Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5025, del 10-06-2005 (2005/6634)

DECRET 105/2005, de 3 de juny, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, el denominat el Molinar d'Alcoi.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5025

Data del DOGV
:   10-06-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2005/6634


Data del document
:   03-06-2005

Organisme emissor
:   Conselleria de Cultura, Educació i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Alcoi
    * ben cultural
    * protecció del patrimoni
    * patrimoni arquitectònic
    * legislació

DECRET 105/2005, de 3 de juny, del Consell de la Generalitat, pel qual es declara Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, el denominat el Molinar d'Alcoi. [2005/X6634]
  
L'article 31.5 de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana establix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic. Així mateix, l'article 26.2 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià disposa que la declaració d'un Bé d'Interés Cultural es farà per decret del Consell de la Generalitat, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport, sense perjuí de les competències que l'article 6 de la Llei del Patrimoni Històric Espanyol reserva a l'administració general de l'Estat.
  
Per Resolució de 14 de juliol de 2004, la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià va acordar tindre per incoat l'expedient per a la declaració com Bé d'Interés Cultural del Conjunt Històric del Molinar d'Alcoi. L'esmentada resolució, amb els annexos, va ser comunicada a l'Ajuntament d'Alcoi i a la resta d'interessats, als qui es va concedir tràmit d'audiència, sense que es presentaren al·legacions a l'expedient.
  
Així mateix, mitjançant una resolució de 27 de gener de 2005, es va procedir a obrir un període d'informació pública pel terme d'un mes.
  
En compliment del que disposa l'article 27 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià, consten en l'expedient sengles informes favorables de la Universitat de València i del Consell Valencià de Cultura.
  
En virtut d'això i d'acord amb el que establix la normativa a què es fa referència, a proposta del conseller de Cultura, Educació i Esport i amb la deliberació prèvia del Consell de la Generalitat, en la reunió del dia 3 de juny de 2005,
  
DECRETE
  
Article 1
  
Declarar Bé d'Interés Cultural, amb la categoria de Conjunt Històric, el denominat el Molinar d'Alcoi.
  
Article 2
  
L'àrea afectada per la declaració de Bé d'Interés Cultural del Conjunt Històric del Molinar d'Alcoi queda definida en els annexos que formen part del present decret. La documentació complementària consta en l'expedient corresponent.
  
DISPOSICIONS ADDICIONALS
  
Primera
  
Inscriure el Conjunt Històric del Molinar d'Alcoi, de conformitat amb el que disposa l'article 29.1 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, en la Secció Primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.
  
Segona
  
En virtut del que establix l'article 28.2.e) de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià, els béns de rellevància local mencionats en l'annex I del present decret hauran de ser inscrits en la Secció Segona de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià.
  
DISPOSICIÓ FINAL
  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.
  
València, 3 de juny de 2005
  
El president de la Generalitat,
  
FRANCISCO CAMPS ORTIZ
  
El conseller de Cultura, Educació i Esport,
  
ALEJANDRO FONT DE MORA TURÓN
  
ANNEX I
  
DADES SOBRE EL BÉ OBJECTE DE LA DECLARACIÓ
  
1. Denominació
  
Principal: el Molinar d'Alcoi.
  
2. Localització
  
a) Comunitat Autònoma: Comunitat Valenciana.
  
b) Província: Alacant.
  
c) Municipi: Alcoi.
  
El paratge del Molinar es localitza a uns dos quilòmetres al sud de la ciutat d'Alcoi i a una altitud màxima de 570 metres sobre el nivell del mar. S'accedix al brollador i a la capçalera del barranc (primeres fàbriques) des de la carretera N-340, a l'altura de la Venta Saltera. La zona alta mitjana del conjunt fabril té comunicació amb el nucli urbà per una carretera que confluïx als carrers de la Carretera del Molinar, de Sant Vicent i de Sant Nicolau.
  
3. Delimitació
  
- Límit nord: senda que discorre ?d'oest a est- des del camí de les Solsides, a la vora d'una elevació (cota 611,14 m), fins al riu Molinar, passat el molí dels Arbres (actual Portamatic, SA); enllaça amb la vora superior del mur de sosteniment calcari denominat el Toscaret, situat al marge dret (cota 600 m, als voltants del Pago de l'Hostalet).
  
- Límit est: des del Toscaret, seguix en direcció sud per la cota superior o vora del barranc (terrenys del Pago de l'Hostalet), fins a l'edificació Pago de Saragossa i seguix pel camí carreter que permet l'accés a la dita finca des de la carretera N-340.
  
- Límit sud: tram de la carretera N-340, des de la intersecció del camí carreter del Pago de Saragossa, en direcció a Alcoi, passant pel pont denominat d'Espinós, fins a l'inici de la carretera d'accés a les galeries de la conducció d'aigua potable del brollador del Molinar.
  
- Límit oest: inici de la carretera d'accés a les galeries de la conducció d'aigua potable del brollador del Molinar, seguix en direcció nord i recorre el camí de les Solsides fins a la seua unió amb la senda descrita en el límit nord (cota 611,14 metres).
  
4. Dades historicoartístiques i descripció
  
El topònim Molinar, o riu dels Molins, indica l'existència d'antics molins fariners i batans, l'origen dels quals cal situar en el segle XV. El cabal permanent i l'existència de forts desnivells van afavorir-hi l'establiment d'indústries. L'aigua, com a font d'energia, condiciona l'emplaçament de la fàbrica al territori. L'energia hidràulica requerix una utilització de l'aigua racional i col·lectiva per mitjà d'una infraestructura compartida (séquies i canals).
  
La ciutat d'Alcoi oferix un dels casos paradigmàtics del procés d'industrialització valencià, els inicis del qual es remunten a la segona dècada del segle XIX, si bé la rellevància i precocitat de les activitats preindustrials ?realitzades en batans de draps- es documenten de forma continuada des del segle XV.
  
Com a testimoni de la industrialització alcoiana, la ciutat compta amb exemples notables d'edificacions fabrils, des dels primitius molins paperers i batans localitzats a la vora dels rius Molinar i Barxell fins a grans fàbriques de manufactura combinada que es comencen a edificar en les primeres dècades del segle XX, en les quals es realitzava la totalitat del procés tèxtil.
  
La localització de les antigues edificacions industrials va estar afavorida i condicionada per l'existència de xicotets cursos d'aigua que creuen el terme d'Alcoi, sent el riu Barxell o Riquer el punt triat per a l'establiment de molins paperers ?en el seu curs alt- i tintoreries per a llanes ?en el curs baix- localitzats ja prop de la seua unió amb el riu Molinar, escenari que va tindre des d'antany una extraordinària activitat manufacturera en els processos tèxtils i paperers.
  
La majoria dels edificis fabrils que s'han conservat fins als nostres dies mostren uns patrons constructius de característiques semblants. Es pot parlar d'una tipologia general: voltes en la planta baixa o semisoterrani, pilars de carreus o rajoles en la planta primera i planta superior diàfana que deixa veure les cintres articulades que sustenten la coberta.
  
Les xemeneies s'incorporen als edificis gradualment, a partir de l'últim terç del segle XIX. La primera caldera i ximenera es va instal·lar l'any 1832 en un dels edificis industrials de les Cinc Moles o la Riba, localitzat al curs mitjà del Molinar.
  
Junt amb l'ús de l'energia hidràulica, es van anar incorporant unes altres fonts d'energia: els motors de vapor i els de gas pobre, turbines hidràuliques i, a partir dels inicis del segle XX, s'hi va incorporar l'energia elèctrica. No obstant això, algunes rodes hidràuliques no van deixar d'utilitzar-se ni tan sols en els anys 1960.
  
L'any 1960 hi havia 56 concessions d'aigua en els vint edificis del Molinar. És també a partir dels anys 60 quan ja no és rendible la ubicació de moltes d'estes fàbriques, per les dificultats dels accessos i comunicacions. Comencen a sorgir nous assentaments industrials, millor ubicats i pròxims a la població, o al mateix interior i a la vora de les vies de comunicació, que ja no necessiten l'energia hidràulica.
  
En l'actualitat perdura tota l'estructura que conformava este enclavament industrial que es va adaptar amb gran habilitat a l'orografia per a permetre la utilització de l'energia hidràulica d'una forma racional.
  
5. Immobles històrics del conjunt
  
5.1. Element número 1: font del Molinar
  
Localització: inici del barranc de la Batalla.
  
Data de construcció: 1912.
  
Autor: Josep Abad i Carbonell.
  
Es tracta d'un edifici que consta d'una cúpula i un cupulí adornat amb franges de colors vius en què predominen l'ocre i el blau. El cupulí es tanca amb una volta i, a més, hi ha finestres que formen arcs de mig punt.
  
Rodeja l'edifici una tàpia octogonal, que consta d'una porta per a accedir a l'interior del brollador. Esta porta és de mig punt. La pedra de la tàpia és de carreus.
  
Els antecedents de l'edifici, construït en 1912, es remunten a 1540, quan es van canalitzar els aigües del riu Molinar per obra de Melcior Llopis i, posteriorment, en 1780, se'n va construir una altre prop d'allí que també era octogonal.
  
5.2. Element número 2: xarxa hidràulica
  
Les aigües del riu Molinar sorgixen a la superfície a través d'un llit de graves, amb un cabal aproximat de 300 litres per segon. La formació geològica configura en este punt una falla farcida d'argila, a manera de dic, que constituïx el nivell freàtic que dóna origen a la surgència, i capta aigües subterrànies de la conca alta.
  
La font del Molinar ha abastit d'aigua la població d'Alcoi des de l'any 1421. La primera conducció es realitzava per mitjà d'una séquia descoberta i, en 1848, es va edificar un partidor d'aigües per a la distribució del cabal. L'aigua destinada a la indústria (6/9 parts) circulava per un canal inicialment a cel obert i posteriorment subterrani, i era utilitzada per a moure les rodes hidràuliques dels artefactes. Una de les obres de major presència en este primer tram del riu Molinar és un imponent mur de carreus de 20 metres d'alçada, que va ser realitzat per a consolidar les vessants on s'assenten els edificis que ocupen encara l'àrea de l'antic molí del Ferro.
  
Des d'este punt, l'aigua era conduïda per mitjà d'una séquia o canal successivament a les rodes dels molins que es troben en este marge esquerre.
  
Cal entendre com a part d'esta xarxa les restes físiques i traces de les conduccions d'alimentació i evacuació vinculats al sistema fabril en el seu conjunt.
  
5.3. Element número 3: molí nou del Ferro
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: finals del segle XVIII.
  
Conjunt de dos naus amb planta baixa i tres pisos, amb 5 i 9 obertures en els pisos superiors. Està tot construït amb carreus i maçoneria, amb reforços en els cantons. Té vivenda i una horta a la vora del riu Molinar. L'estructura interior era totalment de fusta amb una ximenera adossada a la cara oest, de fust quadrangular, rematada per doble capitell, que va quedar molt afectat per un incendi recent.
  
L'energia que utilitzava era la hidràulica. Esta va ser la primera fàbrica que va rebre l'aigua del Molinar.
  
5.4. Element número 4: molí del Ferro
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: 1779.
  
Molí paperer edificat sobre les restes d'un altre més antic del mateix nom. Amb les transformacions va passar de tindre tres piles a quatre. Com era habitual a les fàbriques del Molinar, s'alternava la fabricació de paper amb la de tèxtil.
  
5.5. Element número 5: els Solers
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: principis del s.XIX.
  
Consta de tres naus d'amplitud i set de profunditat en el pis semisoterrani i deu en el principal i el segon. Les quatre últimes naus d'esta segona planta tenen un pis més amb coberta ordinària i les sis restants amb tota l'amplitud de l'edifici amb galeries subterrànies de ferro i fusta.
  
Forma part del conjunt denominat ?fàbriques de la primera aigua?. En un principi, es va destinar a la fabricació de paper i, més tard, es va transformar en una fàbrica de filar i cardar llanes.
  
5.6. Element número 6: molí de Tort o molí de la Figuera
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: es té notícies que abans de 1842 funcionava com a batà.
  
Està annex a l'edifici del molí de la Figuera, amb el qual compartix el sistema d'alimentació, partició i regulació del cabal de les aigües i al qual està unit per un llenç de paret per la cara est.
  
Consta de semisoterrani voltat i tres pisos, i l'edifici i els annexos ocupen 1.600 metres quadrats de superfície. La ximenera adossada a la cara sud és de forma quadrangular, rematada per un capitell i construïda amb rajola.
  
5.7. Element número 7: batà de Silvestre
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: s. XIX.
  
De planta rectangular de dos crugies amb tancaments de fàbrica de carreus de pedra tosca. Consta de planta baixa i dos pisos. Forma una unitat amb el molí de Tort, amb el qual compartix el sistema d'alimentació, partició i regulació del cabal de les aigües, i empra la mateixa roda hidràulica que movia els arbres de transmissió.
  
5.8. Element número 8: batà de Pastor
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: segle XIX.
  
Restes d'un edifici destinat a la indústria tèxtil, que en l'actualitat és testimoni i marca les dimensions de l'antic assentament.
  
5.9. Element número 9: borrera de Sanus
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: s. XIX.
  
Restes d'un edifici que tenia planta octogonal i forma basilical amb tres naus laterals i sis longitudinals. La primera planta era en semisoterrani amb voltes d'arestes menys l'última crugia. La ximenera s'adossa al mur longitudinal, i la seua silueta es vincula a l'edifici com a forma representativa d'este.
  
5.10. Element número 10: màquina de Graus
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: s. XIX.
  
Restes d'una edificació d'activitat tèxtil, que en l'actualitat és testimoni i marca les dimensions de l'antic assentament.
  
5.11. Element número 11: ermita de la Mare de Déu del Pilar
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: 1840.
  
La primitiva ermita, construïda en 1769 pels fabricants de paper i batans del riu Molinar, es localitzava al marge dret, enfront de l'actual ermita. En la majoria dels edificis industrials de la conca del Molinar es té documentada l'existència d'una imatge de la Mare de Déu del Pilar, reproduïda sobre taulellets i generalment entronitzada en una fornícula, que se situa sobre la porta principal de la fàbrica.
  
L'edifici ?en estat de ruïna molt avançat- consta d'una nau de planta rectangular, teulada de dos vessants i una espadanya en la part posterior; fatxada principal amb pilastres i motlures (d'algeps) d'estil neoclàssic i una xicoteta fornícula a la zona central superior. A l'interior s'identifiquen restes de la decoració pintada d'un dosser que emmarca la fornícula per a entronitzar una marededéu del Pilar sobre l'altar. S'hi veuen les restes d'un xicotet púlpit.
  
5.12. Element número 12: fàbrica El Xurro
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: finals segle XIX.
  
L'edifici arranca del llit del riu, que definix i limita la fatxada de tres ordes verticals d'obertures. El primer, format per obertures de mig punt que coincidixen amb les voltes del soterrani. El segon intercala un buit en cada obertura, i el tercer s'identifica amb les terrasses de la zona. A causa de la seua particular ubicació, la planta està adaptada al terreny, amb la qual cosa resulta un edifici de tipologia indeterminada que seguix la revolta descrita pel riu.
  
5.13. Element número 13: borrera d'Espí
  
Localització: marge esquerre del riu Molinar.
  
Data de construcció: anterior a 1776.
  
Edifici de planta lineal de tres crugies amb dos nivells, el primer dels quals sobre voltes d'aresta i la teulada de dos vessants, amb una àrea coberta de 342 metres quadrats.
  
Construïda amb carreus, en la fatxada sud s'afig un porxe amb pilars de rajola.
  
6. Normativa de protecció del conjunt històric
  
Article 1
  
Fins que no siga aprovat el preceptiu Pla Especial de Protecció i a fi de preservar el paisatge històric del Conjunt, no s'autoritzarà cap transformació del terreny, ni cap edificació per a qualsevol ús, senyalitzacions de tipus publicitari o tala d'arbres sense l'autorització expressa de l'organisme competent en matèria de medi ambient i de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, ni l'abocament de residus.
  
S'ha de fomentar la repoblació forestal amb varietats autòctones pròpies de l'ecosistema protegit.
  
Article 2
  
Els usos permesos seran tots els històricament associats al lloc i els que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del Conjunt i que contribuïsquen a la consecució d'estos fins.
  
Article 3
  
Els immobles històrics del Conjunt tindran la consideració de béns de rellevància local i s'inclouran en el catàleg urbanístic municipal. Pel seu alt valor ambiental i testimonial d'unes particulars tipologies que el caracteritzen, no podran ser demolits, i se n'ha de restaurar el caràcter originari. No obstant això, el planejament especial a què es referix l'article 1 de la normativa present, en atenció a estos criteris, determinarà amb detall els valors particulars de cada immoble i l'abast de les intervencions permissibles.
  
Article 4
  
El que no es regula en esta normativa es precisarà en l'autorització prèvia a què fa referència l'article 35 de la Llei 4/1998 d'11 de juny, de la Generalitat, del Patrimoni Cultural Valencià; la dita autorització s'adequarà als criteris generals previstos en l'article 39 de l'esmentada llei i en esta normativa.
  
Article 5
  
Totes les intervencions sobre els immobles històrics del Conjunt han de recollir les cauteles arqueològiques previstes en l'article 62 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià. En qualsevol cas, les actuacions arqueològiques han de ser autoritzades per la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, d'acord amb l'article 60 d'esta llei.
  
Article 6
  
La contravenció del que preveu la present normativa determinarà la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en la Llei del Patrimoni Cultural Valencià i la resta de lleis que s'apliquen.