Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5480, del 29-03-2007 (2007/2637)

Notificació a Francisco J. Ventura García. Expedient número DIC-40/2006.
------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5480

Data del DOGV
:   29-03-2007

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2007/2637


Data del document
:   09-02-2007

Organisme emissor
:   Conselleria de Territori i Habitatge

Tipus de document
:   Edicte

Després de ser infructuoses les gestions realitzades per a efectuar la notificació dirigida a Francisco J. Ventura García al domicili que figura en la seua sol·licitud de declaració d'interés comunitari per a la instal·lació de cabanyes de turisme rural adaptades a minusvàlids a Cortes de Pallás, d'acord amb el que preveu l'article 59.4 de la Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques, es porta a terme pel present edicte.  
Acte que es notifica:  
"El conseller de Territori i Habitatge va adoptar, en data 3 d'abril de 2006, la resolució que a continuació es transcriu:  
"Vist l'expedient referit a la sol·licitud de declaració d'interés comunitari relativa a cabanyes de turisme rural adaptades a minusvàlids, del terme municipal de Cortes de Pallás.  
Antecedents de fet  
1. Amb data 27 d'abril de 2004, va entrar en el Registre del Servei Territorial de Planificació i Ordenació Territorial de València de la Conselleria de Territori i Habitatge l'expedient de referència.  
2. Amb data 21 d'abril 2004, es va requerir a l'Ajuntament de Cortes de Pallás perquè emetera l'informe preceptiu municipal favorable previst en l'article 16 de la Llei 4/1992, del Sòl No Urbanitzable.  
3. La Comissió Informativa de la Comissió Territorial d'Urbanisme, en sessió celebrada en data 27 de febrer de 2006, va acordar informar desfavorablement sobre la present sol·licitud.  
Fonaments de dret  
1. Segons establix el preàmbul de la Llei 4/1992, de Sòl No Urbanitzable, el sòl no urbanitzable és per principi aquell que es decideix preservar del procés urbanitzador. L'administració planificadora, quan pretén habilitar zones del territori com a suport d'actuacions d'índole urbana, ha de classificar-les com a sòl urbà o urbanitzable, i reservar la classificació de no urbanitzable a l'espai que d'ordinari no s'haja d'utilitzar sinó amb fins agrícoles o semblants, aliens a la transformació urbanística del sòl i adequats a l'ús racional dels seus recursos naturals. En conseqüència, els actes d'edificació de tipus urbanístic en aquest sòl han de revestir, per exigència de la seua definició institucional caràcter excepcional i restrictiu. Segons el que establix la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana d'1 d'abril de 2000: 'ha d'afirmar-se que la destinació natural de sòl no urbanitzable la constituïx la realització d'activitats primàries de caràcter agrari o semblant i que la realització d'obres o construccions, així com d'ús i disposició d'instal·lacions i edificacions diferents de les de caràcter agrari, constituïxen una excepció a la regla, i podran exercir-se amb subjecció estricta al que disposa la llei, i com a tal la seua interpretació ha de ser restrictiva'. Aquesta interpretació restrictiva es basa en el principi de no desvirtuar la funció social encomanada als terrenys classificats com a no urbanitzables, la preservació de la qual es troba estretament vinculada a la protecció del medi ambient (art. 45 CE), la qual cosa implica que el criteri prevalent és l'interés públic de defendre'l i conservar-lo (STS de 22.02.1988). Per això, la declaració d'interés comunitari ha d'efectuar-se a favor del millor emplaçament des del punt de vista no solament de l'activitat i de l'ús a què es destina, sinó de la Llei d'Ordenació Territorial. En aquest sentit el citat article 16.2 de la mateixa Llei del Sòl No Urbanitzable, exigix que l'acte administratiu que decidix l'atribució de l'ús i aprofitament pondere aquestes circumstàncies de l'activitat proposada sobre l'ordenació del territori i l'oportunitat i conveniència de la seua localització en el sòl no urbanitzable.  
2. Segons el que disposa l'apartat 2 de l'article 16 de la Llei del Sòl No Urbanitzable, la decisió d'atribuir els usos o aprofitaments correspon a l'administració de la Generalitat en exercici de la potestat d'ordenació territorial i urbanística de planejament adoptant-se amb un informe previ municipal favorable. És a dir, es requerix l'emissió d'un informe municipal preceptiu i favorable a l'actuació.  
3. Han transcorregut més dels tres mesos previstos en l'article 42.5.c de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, segons la redacció que dóna la Llei 4/1999, des de l'esmentada sol·licitud a l'Ajuntament, sense que l'emissió de l'informe preceptiu i favorable haja tingut lloc. Conseqüentment, no s'ha justificat la conveniència de l'activitat proposada des del punt de vista del desenvolupament local i autonòmic. Ni pot, per tant, efectuar-se una valoració positiva d'aquesta per a l'interés públic, segons la necessitat d'emplaçament en el medi rural. Ni en la documentació presentada pel promotor consta degudament ponderada la racional utilització col·lectiva del territori (art. 16 de la Llei 4/1992, de 5 de juny, de Sòl No Urbanitzable).  
4. D'altra banda, l'administració autonòmica compta amb un ampli marge de discrecionalitat per a apreciar si concorren en el cas concret les circumstàncies que fonamenten l'atribució de l'ús i aprofitament d'acord amb una jurisprudència consolidada, com per exemple la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (1.174/2004), més concretament en el seu fonament de dret núm. 5: 'La lectura de l'article 16 de la Llei valenciana del Sòl No Urbanitzable ens indica amb claredat que aquesta declaració té o conté valoracions que podem afirmar que tindrien el caràcter de regla i altres de caràcter discrecional com succeïx amb l'article 16.1.c sobre '...oportunitat i conveniència de les activitats de què es tracte des del punt de vista del desenvolupament economicosocial, autonòmic i general...', la qual cosa significa que l'administració municipal gaudix de discrecionalitat per a emetre l'informe favorable o desfavorable, de la mateixa manera, que la Generalitat la té a l'hora de determinar que una determinada activitat és o no d'interés comunitari el fet d'ubicar-se en un determinat lloc. Aquest criteri el podem veure reflectit en la sentència de la Sala Tercera, Secció Cinquena del Tribunal Suprem que en la seua sentència de 29 de gener de 2003 ens dirà respecte de la declaració d'interés comunitari per a l'exercici de les activitats regulades en la Llei 4/1992 de les Corts Valencianes que constituïx una decisió que ha d'adoptar-se, segons l'article 16.2 in fine d'aquesta llei, entre altres criteris de caràcter de regla, atesa la major oportunitat i conveniència de la localització proposada enfront d'altres àrees de sòl no urbanitzable, la qual cosa suposa l'exercici d'una potestat discrecional que correspon si no hi ha altre remei a l'administració, i que no pot ser dut a terme pels òrgans de la jurisdicció...'.  
A més de tot el que s'ha exposat anteriorment cal destacar de manera resumida els aspectes següents: en primer lloc les mencionades instal·lacions es troben ubicades en les parcel·les 268 i 270 en el paratge d'aigua, l'ús actual de les parcel·les és el destinat a l'agricultura. En l'article 125 de les normes s'establix que en aquesta zona no es permet un altre ús que l'agrícola sense admetre's les excepcions que per al sòl urbanitzable establix l'article 84 de la Llei del Sòl, i es permeten, no obstant això, edificacions per a l'emmagatzemament i guarda de collites, apers i instruments de cultiu i per a l'estada del propietari i treballadors d'acord amb les necessitats l'explotació agrícola.  
5. De conformitat amb el que disposa l'article 18.3 de la Llei 4/1992, del Sòl No Urbanitzable, i en l'article 6.e del Decret 201/2003, de 3 d'octubre, que aprova el Reglament dels Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana, la competència per a la denegació de les declaracions d'interés comunitari correspon al conseller de Territori i Habitatge.  
Vistos els preceptes legals citats i la resta d'aplicació general i pertinent, resolc:  
Denegar la sol·licitud de declaració d'interés comunitari per a la construcció de cabanyes de turisme rural adaptades a minusvàlids, en el municipi de Cortes de Pallás promoguda a instàncies de Francisco José Ventura García.  
Contra la present resolució, que posa fi a la via administrativa, es pot interposar recurs potestatiu de reposició davant del conseller de Territori i Habitatge en el termini d'un mes, comptador des de l'endemà de la notificació d'aquesta, d'acord amb el que establixen els articles 116.1 i 117.1 de la Llei 4/1999, de modificació de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú; o bé, recurs contenciós administratiu davant de la sala contenciosa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà a la notificació d'aquesta, de conformitat amb el que disposa l'article 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa. Tot això, sense perjudici que els interessats puguen exercir qualsevol altre recurs que estimen oportú".  
La present notificació és transcripció exacta de la resolució original que consta en l'expedient".  
València, 9 de febrer de 2007.- La directora general d'Ordenació del Territori, p. s. (art. 7 del Decret 137/2006), la secretària autonòmica de Territori i Medi Ambient: Cristina Serrano Mateo.