Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8064, del 16-06-2017 (2017/4688)

Notificació de la interlocutòria dictada en el rotlle d'apel·lació número 203/2017.
-----------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8064

Data del DOGV
:   16-06-2017

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2017/4688


Organisme emissor
:   Audiència Provincial de València

Tipus de document
:   Anunci

Notificació de la interlocutòria dictada en el rotlle d'apel·lació número 203/2017. [2017/4688]  
La Secció Sisena de l??Audiència Provincial de València ha dictat, en el rotlle d'apel·lació número 203/2017, la resolució que té l'encapçalament i la part dispositiva que són com segueix:  
  
«Poder judicial  
Audiència Provincial de València  
Secció Sisena  
Rotlle número 203/2017  
Interlocutòria número 187  
President: Vicente Ortega Llorca.  
Magistrades:   
- María Mestre Ramos.  
- M.ª Eugenia Ferragut Pérez.  
València, 16 de maig de 2017  
La Secció Sisena de l??Audiència Provincial de València, integrada per les persones indicades al marge, ha vist aquest recurs d'apel·lació interposat contra la interlocutòria de data 15 de desembre de 2016, dictada en la peça d'oposició al judici d'execució de títols no judicials número 764/2016, del Jutjat de Primera Instància número 4 de València.  
  
Han sigut parts en el recurs, com a apel·lant, l'executant demandada d'oposició, Banco Popular Español, SA, representat per la procuradora Paula Carmen Calabuig Villalba i defesa per l'advocat Vicente Fernández Gómez, i, com a apel·lats, l'executat demandant d'oposició, Manuel Martínez Rovira, representat pel procurador Ignacio Montes Reig i defés per l'advocat Luis Montes Reig, i les coexecutades, Gestión Campo Olivar, SL, i ESAL Servicio Empresarial, SL, no comparegudes.  
  
És ponent Vicente Ortega Llorca, el qual expressa el parer del tribunal.  
Antecedents de fet   
Primer. La part dispositiva de la interlocutòria apel·lada diu:  
?Estime l'oposició per motius processals contra la interlocutòria que despatxa execució, de 6 de juny de 2006, declare la nul·litat del que s'ha fet, deixe sense efecte el que s'ha realitzat, i impose a la part executant les costes d'aquesta oposició?.  
Segon. Al·legacions de la part recurrent.  
La defensa de l'executant demandada d'oposició va interposar un recurs d'apel·lació en què, en síntesi, al·lega:  
Primera. El demandant d'oposició sobre la base del motiu processal al·legat davant l'absència d'un document essencial a fi de determinar la correcció de la quantitat reclamada, ja que l'execució té lloc després d'una execució hipotecària prèvia.  
L'apel·lant va interposar una acció executiva fonamentada en títols no judicials, en els termes de l'article 520 de la Llei d'enjudiciament civil i no a través de l'article 579.1.  
L'article 520 de la Llei d'enjudiciament civil estableix l'acció executiva fonamentada en títols no judicials ?quan es tracta dels títols executius previstos en els números 4t, 5é, 6é i 7é de l'apartat 2 de l'article 517, només es podrà despatxar execució per la quantitat determinada que excedisca de 300 euros?.  
En aquest cas, els documents que acompanyen la demanda d'execució de títols no judicials compleix amb la normativa exigida a aquest efecte, i la quantia reclamada apareix determinada en el certificat de saldo deutor intervingut per fedatari públic, més concretament en l'extracte del compte lligat al préstec que s'executa.  
L'article 573 de la Llei d'enjudiciament civil determina els documents que a l'esmentada demanda d'executiva s'hauran d'adjuntar en aquests casos, a més dels generals establits en l'article 550.  
  
En primer lloc, l'escriptura de préstec hipotecari de què es fa una novació posteriorment constitueix per si mateix un títol executiu als efectes de l'article 517.2.4.  
En segon lloc, s'adjunta a la demanda d'execució l'acta notarial de fixació de saldo deutor expedit per fedatari públic de la qual es desprén que el saldo de 3.441.551,60 euros que figura en el certificat expedit pels apoderats de l'apel·lant coincideix amb el que consta en la fitxa comptable oberta al deutor.  
El document fefaent de la liquidació s'estén als efectes dels articles 572.2 i 573.1.2 de la Llei d'enjudiciament civil.  
En el certificat de saldo deutor, expedit el 18 de gener de 2016, es pot concretar que, a data 1 de maig de 2009, consta com a tal, i com a saldo real i comptable el deute puja a 4.481.532,22 i una amortització de 4.400.000 euros, i que, a data 18 de gener de 2016, en la qual es tanca el compte a fi d'interposar aquesta demanda, hi ha pendent de deute real o comptable 1.161.349,72 euros de capital pendent d'amortitzar, que més els 2.280.201,88 euros d'interessos de demora conformen el deute líquid, vençut i exigible als efectes de la reclamació judicial.  
  
No ens trobem amb la prossecució del romanent hipotecari en els termes de l'article 579.1 de la Llei d'enjudiciament civil (atés que els fiadors no van ser part de l'execució hipotecària), sinó en l'acció executiva basada en títols extrajudicials de l'article 520 de la Llei d'enjudiciament civil, en què s'ha actualitzat el certificat de saldo deutor.  
  
La mercantil prestatària Satinder, SL, única demandada en l'execució hipotecària, immersa en concurs de creditors, va decretar l'extinció de la seua personalitat jurídica, com a conseqüència de la interlocutòria de conclusió del concurs (BOE, doc. núm. 4).  
AAP de Barcelona número 63/2015, rotlle 251/2014-D, de 19 de febrer de 2015.  
La quantitat objecte de reclamació ha resultat liquidada de conformitat amb les partides del compte lligada al préstec, en els termes pactats per les parts, sense que la falta d'aportació del decret d'adjudicació puga resultar suficient per a estimar, com ha sigut el cas, els motius processals al·legats en contra.  
Segona. Resulta suficient l'acta de saldo deutor per a acreditar no sols el deute líquid objecte de reclamació sinó que aquest constitueix el fet de complir estrictament un pacte de liquiditat reflectit en les escriptures de préstec i novació que consta en actuacions.  
Respecte al pacte de la liquiditat del deute, cal destacar que ens trobem davant d'un pacte que té suport legal (art. 572 LEC) per a donar viabilitat processal a l'acció judicial, determinat a més pel certificat del notari, per les operacions efectuades en la demanda i la comunicació prèvia als executats abans del procés (burofax de requeriment, doc. núm. 6).  
AAP de València, Secció Novena, interlocutòria 226/2015, d'1 d'abril de 2015.  
Ha complit els requisits exigits en l'article 573 de la Llei d'enjudiciament civil, ja que suposen la verificació de regularitat del saldo deutor presentat basant-se en el que s'ha pactat en la pòlissa i de conformitat amb la documentació aportada (extracte de les partides de càrrec i abonament i les dels interessos aplicats), sense necessitat de plasmar el detall de les operacions matemàtiques concretes efectuades per a això.  
Amb més motiu, l'aportació d'una declaració de fe pública de correcció del càlcul del saldo deutor s'ha de valorar com acreditatiu d'haver-se practicat de forma correcta la liquidació, ja que no s'ha aportat de contrari cap prova en contra de la presumpció de veracitat de l'esmentada acreditació fefaent, per la qual cosa la no-aportació del decret d'adjudicació no pot constituir, en si mateix, un requisit imprescindible per a saber amb certesa el saldo que s'arroga del certificat de deute; no obstant això, si l'executat en discrepa, ho havia d'haver indicat com a motiu de fons i no com a motiu processal, ja que s'han complit els requisits processals dels articles 520, 517, 550, 572 i 573 de la Llei d'enjudiciament civil.  
En conseqüència, no es va haver de decretar la nul·litat de despatx execució pels motius processals al·legats per l'executat, ja que s'han preservat les garanties i els requisits exigits en els articles indicats.  
  
Va demanar que s'estime el recurs, es revoque la interlocutòria objecte de recurs i se'n declare la nul·litat, amb la imposició expressa de costes.  
Tercer. La defensa de la demandant d'oposició va presentar un escrit en què s'oposava al recurs i sol·licitava una interlocutòria que confirmarà la que havia sigut objecte de recurs, amb la imposició expressa de costes a la part recurrent.  
Quart. Una vegada rebudes les actuacions per aquest tribunal, es va assenyalar per a la deliberació i votació el dia 15 de maig de 2017, dia en què va tindre lloc.  
Fonaments de dret  
S'accepten els de la resolució impugnada, sempre que no s'oposen als d'aquesta resolució.  
Primer. Aquest recurs s'emmarca dins de l'execució de títol no judicial instada pel Banco Popular contra José Luis Bonilla Musoles (finat, el despatx d'execució individual del qual va ser declarat nul per aquest fet), Manuel Martínez Rovira i les mercantils Gestión Campo Olivar, SL, i ESAL Servicio Empresarial, SL, com a fiadors solidaris de la prestatària Satinder, SL.  
L'execució despatxada pel decret de 6 de juny de 2016 (folis 138 i 139) tenia com a objecte recuperar el saldo deutor pendent de satisfer pels demandats, després de l'execució hipotecària número 906/2009 del Jutjat de Primera Instància número 4 de Paterna, seguida contra Satinder, SL, que havia conclòs amb l'adjudicació en subhasta de la finca hipotecada. En el procés, cap dels fiadors solidaris hi havia sigut part.  
  
La defensa de Manuel Martínez Rovira, únic demandat que es va personar, hi va formular oposició contra el despatx d'execució (folis 198 a 208) en què va al·legar, com a motiu processal, l'existència de defecte en el títol d'execució i, com a motiu de fons, pluspetició.  
La interlocutòria recorreguda va estimar el motiu processal, en considerar necessari per a formar el títol executiu no sols les escriptures del deute (escriptura inicial i novació) sinó també el decret d'adjudicació que va posar fi al procés d'execució hipotecària.  
Segon. El titular d'un crèdit garantit amb hipoteca té en el seu patrimoni dues accions:  
- La personal, derivada del contracte en virtut del qual sorgeix la corresponent obligació de pagament, que s'ha de dirigir contra les persones que, de conformitat amb el contracte, hagueren assumit aquesta obligació.  
- La real, derivada de la garantia hipotecària, dirigida directament contra els béns hipotecats.  
Una vegada exercitada, pel creditor, d'acord amb els tràmits establits pels articles 681 a 698 de la Llei d'enjudiciament civil, l'acció real executiva ?limitada a les quantitats garantides- i realitzada la garantia sense obtindre la plena satisfacció del seu crèdit, el creditor pot instar la continuació de l'execució contra els obligats personalment al pagament del deute, a través dels tràmits de l'execució dinerària ordinària establits en els articles 571 i següents de la Llei d'enjudiciament civil. Així ho preveu l'article 579.1 de la Llei d'enjudiciament civil en establir que:  
  
?Quan l'execució es dirigisca exclusivament contra béns hipotecats o pignorats en garantia d'un deute dinerari caldrà ajustar-se al que disposa el capítol V d'aquest títol. Si, una vegada subhastats els béns hipotecats o pignorats, el producte fora insuficient per a cobrir-ne el crèdit, l'executant podrà demanar el despatx de l'execució per la quantitat que falte, i contra els qui siga procedent, i l'execució prosseguirà d'acord amb les normes ordinàries aplicables a totes les execucions?.  
La finalitat d'aquest precepte, inspirat en el principi d'economia processal, és evitar haver d'acudir a un nou procés per a cobrar el mateix deute, quan els béns subhastats han resultat insuficients per a la satisfacció del crèdit del creditor.  
La continuació de l'execució s'ha de sol·licitar en el mateix procés d'execució, sense la necessitat de formular una nova demanda executiva, i serà suficient la mera sol·licitud de transformació del procés i el despatx d'execució contra els obligats personalment al pagament del deute.   
Ara bé, aquest precepte es complementa amb l'article 685.5 de la Llei d'enjudiciament civil, introduït per la Llei 19/2015, de 13 de juliol, que disposa que:  
?5. Als efectes previstos en l'apartat 1 de l'article 579 serà necessari, perquè s'hi puga despatxar execució per la quantitat que falte i contra els qui siga procedent, que se'ls haja notificat la demanda executiva inicial. Aquesta notificació podrà ser practicada pel procurador de la part executant que així ho sol·licite o quan atenent a les circumstàncies ho dispose el secretari judicial.  
La quantitat reclamada en aquesta serà la que servirà de base per a despatxar execució contra els avaladors o fiadors sense que puga ser augmentada per raó dels interessos de demora produïts durant la tramitació del procediment executiu inicial?.  
Tanmateix, la llei no imposa aquesta única via processal, sinó que deixa a l'arbitri de l'executant la decisió d'utilitzar-la o no, perquè, juntament amb ella, el creditor pot optar per formular una nova demanda executiva contra els avaladors o fiadors en reclamació de la quantitat que no haja cobert la subhasta de la finca hipotecada. És el que la doctrina del Tribunal Constitucional ha denominat dret a l'elecció de procediment; efectivament, una constant jurisprudència del tribunal esmentat, de la qual són mostra, entre moltes altres, les SSTC 90 i 92/1985, de 22 i 24 juliol; 41/1986, de 2 abril; 2/1987, de 14 gener; 43, 125 i 197/1988, de 16 març, 24 juny i 24 octubre; 160 i 241/1991, de 18 juliol i 16 desembre; 20/1993, de 18 gener; 178/1996, de 12 novembre; 160/1998, de 14 de juliol, declara ?que el mandat contingut en l'article 24.1 de la Constitució tanca el dret a triar la via judicial que l'interessat creu convenient per a la defensa dels seus drets i interessos legítims, encara que només siga perquè no pot dir-se que siguen els mateixos els efectes i les conseqüències jurídiques que ofereixen els diferents tipus de processos previstos en el nostre ordenament per a la defensa de drets i interessos. Per això, sempre que la via triada siga processalment correcta d'acord amb les normes legals vigents, s'haurà d'estimar que la indeguda privació o denegació d'aquesta equival a una privació o denegació de la tutela judicial efectiva, en contra del que s'ha disposat en el dit precepte constitucional?.  
Fent ús d'aquest dret, la defensa del banc executant no va activar contra els avaladors o fiadors el mecanisme processal de l'article 579.1 de la Llei d'enjudiciament civil, i en aquest cas l'execució hipotecària número 906/2009 del Jutjat de Primera Instància número 4 de Paterna, hauria prosseguit d'acord amb les normes ordinàries aplicables a totes les execucions, de manera que els nous demandats haurien tingut coneixement de tot allò que s'ha fet en la inicial execució hipotecària ?en particular, del decret d'adjudicació del bé hipotecat, i del romanent líquid del saldo deutor no cobert amb la subhasta del bé- sinó que va optar per presentar, a l'empara de l'article 571 de la Llei d'enjudiciament civil, una nova demanda executiva contra els esmentats fiadors, que va donar lloc a les actuacions d'execució de títols no judicials número 764/2016 del Jutjat de Primera Instància número 4 de València, als quals afecta aquesta apel·lació.  
El banc executant va aportar amb aquesta nova demanda d'execució ordinària:  
- El testimoni notarial de l'escriptura de fusió per absorció de Banco Pastor, SA, per Banco Popular, SA (foli 13).  
- L'escriptura de préstec amb garantia hipotecària subscrita el 17 d'abril de 2007, entre la prestatària Satinder, SL, la prestadora Banco Pastor, SA, i els fiadors solidaris Manuel Martínez Rovira, Gestión Campo Olivar, SL, i ESAL Servicio Empresarial, SL (folis 16 a 33).  
- L'escriptura de novació de l'esmentat préstec hipotecari, subscrita per aquestes parts l'11 de juliol de 2008 (folis 55 a 73).  
- La interlocutòria de 23 d'abril de 2015, del Jutjat Mercantil número 3 de València, mitjançant la qual es va disposar l'extinció de la mercantil Satinder, SL (folis 84 i 85).  
- L'acta notarial de fixació del saldo en 3.441.551,60 euros, atorgada l'1 de febrer de 2016 (folis 87 a 92) a requeriment de Banco Popular, SA, com a creditora actual en haver-se fusionat amb Banco Pastor, SA, i que es limita a indicar la correcció del que ha certificat l'entitat creditora, que replega en l'haver, el 30 de setembre de 2013, una suma de 893.220,08 euros, sense més precisions i sense conéixer com s'obté la resta fins a la quantitat de 3.441.551,60 euros que es va reclamar com a principal, tret de la indicació que 1.161.349,72 euros corresponen a capital pendent d'amortitzar, i 2.280.201,88 euros a interessos de demora, que certifica l'entitat, sense més precisions.  
  
En aquesta acta no s'esmenta el decret d'adjudicació del bé hipotecat, dictat en les actuacions número 906/2009 d'execució hipotecària seguides contra Satinder, SL, davant del Jutjat de Primera Instància número 4 de Paterna, pel qual es va adjudicar la finca hipotecada, ni al romanent líquid del saldo deutor no cobert amb el bé hipotecat.  
- Burofaxos de reclamació del deute dirigits als fiadors solidaris, no lliurats als demandats d'execució (folis 93 a 120).  
Amb la demanda d'execució no es va adjuntar l'esmentat decret d'adjudicació del bé hipotecat, ni es va al·ludir el romanent líquid del saldo deutor no cobert amb la subhasta, que seria l'import que deuen els fiadors.  
Confirmem que la manca d'aquest document constitueix un defecte en el títol d'execució, perquè no ens trobem en el supòsit regulat per l'article 579 de la Llei d'enjudiciament civil, que ni tan sols s'esmenta en la demanda d'execució dinerària, sinó davant d'un procés d'execució ordinària davant d'un tribunal diferent i contra els fiadors que no van ser part en el procés inicial, que requereix que el títol d'execució es complete amb l'aportació del decret d'adjudicació o amb la seua incorporació al certificat notarial. I això perquè, en aquests casos, s'ha de partir del coneixement pels avaladors del procés anterior i del seu resultat, perquè si no és així se'n restringeix el dret de defensa en la mesura que ni és part en el compte el saldo del qual es liquida ni en el procés de què deriva la quantia pendent.  
Estimem el recurs.  
Tercer. Tal com disposen els articles 394 i 398 de la Llei d'enjudiciament civil, les costes d'aquest recurs s'han d'imposar a la recurrent.  
  
Quart. Tal com disposa la disposició addicional 15a de la Llei orgànica del poder judicial, una vegada confirmada la resolució recorreguda, el recurrent perd el dipòsit constituït per a recórrer, a què es donarà la destinació prevista en l'esmentada disposició.  
Part dispositiva  
1. Desestimem el recurs interposat per Banco Popular Español, SA.  
  
2. Confirmem la interlocutòria apel·lada.  
3. Imposem a la recurrent les costes d'aquesta alçada.  
Doneu al dipòsit constituït per a recórrer la destinació prevista en la disposició addicional 15a de la Llei orgànica del poder judicial.  
Aquesta interlocutòria és ferma.»  
  
I perquè es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, a fi de notificar-la a la part incompareguda, demandada apel·lada ESAL Servicio Empresarial, SL.  
  
València, 26 de maig de 2017.- El lletrat de l'Administració de justícia substitut: Teodoro Jesús García García.