Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5105, del 03-10-2005 (2005/10729)

RESOLUCIÓ de 26 de juliol de 2005, de la Conselleria de Territori i Habitatge, sobre la declaració d'àrees de rehabilitació de centre Històric i Urbanoperifèriques de València; Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Benimàmet, Beniferri, Castellar-Oliveral, el Palmar, la Torre, Natzaret, Cabanyal-Canyamelar, Campanar, Patraix i Benimaclet.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5105

Data del DOGV
:   03-10-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/10723


Data del document
:   26-07-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Territori i Habitatge

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * València
    * patrimoni arquitectònic
    * pla d'urbanisme
    * protecció del patrimoni
    * renovació urbana

RESOLUCIÓ de 26 de juliol de 2005, de la Conselleria de Territori i Habitatge, sobre la declaració d'àrees de rehabilitació de centre Històric i Urbanoperifèriques de València; Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Benimàmet, Beniferri, Castellar-Oliveral, el Palmar, la Torre, Natzaret, Cabanyal-Canyamelar, Campanar, Patraix i Benimaclet. [2005/X10714]
  
Antecedents de fet
  
Primer. L'11 de febrer de 2005 va entrar en el Registre de la Conselleria de Territori i Habitatge (entrada núm. 5822/05) l'escrit i diversa documentació de l'Ajuntament de València per la qual es sol·licitava la declaració d'àrees de rehabilitació de centre històric, respecte d'aquelles zones qualificades en el Pla general d'ordenació urbana de València com a conjunts històrics protegits - CHP, subzones CHP-2 i CHP-3, que no compten encara amb aquesta declaració. Aquesta sol·licitud va ser aprovada pel ple en la sessió del 28 de gener de 2005.
  
Segon. Els conjunts històrics delimitats pel Pla general d'ordenació urbana de València no tenen antecedents com a àrees de rehabilitació. Es caracteritzen la major part d'aquests, pel seu origen comú d'antigues alqueries musulmanes que es van conformar a la contornada de la ciutat de València, i es desplegaren en el traçat dels antics camins que estructuraven el territori. Les característiques de la seua edificació es corresponen amb les de l'habitatge tradicional d'origen agrícola, gran part d'aquestes són d'antiguitat anterior a 1950.
  
- Benifaraig: Va ser annexat a València el 1900. El seu nucli es configura a partir de la xarxa de camins preexistents, amb una estructura eminentment lineal. L'edificació característica ha pres com a referent tipològic l'habitatge agrícola tradicional.
  
- Carpesa: Va ser annexat a València el 1898. El seu nucli primitiu presenta una parcel·lació irregular, encara que uniforme en grandària i adequat perfectament al territori, que constituïx una unitat morfològica. L'edificació del nucli primitiu presenta mal estat de conservació, mentre que la corresponent al primer eixamplament de 1900 a 1950 l'estat de conservació és generalment bo. Igualment el referent tipològic és l'habitatge agrícola tradicional.
  
- Massarrojos: Va ser annexat a València el 1898. L'edificació present a l'àrea es caracteritza per la seua unitat tipològica tradicional, d'una o dues plantes, entre mitgeres. Posteriorment sorgixen les cases d'estiuejants, caracteritzades per la seua major altura entre plantes, criteris higienistes en la seua ordenació i un tractament de façanes més ric en elements ornamentals.
  
- Borbotó: Va ser annexat a València el 1888. El seu nucli s'ha consolidat entorn de l'antic Ajuntament i l'església de Santa Anna, amb habitatges de tipologia tradicional, normalment de dues plantes, que configuren illes de cases irregulars. Els plantejaments de l'època del desenvolupament a la perifèria del nucli amb construccions d'altura excessiva, distorsionen el caràcter ambiental típic de les edificacions de l'horta, l'edificació de la vora urbana del nucli és la que es troba més deteriorada.
  
- Cases de Bàrcena: Va ser annexat a València a finals del segle XIX. El seu tret més característic és el seu caràcter lineal, l'edificació s'ordena en el traçat de l'antiga carretera de Barcelona. L'edificació predominant és l'habitatge tradicional unifamiliar, amb una o dues plantes i pati posterior.
  
- Mahuella: Va ser annexat a València el 1891. L'edificació predominant és l'habitatge tradicional, amb una o dues plantes i pati posterior, i han desaparegut les antigues barraques. Es tracta d'un nucli que no ha crescut a penes al llarg del temps, però que s'ha mantingut fins als nostres dies amb un grau de manteniment i aspecte exterior dels edificis molt alt.
  
- Benimàmet: Va ser annexat a València el 1882. El desenvolupament urbà de la zona ha variat respecte de les característiques de les edificacions, en passar de ser una zona majoritàriament dedicada a l'activitat agrícola, en la qual les edificacions són majoritàriament tradicionals d'una o dues plantes, a les noves construccions d'edificis plurifamiliars de 3 i 4 altures a partir dels anys 50 i 60, es tracta d'un parc d'habitatges no excessivament antic, però sí necessitat de rehabilitació.
  
- Beniferri: Va ser annexat a València el 1872. El seu nucli es va configurar en el traçat de l'antic camí de Llíria, i ha quedat integrat en el continu urbà de la vora nord-oest de la ciutat. No s'han produït canvis rellevants en la seua configuració, l'edificació s'ordena en una malla irregular. El referent tipològic de l'edificació és la casa tradicional, d'una o dues altures, amb estructura de murs de càrrega amb balcons als habitatges més tardans.
  
- Castellar - Oliveral: Castellar era un xicotet nucli disseminat de població agrícola que es va formar entorn d'una alqueria i un ermitori, el de la Mare de Déu del Rosari, que depenia del districte de Russafa. A molt escassa distància es va formar l'Oliveral, que en origen era un reduït caseriu a un terreny d'oliverar, a què deu el seu nom. L'edificació característica d'ambdues pedanies és l'habitatge tradicional en filera, amb una o dues altures, habitatge i cambra, pati posterior, coberta a dos aiguavessos de teula àrab i l'estructuració en illes de cases tancades.
  
- El Palmar: El nucli del Palmar esta constituït per un assentament situat en una antiga illa que ha anat guanyant terreny artificialment pel procés d'aterrament de l'àrea lacustre de l'Albufera. A més del seu valor com a nucli urbà tradicional, el Palmar destaca com a zona d'interés paisatgístic i ambiental. La tipologia de l'edificació es pot classificar de la manera següent: la barraca; que es conserven algunes encara que la majoria en mal estat o molt transformades, La casa tradicional; formada de planta baixa i cambra, amb pati posterior, edificacions unifamiliars de dues plantes; en les quals es va perdent el caràcter agrícola i sobreïx el llenguatge modernista.
  
- La Torre: El seu origen va ser un conjunt d'alqueries conformades al voltant de la seua torre, que constituïa juntament amb altres torres situades en la contornada de València, una xarxa de vigilància d'origen musulmà a fi de mantindre controlat el territori. L'edificació tradicional és l'habitatge unifamiliar, amb una o dues plantes i pati posterior, es tracta d'un nucli que s'ha mantingut fins als nostres dies amb un grau de manteniment i aspecte exterior dels edificis molt alt.
  
- Natzaret: El nucli urbà de Natzaret sorgix i es desenvolupa fins als nostres dies lligat a l'activitat portuària. El seu nucli primitiu tradicional es caracteritza per la tipologia d'habitatges en fileres paral·leles a la mar, d'una o dues plantes i pati posterior. Juntament amb aquest, s'han generat altres zones que presenten les característiques de límit urbà en procés de degradació, la construcció de les quals es desenvolupa entre els anys 1940 i 1970.
  
- Cabanyal - Canyamelar: Es tracta de dos xicotets àmbits no inclosos en la delimitació com a bé d'interés cultural del Cabanyal, ni dins de l'àmbit de l'àrea de rehabilitació integrada concertada de Cabanyal - Canyamelar. Aquest nucli va ser annexat al terme municipal de València el 7 de juny de 1897. Està constituït per una trama de carrers, amb un traçat en graella, característic d'aquesta zona. L'edificació en la seua major part està constituïda per habitatges unifamiliars adossats de dues plantes.
  
- Campanar: El 7 de novembre de 1837 la Diputació Provincial va aprovar el desmembrament del municipi de València. Posteriorment, el 1879, el nucli de Campanar va ser novament annexat al terme municipal de València. L'edificació característica de l'àrea és l'habitatge unifamiliar, d'una o dues altures, i s'ha mantingut una unitat morfològica que la diferencia de la resta del nucli urbà i li conferix un valor patrimonial com a nucli tradicional.
  
- Patraix: El seu origen prové d'un assentament de l'època romana, posteriorment va haver-hi un assentament àrab, del qual provenen les alqueries sobre les quals va créixer el seu nucli tradicional, fins que el 1870 va ser annexat al terme municipal de València. Les característiques de l'edificació varien segons ens trobem en l'antic nucli d'origen agrícola, amb habitatges de dues plantes, amb balcó, murs de rajola i acabats de façana amb estucat pintat o rajola cara vista, o en l'àrea de l'eixamplament primitiu amb edificacions plurifamiliars anomenades d'eixamplament primitiu i edificació entre mitgeres més moderna en illa de cases amb pati interior.
  
- Benimaclet: El 1882 va ser annexat al terme municipal de València, actualment ha quedat totalment integrat en l'entramat urbà de la ciutat de València. La característica de la seua edificació es correspon amb la tipologia d'un nucli tradicional, amb habitatges de dues plantes i pati posterior d'origen agrícola i en casos més tardans amb balcons sobre la façana principal. El sistema constructiu és de murs de càrrega, tapiera o rajola i bigam de fusta. Així mateix hi ha una altra tipologia de característiques més modernes, en la part de l'àrea d'eixamplament urbà, amb edificació residencial plurifamiliar.
  
Tercer. La població total de València és de 782.846 habitants, en l'àmbit de les àrees proposades es computa una població al voltant de 127.000 habitants, la qual cosa representa aproximadament un 16,22% respecte del total. La superfície dels àmbits proposats és d'unes 127,00 hectàrees que representa el 0,94% respecte a la superfície total del sòl urbà de València.
  
Quart. Per a promoure la rehabilitació i la regeneració dels centres històrics l'Ajuntament de València té previst adoptar com a mesures específiques per a incentivar i ordenar la rehabilitació en l'àmbit de les àrees proposades les següents:
  
Bonificació d'un 25% del pressupost protegible definit en la base 5a, aquesta bonificació pot veure's incrementada en 2,5 punts per als supòsits establits en la base 6a, així mateix podran ser objecte d'aquestes bonificacions tots aquells edificis l'antiguitat dels quals supere els 40 anys i la seua destinació siga residencial en almenys un 70% de la seua superfície, tot això segons establixen les bases reguladores de les campanyes de rehabilitació, per a la rehabilitació o la millora de façanes i cobertes, amb l'eliminació d'elements impropis, com també de la unificació d'antenes de recepció d'emissions televisives.
  
Cinquè. El planejament urbanístic vigent en el municipi és un Pla general d'ordenació urbana, aprovat per acord del Consell de la Generalitat Valenciana de 28 de desembre de 1988 (BOE de 14.01.1989), que en el títol sisé de les normes urbanístiques, establix entre les distintes zones de qualificació urbanístiques, la zona de conjunts històrics protegits CHP. En concordança amb això, establix en l'annex I de les normes urbanístiques les fitxes de característiques i objectius del planejament especial que s'ha de portar a terme en cada una de les subzones CHP-2 i CHP-3, no ordenades directament pel Pla general, i això és el que es desplega a continuació:
  
Benifaraig: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 25.10.2000 (BOP de 24.02.01).
  
Carpesa: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 14.02.85 (BOP de 07.03.85). Es tracta d'un planejament expressament assumit, en la seua integritat, pel vigent PGOU, segons l'article 6.14 de les normes urbanístiques.
  
Massarrojos: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 28.04.00 (BOP de 23.10.2000).
  
Borbotó: Pla especial de reforma interior (PRI). Aprovació provisional de 28.05.04.
  
Cases de Bàrcena: Regulat directament per PGOU fins a l'aprovació del Pla de reforma interior que porte a terme l'àmbit de planejament de desenvolupament PN3-Cases de Bàrcena, segons el que preveu l'annex I de les normes urbanístiques.
  
Mahuella: Es tracta d'un conjunt històric protegit, amb qualificació CHP-3, ordenat directament pel PGOU.
  
Benimàmet: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 26.03.99 (BOP de 16.06.99).
  
Beniferri: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 24.04.99 (BOP de 21.06.99).
  
Castellar - Oliveral: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 28.06.99 (BOP de 21.12.99).
  
El Palmar: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 18.12.92 (BOP de 20.02.93).
  
La Torre: Es tracta d'un conjunt històric protegit, amb qualificació CHP-3, ordenat directament pel PGOU.
  
Natzaret: Es tracta d'un conjunt històric protegit, amb qualificació CHP-3, ordenat directament pel PGOU.
  
Cabanyal - Canyamelar: Subzones CHP-2 ordenades directament pel PGOU.
  
Campanar: Pla especial de protecció i reforma interior (PEPRI). Aprovació definitiva de 21.05.92 (BOP de 27.06.92).
  
Patraix: Pla especial de protecció i reforma interior (PEPRI). Aprovació definitiva de 15.10.93 (BOP de 15.11.93).
  
Benimaclet: Pla de reforma interior (PRI). Aprovació definitiva de 26.03.99 (BOP de 18.06.99).
  
Sisè. L'1 de juny de 2005 s'emet un informe del Servei Territorial d'Habitatge i Projectes Urbans, en el qual s'informa que la delimitació de les àrees de Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Beniferri, Campanar, Benimaclet, Castellar - Oliveral, la Torre i Natzaret (en l'àmbit qualificat com a CHP-3), proposades, es considera homogènia i coherent, i és conforme i adequada per a la declaració d'àrea de rehabilitació a centre històric, així mateix proposa una nova delimitació per a les àrees de Benimàmet, el Palmar, Cabanyal - Canyamelar (en l'àmbit qualificat com a CHP-2 en el PGOU per al sector 1 i que coincideix amb la proposta municipal per al sector 2), i Patraix, més homogeni i coherent, segons el que establix l'article 59 del Decret 92/2002, de 30 de maig, i en l'article 40 de l'Ordre de 15 de novembre de 2002, sobre el desenvolupament i la tramitació de les mesures de finançament d'actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002-2005. També s'informa que la delimitació de l'àrea de Natzaret (en l'àmbit del sector M6-C) proposada, es considera homogènia i coherent, i és conforme i adequada per a la declaració d'àrea de rehabilitació urbanoperifèrica.
  
Sete. El 25 de juliol de 2005, s'emet un informe de l'Àrea d'Habitatge i Projectes Urbans en què es conclou «que es reunixen els requisits especificats en el Decret 92/2002 per a declarar àrea de rehabilitació».
  
Huite. El 25 de juliol de 2005, el director general d'Habitatge i Projectes Urbans proposa la Resolució sobre la declaració d'àrees de rehabilitació de centre històric i urbanoperifèriques de València.
  
Fonaments de dret
  
Primer. Conforme al que establix l'article 59.3 del Decret 92/2002 de 30 de maig del Govern Valencià sobre actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002/2005 se consideren criteris preferents per a la declaració d'àrees de rehabilitació a centres històrics:
  
a) Que la zona posseïsca interés històric, urbanístic, arquitectònic i ambiental, o que estiga declarada o incoada com a bé d'interés cultural amb la classificació de conjunt històric.
  
b) Que per part de l'Ajuntament es dispose de Pla especial de protecció, Pla de reforma interior o planejament adequat.
  
Segon. Segons el parer d'aquesta conselleria ambdues circumstàncies es complixen ja que, a més de disposar d'interés històric, urbanístic, arquitectònic i ambiental, antecedent de fet segon, disposa de planejament adequat, antecedent de fet cinqué.
  
Tercer. Conforme al que establix l'article 59.2 del Decret 92/2002 de 30 de maig del Govern Valencià sobre actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002/2005 se consideren criteris preferents per a la declaració d'àrees de rehabilitació urbanoperifèriques:
  
a) Que la zona es trobe situada a la perifèria de les ciutats de la Comunitat Valenciana o a zones degradades amb marcat interés social.
  
c) Que la majoria dels edificis del seu àmbit hagen sigut construïts entre els anys 1940 i 1970.
  
Quart. Segons el parer d'aquesta conselleria ambdues circumstàncies es complixen ja que, a més de presentar les característiques de vora urbana en procés de degradació, la seua construcció es desenvolupa entre els anys 1940 i 1970, antecedent de fet segon.
  
Cinquè. En l'article 59.5 del Decret 92/2002 s'indica que la declaració d'àrees de rehabilitació a centres històrics o urbanoperifèriques es realitzarà mitjançant una Resolució del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.
  
Sisè. En els articles 39 i 40 de l'Ordre de 15 de novembre de 2002 del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports sobre el desenvolupament i la tramitació de les mesures de finançament d'actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl per al període 2002-2005 es regula la documentació necessària per a procedir a la declaració d'àrea de rehabilitació i es troba la presentada per l'Ajuntament adequada a aquesta.
  
Setè. Per mitjà del Decret 131/2004, de 27 d'agost, del Consell de la Generalitat, es va determinar el nombre i la denominació de les conselleries en què s'organitza l'administració de la Generalitat.
  
En el Decret 8/2004, de 3 de setembre, del president de la Generalitat es van assignar les competències en matèria d'habitatge a la nova Conselleria de Territori i Habitatge.
  
En el Decret 133/2004, de 3 de setembre, del Consell de la Generalitat, pel qual s'establix l'estructura orgànica de la Presidència i de les conselleries de l'administració de la Generalitat, s'establix que les funcions en matèria de plans d'habitatge, rehabilitació, accions concertades relatives a habitatge i règim jurídic serà exercida per la Direcció General d'Habitatge i Projectes urbans, que pertany a la Conselleria de Territori i Habitatge.
  
Vistos la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, el Decret 92/2002, de 30 de maig, del Govern Valencià sobre mesures de finançament d'actuacions protegides en matèria d'habitatge i sòl del període 2002-2005, l'informe tècnic de l'Àrea d'Habitatge i Projectes Urbans com també la resta de legislació de general i de pertinent aplicació, resolc:
  
Primer. Declarar àrea de rehabilitació el centre històric de València, coincident amb la proposta municipal en els àmbits de les àrees de Benifaraig, Carpesa, Massarrojos, Borbotó, Cases de Bàrcena, Mahuella, Beniferri, Campanar, Benimaclet, Castellar-Oliveral, la Torre i Natzaret i en la nova delimitació dels seus àmbits a les àrees de Benimàmet, el Palmar, Cabanyal - Canyamelar (en l'àmbit qualificat com CHP-2 en el PGOU per al sector 1 i que coincidix amb la proposta municipal per al sector 2), i Patraix, tots ells segons plànols adjunts.
  
Segon. Declarar àrea de rehabilitació urbanoperifèrica de València, que coincideix amb la proposta municipal en l'àmbit del sector M6-C de Natzaret, segons plànol adjunt.
  
Tercer. Considerar d'aplicació les ajudes establides per l'article 59 del Decret 92/2002, de 30 de maig, del Govern Valencià per a les actuacions protegides que s'efectuen en aquest àmbit.
  
Contra la present Resolució que posa fi a la via administrativa, es pot interposar recurs contenciós administratiu, davant del Jutjat Contenciós Administratiu de València, en el termini de dos mesos, comptadors des de l'endemà de la notificació d'aquesta, segons els articles 8.3 i 46.1 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.
  
Tot això, sense perjudici que puga exercir qualsevol altre recurs que estime oportú.