Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 2740, del 03-05-1996 (1996/838099)

ACORD de 16 d'abril de 1996, del Govern Valencià, pel qual es denega la declaració d'interés comunitari promoguda per a la instal·lació en sòl no urbanitzable d'una planta de reciclatge i compostatge de residus sòlids urbans al terme municipal de Serra.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   2740

Data del DOGV
:   03-05-1996

Secció del DOGV
:   ALTRES DISPOSICIONS

Número del document
:   1996/838099


Data del document
:   16-04-1996

Organisme emissor
:   Conselleria d'Obres Públiques,Urbanisme i Transports

Tipus de document
:   Acord

ACORD de 16 d'abril de 1996, del Govern Valencià, pel qual es denega la declaració d'interés comunitari promoguda per a la instal·lació en sòl no urbanitzable d'una planta de reciclatge i compostatge de residus sòlids urbans al terme municipal de Serra.   
El Govern Valencià, en la reunió del dia 16 d'abril de 1996, adoptà l'acord següent:  
Antecedents de fet  
1. El dia 28 de novembre de 1994 va entrar en la Comissió Territorial d'Urbanisme de València la sol·licitud formulada pel senyor Wenceslao José Navarro Doménech, en nom i representació de Sovalder, SL, de la declaració d'interés comunitari d'una actuació integral, consistent en la construcció d'una planta per al reciclatge i compostatge de residus sòlids urbans, en sòl no urbanitzable, en diverses parcel·les dels polígons 38 i 16 de la partida Algepsars del terme municipal de Serra, i l'11 de novembre de 1994, l'Ajuntament de Serra va presentar un informe favorable per a la declaració d'interés comunitari. El 15 de desembre de 1994 es va donar audiència als ajuntaments de la zona. En la mateixa data es demanà un informe sectorial a la Diputació Provincial de València, Servei de Vies i Obres; a la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, Oficina del Pla de Carreteres i Direcció General d'Urbanisme i Ordenació Territorial; i a les conselleries d'Economia i Hisenda, d'Indústria i Comerç i d'Agricultura i Medi Ambient. El dia 2 de març de 1995, la Comissió Informativa de la Comissió Territorial d'Urbanisme va acordar informar favorablement sobre l'admissió a tràmit de l'expedient i el 17 de març de 1995 el director general d'Urbanisme i Ordenació Territorial va resoldre admetre a tràmit la sol·licitud presentada, i la va sotmetre a tràmit d'informació pública durant el termini d'un mes, simultàniament amb la convocatòria per a la presentació d'iniciatives alternatives a la desencadenant del procediment. Respecte d'això, es van publicar sengles anuncis en el Butlletí Oficial de la Província de València número 77, de 31 de març de 1995, i en el diari Levante, el 4 d'abril de 1995, anuncis que, així mateix, servien per a sotmetre a informació pública la necessària declaració d'impacte ambiental. Es va presentar una al·legació i una alternativa tècnica a l'expedient en qüestió.  
2. L'alternativa a què es refereix l'apartat anterior va ser presentada per Fomento de Construcciones y Contratas, SA, el dia 4 de maig de 1994, en la qual s'assumeixen totes les propostes realitzades per l'alternativa originària i a més s'hi proposen tres millores tècniques. Aquesta alternativa va ser admesa a tràmit, amb l'acord previ d'un informe favorable de la Comissió Informativa de la Comissió Territorial d'Urbanisme de 16 de maig de 1995, mitjançant resolució del director general d'Urbanisme i Ordenació Territorial de 22 de maig de 1995.  
Posteriorment, el 16 de juny de 1995, en acte públic, es va procedir a l'obertura de pliques i proposicions per a l'adjudicació de la declaració d'interés comunitari pel procediment extraordinari de l'article 20 de la Llei 4/1992. En cada una de les pliques es manifesta l'existència d'un compromís, entre les parts licitants, de constitució d'una unió temporal d'empreses. La seua oferta concreta és la que ja hi ha a l'expedient.  
3. El projecte consta de memòria bàsica, memòria tècnica, memòria justificativa, estudi economicofinancer, plànols d'informació i plànols d'ordenació. A més, al projecte s'adjunta un estudi d'impacte ambiental.  
4. Constitueix l'objecte de l'expedient l'ordenació, definició i atribució de l'ús i aprofitament urbanístic del projecte per a la instal·lació d'una planta per al reciclatge i compostatge de residus sòlids urbans, a través d'una sèrie de màquines i tractaments de classificació de fems, que aconsegueix la recuperació de tots els productes que el componen i el tractament de la matèria orgànica. La planta donarà solució al tractament dels residus dels municipis situats a l'àmbit de l'Horta Nord i part del Camp de Túria.  
En línies generals, la instal·lació es compon de bàscula, platja de recepció, platja de fermentació, planta de compostatge, planta d'afinament, oficines i lavabos. Aquestes instal·lacions es concentren en una parcel·la de 61 x 62 metres, envoltada en tot el seu perímetre per vials de circulació rodada, amb una edificabilitat d'un màxim de 10.533 m2, que es concreten en 2.093 m2 de nau de reciclatge, 2.093 m2 de nau de compostatge, 2.093 m2 de nau d'emmagatzematge, 300 m2 d'oficines i serveis, 9 m2 d'entrada, 1.500 m2 de terra campa coberta i 15 m2 de transformador. La resta de la parcel·la es destina, pràcticament tota, al vas d'abocament dels residus. L'actuació afecta una superfície total de 98.232 m2, que es concreta en 20.518 m2 de plataforma d'instal·lació industrial, 70.549 m2 de restauració-recuperació del vas i 7.165 m2 de restitució de llit, camí, contencions, etc.  
Se situa sobre uns terrenys classificats per les normes subsidiàries vigents, aprovades per la Comissió Territorial d'Urbanisme el 27 de setembre de 1990, com a sòl no urbanitzable comú, excepte un tros que afecta sol no urbanitzable protegit.  
5. El Servei d'Explotació de Vies i Obres de la Diputació Provincial de València emet un informe favorable, encara que abans de la implantació de la instal·lació caldrà presentar en aquest servei la remodelació de l'accés, de manera que es puga accedir en condicions a la instal·lació.  
La Divisió de Carreteres de la Direcció General d'Obres Públiques de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports va emetre un informe desfavorable ja que no s'adjuntava a la documentació inicialment presentada els plànols de localització de les instal·lacions. Aquests plànols han estat aportats posteriorment en la documentació complementària presentada.  
La declaració d'impacte ambiental, emesa el 19 d'octubre de 1995, és favorable, encara que subjecta al compliment d'una sèrie de condicions.  
6. La Comissió Informativa de la Comissió Territorial d'Urbanisme, en la sessió del dia 27 de setembre de 1995, va analitzar l'expedient, i hi va emetre un informe favorable. Va acordar que, una volta es rebera la declaració d'impacte ambiental, es continuaria la tramitació de l'expedient.  
7. Després d'aquest acord, el dia 15 de desembre de 1995, la Cartoixa de Portaceli va presentar un escrit d'al·legacions en què posava de manifest que, sent propietària de terrenys afectats per l'actuació, no havia estat notificada personalment del tràmit d'informació pública de l'expedient, conformement al procediment establit en l'article 20 de la Llei 4/1992. Així mateix, el 20 de desembre de 1995, la mateixa Cartoixa de Portaceli demana la derivació de l'adjudicació de l'expedient en els termes de l'article 20 de la Llei 4/1992, al·legant ser propietària de més del 60% dels terrenys afectats per l'actuació. Això últim no ha quedat acreditat.  
Cal assenyalar que la petició de la Cartoixa de Portaceli es produeix sense que encara no s'haguera dictat resolució definitiva en l'expedient pel Govern Valencià.  
8. La falta de notificació als propietaris afectats constituïa un vici procedimental rellevant, ja que l'article 20 de la Llei del Sòl No Urbanitzable exigeix el compliment de les condicions de tramitació prescrites per als plans d'iniciativa particular per l'article 53 i concordants de la Llei del Sòl de 1976 -article 139.3 del Reglament de Planejament- entre les quals destaca la notificació nominal als propietaris afectats del començament del període d'informació pública. Per això, s'acorda la retrotracció d'actuacions i l'obertura d'un període d'audiència d'esmena de les deficiències detectades en la tramitació de la informació publica.  
9. Durant el període d'audiència de l'expedient, arran de la major difusió social de les actuacions, ocasionada per la notòria rellevància pública que suscità l'incident de derivació, es presenten fins a 11 escrits d'al·legacions a l'expedient en qüestió, tots els quals s'oposen a la implantació de l'ús proposat. Entre aquests escrits destaca el de l'Ajuntament de Náquera. Els principals motius d'oposició poden resumir-se en aquests:  
- L'actuació pot afectar la població, tant la resident com la transeünt, turística, excursionista, i, doncs, l'economia de la comarca.  
- Existència en la rodalia, aproximadament un quilòmetre, de l'Hospital Doctor Moliner, de malalts terminals amb afeccions pulmonars.  
- El començament d'aprovació del Pla d'Ordenació de Recursos Naturals de la Serra Calderona (PORN).  
- L'existència de la Cartoixa de Portaceli, amb la importància que té com a centre cultural i arquitectònic de la zona.  
- L'afectació que l'actuació pot tenir sobre la forest de Portaceli, atesos els seus valors ecològics i el seu caràcter de zona d'esbargiment i recreativa.  
- La presència de zones residencials a menys d'un quilòmetre de l'actuació.  
10. A la vista del contingut de totes aqueixes al·legacions i l'oposició social que comença a suscitar el projecte, el director general d'Urbanisme i Ordenació Territorial requereix un informe del Servei d'Ordenació del Territori d'aquesta Direcció General pel que fa als contingut d'aquelles.  
El dia 22 de març de 1996, el Servei d'Ordenació del Territori emet un informe desfavorable al desenvolupament del projecte, per motius d'incidència territorial de l'actuació, de la vertebració comunitària i de l'estructura urbanística territorial, i també el seu impacte en el medi físic, la no idoneïtat de la localització i la inconveniència i inoportunitat.  
Fonaments de dret  
I. La tramitació és correcta de conformitat amb l'article 20.2 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1992, de 5 de juny, del Sòl No Urbanitzable. A pesar d'haver-se comés un vici procedimental en el primer període d'informació pública, com és la falta de notificació de la seua obertura a propietaris d'una part significativa del terreny, aquest ha quedat esmenat amb el període d'audiència complementari, el qual ha sigut aprofitat legítimament per terceres persones per a presentar noves al·legacions. La documentació està completa, d'acord amb els articles 83 i 105 del text refós de la Llei del Sòl de 1992, i també els articles 57 i 64 del Reglament de Planejament. Aquestes disposicions són les que resulten aplicables per considerar que aquests articles són els equivalents als articles 13 i 53 de la Llei del Sòl de 1976, als quals remet l'article 20.2 de la Llei del Sòl No Urbanitzable.  
II. L'actuació l'interés comunitari de la qual se sol·licita que es declare, ateses les seues característiques, es planteja per part dels promotors com una actuació integral en si mateixa considerada, de manera que la seua ordenació i l'aprofitament urbanístic s'ha de resoldre en els termes establits en l'article 20 de la Llei 4/1992, de 5 de juny, perquè es tracta d'una activitat industrial que requereix l'ocupació d'una superfície de més de quatre hectàrees. Per la qual cosa només es pot autoritzar la seua implantació en sòl no urbanitzable com a actuació integral a través del procediment extraordinari de declaració d'interés comunitari.  
III. La resolució de l'expedient ha de tenir en compte la valoració de les circumstàncies que concorren en l'actuació sol·licitada; valoració que ha de fer-se en dos vessants. Primer, la comprovació reglada que es compleixen les condicions legals genèriques i indefugibles explícitament estipulades en la llei. Segon, l'apreciació específica en el projecte i emplaçament proposat d'elements de millora de l'ordenació del territori comunitari i de la seua activitat productiva que facen meréixer la declaració d'ús del sòl d'interés comunitari. Aquesta resolució, per tant, en cap cas té un caràcter íntegrament reglat.  
Això vol dir, abans de tot, que no hi ha un dret preexistent dels promotors a realitzar la construcció i l'activitat que proposen, sinó que tal dret s'originaria i derivaria de la mateixa declaració d'interés comunitari. Però, a més, i sobretot, això implica que el Govern Valencià no pot declarar l'interés comunitari només per la comprovació del compliment, en la sol·licitud, de les condicions legals genèriques expressades en la llei, sinó que, a més de complir inexcusablement aqueixes condicions, ha d'apreciar la concurrència en el projecte de característiques específiques -des del punt de vista de l'ordenació territorial- que el facen mereixedor de la declaració d'interés comunitari.  
La vigent Llei 4/1992 parteix de la premissa que la destinació primordial del sòl classificat de no urbanitzable és no ser urbanitzat ni edificat. El legislador, això no obstant, ha dotat l'administració de la Generalitat Valenciana d'atribucions excepcionals per a poder atribuir usos i aprofitaments -productius o terciaris- a aquest sòl, al marge de les previsions explícites en el planejament municipal. Però per a evitar que aquests poders d'excepció es convertisquen en una manera de desvirtuar tot el sistema de planificació urbanística, el seu exercici ha quedat legalment limitat per dues vies. La primera és l'estipulació en la mateixa llei de condicions jurídiques inexcusables, susceptibles de verificació indubtable, que ha de complir la iniciativa per a ser declarada d'interés comunitari. Però això no basta, si bastara seria supèrflua la declaració d'interés comunitari, que haguera pogut incloure's en la llicència urbanística ordinària, i el concepte de sòl no urbanitzable quedaria en qüestió si es poguera construir amb aqueixes simples condicions, que són les pròpies del sòl urbà.  
La llei ha limitat els poders de l'administració de la Generalitat Valenciana amb una altra exigència addicional, és a dir, la declaració d'interés comunitari requereix que l'administració aprecie motivadament en la iniciativa que se sotmet al seu examen la concurrència específica de factors que permeten valorar-la com una millora en l'ordenació del territori que, atenent a la idoneïtat de la seua concreta localització, redunde positivament i rellevantment en el benestar comunitari.  
L'administració, en aquest cas el Govern Valencià, per a poder atribuir, per interés comunitari, al sòl no urbanitzable, usos i aprofitaments no previstos en el planejament general vigent, no li basta, per tant, de verificar mecànicament el compliment de les limitacions legals que sempre són d'obligat compliment.  
En aquest sentit, es tracta d'un acte administratiu dels establits en l'article 54.1.f) de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, que requereix motivació expressa fins i tot quan siga favorable a les pretensions del sol·licitant interessat i motivació que, per a ser suficient, no es pot limitar a consideracions abstractes o ajustades a la simple apreciació del compliment de condicions legals.  
Centrada així la qüestió, es tracta d'apreciar si hi concorren o no les circumstàncies que permeten demostrar i declarar l'interés comunitari de la sol·licitud presentada.  
IV. Centrant-se en l'actuació i en la necessitat del seu emplaçament en el sòl no urbanitzable, cal dir que la qüestió que cal escatir és si veritablement és necessari que una actuació d'aquest tipus s'enclave en sòl no urbanitzable per no poder emplaçar-se en sòl urbà o urbanitzable amb qualificació apta per a això. Respecte d'això, cal indicar que si bé és cert que el vas d'abocament, per les seues dimensions de més de 70.000 m2, difícilment es pot ubicar en aquests sòls, no es pot dir el mateix respecte de la planta de tractament, les dimensions de la qual, d'uns 25.000 m2, no determinen el seu impossible emplaçament en sòl urbanitzable. En aquest sentit s'ha manifestat també el Tribunal Suprem en assenyalar que les dimensions de l'edificació no determinen la necessària instal·lació en sòl no urbanitzable. En tal sentit hi ha la Sentència de 21 de juny de 1993, que diu:  
« ... les seues instal·lacions requereixen una superfície de 40.000 m, per la qual cosa és lògic pensar que la seua ubicació com a punt de partida resulte més fàcil en sòl no urbanitzable que en sòl ja zonificat com a industrial. Tanmateix, això no implica la necessitat d'emplaçar-se en el medi rural... »  
D'acord amb això, si es té en compte, a més, que la planta no té el perquè de formar una unitat indissoluble amb el vas abocador, es pot concloure que la qüestió, des d'aquest punt de vista genèric, és dubtosa, i cal descendir a l'anàlisi concreta de l'emplaçament proposat.  
V. L'emplaçament proposat per a aquesta instal·lació ha sigut fonamentat pels sol·licitants, adduint essencialment dues raons. Es concreten en:  
1r. Els municipis que a hores d'ara reben servei de recollida per part de les empreses promotores es localitzen principalment en la subcomarca de l'Horta Nord, l'àmbit territorial de la qual a penes disposa de sòl amb les característiques geològiques adequades per a suportar un sistema de tractament com el proposat.  
2n. L'emplaçament proposat ha sigut utilitzat com a abocador incontrolat de residus sòlids urbans des del començament dels anys seixanta fins ara mateix, cosa que ha generat un greu problema de seguretat i salubritat pública.  
La primera raó, relativa a la proximitat de la zona a què es dóna servei i a la qualitat dels terrenys per a albergar-hi l'actuació, ha sigut posada en dubte per l'informe del Servei d'Ordenació Territorial de la Direcció General d'Urbanisme i Ordenació Territorial, ja que en l'entorn metropolità de València és evident que hi ha millors ubicacions, tant des del punt de vista de la vertebració, com de l'estructura territorial i l'impacte.   
La segona raó no és enterament concloent, ja que l'existència d'un anterior abocador en l'emplaçament pot ser controlada i pal·liada mitjançant mitjans que tendisquen a la regeneració de la zona, que no impliquen una actuació tan forta com la prevista. És obvi que la mera existència d'una situació fàctica, si aquesta és contrària a la llei i a l'interés públic, no justifica, per això, la seua consagració legal.  
VI. Al contrari, les al·legacions recentment presentades durant el període d'audiència d'esmena de la insuficiència inicial de la informació pública, oposen diverses raons contra la declaració d'interés comunitari de l'actuació. Es poden concretar en:  
1r. L'existència d'un important enclavament ecològic en l'àmbit triat, conformat genèricament per la Serra Calderona i en particular per la forest de Portaceli.  
2n. El fet que aquest enclavament és zona de general ús de la població de l'entorn metropolità de València com a lloc d'expansió i seu de nombroses activitats turístiques i recreatives que es veurien seriosament enterbolides per les conseqüències, directes i indirectes, de la implantació sol·licitada.  
3r. També l'existència en les proximitats d'una important fita històrica artística cultural, determinada per la Cartoixa de Portaceli, i no solament quant a l'edifici en si mateix considerat sinó quant a l'entorn seu.  
4t. La presència en la rodalia d'un centre hospitalari, l'Hospital Doctor Moliner, a menys d'un quilòmetre de l'emplaçament escollit i molt pròxim a les vies d'accés, amb la incidència que sobre l'Hospital podria tenir el trànsit de camions que l'actuació pretesa comporta, arribant a una mitjana de 120 moviment d'entrada i eixida diaris, concentrats en una franja horària de sis hores.  
5é. L'existència de zones residencials en la rodalia, i una possible minva en la qualitat de vida que respecte d'aquestes pot comportar l'actuació.  
VII. Les previsions del planejament municipal de Serra, normes subsidiàries aprovades definitivament per la Comissió Territorial d'Urbanisme el 27 de setembre de 1990, són un factor d'indici molt rellevant que també ha de ser objecte de l'expedient. L'actuació se situa en uns terrenys ubicats en el límit entre el sòl no urbanitzable comú i el no urbanitzable protegit, de manera que es veuen afectades tres categories de sòls dins del no urbanitzable, el que és especialment protegit, la banda de transició entre aquest i el comú i el pròpiament comú. D'acord amb això, en les normes es prohibeix en el primer, els abocaments, els moviments de terrenys i l'activitat edificatòria. En l'anomenada banda de transició, es prohibeix qualsevol tipus de construcció. I, únicament en la part de sòl no urbanitzable comú seria possible la realització d'actuacions edificatòries. Per tant, considerant l'actuació en el seu conjunt com un tot integrat, ha de deduir-se que la proposta és més aviat contradictòria amb les previsions del planejament municipal vigent i amb els criteris que en van fonamentar la redacció i l'aprovació.  
VIII. L'informe emés pel Servei d'Ordenació del Territori de la Direcció General d'Urbanisme i Ordenació Territorial, per la seua banda, aborda la qüestió partint de la distinció de diferents aspectes objecte d'anàlisi.  
a) La vertebració territorial: vist des d'aquesta perspectiva, l'informe es pronuncia negativament, ja que la Serra Calderona forma part del sistema valencià d'espais d'interés, segons l'Avanç aprovat del Pla de Desenvolupament Urbanístic.  
b) L'estructura territorial: en aquest aspecte, l'actuació es considera també negativament, ja que afecta diversos nuclis de població situats a menys de dos quilòmetres, un sanatori i un petit nucli residencial a un quilòmetre escàs de la ubicació d'aquella. També es considera la possible afectació negativa respecte de la CV-328 pel trànsit pesat que hauria de suportar, sense que aquesta via siga l'adequada.  
c) L'impacte sobre el medi físic: es qualifica de crític, sobre la base de la no-justificació de l'actuació i l'evident impacte paisatgístic que comporta, difícilment assumible en el context d'un espai natural d'interés.  
d) La idoneïtat de la localització: segons l'informe no sembla demostrada, considerant que hi ha millors ubicacions, tant des del punt de vista de la vertebració, com de l'estructura territorial i l'impacte.  
e) Inoportunitat i inconveniència: inoportunitat perquè està en procés de tramitació el Pla d'Ordenació de Recursos Naturals de la Serra Calderona (PORN), per la qual cosa seria convenient, a fi d'assegurar els efectes que s'hi establisquen, adoptar, com a mesura cautelar, la no-autorització de cap actuació fins que no s'aprove, i cal determinar quines d'aquestes s'ajusten o no a les seues previsions. Inconveniència perquè, des d'un punt de vista de la utilització col·lectiva del territori, aquesta àrea constitueix un espai lliure de l'àrea metropolitana i el seu entorn.  
IX. En relació amb el darrer aspecte de l'apartat anterior, seria convenient aprofundir un poc més en la figura del PORN. Aquest Pla distingeix dues zones, dins del seu àmbit: la zona de protecció, que serà objecte de declaració de parc natural, i la zona d'influència, que actuarà com a coixí protector de la primera respecte de la resta de terreny que l'envolta. La situació escollida pels promotors de l'expedient per a la seua implantació està precisament en la zona de protecció del Pla, és a dir, la zona subjecta a unes majors limitacions d'ús, entre les quals, per descomptat, no hi ha la realització de cap activitat industrial. Per tant, l'autorització de l'actuació demanada seria contrària a les previsions d'un document la tramitació del qual ja s'ha iniciat. Cal tenir present que el fet que el PORN no estiga definitivament aprovat no eximeix les autoritats de tenir presents les seues previsions en la fase d'elaboració i tramitació, segons es dedueix de l'article 7 de la Llei 4/1989, de 27 de març, de Conservació dels Espais Naturals i de la Flora i Fauna Silvestres.  
X. De tot això anterior es dedueix que no s'evidencia la concurrència de l'interés comunitari en la realització del projecte sotmés a consideració atenent l'emplaçament proposat, ja que no es constata, amb la claredat necessària, la presència de l'interés públic de la comunitat autònoma en el fet que aqueixa activitat es localitza precisament en aquest emplaçament, més encara quan la iniciativa té el caràcter extraordinari i l'especial rellevància territorial pròpia de l'article 20 de la Llei del Sòl No Urbanitzable i tenint en compte la indubtable existència de serioses objeccions a l'emplaçament.  
XI. El conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports posseeix la competència per a proposar al Govern Valencià la resolució dels expedients tramitats de conformitat amb l'article 20 de la Llei 4/1992, d'acord amb el que estableix aquest article en relació amb el Decret 137/1990, de 30 de juliol, del Govern Valencià, que aprovà el Reglament dels Òrgans Urbanístics de la Generalitat Valenciana.  
El Govern Valencià és l'òrgan competent per a l'aprovació de l'ordenació i definició de l'aprofitament urbanístic de la present actuació integral, en virtut de l'article 20.2 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1992, de 5 de juny, del Sòl No Urbanitzable. El fet que el Govern Valencià siga responsable de l'apreciació de l'interés comunitari que, per la manera extraordinària del procediment i l'especial rellevància territorial de la proposta, poguera comportar, fins i tot, el benefici de l'expropiació forçosa en favor del seu promotor, obliga a una consideració especialment rigorosa de l'acord que s'ha d'adoptar.  
D'acord amb els preceptes legals esmentats i la resta de legislació aplicable, a proposta del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, el Govern Valencià   
ACORDA  
Denegar la sol·licitud de declaració d'interés comunitari, presentada per a instal·lar una planta de reciclatge i compostatge de residus sòlids urbans, promoguda per Sovalder, SL - FCC, SA, Unió Temporal d'Empreses, en sòl no urbanitzable, en diverses parcel·les dels polígons 38 i 16 de la partida d'Algepsars, del municipi de Serra.  
Contra aquest acord, que posa fi a la via administrativa, és procendent interposar-hi un recurs contenciós administratiu davant la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, en el termini de dos mesos, comptats des del dia de la seua notificació o publicació d'aquest acord en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
Amb caràcter previ a la interposició de l'esmentat recurs, serà requisit imprescindible que el recurrent ho comunique al Govern Valencià, de conformitat amb el que preveuen els articles 57.2.f) i 58 de la Llei Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa, i amb l'article 110.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú.  
Tot això, sense perjudici de poder interposar-hi qualsevol altre recurs que considere oportú.  
València, 16 d'abril de 1996  
El conseller secretari del Govern Valencià,  
JOSÉ JOAQUíN RIPOLL SERRANO