials i immaterials, així com sobre el desenvolupament de l'esmentada manifestació cultural.  
  
Quart  
En compliment del que preceptua l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar la present resolució als interessats, així com comunicar-la al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a la seua anotació preventiva.  
  
Cinqué  
Publicar la present resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 18 de novembre de 2016. El conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport: Vicent Marzà Ibáñez.  
  
  
ANNEX  
  
1. Exposició de motius  
La Romeria de les Canyes té tres significats:  
a) Commemoració històrica, anant en romeria fins al lloc on estava ubicada la població de Castelló abans del seu trasllat al pla en 1252.  
  
b) Ritu d'afirmació col·lectiva de la pròpia identitat. La comunitat és la que li confereix el significat: símbol de germanor, d'identitat i orgull de pertinença a la ciutat de Castelló, orgull de genealogia.  
  
c) Romeria penitencial i d'acció de gràcies.  
  
2. Dades sobre el bé objecte de la declaració  
2.1. Denominació: la Romeria de les Canyes.  
2.2. Localitat: Castelló de la Plana.  
2.3. Data de realització: tercer diumenge de Quaresma amb una periodicitat anual (encara que inicialment es realitzava el tercer dissabte de Quaresma).  
2.4. Protagonistes: el poble, l'Ajuntament i el clero, a més de la representació oficial formada per les reines, les padrines i les comissions de gaiates. La romeria està oberta a tots.  
2.5. Antecedents històrics  
La Romeria de les Canyes té en els seus inicis una vinculació religiosa important, associada al trasllat de la població de Castelló de la Plana des de la muntanya al pla, el tercer dissabte (i posteriorment diumenge) de Quaresma des de 1375. La romeria es caracteritza pel desplaçament a un lloc sagrat, de manera individual o col·lectiva, amb l'esperança d'aconseguir un bé. Adquireix una dimensió ritual, ja que té caràcter anual i sobretot implica identitat i pertinença a un lloc determinat, de manera que entre els romers hi ha un sentiment de germanor i lligam identitari, representant un símbol immaterial, que es crea en aquests contextos de sociabilitat.  
En 1375 es té documentada una processó: «...fon proposat en consell per lo dit síndich que com ell agués de volentat dels jurats donat I kafiç de forment a la karitat de la professó del Castell Vell...», es tractaria d'una típica processó penitencial pròpia de la religiositat medieval i directament vinculada a les pestes que sovint assotaven aquestes terres. Diferents historiadors vinculen la romeria actual amb les que van començar a realitzar-se durant el segle XVI, però sense relacionar-la amb el trasllat del castell al pla. Aquestes romeries eren penitencials i durant èpoques de carestia, malalties o sequera es realitzaven a ermites o altres llocs considerats de culte al voltant de la ciutat.  
  
En 1503, el Consell decideix set processons per la sequera, una de les quals està dirigida a l'ermitori de Santa Maria Magdalena. Es conserven els albarans de les despeses de les processons realitzades a l'esmentada ermita en 1572, ja que es comença a crear el costum d'acudir-hi a causa de la sequera que assotava la zona. Serà per tant al voltant de 1562 i 1570 quan es produeix l'anomenat vot entre el clero i les autoritats, amb l'objectiu de fer una romeria anual a l'ermitori de la Magdalena.  
En aquests documents s'observa una certa instauració d'una romeria penitencial per a invocar ajuda tant material com espiritual a l'ermita de Santa Maria Magdalena en el Castell Vell, el tercer dissabte de Quaresma: «...e així mateix fonch proposat per dit jurat que el tercer dissabte de Quaresma acostuma la universitat fer cascun any a la hermita de Santa Magdalena una professó de pregàries de aygua...»  
Al llarg de tot el segle XVII es continua fent la processó, i serà a mitjan d'aquest segle quan es beneirà l'ermita de Sant Roc de Canet. Durant el segle XVIII es consolida la romeria com una celebració popular, que recullen Diago en 1613 o Llorens de Clavell en 1730. En aquests documents apareixen temes importants com la reconstrucció de l'ermitori fins a adquirir la forma actual o la primera vegada que sorgeixen les gaiates. Es descriu la romeria, amb la participació del clero, autoritats, gremis i la missa amb almoina als pobres. També resulta curiós que descriga el ritual de la tornada en la basílica del Lledó, l'arribada a la ciutat i la processó nocturna on penitents, dones i xiquetes «...llevando muchas luzes en gayatas de caña».  
La romeria s'ha realitzat de manera continuada, encara que amb certes interrupcions degudes a manca de diners, problemes amb l'església, afonaments o guerres. De 1745 a 1749 no hi hagué romeries a l'ermita de la Magdalena, ja que l'ermitori estava en ruïnes i no hi havia diners per a les celebracions. En el 1750 es recupera, però el seu sentit no és el mateix. Ara es realitza la romeria «con el motivo de ser de grazias y en memoria de la translación del pueblo del Heremitorio de la santa al presente sitio...».  
La romeria adopta un sentit cívic i commemoratiu secular, i es converteix en una de les tradicions de la ciutat. Per la recuperació d'aquesta ja no s'addueixen pestes, sequeres ni qualsevol altra contingència religiosa com havia estat majoritàriament fins aquell moment.  
A partir d'ara la festa se celebrarà com a acció de gràcies en commemoració del trasllat de l'antiga ciutat des de la muntanya al pla, i perd en part el seu antic caràcter penitencial «en atención a que no se pierda dicha memoria y con ello se origine la ruina de su hermitorio».  
  
Malgrat que al primer terç del segle XIX es troben referències municipals i la romeria es considera com una «procesión de rogativa a santa Maria Magdalena» i que l'autoritat municipal té present el sentit d'obligació cívica de la romeria, queda manifesta l'absència dels edils castellonencs en aquesta celebració i, durant molts anys, tan sols el clero parroquial i un sector del poble van mantenir el compromís de retorn al lloc dels avantpassats. No serà fins a l'any 1831 quan l'Ajuntament acorda «que para mas autenticar la función de la mañana, recordando la traslación de la población des de la hermita de la Magdalena, vaya todo el Ayuntamiento a dicha hermita».  
  
Des de Tortosa, en 1774, s'ordena que la Tornada es realitze abans de fer-se fosc, però la confraria de la Sang s'hi oposa perquè les gaiates no lluiran de la mateixa manera. Hi hagué diferents prohibicions durant diversos anys, fins que en 1793 la romeria canvia de dia i serà el diumenge en lloc del dissabte; a més, la Tornada es realitza cap a les quatre de la vesprada. Aquestes reformes han perdurat fins a hui, però la Tornada prompte es va anar canviant cap a la nit perquè les gaiates pogueren lluir la seua esplendor.  
En 1852 se celebra el VI centenari de la ciutat de Castelló, de manera que s'introdueix per primera vegada la canya verda, i també quatre persones vestides amb indumentària tradicional a manera d'heralds amb maces, a més d'una modificació en l'itinerari de la processó fins a l'eixida de la ciutat.  
Al llarg del segle XX, la romeria es consolida com a manifestació de la identitat de tot un poble.  
Aprovada la Constitució de la Segona República, l'Ajuntament acorda el 1932 celebrar la romeria amb caràcter laic, la qual se celebra sense convidar el clero; a l'any següent es repeteix però traslladada al dilluns i, amb un pas més en el laïcisme, el 1934, l'ermitori roman tancat el dia de la festa. Després de la interrupció per la Guerra Civil, l'any 1939 es restableix la romeria religiosa i comença a cristal·litzar l'afany per convertir la Magdalena en una festa grossa «para devolver a la fiesta su brillantez de otros tiempos».  
Serà a partir de 1952, amb l'aniversari fundacional de la ciutat, quan es comence a realitzar una verdadera romeria multitudinària, a més d'instaurar per als romers la cinta verda. Posteriorment, i arran d'una estranya interpretació del Concili Vaticà II, el clero deixa de participar en la romeria a excepció d'un capellà que porta la relíquia. Deixen de participar-hi els ordes monàstics, els xiquets del Col·legi de Sant Vicent Ferrer i de l'antiga Beneficència, i amb aquestes absències es comencen a perdre els càntics i certs rituals. En 1982 es crea la Colla de Cantors, amb el restabliment de certs rituals,  
  
En 1989 es restaura la tradició de la famosa Tornada a peu que passa per la basílica del Lledó.  
Les indumentàries es renoven, l'Ajuntament comença a reaparéixer en la Tornada, a la qual se sumen diverses colles de les festes.  
En 1991 es publica la Consueta o ritual de la romeria, amb la finalitat d'instaurar la Romeria de les Canyes com a tradició, amb el seu protocol religiós, a més de l'edició de la Missa de la Magdalena en 1994.  
  
La representació municipal i civil a la romeria ha variat segons el moment de la història o la tendència política present a l'Ajuntament, de manera que, per molts anys a l'inici del segle XX, la comitiva era oberta pel cronista de la ciutat, el secretari de l'Ajuntament, els regidors ordenats segons el nombre de vots obtinguts en la seua elecció o, en el seu cas, de menor a major edat, seguits del síndic, els tinents d'alcalde, els governadors civils i militars i l'alcalde.  
  
Hui, aquest protocol de la postguerra ha quedat sensiblement alterat en entrar al consistori els distints grups polítics i comptar-se amb la presència habitual de destacades personalitats del món polític autonòmic o inclús, en algunes ocasions, estatals.  
Cal deixar constància que, des del 1962, també s'incorpora de forma habitual, a la presidència de la romeria, el bisbe de la diòcesi, si és convidat per la corporació municipal.  
2.6. Descripció del bé  
La Romeria de les Canyes, en un primer moment penitencial, iniciada en 1375 i que amb el temps ha adquirit un caràcter multitudinari, en la qual el poble i les autoritats s'uneixen per a commemorar el trasllat del Castell Vell al pla. En aquesta romeria es produeix una identificació del poble amb els seus orígens.  
La romeria és un viatge iniciàtic que es realitza al solar de l'origen, rememorant a més dels referents divins necessaris perquè les coses ens vagen bé, el record de la fundació. Malgrat ser un camí senzill i d'escassa dificultat, és un camí d'anada i de tornada, amb tota una sèrie de rituals per complir.  
Per aquestes raons té tanta importància per als castellonencs, i s'ha convertit en un signe de pairalisme, d'autenticitat del referent més antic i autèntic que és la Magdalena, ja que l'esperit dels nostres avantpassats va amb nosaltres de romeria i aquest pensament és el que ens esperona a fer-la cada any.  
  
3. Definició de l'àmbit espacial i temporal  
3.1. Àmbit espacial  
Itinerari d'anada: plaça Major, plaça de l'Herba, carrer de Colom, carrer Major, plaça de Maria Agustina (el Toll), avinguda dels Caputxins, camí dels Molins, camí de la Travessa (Sangarró d'en Riera), el Caminàs, carretera nacional N-340, carretera del Desert de les Palmes.  
Itinerari de tornada: camí de l'Algepsar, camí que voreja l'autopista A-7, camí de Boira, el Caminàs fins a la basílica del Lledó, camí del Lledó (fins als bous), camí de la Plana, camí de Sant Roc, Forn del Pla, carrer de Sant Fèlix, plaça de Clavé, carrer d'Enmig, Porta del Sol, carrer de Gasset, plaça de la Pau, carrer Major, carrer de l'Arxipreste Balaguer, plaça Major.  
3.2. Àmbit temporal  
Tercer diumenge de Quaresma amb una periodicitat anual.