Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4705, del 04-03-2004 (2004/1589)

Juí ordinari número 36/2002. Cèdula de notificació.
---------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4705

Data del DOGV
:   04-03-2004

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA - A) EDICTES I CÈDULES DE NOTIFICACIÓ D'INTERLOCUTÒRIES, PROVISIONS I SENTÈNCIES

Número del document
:   2004/1589


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 20 de València

Tipus de document
:   Anunci

Juí ordinari número 36/2002. Cèdula de notificació. [2004/F1589]
  
Reyes Meliá Llácer, secretària del Jutjat de Primera Instància número 20 de València, mitjançant este edicte faig saber:
  
Que en este jutjat es tramiten les actuacions del juí ordinari número 36/2002, en les quals s'ha dictat sentència en data de hui, que és del tenor literal següent:
  
Sentència
  
València, 3 de febrer del 2004
  
Vistes per mi, Carmen Moreno Martínez, magistrada jutge del Jutjat de Primera Instància número 20 de València, les presents actuacions de juí ordinari, seguides davant d'este jutjat amb el número 36/2002, a instàncies del procurador Carlos J. Aznar Gómez en nom i representació de María de los Ángeles Raga Berenguer contra Amparo Cuesta Alfonso, Fernando-José Cuesta Villen, Antonio-Vicente Cuesta Villen, Desamparados Cuesta Villen, José Antonio Cuesta Chordá, María Jesús Cuesta Chordá, Consuelo Cuesta Chordá, Juan José Rubio-Iglesias Cuesta, Fernando Rubio-Iglesias Cuesta, María Isabel Rubio-Iglesias Cuesta, Candelaria Rubio-Iglesias Cuesta i Elena Rubio-Iglesias Cuesta, sobre acció de divisió de cosa comuna, i en atenció als següents:
  
Antecedents de fet
  
Primer. Va correspondre conéixer a este jutjat de demanda seguir pels tràmits del juí ordinari, a instàncies del procurador indicat, en la representació dita contra els demandats abans expressats, en la qual, després d'al·legar l'actor els fets i fonaments de dret que va estimar pertinents, va acabar demanant que es dictara sentència: de conformitat amb la súplica de la seua demanda.
  
Segon. Examinada la competència del jutjat i capacitat processal de les parts, es va tindre per interposada la demanda i es va citar la demandada a fi que contestaren a la demanda, en el terme de 20 dies; la qual cosa van realitzar excepte Desamparados i Antonio Cuesta Villen, i Juan José i Candelaria Rubio-Iglesias Cuesta, per la qual cosa van ser declarats en rebel·lia, i es convocaren les parts a l'oportuna audiència prèvia al juí, que es va celebrar amb el resultat que figura en les actuacions.
  
Tercer. Que practicada la prova proposada per les parts en la vista prèvia, es va celebrar el corresponent acte de juí amb el resultat que figura en actuacions. Queden les actuacions concluses per a sentència.
  
Quart. Que de la prova documental que figura en les actuacions, i apreciada i valorada tota esta en el seu conjunt, resulta provat que en virtut de l'addició al quadern particioner dels béns del causant José Antonio Cuesta Alfonso, realitzada mitjançant instrument públic atorgat pels comptadors partidors testamentaris autoritzat pel notari Miguel García Granero en data 23 de febrer del 2001 es van integrar en la massa hereditària els següents béns que no s'havien inventariat per no tindre constància els comptadors partidors a l'hora de redactar el quadern particioner:
  
a) Drets de crèdit derivats de les hipoteques canviàries que es mencionen que apareixien a la dita data subsistents en el Registre de la Propietat: 1. Hipoteca canviària que resulta de la inscripció 4a en el Registre de la Propietat número 5 de Sabadell, tom 2304, llibre 250, foli 157, finca número 16662, responent la finca de 9.015,18 euros de principal i 1.640,16 euros d'interessos, en conjunt 10.655,94 euros; 2. Hipoteca canviària que resulta de la inscripció 4a en el Registre de la Propietat número 5 de Sabadell, tom 2304, llibre 250, foli 160, finca número 16937, que respon per 9.015,18 euros de principal i de 1.640,16 euros d'interessos, en conjunt 10.655,94 euros; 3. Hipoteca canviària que resulta de la inscripció 4a en el Registre de la Propietat número 5 de Sabadell, tom 2304, llibre 250, foli 163, finca 16210, la qual respon per 9.015,18 euros de principal i 1.640,16 euros d'interessos, en conjunt 10.655,94 euros, i 4. Hipoteca canviària que resulta de la inscripció 4a en el Registre de la Propietat número 5 de Sabadell, tom 2304, llibre 250, foli 166, finca 16226, finca que respon per 63.106,27 euros per principal i d'11.485,34 euros d'interessos, en conjunt 74.591,61 euros, sumant les responsabilitats per principal i interessos en el seu conjunt 106.559,45 euros, havent inventariat i adjudicat els anteriors crèdits per un valor de 53.442 euros.
  
b) Crèdit de 31.853,64 euros reconegut en sentència de 27 de novembre de 1997 dictada pel Jutjat de Primera Instància número 2 de Sueca en el juí de menor quantia número 62/1997.
  
c) Quatre desenes parts de la finca registral número 48294 del Registre de la Propietat de Cullera inscrita al tom 2461, llibre 726 de Cullera, foli 16, estimades dites quatre desenes parts en 3.005,06 euros.
  
Estos béns sobre els quals hi ha una situació de copropietat entre els cohereus tenen diversa naturalesa, sent divisibles els drets de crèdit i indivisibles per impossibilitat de destinar-lo al seu ús les quatre desenes parts de la finca registral número 48279, ja que cada part indivisa d'esta correspon a una plaça d'aparcament.
  
Cinqué. Que en la tramitació de les actuacions s'han observat les prescripcions legals.
  
Fonaments de dret
  
Primer. Que el procurador Carlos J. Aznar Gómez en nom de María de los Ángeles Raga Berenguer va exercitar l'acció de divisió de cosa comuna a través del juí ordinari contra Amparo Cuesta Alfonso, Fernando-José Cuesta Villen, Antonio-Vicente Cuesta Villen, Desamparados Cuesta Villen, José Antonio Cuesta Chordá, María Jesús Cuesta Chordá, Consuelo Cuesta Chordá, Juan-José Rubio-Iglesias Cuesta, Fernando Rubio-Iglesias Cuesta, María Isabel Rubio-Iglesias Cuesta, Candelaria Rubio-Iglesias Cuesta i Elena Rubio-Iglesias Cuesta, i pretenia que es dicte sentència per la qual es declare que sent impossible la divisió dels citats béns per ser estos essencialment indivisibles, procedix:
  
1. Que es convoque els copropietaris a acte mitjançant el qual estos per licitacions successives decidisquen quin d'ells s'adjudica tots els béns en un sol lot i sense tipus d'eixida, compensant els altres econòmicament en la quantitat resultant de la millor licitació, qui a més assumirà la totalitat dels gastos resultants de l'adquisició de les parts indivises, inclosa la plusvàlua municipal si n'hi haguera, i sense que siga imputable als transmissors el sanejament i evicció dels béns transmesos als drets del qual renunciarà l'adjudicatari; dins dels 10 dies hàbils i previ a l'atorgament de l'escriptura per part del jutjat es depositarà davant del jutjat l'import de les quotes adquirides per a ser distribuït entre els restants copropietaris, i per al supòsit que no es compliren les anteriors condicions se li exigirà en execució de sentència el pagament del import total de la licitació i la dita quantitat quedarà en benefici de tots els restants copropietaris. Es presumix que el copropietari que no assistisca per si mateix o degudament representant al dit acte no està conforme amb el resultat d'este, per la qual cosa haurà de procedir-se a la pública subhasta.
  
2. Per al supòsit de no existir copropietari que adquirisca les participacions dels altres, es procedisca a la venda dels béns i drets adjudicats en proindivís, venda que es realitzarà mitjançant pública subhasta respecte a la qual se sol·licita que s'apliquen les següents condicions o bases: que es realitze en presència judicial i traient a subhasta per única vegada, amb possible intervenció de tercers, en lot conjunt i únic tots els béns i drets, sense tipus mínim d'eixida, si bé als partícips en la subhasta se'ls exigirà el depòsit del 20% del valor assignat en quadern particioner d'addició (176.660,14 euros) i no tornant-se els depòsits fins que existisca adjudicatari que complisca amb els resultats de la subhasta. No podrà l'adjudicatari exigir més dades ni antecedents que els que consten en el referit quadern particioner, i encarregarà d'abonar la totalitat dels gastos de la transmissió, inclòs la plusvàlua municipal si n'hi haguera. No és imputable als transmissors el sanejament i evicció dels béns transmesos, als drets del qual renunciarà l'adjudicatari; si l'adjudicatari o millor postor no complira amb el resultat de la subhasta en el termini de tres dies hàbils des que se li notifique l'adjudicació per ser millor postor perdrà el depòsit constituït, i es cridarà el següent postor i si és procedent els següents conforme a les millors postures fins que un d'ells complisca amb els resultats de la subhasta. Els incumplidors perdran el depòsit a favor dels copropietaris transmissors.
  
3. Que es condemne els demandats a reconéixer i complir les anteriors declaracions, i als qual se'ls imposaran les costes del present juí.
  
Segon. Que no havent comparegut en forma Antonio Vicente, Desamparados Cuesta Villen i Juan José i Candelaria Rubio-Iglesias Cuesta, en el termini conferit en la citació a comparéixer se'ls va declarar en rebel·lia de conformitat amb l'article 496.1 de la Llei d'Enjudiciament Civil 1/2000. I com determina l'article 496.2 la declaració de rebel·lia no serà considerada com a aplanament ni com a admissió dels fets de la demanda, excepte els casos en què la llei dispose expressament el contrari, i este no n'és un.
  
Tercer. Que els codemandats Fernando i Elena Rubio-Iglesias Cuesta, Consuelo, María Jesús i José Antonio Cuesta Chordá i Amparo Cuesta Alfonso van contestar a la demanda oposant-se a esta adduint-hi quant al fons de l'assumpte que s'afirma en la demanda que tots els codemandats excepte Juan, Isabel, Candelaria i Elena Rubio-Iglesias Cuesta han arribat a ser titulars de ple domini de les seues parts indivises per pactes amb la usufructuària, la demandant, sense que estos pactes s'hagen acreditat, també neguen la condició de litigiosos dels drets de crèdit de les hipoteques canviàries ja que segons l'article 1.536.2 del Codi Civil els definix d'esta manera «es tindrà per litigiós un crèdit des que es conteste la demanda relativa d'este», i no constant ni havent acreditat que hi haja contestació de demanda referent a estos, han de considerar-se no litigiosos, i igualment rebutgen totalment la valoració feta en la demanda de tals crèdits tota vegada que les hipoteques canviàries responen de majors quantitats que les expressades en la demanda i els crèdits hipotecaris només tenen com a càrregues preferents i anteriors les hipoteques a favor de la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de Barcelona, i el seu venciment ja s'ha produït fa anys, i tenint els crèdits una garantia real com és la hipoteca en cas d'impagament pot procedir-se a l'execució de les finques hipotecades; quant a la finca registral número 48892 del Registre de la Propietat de Cullera es mostren en desacord amb el valor assignat d'advers entenent necessari un dictamen pericial de valoració que no s'ha aportat ni explicat com s'arriba al valor fixat; afigen que els crèdits a què es referix la demanda es presumixen dividits en parts iguals entre els distints creditors al no constar res en contrari per aplicació de l'article 1.137 del Codi Civil, i estant dividits no cal procedir a la seua divisió, per la qual cosa neguen l'aplicació de l'article 401 del Codi Civil, i si a efectes merament dialèctics es considerara que no estigueren dividits, neguen que haja de procedir-se a la divisió per ser inservibles per a l'ús a què es destinen atés que manca de tot fonament legal i jurisprudencial l'aplicació del concepte d'inservibilitat en este cas, partint sobretot de l'article 1.878 del Codi Civil i de l'article 149 de la Llei Hipotecària, que es referixen a la possibilitat que el crèdit hipotecari siga cedit en tot o en part. També per les raons expressades neguen l'aplicació de l'article 404 del Codi Civil, i rebutgen que l'adjudicatari renuncie a l'evicció i sanejament dels béns adjudicats en anar això en contra dels articles 1.069 i 1.070 del Codi Civil, així com que el jutjat puga exercir en principi funcions notarials d'atorgament de l'escriptura, igual que s'haja d'acudir a la subhasta pel fet que un copropietari no acudisca per si mateix o degudament representat. Finalment destaquen que la demanda es referix a l'extinció d'un proindivís de béns i drets de distinta naturalesa, perquè hi ha crèdits hipotecaris, crèdits reconeguts judicialment i un immoble, i l'actora proposa un procediment de subhasta a seguir en el que no es té en compte la regulació legal respecte d'això, ni la distinta naturalesa dels béns, per la qual cosa aquell és totalment arbitrari i manca de fonament legal.
  
Quart. Que la resta de codemandats, segons es va exposar en l'audiència prèvia, es van aplanar a la demanda havent arribat a un acord amb l'actora respecte als gastos, no obstant, el citat aplanament quant a l'admissió de les peticions de l'actora, algunes de les quals no s'ajusten al que disposa la llei, no complix els requisits per a produir la seua eficàcia de conformitat amb l'article 21 de la Llei d'Enjudiciament Civil 1/2000.
  
Cinqué. L'article 400.1 del Codi Civil establix que cap copropietari estarà obligat a romandre en la comunitat, i cada un d'ells podrà demanar en qualsevol temps que es dividisca la cosa comuna.
  
Sisé. La determinació de la divisibilitat de la cosa comuna, o de la seua inservibilitat o desmèrit, és qüestió de fet de l'exclusiva apreciació de la Sala d'Instància com reiteradament ha anat declarant la jurisprudència (sentències del Tribunal Suprem de 2 de maig de 1964, 3 de març de 1976, 30 de novembre de 1979, 13 de maig de 1980, 8 d'octubre de 1982, 9 de febrer de 1983, 10 de desembre de 1985, 17 d'abril de 1986, 21 de març de 1988, 10 de maig de 1990, etc.). I en particular, respecte als crèdits hipotecaris l'article 1.878 del Codi Civil i l'article 149 de la Llei Hipotecària establixen la possibilitat que siguen alienats o cedits en tot o en part, de la qual cosa es deduïx el fonament legal de la seua divisibilitat i també és divisible un crèdit reconegut en sentència, i cal ajustar-se a la distribució que del seu import establisca el títol hereditari o de partició i si no s'establira res es presumirà dividit atés el tenor de l'article 1.138 del Codi Civil en parts iguals. Tractant-se d'immobles l'article 401 del Codi Civil preveu en el seu apartat 2n que si les seues característiques ho permeten, a sol·licitud de qualsevol dels comuners (ací cohereus), la divisió podrà realitzar-se mitjançant l'adjudicació de pisos o locals independents, amb els seus elements comuns annexos.
  
Seté. Atés el tenor de l'article 404 del Codi Civil quan la cosa fóra essencialment indivisible, i els copropietaris no convingueren que s'adjudique a un d'ells indemnitzant els altres, es vendrà i repartirà el seu preu, i donada la remissió de l'article 406 d'este a les regles concernents a la divisió de l'herència i trobant-nos en el present cas davant d'un supòsit de comunitat de béns hereditaris és procedent aplicar a la divisió ens les seues partícips dites regles i entre estes l'article 1.062 del Codi Civil, que establix que quan una cosa siga indivisible o desmeresca molt per la seua divisió, podrà adjudicar-se a un dels cohereus, a qualitat d'abonar als altres l'excés de diners, però bastarà que un només dels hereus demane la seua venda en pública subhasta, i amb admissió de licitadors estranys, perquè així es faça. I per la mateixa raó és aplicable l'article 1.069 del Codi Civil, que disposa que feta la partició, els cohereus estaran recíprocament obligats a l'evicció i sanejament dels béns adjudicats, perquè en fer la partició no consta que s'haguera pactat el contrari de manera que no concorre la cessió de tal obligació de conformitat amb l'article 1.070 del referit codi.
  
Huité. Que partint de tot el que s'ha esmentat, de l'examen de les actuacions i de la prova documental que hi figura, única proposada per les parts, la qual cosa permet segons l'article 429.8 de la Llei d'Enjudiciament Civil 1/2000 el dictat de la sentència sense necessitat de prèvia celebració de juí, cal dir que procedix estimar parcialment la demanda, conclusió a què s'arriba partint del resultat que es desprén d'aquella prova valorada segons criteri de sana crítica i atenent la distribució de l'onus probandi que efectua l'article 217 de la Llei d'Enjudiciament Civil 1/2000, perquè es dóna lloc a l'actio communi dividend, però no se li associen les conseqüències preteses en la demanda.
  
Així, del document acompanyat amb la demanda consistent en l'escriptura d'addició al quadern particioner dels béns del causant José Antonio Cuesta Alfonso es deriva que van quedar integrats en el patrimoni hereditari d'este els crèdits hipotecaris, el reconegut per sentència i la participació en l'immoble que es mencionen en la demanda, i que tal addició va estar motivada per no tindre constància els comptadors partidors a l'hora de redactar el quadern particioner dels béns d'aquell. Els crèdits hipotecaris deriven de quatre hipoteques canviàries, tres d'estes constituïdes respectivament sobre les finques registrals números 16340, 16403 i 16869 inscrites en el Registre de la Propietat número 5 de Sabadell, responent cada una de 9.015 euros per principal i 1.640,16 euros per interessos, i una quarta constituïda sobre la finca número 16767, que respon de 63.106,27 euros per principal i d'11.485,34 euros per interessos (vegeu les notes simples registrals adjuntades al costat de l'escriptura de protocol·lització de l'addició de què es deriva una subsistència). El crèdit reconegut per sentència dictada en el juí de menor quantia número 62/1997, que ascendix a 31.853,64 euros, i les quatre desenes parts de la finca registral número 48108 del Registre de la Propietat de Cullera inscrita al tom 2461, llibre 726 de Cullera, foli 16. D'estos béns resulta clar que la participació en l'immoble és indivisible perquè a la comunitat hereditària pertanyen quatre desenes parts de la finca i cada part indivisa d'esta correspon a una plaça de garatge perquè si es procedix a la divisió es faria inservible per a l'ús a què es destina. Per això, seguint els dictats de la llei podrà adjudicar-se a un dels cohereus indemnitzant els altres, si no convingueren en este sentit es procedirà a la seua venda en pública subhasta de conformitat amb el que disposen els articles 655 i següents de la Llei d'Enjudiciament Civil 1/2000 per a la subhasta de béns immobles, sense que procedisca l'acte previ sense licitadors estranys pretés en la demanda ni la subhasta pública amb les bases fixades en esta.
  
Quant als crèdits derivats de les hipoteques canviàries, atés el resultat infructuós dels exhorts dirigits als jutjats de Primera Instància número 3 de Cerdanyola del Vallès, la sol·licitud dels quals consta en les notes registrals que figuren en les actuacions es va expedir el certificat de la regla 4a de l'article 131 de la Llei Hipotecària, que seguir-se davant d'este procediments judicials sumaris en reclamació de les tres últimes hipoteques mencionades no s'ha pogut conéixer l'estat de realització de la garantia real, i l'import obtingut pels creditors, però atés el temps transcorregut es presumix que aquells procediments han arribat a la seua terminació, i els creditors veuen satisfets els seus crèdits. I el crèdit reconegut per sentència en tant que dictada sobre suma dinerària, encara que es desconeix si ha sigut executada la sentència, la veritat és que tractant-se d'una suma dinerària admet divisió entre els distints partícips.
  
Per consegüent, és procedent l'extinció del proindivís sobre tals béns detinguts en comú per la demandant i demandats.
  
Nové. En matèria de costes, atenent al que disposa l'article 394.2 de la Llei d'Enjudiciament Civil 1/2000, procedix en el cas que ens ocupa, en estimar-se parcialment la demanda, que cada part litigant abone les costes causades a la seua instància i les comunes per meitat, perquè no s'aprecia temeritat en litigar en cap d'elles que determine la imposició unilateral de les costes.
  
Vistos els preceptes legals esmentats i la resta d'aplicables:
  
Decisió
  
Que estime parcialment la demanda formulada pel procurador Carlos J. Aznar Gómez en nom i representació de María de los Ángeles Raga Berenguer contra Amparo Cuesta Alfonso, Fernando-José Cuesta Villen, Antonio-Vicente Cuesta Villen, Desamparados Cuesta Villen, José Antonio Cuesta Chordá, María Jesús Cuesta Chordá, Consuelo Cuesta Chordá, Juan-José Rubio-Iglesias Cuesta, Fernando Rubio-Iglesias Cuesta, María Isabel Rubio-Iglesias Cuesta, Candelaria Rubio-Iglesias Cuesta i Elena Rubio-Iglesias Cuesta sobre acció de divisió de cosa comuna, i declare extingida la copropietat entre els litigants respecte als béns addicionats al quadern particioner del causant José Antonio Cuesta Alfonso, que van ser els següents: drets de crèdit derivats de les hipoteques canviàries constituïdes sobre les finques registrals números 16723, 16685, 16956 i 16414 inscrites en el Registre de la Propietat número 5 de Sabadell al tom 2304, llibre 250 i folis 157, 160, 163 i 166 respectivament, dret de crèdit reconegut per sentència dictada en el juí de menor quantia número 62/1997 seguit davant del Jutjat de Primera Instància número 2 de Sueca, i quatre desenes parts de la finca registral número 48503 del Registre de la Propietat de Cullera, inscrita al tom 2461, llibre 726 de Cullera i foli 16.
  
I sent essencialment indivisible este últim bé, si no aconseguixen els coparticipants un acord d'adjudicar-lo a un d'ells indemnitzant en diners als altres la seua part proporcional, haurà de procedir-se a la seua venda en pública subhasta de conformitat amb el que disposa la Llei d'Enjudiciament Civil, 1/2000, per als béns de naturalesa immoble. Els crèdits, si no s'han dividit ja, es distribuiran d'acord amb el percentatge de participació assignat pel causant en el títol testamentari, i si no s'establix expressament per parts iguals.
  
Cada part litigant abonarà les costes causades a la seua instància i les comunes per meitat.
  
Contra esta sentència podrà interposar-se un recurs d'apel·lació, que es prepararà davant d'este jutjat en el termini de cinc dies des del següent al de la seua notificació.
  
Es és la meua sentència, que es portarà al llibre de les de la seua classe i testimoni a les actuacions corresponents, que pronuncie, mane i firme.
  
I perquè valga de notificació de sentència en legal forma a la demandada Desamparados Cuesta Villen, en parador desconegut, i perquè es publique al tauler d'anuncis d'este jutjat i en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, expedisc el present edicte.