Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7936, del 14-12-2016 (2016/9906)

DECRET 181/2016, de 2 de desembre, del Consell, pel qual es complementa la declaració de bé d'interés cultural del Reial Monestir de la Trinitat de la ciutat de València per a adaptar-la a les determinacions exigides per la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/d/2016/12/02/181/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   7936

Data del DOGV
:   14-12-2016

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   2016/9906


Data del document
:   02-12-2016

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Decret

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport
    * legislació

DECRET 181/2016, de 2 de desembre, del Consell, pel qual es complementa la declaració de bé d'interés cultural del Reial Monestir de la Trinitat de la ciutat de València per a adaptar-la a les determinacions exigides per la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià. [2016/9906]  
L'article 49.1.5é de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana estableix la competència exclusiva de la Generalitat en matèria de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic arqueològic i científic, sense perjudici del que disposa el número 28 de l'apartat 1 de l'article 149 de la Constitució Espanyola. L'article 26.2 de Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, disposa que la declaració d'un bé d'interés cultural es farà mitjançant un decret del Consell, a proposta de la conselleria competent en matèria de cultura. Tot això sense perjudici de les competències que l'article 6 de la Llei 16/1985, de 25 de juny, del patrimoni històric espanyol, reserva a l'Administració General de l'Estat.  
Mitjançant la Resolució de 12 de maig de 2015 (DOCV 02.07.2015), de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, es va acordar incoar l'expedient per a complementar la declaració de bé d'interés cultural del Reial Monestir de la Trinitat de la ciutat de València, a fi d'adaptar-la a les determinacions exigides per la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
S'han complit tots els tràmits legalment preceptius d'acord amb les disposicions vigents.  
Consta en l'expedient l'informe favorable a la complementació de la declaració de bé d'interés cultural del Consell Valencià de Cultura, de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i de la Universitat de València, que han prestat la seua conformitat, l'última amb certes objeccions amb relació als béns mobles, a la proposta complementadora que se'ls ha elevat, de conformitat amb el que estableix l'article 27.5 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
Així mateix, s'han demanat a les conselleries afectades els informes exigits per l'article 43 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre, del Consell, que no han formulat cap al·legació.  
En virtut d'això i d'acord amb el que estableix la normativa referenciada, a proposta de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, i amb la deliberació prèvia del Consell en la seua reunió del dia 2 de desembre de 2016,  
  
  
DECRETE  
  
Article 1. Objecte  
El present decret té per objecte complementar la declaració de bé d'interés cultural del Reial Monestir de la Trinitat de la ciutat de València, a fi d'adaptar-la a les determinacions exigides per la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
Article 2. Règim del monument  
El Reial Monestir de la Trinitat és un bé d'interés cultural amb la categoria de monument i es regirà pel que disposa el capítol III del títol II de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
  
Article 3. Usos permesos del monument  
Els usos permesos seran el religiós, conventual, museístic i tots aquells que siguen compatibles amb la posada en valor i gaudi patrimonial del bé i contribuïsquen a la consecució dels fins esmentats. L'autorització particularitzada d'ús es regirà pel que disposa l'article 18 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
Article 4. Béns mobles incorporats al monument  
Els béns mobles actualment existents en el monestir es regiran pel que disposen el present decret i la Llei 4/1998 d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, de conformitat amb la seua naturalesa i valor cultural específic.  
  
Article 5. Règim general d'intervencions en l'entorn  
Les intervencions en l'entorn de protecció s'ajustaran, en el marc del que estableix l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, al que disposa el Pla de reforma interior de l'àrea del convent de la Trinitat, aprovat definitivament per acord plenari de l'Ajuntament de València en data 31 d'octubre de 1997.  
  
  
Article 6. Patrimoni arqueològic  
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, resultarà d'aplicació el règim tutelar establit en l'article 62 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.  
  
Article 7. Actuacions il·legals  
La contravenció del que preveu la present normativa determinarà la il·legalitat de l'actuació amb la consegüent restitució dels valors afectats si és el cas i la responsabilitat dels seus causants en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.  
  
Article 8. Delimitació del bé  
El bé d'interés cultural i el seu entorn queda definit tant literalment com gràficament en els annexos del present decret. La documentació complementària es troba en l'expedient corresponent.  
  
  
DISPOSICIONS ADDICIONALS  
  
Primera. Inscripció en l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià  
La present complementació de la declaració de bé d'interés cultural del Reial Monestir de la Trinitat de la ciutat de València per a adaptar-la a les determinacions exigides per la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, s'inscriurà en la secció primera de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià i en el Registre General de Béns d'Interés Cultural, dependent de l'Administració General de l'Estat.  
  
Segona. Absència d'incidència en la despesa pública de la present disposició  
La implementació i posterior desplegament del present decret no podrà tindre cap incidència en la dotació de tots i cada un dels capítols de despesa assignada a la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, i en tot cas haurà de ser atés amb els mitjans personals i materials de la conselleria competent per raó de la matèria.  
  
  
  
DISPOSICIÓ FINAL  
  
Única. Entrada en vigor  
El present decret es publicarà en el Boletín Oficial del Estado i entrarà en vigor l'endemà de la seua publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.  
  
València, 2 de desembre de 2016  
  
El president de la Generalitat,  
XIMO PUIG I FERRER  
  
El conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport,  
VICENT MARZÀ IBÁÑEZ  
  
  
  
ANNEX I  
Descripció del Reial Monestir de la Trinitat i dades historicoartístiques  
  
1. Denominació:  
Reial Monestir de la Trinitat  
  
2. Localització:  
a) Comunitat autònoma: Comunitat Valenciana  
b) Província: València  
c) Municipi: València  
  
3. Ressenya històrica i descripció arquitectònica del Monestir de la Santíssima Trinitat  
El Reial Monestir de Clarisses de la Santíssima Trinitat de València és un edifici de notable importància històrica. Va ser fundat per la reina Maria de Castella, consort d'Alfons V el Magnànim i regent del regne. La reina va fer construir en el claustre la seua sepultura i hi està enterrada. Entre la segona meitat del segle XV i el començament de la centúria següent el monestir va viure una etapa d'especial esplendor i va ser un autèntic focus cultural i religiós de la ciutat de València. Una mostra significativa d'això és que durant aquesta època va ser abadessa del monestir la cèlebre escriptora sor Isabel de Villena i metge de la comunitat el famós poeta Jaume Roig, o que professara i fora sepultada allí Maria d'Aragó, filla natural del rei Ferran el Catòlic. El viatger i reputat humanista alemany Jeroni Münzer, després de visitar València en 1494, referint-se al monestir, va assenyalar que «nunc vi iglesia tal, según la cantidad de ricos y magníficos retablos y ornamentos con que está decorada. Causa este espectáculo la mayor admiración».  
Però la importància d'aquest monestir no radica únicament en els seus records històrics, en la secular continuïtat de la fundació o en les valuoses restes d'art moble que, a pesar de les pèrdues, encara custodia. La seua arquitectura té un valor equiparable al que va aconseguir la reconeguda producció literària dels escriptors esmentats que es van relacionar amb aquest monestir. La construcció de l'edifici va comportar una àmplia sèrie de noves experiències arquitectòniques que el converteixen en una peça clau per a l'adequada comprensió de l'arquitectura valenciana del quatre-cents, de la renovació de les tècniques constructives que es va produir en aquest període i de l'inici de l'estereotomia moderna. La tímida presència d'aquesta important arquitectura en la història de l'art valencià es pot explicar, potser, per la rigorosa i exemplar clausura del monestir.  
Es tenen notícies documentals de l'existència, en el mateix solar del monestir, d'un convent trinitari establit en 1256 per a l'atenció d'un hospital posat sota l'advocació de Sant Guillem. Les empremtes d'aquesta primera fundació són escasses. Com es pot veure en la planta de València de Tosca del 1704, encara en aquesta data la zona on estava situat el monestir es coneixia com a raval de Sant Guillem.  
  
Maria de Castella, volent fundar un monestir de religioses de Santa Clara, a les quals era molt afecta, en el privilegiat emplaçament del convent trinitari (ja que estava situat al costat dels jardins del palau reial, on ella habitava), va aconseguir la supressió de la comunitat trinitària per butles pontifícies datades en 1443 i 1445. Durant aquest últim any la reina va portar a València la comunitat del convent de Santa Clara de Gandia, allotjada provisionalment en les antigues dependències del convent mentre es projectava i construïa un nou edifici. Un plànol del segle díhuit que es conserva a l'arxiu del monestir, i que deu copiar-ne un altre anterior, mostra la disposició de la planta del convent trescentista. Aquest era molt més menut i tenia una distribució que no es va aprofitar per al que es va construir després. El solar del monestir es va ampliar considerablement amb la compra d'horts veïns. Les obres van començar amb una solemne cerimònia el 9 de juliol de 1445. La mateixa reina va posar la primera pedra, davall de la qual va deixar el seu anell. Va beneir l'obra el bisbe de València, el titular de la qual, ja a Roma, era el cardenal Alfons de Borja, que més tard seria papa amb el nom de Calixt III.  
  
L'obra degué començar-se amb ímpetu. La reina personalment va ajudar-hi generosament i va aconseguir del papa Eugeni IV certes indulgències per als que feren donatius per a l'obra. En l'extensíssim llibre de benefactors del monestir està retratada tota la societat valenciana de mitjan del segle XV, assenyalats per oficis, fent donatius per a la construcció. Les cròniques del monestir fan suposar que primer es va construir l'església i el sepulcre de la reina (cosa que segurament, considerant la permanència del rei a Nàpols, va ser una de les principals motivacions de la fundació).  
Morta la reina en 1458 i enterrada al monestir, indica el cronista Agustí Sales que «va quedar imperfecta la gran obra del claustre». L'obra degué rebre un nou impuls durant l'abadiat de sor Isabel de Villena (1463-1490), en què segons el Llibre de títols del monestir es va pavimentar l'església i es van construir els claustres i dormitoris, la cuina, la bugaderia i el pòrtic anterior a l'església.  
  
A principis del segle XVII, Maria de Corella, comtessa de la Puebla, va enriquir amb valuoses obres d'art el monestir, i entre 1695 i 1700 l'església va ser revestida interiorment amb un sumptuós recobriment barroc.  
L'ocupació francesa va ser l'inici d'un període de decadència del monestir que arriba fins als nostres dies. La ubicació del conjunt monàstic, extramurs de la ciutat i vora el llit del riu Túria, sens dubte no ha sigut aliena als nombrosos danys que ha patit: des de bombardejos i saquejos en conjuntures bèl·liques fins a riuades se'n compten almenys set importants, i tot això ha afectat greument els seus béns mobles i la seua fàbrica. En el segle XIX la política desamortitzadora va privar el monestir de les seues rendes. Durant el segle XX es van produir novament grans danys en l'última guerra civil de 1936 i la riuada de 1957. A pesar de les restauracions dutes a terme pel Ministeri d'Obres Públiques fa uns anys, dirigides per l'arquitecte José Luis Lena, són moltes les parts del monestir que exigeixen una urgent restauració i posada en valor. Entre les parts perdudes o malmeses, cal assenyalar una de les cobertes medievals del dormitori (refeta amb més senzillesa en el segle XIX), molts dels teginats de distintes dependències, i el claustre d'entrada.  
El monestir s'ordena al voltant d'un claustre de planta rectangular i de dos pisos. El claustre baix està compost per una nau de huit arcs ogivals en el seu costat major i set en el menor. La galeria inferior, construïda amb pedra d'excel·lent talla, està coberta amb voltes de creueria simple i nervis de pedra que arranquen netament del mur, sense impostes. La plementeria està emblanquinada i deu ser de rajola. La desornamentada expressió d'aquesta arquitectura i el discret i elegant motluratge assenyalen que la reconeguda harmonia d'aquest claustre es deu a la seua pulcra factura i a la seua cuidada proporció.  
L'església se situa en paral·lel a la galeria sud. És de nau única, amb cinc trams, capelles disposades entre els contraforts i capçalera huitavada. Està coberta amb voltes de creueria amb plement de pedra tallada. Les claus, les arrancades i els encontres dels nervis mantenen en perfecte estat de conservació la policromia original. La clau de l'absis representa la Trinitat, i a partir de les claus, en els nervis, hi ha dracs pintats amb la boca oberta.  
L'església gòtica queda oculta a l'interior per un revestiment barroc cobert per voltes de mig punt de rajola amb llunetes. Les voltes medievals únicament es poden observar des de l'extradós de les voltes barroques de la nau. Les noves voltes de les capelles laterals van ser situades molt més baixes per a permetre la cabuda d'una tribuna a la qual s'accedeix des del cor alt. El professor Bérchez considera aquest revestiment com el darrer estadi del decorativisme barroc de finals del segle XVII, ja que hi ha un contingut ús del fullatge que dóna cabuda a silencis del mur, d'estucada superfície blanquinosa. Cal destacar la finestra del cor, amb gran càrrega ornamental i flanquejada per estilitzats estípits que evoquen els de Francisco Padilla en Sant Doménec. El retaule, neoclàssic, va substituir el perdut durant la guerra de la Independència. En els dos trams dels peus se situen els dos cors, alt i baix. El superior descansa sobre una volta de creueria que recolza en mènsules elegantment motlurades. Com que el cor està als peus de l'església, l'entrada del poble al temple és lateral, per mitjà d'una portada, orientada al sud, de la qual es parlarà després.  
  
Peces d'especial interés constructiu són les dependències utilitzades com a sagristies. La sobresagristia del costat de l'epístola (primitivament, segons la tradició, tribuna de la reina) està coberta amb una volta arestada, que sembla de rajola, de cinc panys i costats desiguals, agramillades i amb forma de ve, a la manera de la més rigorosa estereotomia en pedra, solució que es repeteix en les arestes de la plementeria de la volta de la sagristia del costat de l'evangeli.  
El sepulcre de la reina Maria, davall d'un arcosoli format per un arc conopial decorat amb fulles de card i flanquejat per pinacles, se situa en la galeria sud del claustre, en la part corresponent al costat de l'evangeli de l'església. La finíssima talla del sepulcre exhibeix uns baixos relleus, tancats en cercles, que representen escuts amb les armes reials d'Aragó i Sicília en el centre i de Castella en els laterals, i dos més menuts en els extrems que representen un lliri de tres tiges i una olla fumejant sobre uns trespeus, símbols potser de la Santíssima Trinitat.  
  
La sala capitular té un accés des de la galeria est. És un espai únic, de planta quadrada, cobert amb volta de creueria simple, molt rebaixada, tancada amb una clau que porta tallat el rostre de Crist. La plementeria està formada per voltes de rajola, deixades vistes, de traçat igualment molt rebaixat.  
La galeria oest dóna accés a la bugaderia, al refectori, a la cuina i al corredor pel qual s'accedeix als locutoris. Totes aquestes dependències tenen molt més interés arquitectònic del que es podria suposar pel seu ús o dimensions. L'accés a la bugaderia es produeix per mitjà d'un arc de mig punt, de pedra picada, disposat en un forçadíssim biaix de prop de seixanta graus. Una de les voltes d'aquesta dependència és una volta arestada de huit costats que, per estar emblanquinada, se suposa de rajola. El refectori és una esplèndida sala de planta rectangular i cinc crugies coberta amb rebaixades, però convencionals, voltes de creueria simple, amb nervis de pedra que arranquen de mènsules motlurades i plementeria de rajola disposada a plec de llibre. El corredor que comunica amb els locutoris presenta una volta de rajola que al girar en planta provoca un arc de racó de claustre correctament aparellat amb pedra. Un dels locutoris es resol en la sala interior amb una volta per aresta de pedra de planta rectangular. L'obertura del locutori persisteix en la mateixa ostentació de domini del tall de la pedra disposant un arc allindanat en forçat (i segurament innecessari) biaix. En aquest sentit, l'escala d'accés al claustre alt, en la galeria sud, s'erigeix en una peça excepcional i autèntica obra mestra pel que fa a l'art de tallar la pedra. Amb volta per aresta aparellada a la moderna ja en el descans inicial, emergeix amb una inusitada força ascendent el voltam tubular, en realitat una atrevida decenda de cava en la terminologia dels tractadistes de l'estereotomia renaixentista, la qual connecta amb el pis superior en bona lògica de picapedreria a través d'un poderós capalçat. Els dormitoris se situen en les crugies nord i oest, una de les quals conserva la coberta medieval original d'encavallada d'entrecinta. En l'encontre de les dos naus se situa la capella de la Mare de Déu de la Vetla amb volta bufada de rajola.  
Les entrades al monestir se situen en el front que dóna al riu, per l'antic claustre. Des d'aquest s'accedeix a l'església per una magnífica portada configurada per pinacles atirantats que flanquegen nou arquivoltes recollides per un arc conopial amb fulles de card i magolla en l'àpex, semblant a la de les portades de la Llotja de la ciutat. En el timpà hi ha una reproducció d'un tondo de ceràmica (l'original del qual es conserva). A la dreta del pati se situaven les habitacions de la reina i per l'esquerra s'arriba a un pati amb amplis arcs, a la manera dels característics medievals valencians. En aquest pati se situa l'entrada al convent (que deu haver sigut molt reformada). La porta reglar es devia localitzar inicialment en la planta alta i s'hi accediria a través d'una escala en racó hui transformada en una altra tancada en caixa. La porta de carros es produiria per aquest pati.  
L'interés arquitectònic del monestir de la Trinitat radica especialment en l'avantguardista experimentació tècnica i formal de les seues fàbriques, les quals suposen el pas d'una estereotomia gòtica a una altra plenament renaixentista. Les diferents peces del conjunt monàstic mostren el pas, sense greus cesures, d'un gòtic tècnicament clàssic, o d'un tardogòtic representat per arcs en biaix i voltes arestades formades per la intersecció de complexes superfícies de revolució, als arcs en racó de claustre, a les decendes de cava i a les voltes per aresta i esquifades. Aquestes últimes peces corresponen a l'estereotomia de l'esfera i són plenament renaixentistes. Prova d'això és que només es van divulgar, al mateix temps que els tractats de l'art de tallar pedres, a mitjan segle XVI.  
La primera notícia recollida que coneixem sobre un mestre d'obres en el monestir és del ja esmentat llibre de benefactors, que es custodia en el mateix arxiu del monestir, i en el qual figuren les persones que van contribuir entre 1446 i 1449 per a la fàbrica. Figura en primer lloc la reina, seguida de moltes altres persones conegudes del moment, com mossén Ausiàs March, cavaller, o el metge de la comunitat Jaume Roig. En aquesta relació apareixen Antoni Dalmau, pedrapiquer i mestre de l'obra, i Joanet Dalmau, fill del mestre de l'obra.  
  
Antoni Dalmau va ser un prestigiós escultor i mestre d'obres. Va ser mestre d'obres de la Seu i va donar forma, cap a 1442, a l'antiga façana-retaule d'alabastre del rerecor de la catedral. Va projectar la difícil i mai realitzada agulla del coronament del Miquelet.  
Pareix que per la seua prompta mort Dalmau únicament va poder realitzar les traces generals del conjunt monàstic i potser, si es confirma el procés d'obres que suggerixen les cròniques, iniciar l'església i el refectori. Aquestes obres són de pulcra factura i exquisida sensibilitat. No obstant això, com que segueixen les tècniques constructives del gòtic clàssic voltes nervades i arrancades de creueries impostades deuen ser les més antigues del conjunt. Una obra de finíssima talla, potser de les mateixes mans de Dalmau, és la tomba de la reina Maria. El fet de ser de fina pedra arenisca i no d'alabastre es pot atribuir a la voluntat de la reina, que va voler ser enterrada descalça i vestida de basta estamenya, amb l'hàbit de l'orde de sant Francesc.  
La segona notícia sobre un mestre d'obres relacionat amb el monestir la proporciona el Dietari del capellà d'Alfons el Magnànim. Melcior Miralles, a qui s'ha atribuït l'autoria, titula el capítol LXIII «De la bregua de mestre Biulaygua». L'autor narra que aquest mestre d'obres havia mort un home a València, per la qual cosa va fugir a Castella. A la tornada, la seua dona va criar gratuïtament la filla del mestre racional Guillem Saera. Aquest fet li va permetre gaudir del favor d'aquesta autoritat i li va donar ocasió de tornar a treballar en la ciutat.  
Gràcies a la curiosa història de Francesc Martí Biulaygua, Melcior Miralles ens informa dels treballs de Biulaygua en la sala capitular del monestir de la Trinitat i, per tant, en la inseparable obra del claustre. El dietarista dóna una relació de les més importants obres del mestre i el qualifica com a «molt sabut e sobtil mestre de vila». Aquest elogi el repeteix únicament, i en menor grau, referint-se al famós mestre Pere Compte. En relacionar les seues obres i càrrecs indica que fou obrer de la ciutat, de la Seu, de la Trinitat de Santa Clara, de Valldecrist, de Portaceli, de Sant Jeroni, de Santa Maria de la Murta i de quasi totes les obres de València.  
A Francesc Martí, mestre obrer, se li poden atribuir els curiosos voltams formats per voltes arestades de rajola existents en el monestir. Aquest tipus de voltes, de gran fortuna en l'arquitectura valenciana de començament del segle XVI, pareixen la traducció a la rajola de les experiències formals dutes a terme en pedra pel mestre piquer Francesc Baldomar des de 1440.  
  
  
ANNEX II  
  
Determinació de les parts integrants que conformen el monument i relació dels béns mobles que té incorporats amb l'adscripció a la secció de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià que millor s'acomoda a la seua naturalesa i valor cultural específic  
  
  
Primer. Parts integrants  
Ala sud. Església monacal  
Estructura gòtica. Voltes de creueria i arcs gòtics.  
Estructura i revestiment decoratiu barroc. Voltes de canó.  
  
Planta baixa  
Portades exteriors  
Nau principal, capelles laterals i altars  
Reresagrari  
Portades barroques del presbiteri  
Escales (de caragol, amb cúpula i espitlleres des de la sagristia, longitudinal amb volta de canó amb accés des del claustre)  
Sagristia nova  
Retaule neoclàssic  
Làpides d'enterraments  
Cor baix en clausura amb armaris relíquies  
Pintures murals i clau del cor baix de clausura  
Cor baix en la nau principal  
Cambres per a confessió i trasters  
Sepulcre de la reina Maria que dóna al claustre  
Portades que donen al claustre  
  
Planta primera  
Cor alt  
Escala de quatre trams d'accés a la coberta  
Oratoris tribunes amb accés des del claustre.  
Corredors superiors amb voltes per aresta i creueria, orgue  
Cambres amb accés des del claustre  
Portada barroca que dóna al claustre  
Obertures i rosetons  
  
Coberta  
Escala de caragol d'accés al campanar  
Campanar gòtic  
Porxes  
  
Ala nord i cantó amb l'ala est  
Planta baixa  
Sala inferior  
Altar ceràmic que dóna al claustre  
  
Planta primera  
Dormitori de les monges  
Obertures (excepte les de la segona meitat del segle XX). Festejador.  
Pati amb edificis auxiliars amb accés des del carrer Alboraia  
Coberta de dos aiguavessos de fusta d'encavallada d'entrecinta s. XV  
  
Ala est  
Planta baixa  
Sales planta baixa  
Sala capitular antiga, amb volta i clau amb decoració en relleu de Crist Glorificat.  
Sagristia vella. Torns  
Obertures  
  
Planta primera  
Antic noviciat  
Saletes  
Escales d'accés a porxes  
  
Planta porxes  
Porxes, escales  
  
Ala oest i cantó amb ala nord  
Planta baixa  
Cuina amb gran ximenera (hui tapiada) amb grans piques de marbre  
  
Passatge d'entrada des del claustre a la cuina, portada en biaix  
Refectori (suports petris de les taules, porta, escala i púlpit de lectura, obertures)  
Passatge d'entrada al refectori des del corredor al costat del rerecor  
Obertures  
  
Planta primera  
Dormitori de les monges  
Oratori i altar de la Mare de Déu de la Vetla  
Coberta de fusta de dos aiguavessos de principi s. XIX  
Obertures (excepte les de la segona meitat del segle XX)  
Saletes  
  
Planta segona  
Golfes (sobre l'oratori de la Mare de Déu de la Vetla i saletes)  
Coberta de fusta inclinada d'un aiguavés  
  
  
Claustre:  
Planta baixa  
Voltes de creueria gòtiques  
Arcades d'arcs apuntats  
Murets  
Paviment  
Pou, parterres enjardinats  
  
Planta primera  
Pilars octogonals planta superior  
Muret barana  
Coberta de fusta i teula àrab inclinada  
  
Cantó entre l'ala sud i l'ala oest, i ampliació s. XIX  
  
Planta baixa  
Cuina de servei o rebost, amb volta i clau  
Corredor del torn  
Locutoris, porteria i torn, escala cegada.  
Vestíbul accés  
Pati, hui cobert, amb escala i pou  
Escala  
Magatzems i carbonera  
  
Planta primera  
Sala capitular nova  
Sala arxiu  
Corredors  
Saletes  
Obertures  
  
Ampliació edifici quatre plantes que dóna a l'hort  
  
Planta baixa  
Magatzems  
Llavadors  
Porxes de l'hort i galliner  
  
Entresòl  
Sales de treball i de costura  
  
Planta primera  
Abadiat  
Oratori de l'Assumpta  
Infermeria  
  
Planta segona  
Dormitori de les monges  
  
Pati posterior  
  
Panteó neogòtic  
Jardí i horta (hui cimentada impròpiament)  
Pati col·legi  
Magatzems voltats vora el panteó  
Refugi antiaeri  
  
Pati d'accés des del carrer  
Pati  
Porxes  
Habitatges que donen al carrer Trinitat  
Escala de quatre trams d'accés a habitatges i apartament del capellà  
  
  
En tot el monument:  
Mur perimetral de protecció del conjunt monacal  
Paviments del segle XV a principi del XX  
Sòcols i ampits de taulellets del segle XV a principi del XX  
Fusteries i reixats  
  
  
  
Segon. Elements integrants de caràcter ornamental  
Els números d'identificació dels elements que es relacionen corresponen a les fitxes del Servei Valencià d'Inventaris.  
  
  
Fatxada principal  
  
Núm. ident. 63.81.382-594-2921.08. Portada gòtica. Portada d'accés principal a l'església des del carrer Trinitat. Tallada en pedra i policromada, primera meitat del s. XV. Atribuïda al mestre d'obres Pere Compte. València. Núm. ident. 61.08.078-231-6477.81. Portada i tondo ceràmic. Reproducció del s. XX. 1984. Manises. Núm. ident. 34.49.383-692-0394.25.  
Núm. ident. 56.90.449-343-2674. Porta d'accés principal a l'església. Fusta i ferro forjat. Part dels ferratges originals. Anònim valencià. S. XVI.  
Núm. ident. 68.05.036-186-7447. Portada amb arc en ogiva. Pedra tallada. Picapedreria. Primera meitat de s. XV. Entre portada principal d'accés a l'església i portada d'accés a la tribuna de la reina Maria.  
Núm. ident. 04.45.312-972-3081. Porta d'accés lateral a l'església, de l'anterior arc en ogiva, des de l'exterior costat de l'epístola de l'església. Fusta i ferro forjat. Anònim valencià. S. XIX.  
Núm. ident. 35.87.563-644-9016. Portada d'accés exterior a la tribuna de la reina Maria d'Aragó, amb forma d'arc conopial. Pedra tallada. Picapedreria. Primera meitat de s. XV.  
Núm. ident. 14.75.764-906-7935. Òculs amb traceria gòtica. Arquitectura. Pedra tallada. Algeps cristal·litzat. Mitjan s. XV. N'hi ha dos, un sobre la porta lateral i un altre entre les dos portades de la façana.  
Núm. ident. 74.66.902-660-6429. Finestra amb traceria gòtica. Arquitectura. Escultura. Pedra tallada. Algeps cristal·litzat tallat. Primera meitat de s. XV.  
En el campanar, tres campanes: Santa Bàrbara, núm. ident. 60.81.249-141-8011, i Sant Miquel, núm. ident. 06.96.909-127-4247, les dues foses en 1816, que pesen respectivament 96 i 207 kg, com a parts integrants de l'edifici, i una tercera fosa en 1975 dita Amparito, amb cigonyal i corda d'acer.  
  
  
Església  
  
Núm. ident. 41.65.383-064-4774.78. Conjunt de sis claus gòtiques. Escultura. Pedra tallada, policromada i daurada. Mitjan del s. XV. El núm. ident. 93.17.408-905-3818.97 representa la Santíssima Trinitat en tron de gràcia. Clau central del presbiteri (alt relleu i més gran). Els núm. d'ident. 22.08.687-105-3276.83 a 88.82.035-773-5052.58 representen el rostre de Crist Glorificat. Situades en cada un dels cinc trams de la volta de la nau gòtica.  
Núm. ident. 97.80.549-324-1898. Pintura mural. Representant serps o dracs amb escates eriçades i boca oberta. Mitjan s. XV. En totes les creueries de la nau major gòtica.  
Núm. ident. 50.00.760-333-6157. Fragments de decoració gòtica en els arcs. Arquitectura. Escultura en relleu. Pedra tallada. A un costat i a l'altre de l'arc en la part superior. Tribuna de la reina Maria. Segona meitat s. XV. N'hi ha dos.  
Núm. ident. 66.67.183-170-2545. Quatre mènsules gòtiques de les nervadures de la tribuna de la reina Maria d'Aragó, costat de l'epístola de l'església. Arquitectura. Escultura en relleu. Pedra tallada. Segona meitat de s. XV.  
Núm. ident. 53.37.725-571-2480. Fragment de pintura mural en la nervadura de l'arc gòtic esquerre posterior a l'orgue de l'església. En la tribuna del costat de l'epístola. Segona meitat s. XV.  
Dues portades barroques en el presbiteri: costat de l'evangeli, núm. ident. 62.58.762-548-7333. Portada barroca amb escut coronat i armes de la reina Maria d'Aragó i de Castella, amb columnes salomòniques sobre les quals hi ha flamers. I costat de l'epístola, núm. ident. 68.41.170-391-4351, portada barroca coronada per l'Esperit Sant, amb columnes salomòniques sobre les quals hi ha flamers. Les dues de pedra de Godella tallada en les bases de les columnes. Algeps tallat, incís, daurat i policromat. Autor, Felip Serrano mestre d'obres valencià. 1695-1700.  
Núm. ident. 53.72.184-096-4627. Presbiteri, altar major. Retaule neoclàssic d'obra, tallat, estucat, polit, daurat a l'aigua, platejat i policromat. Segona meitat de s. XIX. Cap a 1862.  
Núm. ident. 30.15.394-227-1305. Presbiteri. Retaule de l'altar major. Tabernacle per a l'exposició eucarística. Fusteria i escultura en relleu. Fusta estucada, policromada, daurada i platejada. Cap a 1862.  
Núm. ident. 86.08.850-988-2337.52. Decoració escultòrica barroca de l'església. Des de les voltes de presbiteri, nau i cors fins al sòcol de pedra de l'església. Arrebossat motlurat, tallat, daurat, platejat i policromat. Entre 1695-1700. Autor, Felip Serrano, mestre d'obres valencià. núm. ident. 03.25.258-134-8286.75 a 47.29.468-457-3946.99.  
  
Núm. ident. 94.67.905-029-4094. Taulellet paviment amb motius decoratius, vegetals i geomètrics del reresagrari de l'església. Esmalt i pigments sobre argila. Diferents sèries de taulellets combinades: de quart ornat en blau cobalt, taulellet quadrat en blau cobalt amb fons blanc, combinats amb taulellet monocrom en blanc; probablement són els d'origen, i podríem considerar-los propis. València i Onda. S. XIX. Entre 1860-1870. En els laterals del reresagrari, combinació del paviment núm. ident. 83.64.410-861-8808 del corredor entre el cor i la sala capitular i altres motius geomètrics a trepa en blau (amb motius hexagonals), uns, i altres, en verd i marró amb fons blanc (núm. ident. 87.26.750-945-3650).  
Núm. ident. 33.64.938-603-4038. Sòcol seguit de pedra de Godella en l'església. Pedra tallada. Disseny de Felip Serrano, mestre d'obres valencià. S. XVII-XVIII.  
Núm. ident. 45.20.732-823-1898. Làpida sepulcral de Lluïsa Cernesio, comtessa de Sellent als peus de l'altar major de l'església. Marbre negre tallat, polit i cisellat amb inscripció i escut d'armes. Anònim valencià. 1743.  
Núm. ident. 63.99.060-382-5245. Làpida sepulcral del coronel Miguel Ruiz de Sabeli en el sòl de la nau central de l'església. Marbre negre tallat, cisellat, polit amb inscripció i escut d'armes incís entre rocalles i una calavera. Anònim valencià. 1732.  
Núm. ident. 06.41.551-588-3898. Làpida sepulcral d'Alfons Castriota, nét de Jordi Castriota, rei d'Albània, en la capella del Crist, costat evangeli. Marbre negre tallat, cisellat, llaurat i polit. 1503. Amb inscripció.  
Núm. ident. 55.95.776-026-8694. Pintura mural al fresc representant Glòria Eucarística. Pigments sobre arrebossat. Anònim valencià. S. XVII.  
Núm. ident. 33.34.101-196-8525. Clau barroca, situada en la tribuna del costat de l'epístola, segona estança des de l'orgue. Escultura en relleu. S. XVIII.  
Núm. ident. 06.31.579-400-2093. Caixa d'orgue neoclàssica. Caixa de fusta daurada i policromada. Metall. De la part instrumental conserva només teclat. Anònim valencià. 1827.  
Núm. ident. 15.65.169-551-1217. Taulellet paviment, representant roseta quarterada de pètals nervats. Taulellet quadrat de quart ornat en groc, blau, taronja, morat, verd i manganés. Aquesta tipologia es troba en el sòl de la tribuna de l'epístola en l'estança darrere de l'orgue i també el sòcol davall gelosia tercera capella. Esmalt i pigments sobre argila. València. Cap a 1817.  
Núm. ident. 48.38.622-562-9967. Taulellet paviment. Combinació de taulellet bescuitat quadrat col·locat a cartabó, amb taulellet a manera de sanefa decorativa: de meitat blanc i verd, flor de la pometa, molinell i altres tipologies florals i geomètriques, disposades a manera de sanefa en el paviment. Taulellet paviment. Fang cuit. Esmalt i pigments sobre argila. Cronologia: s. XVI-XVII, final s. XVII, segona meitat s. XVIII. Col·locació s. XVIII. En l'església, tribuna de l'evangeli, des de la capçalera de l'església, l'estança contigua a la tribuna de la reina Maria.  
  
Núm. ident. 64.57.189-438-7244. Taulellet paviment representant estrela renaixentista. Taulellets que decoren l'ampit que recau a l'òcul des de la tribuna de l'evangeli. Esmalt i pigments sobre argila. S. XVI-XVII. Col·locació posterior a la cronologia.  
  
  
Cor baix de clausura  
  
Núm. ident. 95.06.780-985-9814. Reixa de ferro forjat del cor baix. Anònim valencià. S. XV-XVI i s. XX.  
Núm. ident. 09.75.024-883-7681. Clau representant decoració geomètrica, gallons, escut amb les armes de la comtessa de la Puebla i cresteria. Escultura en relleu i pintura. Fusta tallada, cisellada, calada, daurada i policromada. Situada en la volta central del cor baix de clausura. Primer terç s. XVII.  
Núm. ident. 37.75.514-260-1474. Pintura mural, representant grups d'àngels músics entre núvols sobre claraboies de blau ultramar. Pigments sobre arrebossat. Realitzades en els sis trams entre les nervadures de la volta de creueria central del cor baix. Autor Jeroni Jacint Espinosa. Escola valenciana. Cocentaina. Cap a 1619.  
Núm. ident. 97.35.501-302-5346. Arquitectura i pintura mural. Representant nervadures decorades amb fullatges i motius vegetals, i mènsules motlurades de perfil triangular. Pintura al fresc, daurat i estofat sobre pedra. Autor Jeroni Jacint Espinosa. Escola valenciana. Cocentaina. Cap a 1619. Decoració de totes les nervadures de les tres voltes de creueria.  
Núm. ident. 82.43.489-594-0799. Pintura mural sobre pedra. Representant decoració vegetal i floral. Autor Jeroni Jacint Espinosa. Escola valenciana. Cocentaina. Cap a 1619. Situat en les dos voltes de creueria laterals del cor baix de clausura. La que dóna al claustre està molt deteriorada.  
Núm. ident. 72.99.281-404-6743. Làpida del comte de la Puebla, Alonso Gaspar de Cárdenas, mort als dotze anys. Pedra tallada, polida i incisa. Amb inscripció. Situada en terra vora la testera del cor baix de clausura. S. XVII. 1603.  
Núm. ident. 06.04.317-871-5341. Llosa de pedra. Probablement és la llosa d'entrada a la cripta. Pedra i ferro. Pedra tallada i polida i ferro forjat. S. XVII.  
Núm. ident. 97.69.505-907-8283. Làpida recordatòria de les sepultures de les religioses en el cor baix de clausura. Marbre blanc tallat, polit i incís. Inscripció. Primer terç s. XX.  
  
  
Claustre major  
  
Núm. ident. 15.45.288-617-4034. Sepulcre de la reina Maria d'Aragó i infanta de Castella. Arquitectura. Escultura en relleu. Pedra arenisca tallada. Cap a 1458. Atribuïda al mestre d'obres Antoni Dalmau.  
  
Núm. ident. 22.71.684-572-0419. Taulellet paviment. Paviment de fang cuit de gran format. Sòl del claustre major inferior.  
Núm. ident. 16.30.553-439-8137. Porta d'accés des del claustre major al corredor del torn. Fusta i ferro forjat. S. XVIII-XIX.  
Núm. ident. 87.01.023-388-1043. Panell ceràmic figuratiu. Representant la Santíssima Trinitat amb la Mare de Déu i sant Francesc. Taulellet quadrat. Esmalt i pigments sobre argila. S. XVIII-XIX. Situat en claustre major.  
Núm. ident. 52.05.680-500-7800. Panell ceràmic que conforma la fornícula del panell amb núm. ident. 90.90.487-289-0270. Representant diferents tipologies de flors i de ramets. Taulellet quadrat de dibuix complet sense enllaços. Esmalt i pigments sobre argila. València. Primera meitat s. XIX.  
Núm. ident. 15.93.246-809-4987. Portadella en biaix d'accés a les cuines. Picapedreria i talla sobre pedra. Segona meitat de s. XV.  
Núm. ident. 42.25.289-419-7084. Paviment d'entrada a les cuines de la portadella en biaix. Taulellet paviment. Dos tipus de taulellet en fang cuit i amb taulellet de flor de la pometa, molinell, etc. Taulellet cuit, esmaltat i policromat. De diferent cronologia (s. XVIII a s.XX) i grandària. Composició del paviment s. XX.  
  
  
Antiga sala capitular  
  
Núm. ident. 95.84.280-537-2282. Clau representant rostre de Crist Glorificat. Escultura en relleu. Pedra tallada. Sense restes visibles de policromia. Segona meitat s. XV. Situada en el centre de la volta de creueria de l'antiga sala capitular del claustre major.  
  
  
  
Refectori  
  
Núm. ident. 53.90.494-079-4527. Cinc claus, en relleu «JHS». Arquitectura i escultura en relleu. Picapedreria i talla sobre pedra. Segona meitat s. XV. Claus dels 5 trams de crugies.  
Núm. ident. 08.52.586-486-3227. Mènsules de les nervadures de les voltes del refectori. Arquitectura i escultura en relleu. Pedra tallada. Segona meitat s. XV. Hi ha huit mènsules completes i quatre, més xicotetes, en els angles.  
Núm. ident. 29.69.929-038-1365. Obertura d'accés a l'escala del púlpit del refectori. Arquitectura. Picapedreria. Segona meitat. s. XV.  
Núm. ident. 79.65.474-664-1413. Fragment de púlpit: base. Arquitectura. Escultura. Picapedreria i talla sobre pedra. Segona meitat s. XV. Base de l'antic púlpit del refectori, l'ampit està reconstruït en intervenció s. XX.  
Núm. ident. 73.87.537-231-1154. Portadella conopial d'accés al locutori de clausura. Arquitectura. Picapedreria i talla. Pedra. Segona meitat s. XV.  
Núm. ident. 34.21.939-923-6181. Paviment de fang cuit del corredor del torn i del locutori de clausura.  
Núm. ident. 33.91.530-528-7495. Reixa del locutori de clausura. Ferro forjat. S. XVI-XVII.  
Núm. ident. 11.95.969-980-2108. Taulellet de quart ornat disposat en sanefa, representant motius decoratius coneguts com a flor de la pometa en la part inferior de la reixa del locutori, costat de clausura. Esmalt i pigments sobre argila. València. S. XVIII.  
Núm. ident. 09.64.021-927-6458. Taulellet quadrat de dibuix complet, disposat en sanefa representant motius florals i ramets. Esmalt i pigments sobre argila. València. Principis s. XIX. En la part inferior de la reixa del locutori, costat de les visites.  
Núm. ident. 99.38.322-887-8669. Clau representant anagrama de Maria. Arquitectura i escultura en relleu. Pedra tallada. Centre de les nervadures de la volta de la cuina vora la capçalera del refectori. Segona meitat s. XV.  
Núm. ident. 43.94.749-987-7807. Taulellet sòcol, representant diferents tipologies florals. Taulellet quadrat de dibuix complet. Esmalt i pigments sobre argila. Davall el torn de la sala del torn. València. Principi s. XIX.  
Núm. ident. 09.52.076-208-3830. Sòcol de taulellets, en taulellet quadrat de quart ornat en blau celeste, verd, groc i taronja sobre fons blanc. Esmalt i pigments sobre argila. València. 1800-1820. En la planta baixa, zona de servei, pati exterior a les cuines, en els llavadors. 36 taulellets i 3 mitjos taulellets.  
  
  
Escala d'ingrés  
  
Núm. ident. 64.12.265-608-7338. Sòcol de taulellets, en taulellet quadrat de quart ornat en blau, verd oliva, morat, groc i taronja sobre fons blanc. Representant palmetes de cinc braços. Esmalt i pigments sobre argila. València. 1830-1835. Sòcol del pati d'ingrés, i també en la sanefa (núm. ident. 33.80.071-731-3247).  
Núm. ident. 48.76.465-929-6202. Taulellet quadrat de sanefa dels sòcols amb núm. d'ident. 12.61.724-735-3598 (de pujada al primer replanell escala d'ingrés) i 70.33.001-918-9076 (paret dreta del pati d'ingrés). Esmalt i pigments sobre argila. Decora els sòcols del pati d'ingrés fins al primer replanell. València. S. XIX. Cap a 1844.  
  
Núm. ident. 52.10.028-433-5815. Sòcol de taulellets, en taulellet quadrat de quart ornat en blau turquesa, perfilat i ombrejat en negre manganés sobre fons blanc. Esmalt i pigments sobre argila. València. 1828. Sòcol de darrere del pou del pati d'ingrés fins a la porta d'accés a magatzems. Aquest sòcol té sanefa de taulellet quadrat amb el motiu amb núm. ident. 64.40.919-138-5181, en disposició de dos. El trobem en fragments en el sòl del reresagrari, i en una composició de quart ornat en el sòl del distribuïdor de pas al menjador de la Vetla.  
  
Núm. ident. 57.24.617-071-0463. Sòcol de taulellets del pou. Representant acants en diagonal i branquetes amb fulles. Taulellet quadrat de quart ornat en morat, blau, verd i perfilat en manganés sobre fons blanc. Esmalt i pigments sobre argila. València. Segon terç s. XIX. Sòcol emmarcat amb taulellet de sanefa quadrada amb margarida inserida en mitja espiral contínua en blau cobalt i fons blau més clar (núm. ident. 68.39.198-002-2646), en la part superior. En la inferior, sòcols taulellet monocrom rectangular en blau (núm. ident. 37.71.813-176-6938). Els dos realitzats amb la mateixa tècnica, probablement de la mateixa època i procedència.  
Núm. ident. 57.85.039-213-1625. Sòcol de taulellets representant banda en blau conformant un octògon de costats còncaus. Taulellet quadrat de quart ornat en blau cobalt espés i diluït, verd grisenc, marró ataronjat sobre fons blanc. València. 1835-1845. Cos de sòcol des de l'arrancada de l'escala d'ingrés fins al primer replanell. Utilitzat com a sanefa del sòcol núm. ident. 44.99.040-199-1348, en l'escala d'ingrés, ascens a primer replanell, entre el pati i el pis principal. Element propi.  
  
Núm. ident. 45.16.912-512-6626. Sòcol de taulellets representant bandes angulars blaves en forma de quadre amb fulles d'olivera en espiga. Taulellet quadrat de quart ornat en blau grisenc i verd oliva. Esmalt i pigments sobre argila. Primer replanell de l'escala d'accés a sales comunes, i paret inferior de l'escala d'ingrés vora el pou. València. S. XIX. 1835-1845. Element propi.  
Núm. ident. 34.82.562-836-9446. Sòcol de taulellets, representant cinta blava nugada en llaç, subjectant branqueta amb fulles d'heura i margarida morada. Taulellet quadrat de sanefa en blau cobalt, verd, ocre, morat, ombrejat en blau i manganés. Sanefa del sòcol amb núm. identificació 84.58.362-282-8942, situat en la paret inferior de l'escala d'ingrés, vora el pou. Esmalt i pigments sobre argila. València. S. XIX. 1830-1840. Element propi.  
Núm. ident. 15.00.026-769-3933. Sòcol i sanefa decorativa de taulellets amb els mateixos motius, representant motius florals en blau amb ramejat i fulles en verd oliva. Taulellet quadrat amb quatre enllaços laterals que possibilita el seu ús com a ramejat. Pigments i esmalt sobre argila. Escala d'ingrés, des del primer replanell fins al tercer. 1830-1835. Element propi.  
Núm. ident. 09.41.236-022-1920. Taulellet paviment, quadrat, de quart ornat en groc, blau, morat, verd i marró, representant motius geomètrics i florals. Esmalt i pigments sobre argila. València. S. XIX. 1820-1830. El mateix motiu el trobem en: sòl de la capella de Santa Anna, en el sòcol de l'escala d'ingrés des del tercer al quart replanell, entrada cel·les segon pis (sanefa geomètrica amb núm. d'ident. 07.05.445-102-4541), i en el paviment de la sala interior a la sala de cosir en l'ampliació del s. XIX, entre la planta baixa i la planta principal, amb el perfilat en blau celeste en compte de marró. Són paviments / elements propis.  
  
Núm. ident. 17.19.316-833-2427. Sanefa decorativa representant motius geomètrics en ocre, ataronjat, blau, traços en manganés. Taulellet quadrat de sanefa. Esmalt i pigments sobre argila. Procedent de València i Onda. Cap a 1860. Sanefa decorativa del sòcol núm. identificació 57.61.468-426-6199 que va des del tercer al quart replanell de l'escala d'ingrés. Element propi.  
  
  
Planta principal  
  
Núm. ident. 86.26.893-226-8254. Taulellet paviment, representant cintes amples en blau i fils paral·lels pintats en ondes amb fenedures i brots. Taulellet quadrat de quart ornat en blau cobalt espés i diluït sobre fons blanc. Esmalt i pigments sobre argila. València i Onda (Novella i Garcés?). Cap a 1857. Planta principal, paviment del corredor o antecor. Element propi.  
Núm. ident. 05.83.022-761-1624. Paviment de taulellets representant motius geomètrics, taulellet de quart ornat en groc, morat tènue i marró sobre fons blanc. Taulellet a la trepa. València. 1830-1840. Franja del paviment del sòl entre l'arxiu i la sala capitular nova.  
  
Núm. ident. 48.72.902-427-8412. Sòcol de taulellets, representant diferents tipologies de ramells florals. Taulellet quadrat de dibuix complet. Esmalt i pigments sobre argila. València. Final s. XVIII i primera meitat s. XIX. Paviment del sòl de l'estança enfront de la porta d'entrada des de l'escala d'ingrés a la infermeria. Té sanefa, en ramejat floral, amb núm. d'identificació 08.88.956-827-4894, i taulellet bescuitat en els laterals. Element propi.  
Núm. ident. 56.24.350-953-6719. Paviment en taulellets, representant cinta ondulant amb llaç lateral que abraça un ramell en diagonal amb flors i fulles. Taulellet quadrat de sanefa amb possibilitat d'enllaç. Esmalt i pigments sobre argila. València. Primera meitat s. XIX. Sanefa que emmarca el paviment amb núm. ident. 75.50.300-963-4995. Element propi.  
Núm. ident. 63.19.796-721-9432. Porta de comunicació a l'apartament del capellà. Fusteria i forja. Fusta i ferro forjat. Bronze daurat. Ferratges originals. Inscripció: «Clausura». Clau en bronze daurat. Anònim valencià. S. XVIII.  
Núm. ident. 00.74.958-080-1481. Els permòdols de l'antiga coberta en el sostre de l'antecor, decorats i la decoració mural en relleu amb gallons. Pintura i escultura en relleu. Algeps motlurat, tallat i policromat. Pigments sobre arrebossat. Permòdols/modillons, s. XV-XVI. Sostre de l'antecor. S. XIX- XX.  
Núm. ident. 56.04.622-689-0197. Porta. Fusteria i forja. Fusta i ferro forjat. Metall daurat. Planta principal, accés al cor des del corredor o antecor. S. XIX-XX.  
Núm. ident. 08.90.247-122-4712. Porta d'accés al balcó de l'arxiu. Fusteria. Fusta i ferro forjat. Vidre. S. XVIII-XIX.  
31.24.870-108-7032. Portadella de mig punt amb capitells tallats en decoració vegetal. Arquitectura. Escultura en relleu. Pedra tallada. S. XV. Portada d'accés de la sala capitular nova a les cel·les, sala oest. Element propi.  
Núm. ident. 95.22.683-789-5486. Porta de la portadella d'accés als dormitoris des de la sala capitular nova. Fusteria. Fusta i ferro forjat. Ferratges originals. S. XIX.  
Núm. ident. 98.82.924-703-9890. Altar d'obra neoclàssic de la Mare de Déu de la Vetla. Algeps motlurat, tallat, daurat i policromat. Primera meitat s. XIX.  
Núm. ident. 13.13.016-460-1216. Teginat/bigam de les cel·les situades al costat de la sala capitular nova, sala oest. Element arquitectònic, teginat. Fusta de mobila. Anònim. 1819. Element propi.  
Núm. ident. 27.67.966-526-3631. Teginat/bigam, d'encavallada d'entrecinta amb tirants, de les cel·les que donen al carrer Alboraia. Element arquitectònic, teginat. Fusta de pi de Terol. Anònim. S. XV. Element propi.  
Núm. ident. 64.31.046-809-8064.20 a 30.76.128-348-9500.65. Combinació de paviment bescuitat amb dotze models diferents de taulellet quadrat de quart ornat col·locats, de quatre en quatre, en tres fileres paral·leles a manera de mostrari per a decorar un paviment en taulellet de fang cuit. València. S. XVIII. La composició de quatre és rococó, i primera meitat s. XIX en resta de combinacions. Paviment del sòl del distribuïdor de pas al menjador de la Mare de Déu de la Vetla. La col·locació del paviment i la composició és del s. XX, de postguerra.  
  
  
Tribunes evangeli  
  
Núm. ident. 87.86.872-056-4529. Paviment claustre major alt. Taulellet paviment de fang cuit. S. XVIII.  
Núm. ident. 51.06.554-730-7063. Portada amb escultura en relleu, representant motius arquitectònics, venera i rocalla. Pigments sobre arrebossat. Portada d'accés a la capella de Santa Anna en el claustre major alt. S. XVII.  
Núm. ident. 73.23.150-764-0230. Porta d'accés a la capella de Santa Anna. Fusteria. Fusta i ferro forjat. Metall daurat. Anònim valencià. S. XIX.  
Núm. ident. 79.51.286-962-3227.77. Volta, entaulament i paraments de la capella de Santa Anna, representant esgrafiats i decoració en escultura en relleu. Claustre major alt, tribuna de l'evangeli, primera capella des del cor. S. XVII. Núm. ident. 93.81.736-268-6477.81 Representant motius vegetals, zoomorfs, fitomòrfics i caps de querubins. Esgrafiat. Pigments sobre estuc. Esgrafiat en gris amb reserva en blanc. En la volta i paraments fins al nivell del sòcol. Núm. ident. 64.36.493-138-5717.53. Floró. Escultura en relleu. Algeps tallat i policromat. En la part central de la volta. Núm. ident. 02.05.197-361-6100.35. Representant modillons, fullatge, emmarcats i gallons. Escultura en relleu d'entaulament i nervis de la volta. Pigments sobre algeps.  
  
Núm. ident. 12.73.381-714-0000. Sanefa decorativa representant motius florals en blau cobalt concentrat i diluït sense perfilar sobre fons blanc. Taulellet quadrat de dibuix complet sense enllaç, en sanefa. Esmalt i pigments sobre argila. En l'altar de la capella de Santa Anna, en la tribuna de l'evangeli, en el claustre alt. València. Mitjan s. XIX.  
Núm. ident. 23.71.806-820-8963. Taulellet paviment amb decoració vegetal i geomètrica. Taulellet quadrat de quart d'ornat en groc, blau, verd sobre fons blanc. Esmalt i pigments sobre argila. Paviments de la capella de Sant Vicent Ferrer, segona des del corredor de l'antecor, i de la capella de la Mare de Déu de Lorda, 4a capella. En el claustre major alt, tribunes del costat de l'evangeli. Possiblement de fàbriques de València. Primer terç s. XIX.  
Núm. ident. 85.57.535-541-3994. Escultura en relleu i decoració mural, representant motius geomètrics, vegetals i floró. Pigments sobre arrebossat. Algeps tallat i policromat. Decoració mural dels nervis de la volta i escultura en relleu, floró. Tribunes del costat de l'evangeli, en la capella de la Mare de Déu del Carme, tercera des del cor S. XVII-XVIII. Un floró de característiques semblants sense policromia en la capella del la Mare de Déu de Lorda.  
Núm. ident. 08.95.276-322-2190. Taulellet quadrat de sanefa, representant diferents motius florals. Taulellet de dibuix complet. Esmalt i pigments sobre argila. S. XIX. Davall la reixa de clausura de la capella de la Mare de Déu del Carme, en la tribuna del costat de l'evangeli.  
Núm. ident. 11.22.877-052-0026. Portada. Escultura en relleu, representant motius arquitectònics, gerros i Mare de Déu amb Infant. Pigments sobre algeps. Claustre major alt. Portada d'accés habitacions del carrer Alboraia. S. XVI-XVII.  
Núm. ident. 36.23.885-978-9888. Representant planta enfiladora, corretjola, amb campanetes blaves i ramejat. Taulellet quadrat de sanefa, de quart ornat i ramejat. Esmalt i pigments sobre argila. Estances i capella que donen al claustre alt. Tipologia que trobem en l'ampit de les dues finestres de les estances que donen al carrer Alboraia, i en la contrapetja dels escalons de la capella de Santa Anna, amb el taulellet rectangular, com ramejat. 1810-1825.  
Núm. ident. 88.26.970-217-8781. Representant flor gòtica, a manera de sanefa. Ceràmica blava de Manises/València. Pigments sobre argila. S. XV-XVI, combinat amb paviment bescuitat (S.XVIII). Estança que dóna al carrer Alboraia. Claustre major alt. Col·locació posterior.  
Núm. ident. 50.25.224-462-4918. Portada arquitectònica rematada per cartel·la i llibre. Es troba cegada. Escultura en relleu. Pigments sobre arrebossat. Portada que dóna al carrer Alboraia. Principi s. XVII.   
Núm. ident. 08.92.116-035-2052. Fragments d'esgrafiats amb motius decoratius a manera de motluratge seguit. Emblanquinat. Paret que dóna als dormitoris de l'ala oest, a dreta i esquerra de l'accés amb intradós cassetonat. S. XVII.  
Núm. ident. 45.26.160-423-7205. Cassetons. Escultura en relleu. Pigments sobre estuc. Emblanquinat. Esgrafiats inserits en els cassetons que decoren l'intradós de l'accés als dormitoris del costat oest.  
Núm. ident. 40.36.279-896-7682. Paviment de les sales comunes de faena, ampliació del s. XIX. Combinació de paviment quadrat de fang amb taulellet quadrat de dibuix complet (flors) amb fons blanc. S. XIX. Entre 1845-50. Aquest tipus de combinació en el paviment es troba també en el pis superior d'aquesta ampliació, cel·les.  
  
Núm. ident. 02.74.656-767-0967. Taulellet quadrat de motiu quadrat, resolt a la trepa, en combinació amb paviment de fang de la mateixa grandària. Segona meitat s. XIX. Diferents motius amb enllaços reticulars, vegetals geomètrics en monocromia en blau cobalt sobre fons blanc. En algunes de les cel·les de l'ampliació del s. XX. Encara que els taulellets són originals, es pot considerar com a elements impropis, substitueixen taulellets quadrats de dibuix complet de flors.  
Núm. ident. 17.53.242-520-8920. Porta i clau d'accés a la segona planta de cel·les en la part d'ampliació del s. XIX. Fusta. Ferro.  
  
  
  
Tercer. Pertinences i accessoris  
3.1.a. Béns mobles que s'inscriuen en la secció primera de l'Inventari, vinculats a l'edifici.  
  
Escultura  
  
Núm. ident. 24.98.480-947-2627. Infant Jesús amb l'orbe i la creu. Escultura de ple volum sobre peanya. Fusta daurada i policromada. Tèxtils. Autor anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 70.86.832-226-9192. Bust reliquiari de sant Basili, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
  
Núm. ident. 86.23.561-790-1457. Bust reliquiari de sant Joan Crisòstom, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 32.09.164-010-7506. Bust reliquiari de santa Llúcia, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
  
Núm. ident. 59.74.953-042-7284. Bust reliquiari de santa Apol·lònia, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVIII.  
Núm. ident. 76.59.615-437-8112. Bust reliquiari d'un sant Infant Innocent, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII.   
Núm. ident. 86.01.156-798-7155. Bust reliquiari de santa Eufèmia, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
  
Núm. ident. 90.68.258-748-7850. Bust reliquiari de santa Justina, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVIII.  
Núm. ident. 58.68.429-810-8487. Bust reliquiari, amb base i teca (sense relíquia). Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVIII.  
Núm. ident. 55.02.770-982-1059. Bust reliquiari de sant Simó Apòstol, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVIII.  
Núm. ident. 79.37.734-291-8926. Bust reliquiari de santa Tàrsila, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada, estofada i policromada. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 89.45.196-341-9813. Bust reliquiari de santa Bàrbara, amb base i teca. Daurat de la base s. XVIII. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 10.33.432-688-2945. Bust reliquiari de sant Clet, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 65.25.401-642-1064. Bust reliquiari de sant Poncià, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. Pedestal daurat i estofat. S. XVII. Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 25.64.399-389-0757. Bust reliquiari de sant Alici, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Inscripció en la teca: «San Aliceo Papa y Martir.» Procedeix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 69.91.435-251-1775. Bust reliquiari de sant Calixt, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Donació de la comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 33.15.733-858-8150. Bust reliquiari d'un sant anònim, company de sant Acaci. Amb base i teca. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII.  
Núm. ident. 58.28.188-470-5181. Bust reliquiari de sant Llorenç, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII.  
Núm. ident. 79.14.277-162-1869. Bust reliquiari de sant Fabià, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII. Procedix de la donació de la comtessa de la Puebla.  
  
Núm. ident. 90.67.055-500-6586. Bust reliquiari de sant Marcel·lí, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVIII.  
Núm. ident. 57.83.983-310-3152. Bust reliquiari de sant Sixt, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII.  
Núm. ident. 61.07.083-819-4147. Bust reliquiari de sant Nicolau de Bari, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XIX.  
Núm. ident. 23.61.590-828-8403. Bust reliquiari de sant Ignasi, sense base i amb teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII.  
Núm. ident. 69.19.019-893-4770. Bust reliquiari de sant Quirí, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XIX.  
Núm. ident. 02.00.819-191-7568. Bust reliquiari de sant anònim amb túnica, amb base i teca. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada, estofada i policromada. S. XVII.  
Núm. ident. 14.13.866-674-2051. Sant Francesc de Paula. Imatge de vestir. Escultura i tèxtils. Fusta tallada, daurada i policromada. Metall daurat i retallat. Tèxtils. Anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 77.86.478-942-2302. Crist crucificat amb corona d'espines, mutilat (sense braços). Escultura de ple volum. Fusta tallada i policromada. Anònim. S. XIV.  
Núm. ident. 99.70.267-314-7910. Mater Dolorosa. Ebenisteria. Xicotet altar devocional realitzat en fusta tallada amb incrustacions en nacre. Autor desconegut. S. XVIII.  
Núm. ident. 23.71.140-128-4369. Reliquiari de sant Donís. Emmarcat a manera de fornícula arquitectònica amb estampa. Ebenisteria. Fusta tallada, policromada i daurada. Tinta calcogràfica sobre paper. S. XVII.  
Núm. ident. 36.50.510-732-5366. Reliquiari de santa Cristina. Escultura de ple volum amb forma de braç i base quadrangular. Fusta tallada, estofada, daurada i policromada. Vidre. S. XVII. Autor anònim. Donació de la comtessa de la Puebla. Forma parella amb el núm. identificació 06.78.597-365-4595.  
Núm. ident. 48.40.445-978-4240. Reliquiari de sant Corneli. Escultura de ple volum amb forma de braç i base quadrangular. Fusta tallada, estofada, daurada i policromada. Vidre. Inscripció en la teca: «San Cornelio». S. XVII. Autor anònim. Donació de la comtessa de la Puebla. Forma parella amb el núm. ident. 54.24.664-707-1868.  
Núm. ident. 41.18.255-310-5343. Pedestal en fusta tallada, daurada i estofada. S. XVII.  
Núm. ident. 72.90.253-635-5117. Infant Jesús. Escultura de ple volum en fusta tallada, daurada i policromada. Amb peanya. Autor anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 48.52.216-109-6033. Infant Jesús amb peanya, escultura de ple volum en fusta tallada daurada i policromada. Vestit, fil de colors i metàl·lic sobre seda. Corona de metall. Anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 94.18.143-275-9041. Tabernacle realitzat en fusta daurada, estofada i policromada, amb inscripció en la seua base. S. XVII.  
Núm. ident. 34.57.596-354-1449. Tabernacle. Escultura. Realitzat en fusta tallada daurada, estofada i policromada. S. XVII.  
Núm. ident. 81.39.473-389-5282. Pietat. Escultura de ple volum. Alabastre tallat i policromat. Fusta tallada i daurada. Anònim europeu. Possiblement Francés. Segona meitat de S. XIV i peanya del s. XVIII.  
  
Núm. ident. 57.47.990-687-1121. Reliquiaris de sant Climent i sant Antoni de Pàdua. Escultura. Fusta tallada, cisellada i platejada. Dos reliquiaris formalment iguals. S. XVIII.  
Núm. ident. 85.39.501-422-5657. Santa Clara. Escultura. Imatge de Vestir. Fusta policromada i daurada. Tèxtils. S. XVII. Inscripció: «Beate Mater Clara Oratio Nostra».  
Núm. ident. 12.52.548-163-0019. Sant Francesc d'Assís. Escultura. Imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. Tèxtils. S. XVII.  
Núm. ident. 43.19.812-835-1960. Infant Jesús amb peanya. Escultura de ple volum. Tèxtil-indumentària. Fusta tallada, daurada i policromada. Metall fos, daurat, retallat, repujat. Tèxtils. Anònim. S. XVIII.  
  
Núm. ident. 05.59.846-420-2027. Infant Jesús de la Passió. Escultura de ple volum. Fusta tallada i policromada. S. XVIII.  
Núm. ident. 90.43.550-535-1560. Infant Jesús. Escultura. Fusta tallada i policromada. Metall daurat i retallat. Tèxtils. S. XVIII-XIX.  
  
Núm. ident. 67.69.057-793-8203. Assumpta o Dormició de la Mare de Déu. Escultura. Imatge de vestir. Pigments sobre fusta. Tèxtils. S. XVIII.  
Núm. ident. 19.55.682-377-6260. Sant Francesc d'Assís. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVII-XVIII.  
  
  
Pintura  
  
Núm. ident. 04.70.983-906-724. Estigmatització de sant Francesc d'Assís. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 40.59.095-772-931. Beat Nicolau Factor. Oli sobre tela. Últim quart de s. XIX. Còpia de l'original del s. XVII. Inscripció: «Sor Teresa Pallas».  
Núm. ident. 62.16.170-225-271. Sant Josep amb l'Infant Jesús en braços. Oli sobre tela. Últim quart s. XIX. Còpia d'un original del s. XVII.   
Núm. ident. 62.13.294-224-870. Sant Vicent Ferrer amb hàbit coral de beneficiat de l'església parroquial de Sant Tomàs Apòstol de València. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 98.82.081-128-348. Santa Coleta Boylet reformadora de les clarisses. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 02.90.875-410-041. Sagrada Família amb santa Anna. Oli sobre tela. S. XVII.  
Núm. ident. 67.07.351-273-8850. Santa Marta, oli sobre tela, s. XVII.  
Núm. ident. 74.28.164-439-9995. Mare de Déu de la Llet, oli sobre tela, s. XIX.  
Núm. ident. 22.34.120-761-7641. Mare de Déu del Bon Consell, oli sobre tela, s. XIX.  
Núm. ident. 23.35.570-192-4562. Santa Clara, oli sobre tela. Anònim. s. XIX.  
Núm. ident. 37.00.437-202-6908. Sant Lluís Bertran. Oli sobre tela. S. XIX. Inspirat en una obra de Joan de Sarinyena de la mateixa temàtica en el Col·legi del Patriarca.  
Núm. ident. 97.09.539-481-3772. Dolorosa. Oli sobre tela. S. XIX.  
  
Núm. ident. 87.94.258-663-9927. Oració a l'Hort. Oli sobre tela. Còpia d'inspirada en una pintura de Vincenzo Campi del Col·legi del Patriarca. S. XIX.  
Núm. ident. 07.83.476-550-1186. Sant Dídac d'Alcalà. Oli sobre tela. s. XVIII.  
Núm. ident. 83.44.016-872-9221. Beat Nicolau Factor de mig cos. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 63.04.721-359-8248. El Bon Pastor i la Salut de l'Ànima cristiana. Oli sobre tela. Autor: fra Nicolau Borràs Falcó. València. Cocentaina. Segona meitat s. XVI. Inscripció: »Sor Vicenta Antonia Ramon».  
Núm. ident. 42.06.156-648-4407. Santa Gertrudis. Oli sobre tela. Anònim. S. XVIII.  
Sèrie d'apostolat completa amb el Bon Pastor en format huitavat. Són 13 obres pictòriques en oli sobre tela, amb figures de mig cos, atribuïdes pel professor Daniel Benito al pintor Cristóbal García de Salmerón. Conca. Estil vinculat a l'escola toledana del pintor murcià Pedro Orrente, segons el pintor Antonio Palomino. Mitjan s. XVII. Totes porten inscripcions identificatives de cada personatge. Amb els núm. d'identificació que es relacionen, representen: 49.12.473-309-9324, el Bon Pastor; 87.32.033-679-9080 sant Jaume Alfeu; 68.28.956-449-3845 sant Tomàs; 78.80.710-305-7731 sant Simó; 26.28.734-624-9596 sant Mateu; 68.42.777-062-5846 sant Judes Tadeu; 74.53.167-524-4374 sant Maties; 18.29.556-224-8128 sant Bartomeu; 24.83.968-049-6055 sant Pere; 14.36.548-745-2113 sant Joan Evangelista; 01.03.250-221-2195 sant Jaume el Menor; 39.03.358-500-6966 sant Andreu; 47.90.220-015-8215 sant Felip.  
Núm. ident. 99.84.189-485-9321. Santa Clara d'Assís, oli sobre tela, s. XIX.  
Núm. ident. 11.69.309-644-3609. Sant Joan de Capistrano. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 94.23.003-853-5471. Santa Clara d'Assís. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 23.85.979-328-8110. Mare de Déu de la Llet. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 62.44.537-735-4360. Crist crucificat entre santa Teresa de Jesús i sant Joan de la Creu. Oli sobre tela. Anònim. S. XVII.  
  
Núm. ident. 43.65.080-124-5447. Santa Clara. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 52.48.345-269-3911. Eccehomo. Oli sobre tela. Còpia del quadre de Maella que està en la catedral i reprodueix el de Joan de Joanes portat al Prado. Autor, Rafael Carbonell. S. XIX.  
Núm. ident. 47.28.351-015-9600. Santa Rosa de Viterbo. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 92.23.369-887-5500. Sant Tomàs d'Aquino. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 21.18.973-529-9042. Sant Joan de Capistrano. Oli sobre tela. S.XIX. Inscripció: «San Juan de Capistrano».  
Núm. ident. 81.90.582-854-1663. Sant Mateu d'Agrigent. Oli sobre tela. S.XIX. Inscripció: «San Mateo Agrigento».  
  
  
Orfebreria  
  
Núm. ident. 02.82.104-665-7242. Reliquiari de santa Prudència. Té forma troncopiramidal triangular amb acabament en forma d'esfera i peu. Bronze fos, tornejat, batut, tallat i daurat. Vidre. S. XVII. Autor anònim. Té parella núm. identificació: 40.80.645-722-6640.  
  
Núm. ident. 63.26.696-770-0389. Reliquiari de santa Seràpia. Té forma troncopiramidal triangular amb acabament en forma d'esfera i peu. Bronze fos, tornejat, batut, tallat i daurat. Vidre. S. XVII. Autor anònim. Té parella núm. identificació: 60.42.830-148-8617.  
Núm. ident. 10.92.322-541-7828. Reliquiari de la santa Espina. Bronze daurat, plata i plata daurada, fosos, tornejats, cisellats, esmaltats. Vidre. Decoració cisellada amb els símbols de la passió i un escut eclesiàstic en el peu. Autor anònim. S. XVII. Donació de la reina Maria de Castella.  
Núm. ident. 52.71.008-050-8152. Reliquiari de la sang de sant Lambert. Bronze fos, emmotlat, daurat, calat i cisellat sobre el qual s'han disposat esmalts. Cristall de roca. Datat en 1666.  
Núm. ident. 37.52.330-453-9718. Reliquiaris de sant Lluís Bertran i de sant no identificat. Ambdós de plata fosa, modelada i tornejada. S. XVIII.  
Núm. ident. 78.97.557-770-2912. Reliquiari. Plata tornejada en el seu color. Anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 70.62.046-840-4440. Reliquiari en plata daurada, cisellada, tornejada i repujada. Probablement tallers italians. S. XV. Possible donació d'Alfons el Magnànim i Maria de Castella.  
Núm. ident. 71.51.422-745-3285. Parella de reliquiaris incomplets en plata en el seu color fosa, modelada, tornejada i cisellada. Vidre. Orfebreria. Segle XVII.  
Núm. ident. 04.15.488-046-7197. Reliquiari de sant Silvà. Plata fosa, modelada tornejada. Vidre. Forma troncopiramidal amb punta truncada, acabament en bola, i peu. S. XVII.  
  
  
3.1.b. Béns mobles que s'inscriuen en la secció primera de l'Inventari, no vinculats a l'edifici.  
  
Escultura  
  
Núm. ident. 56.61.287-828-3421. Santa Llúcia màrtir i santa Àgueda màrtir (núm. ident. 11.24.474-420-9921) ambdós com a matrones romanes. Escultura de ple volum de fusta estofada, daurada i policromada. Estil romanista. Finals s. XVI. Procedent, segons el professor Daniel Benito, del retaule de Santa Anna del desaparegut convent de Sant Francesc de València. Situades davall del cor de l'església.  
Núm. ident. 71.16.493-914-3242. Crist crucificat. Escultura de ple volum. Marfil de Siam blanc i rosat, policromat, i banús. Escola colonial hispanofilipina. Filipines. S. XVII. Donació de Maria Roís de Corella i Mendoza, comtessa de la Puebla.  
Núm. ident. 68.64.888-577-2307. Crist lligat a la columna amb nimbe radiant. Escultura de ple volum. Fusta tallada, cisellada, daurada i policromada. Autor anònim. Primer terç s. XVII. Inscripció en la part frontal de la peanya: «POPULE MEUS QUID FECITIBI AUT IN QUO CONTRISTAVI TE.»  
Núm. ident. 35.38.856-747-9240. Santa Anna entronitzada amb la Mare de Déu xiqueta i l'Infant Jesús. Escultura en alt relleu. Fusta tallada, daurada i policromada. Procedent del retaule major de Santa Anna del desaparegut convent de Sant Francesc de València. S. XVI.  
Gravat  
  
Núm. ident. 15.03.436-162-1381. Màrtirs del Japó. Estampa pintada. Tinta calcogràfica i pigments sobre paper. Autors: Josep Camaron Bonanat, dibuixant, i Manuel Peleguer, gravador. València. 1794. Inscripció: «Josef Camaron la dibuxo Man. Peleguer la grabo en Valencia a 1794.»  
Núm. ident. 53.74.566-939-6771. Santa Teresa de Jesús. Làmina de gravat calcogràfic. Coure. Anònim. S. XVIII. Inscripció: »Nuestra seráfica Madre Santa Teresa de Jesús fundadora de los Descalzos y Descalzas Carmelitas».  
Núm. ident. 85.60.965-775-1248. Mater Amabilis i Mater Pulcre Dilectionis. Làmina de gravat calcogràfic amb doble imatge incisa. Coure. Autor: fra Tomàs Trin(...). Principi s. XIX.  
Núm. ident. 01.25.134-721-4993. Mare de Déu del Refugi de Pecadors. Tac xilogràfic. Fusta entallada. Anònim. S.XVIII.  
Núm. ident. 67.37.634-376-0341. Venerable Agnés de Montcada. Làmina de gravat calcogràfic. Coure. S. XVIII. Inscripció: «Vº Rº de la Ve. Inés de Moncada».  
Núm. ident. 09.86.041-799-4885. Immaculada Concepció. Làmina de gravat calcogràfic. Coure. Anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 05.82.070-806-8957. Mare de Déu dels Afligits. Làmina de gravat calcogràfic. Coure. S. XVIII. Inscripció: «Milagrosa imagen de Ntra. Sra. de los Afligidos venerada en Real Convento de S. Francisco de Valencia».  
Núm. ident. 31.12.451-804-8898. Santíssima Trinitat i santa Clara d'Assís. Tac xilogràfic. Fusta entallada. Anònim. S. XVIII-XIX.  
  
  
Llibres  
  
58.10.688-815-5614. Llibre Major de Títols. Paper imprés i pintat. Enquadernació en fusta i cuiro. Autors: Agustí Sales. Enquadernador anònim. València. S. XVIII.  
  
  
Orfebreria  
  
Núm. ident. 71.11.808-180-1258. Creu processional de Barbastre, coronament i magolla. Plata en el seu color fosa, repujada i cisellada. Ànima de fusta. S. XVI. Autor anònim. Procedeix del convent de les franciscanes clarisses de Barbastre.  
Núm. ident. 95.32.448-681-3344. Reliquiari amb lignum crucis. Plata fosa, tornejada i cisellada, i cristall de roca. S. XVI.  
Núm. ident. 55.23.937-374-7695. Encenser de formes bulboses amb cadena. Plata en el seu color, fosa, modelada, repujada, cisellada i calada. Anònim. S. XVII.  
Núm. ident. 65.68.573-440-3288. Naveta. Plata en el seu color, fosa, modelada, calada, repujada i cisellada. Amb punxó il·legible. S. XVII.  
Núm. ident. 88.68.193-153-7297. Hisop. Plata en el seu color, fosa, modelada, tornejada i cisellada. Anònim. S. XVII.  
Núm. ident. 26.14.278-426-2152. Calze tardogòtic. Plata sobredaurada, batuda, cisellada, repujada, encunyada amb elements de fosa. Punxó de Saragossa. Marques: «B». Inscripció: «Doña/Teresa/Ron» I atributs de la passió al peu. Mitjan s. XVI (1540-1560) Procedent del convent de Santa Clara de Barbastre, Osca.  
Núm. ident. 23.45.387-961-2820. Custòdia tipus sol. Plata en el seu color i plata daurada tallades, repujades, tornejades i cisellades. Vidre. Fusta. Ferro. Anònim. S. XVIII. Ostensori amb potències rectes, estreles i caps de querubins.  
Núm. ident. 57.12.478-186-2858. Custòdia tipus sol estil manierista. Bronze daurat al foc i plata amb esmalts i vidre de colors. Fos, emmotlat, tornejat, retallat, cisellat i encastat. Peu redó amb quatre aletes per a fixar-la i portar-la en processó. Anònim. S. XVII.  
  
Núm. ident. 80.80.751-262-6789. Sacra gran i dos sacres petites (núm. ident. 18.00.513-689-4085), d'estil rococó. Realitzades en plata i en bronze daurat, fosos, emmotlats, cisellats i repujats, amb ànima de fusta. Sense punxons. Autor anònim. S. XVIII. La gran porta en un medalló els símbols de la Trinitat i escut franciscà.  
Núm. ident. 38.95.936-878-9582. Copó. Plata en el seu color fosa, modelada, tornejada i cisellada. Punxó de Saragossa. Marca d'argenter: Estrada. Marcador, Patricio Castán. S. XIX.  
Núm. ident. 38.27.694-113-0529. Fragment de custòdia: ostensori. Bronze daurat i plata en el seu color fosos, tornejats, repujats, encunyats i cisellats. Caboixons en vidre de colors encastats. Anònim. S. XIX. S'intercanvia amb el de la custòdia amb núm. ident. 30.88.141-407-5067.  
  
  
Pintura  
  
Núm. ident. 58.39.061-215-9181. Mare de Déu de la Vetla. Tremp i daurat sobre taula. Icona atribuïda a l'escola cretenca postbizantina, cercle del pintor Nikólaos Tzafuris, per la historiadora Nuria Blaya. Grècia. Creta. Mitjan s. XV.  
Núm. ident. 73.90.349-819-3450. Eccehomo. Estendard. Oli sobre tela amb anvers i revers, s. XVII.  
Núm. ident. 54.35.093-283-8359. Mare de Déu del la Mercé, oli sobre tela, s. XVII.  
Núm. ident. 06.35.890-116-6974. Mare de Déu amb Infant, oli sobre tela. S. XVII.  
Núm. ident. 15.24.104-211-6674. Sants protomàrtirs franciscans del Marroc: Berard de Calvi, Pere de San Gemini, Acursi de Narni, Adjut i Otó de Stroncone. Oli sobre tela. Autor anònim. S. XVII. Amb inscripció: «Los S.S. Mártires de Marruecos».  
Núm. ident. 40.13.430-048-7262. Sant Antoni Abat. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 01.41.707-705-6025. Santa Clara d'Assís. Oli sobre tela. Autor, Josep Vergara. Pintor. València. s. XVIII. 1767. Inscripció: «Lienzo de Sor M.ª Luisa Ballester, religiosa de P.S. Francisco del convento de S.T. pinto D. Jph Vergara su primo que regaló a dicha Sor M.ª Luisa Año 1767».  
Núm. ident. 21.49.688-761-6229. Sant Antoni Abat de mig cos. Oli sobre tela. s. XVII.  
Núm. ident. 39.79.129-429-3412. Al·legoria Eucarística. Pintura quadre. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 73.54.116-725-3075. Sant Doménec i sant Francesc adorant l'Esperit Sant. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 26.80.034-394-0422. La invenció del cos de sant Francesc d'Assís. Oli sobre tela. Atribuït a Gaspar Huerta. Escola valenciana. Últim terç de s. XVII.  
Núm. ident. 49.19.966-706-4809. Èxtasi de santa Teresa de Jesús. Oli sobre tela. s. XVII.  
Núm. ident. 75.91.020-566-6674. Sant Miquel Arcàngel pesant les ànimes. Probable fragment de retaule. Oli sobre taula. Anònim valencià. Principis s. XVI. Marc històric posterior.  
Núm. ident. 65.53.575-142-1911. Immaculada Concepció amb emblemes de la lletania lauretana. Oli sobre tela. s. XVII.  
Núm. ident. 65.70.061-732-2188. Aparició de la Mare de Déu a sant Antoni de Pàdua. Oli sobre tela. S. XVII. A  
Núm. ident. 83.21.842-522-0351. Mare de Déu del Refugi. Pintura sobre taula. Pigments i daurat sobre capa d'emprimació i fusta. Icona datada en origen en el s. XV, repintada segons l'estil s. XIX, 1820. Inscripció: «Refugio de Pecadores».  
Tèxtil-Indumentària  
Núm. ident. 90.17.841-091-4780. Pavelló. Tèxtil litúrgic. Fils d'or i de plata sobre tissú de seda. S. XVIII.  
Núm. ident. 78.17.330-232-6998. Dalmàtica en seda blanca amb brodats de flors en roig i blau amb galons de seda en groc. Hi ha dos dalmàtiques. S. XVIII-XIX.  
Núm. ident. 54.76.728-653-6820. Dalmàtica en seda beix amb brodats en fil d'or i fil de seda de colors i galó d'or. Tèxtil-Indumentària. Hi ha dos dalmàtiques. S. XVIII. Formarien part d'un conjunt amb la casulla núm. ident. 53.08.600-103-2114 i les estoles, núm. ident.77.83.294-711-5525.  
Núm. ident. 40.31.835-211-9329. Casulla tipus guitarra amb dos estoles (núm. identificació 23.98.208-457-4114). Tèxtil-Indumentària. Brodats de fil d'or i fil de seda de colors sobre seda color beix. S. XVIII.  
  
Núm. ident. 19.64.762-726-4890. Casulla tipus guitarra, i estola (núm. ident. 21.78.335-260-6161). Tissú de plata amb brodats en or, galó d'or i aplics en metall. Primera meitat s. XVIII.  
Núm. ident. 88.75.573-243-8664. Humeral. Brodats en fil d'or, fil de plata i fil de seda de colors sobre seda en color beix. Galó d'or. Passamaneria. Cotó. Tèxtil-Indumentària. Brodats al·lusius a l'Eucaristia, la Trinitat i Agnus Dei. S. XVIII.  
  
  
  
3.2. Pertinences i accessoris que s'inscriuen en la secció tercera de l'Inventari General de Patrimoni Cultural Valencià com a béns mobles de rellevància patrimonial.  
  
Escultura  
  
Núm. ident. 01.77.967-306-9551. Dormició de la Mare de Déu. Escultura i tèxtils. Imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. Metall fos, retallat i platejat. Tèxtils: peto, capa i sandàlies. Brodats sobre seda. s. XIX.  
Núm. ident. 76.12.726-556-7182. Infant Jesús de l'Escala. Escultura de ple volum i tèxtils. Fusta tallada, daurada i policromada. Anònim. S. XVIII. Jesús porta una túnica brodada amb núm. identificació 75.90.137-099-1124. Tèxtil-Indumentària. Fil d'or i de plata amb passamaneria sobre seda. Anònim valencià. S. XIX.  
Núm. ident. 04.98.226-543-3425. Sant Joan Baptista. Escultura de ple volum. Fusta policromada i tallada. S. XIX.  
Núm. ident. 63.69.929-373-5408. Mare de Déu. Escultura de ple volum. Fusta policromada i tela enguixada. S.XIX.  
Núm. ident. 03.34.387-439-0186. Sant Josep. Escultura. Fusta policromada i tela enguixada. S. XIX.  
Núm. ident. 50.00.469-980-6462. Mare de Déu dels Desemparats. Escultura de ple volum, tèxtils, orfebreria. Fusta policromada i daurada. Metall daurat, repujat i retallat. Fil d'or, passamaneria i brodats sobre seda. S. XIX. Es troba en l'interior de l'urna amb núm. d'ident. 73.36.253-627-2915.  
Núm. ident. 26.49.252-477-1468. Fragment d'escultura: cap de sant Lluís Gonçaga. Escultura de ple volum. Fusta tallada i policromada. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 30.02.190-889-1067. Sant Josep. Fragment d'escultura de ple volum: bust i braços sense mans. Fusta tallada i policromada. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 70.88.707-812-3483. Sant Antoni de Pàdua. Escultura de ple volum. Terracota daurada i pintada. Anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 76.31.967-649-9915. Creu reliquiari. Ebenisteria. Realitzada en fusta amb incrustacions en fustes nobles i nacre. S. XIX.  
Núm. ident. 79.72.127-857-6070. Mare de Déu del Carme. Escultura de ple volum. Terracota policromada. Metall fos, daurat i calat. S. XIX.  
Núm. ident. 83.78.855-571-5265. Infant Jesús. Imatge de vestir articulada. Escultura. Fusta tallada i policromada. S. XIX.  
Núm. ident. 88.55.733-077-7878. Infant Jesús. Escultura: imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 69.43.389-503-2593. Infant Jesús. Escultura de ple volum vestida. Terracota policromada i daurada. Tèxtils. S. XIX.  
Núm. ident. 19.58.373-313-8269. Reliquiari del beat Nicolau Factor en fusta tornejada i daurada. Vidre. S. XIX. Inscripció en la teca: «B. Nicolas Factor».  
Núm. ident. 86.74.044-050-2559. Crucifix de fusta pintat amb incrustacions de nacre. Possiblement de tallers palestins. S. XIX.  
Núm. ident. 32.33.437-771-8096. Pedestal d'una creu. Ebenisteria. Fusta tallada i nacre. Atribuït a escola palestina. S. XVIII.  
Núm. ident. 78.42.392-460-6666. Caixa reliquiari en forma de base piramidal truncada en fusta tallada i platejada. S. XVIII.  
Núm. ident. 79.36.642-938-3020. Crist. Escultura de ple volum tallada i policromada, autor anònim. Mitjan s. XX.  
Núm. ident. 46.15. 920-028-9354. Pietat. Grup escultòric de ple volum. Fusta tallada i policromada. Tèxtils. Autor desconegut. S. XIX.  
  
Núm. ident. 93.31.945-567-6762. Sant Ramon Nonat. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. Autor desconegut. S. XIX.  
Núm. ident. 52.30.557-495-2710. Immaculada Concepció. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada, platejada i policromada. Autor: Josep Ponsoda. València. Mitjan. S. XX.  
Núm. ident. 44.86.963-637-1316. Infant Jesús. Escultura de ple volum. Fusta policromada. Anònim. S. XVII.  
Núm. ident. 66.30.575-049-2161. Dormició de la Mare de Déu. Escultura. Imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. Tèxtil-Indumentària: peto i capa de la Mare de Déu. Fil d'or i metall sobre seda. Corona de llautó. Anònim valencià. S. XIX.  
Núm. ident. 31.46.841-111-7376. Sant Pasqual Bailón. Escultura. Imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. Nimbe: metall fos, retallat i daurat. Tèxtils. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 12.13.620-839-4756. Sant Josep i l'Infant. Escultura de ple volum. Fusta tallada, policromada i daurada. S. XX. Autor: E. Giner.  
  
Núm. ident. 59.39.845-034-9443. Mare de Déu del Roser. Escultura de ple volum. Fusta tallada, policromada i daurada. S. XX. Autor, Francisco Pablo.  
Núm. ident. 60.97.057-302-7879. Mare de Déu del Carme. Escultura de ple volum i tèxtils. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XIX.  
  
Núm. ident. 38.01.449-349-1926. Sagrat Cor de l'Infant Jesús. Escultura de ple volum i tèxtil-indumentària. Fusta tallada, daurada i policromada. Fil d'or, passamaneria i aplics sobre seda. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 94.96.563-699-4692. Sant Joaquim. Escultura de ple volum. Fusta tallada, estofada i policromada. Nimbe: metall fos, daurat i repujat. Autor anònim. S. XVIII.  
Núm. ident. 87.35.620-849-9653. Sant Francesc d'Assís. Escultura de ple volum. Fusta tallada i policromada. S. XVIII. Inscripció: «San Francisco».  
Núm. ident. 29.47.623-940-8027. Mare de Déu de la Soledat. Escultura i tèxtils. Imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. Tèxtils. S. XIX.  
Núm. ident. 28.39.522-415-1704. Urna de l'Infant Jesús. Ebenisteria. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XIX.  
Núm. ident. 59.99.039-915-7467. Sagrat Cor de Jesús. Escultura de ple volum. Fusta tallada, policromada i platejada. Mitjan s. XX.   
  
Núm. ident. 57.93.037-349-4186. Sagrat Cor de Jesús Infant. Escultura de ple volum. Fusta tallada, daurada i policromada. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 23.32.256-544-8412. Arca per al Monument del Dijous Sant. Escultura en relleu. Pintura. Realitzada en fusta tallada daurada, policromada amb espills bisellats i esmalts. Decorada amb peces de bronze i vidre tallat i policromat. Realitzada en el s. XIX. Cap a 1820.  
  
  
  
Gravat  
  
Núm. ident. 27.59.121-103-1164. Santa Faç. Serigrafia. Tinta sobre seda. Itàlia. Roma. S. XIX.  
Núm. ident. 74.02.973-325-6495. Mare de Déu dels Dolors. Serigrafia. Tinta sobre seda. Fil de seda sobre seda. S. XIX. Inscripció: «NR. SR. de los Dolores CH». Marc original.  
Núm. ident. 66.75.614-658-3668. Sant Ramon Nonat. Litografia. Tinta sobre paper. Impremta: V. Aznar. S. XIX.  
Núm. ident. 95.32.256-651-6538. Mare de Déu dels Desemparats. Litografia. Tinta sobre paper. Impremta: V. Aznar. València. S. XIX.  
  
  
  
Pintura  
  
Núm. ident. 46.91.374-101-3247. Santa Rosa de Lima. Oli sobre tela. S. XIX. Inscripció: «Después de mis días para el coro de arriba».  
Núm. ident. 08.86.226-745-7637. Mare de Déu del Roser. Oli sobre tela. Autor anònim. S. XIX.  
82.86.329-245-4127. Esposoris de santa Caterina de Siena. Oli sobre tela. Autor anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 12.50.418-566-5139. El Bon Pastor. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 21.34.840-269-5480. Eccehomo, oli sobre tela, s. XIX. Inscripció al dors: «Sor Josefa Luisa López». És una còpia del cèlebre llenç de Joan de Joanes.  
Núm. ident. 50.72.831-567-9070. Jesucrist Eucarístic, oli sobre tela, autor anònim, s. XIX.  
Núm. ident. 40.03.953-545-2619. Santa Agnés de Benigànim. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 50.62.469-895-6530. Eccehomo. Oli sobre tela. s. XIX.  
  
Núm. ident. 80.77.677-666-3497. Sant Agustí. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 19.36.209-750-7601. Sant Antoni de Pàdua. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 74.61.639-143-0303. Dolorosa. Oli sobre tela. S. XIX.  
  
Núm. ident. 57.87.070-488-4099. Divina Pastora. Oli sobre tela, de factura popular. S. XVIII.  
Núm. ident. 30.86.706-815-9263. Sants Patrons d'Alzira. Oli sobre tela. Factura popular. S. XVIII.  
Núm. ident. 54.25.738-967-1713. Sant Benet de Palerm. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 11.07.073-732-1180. Mare de Déu de la Mercé. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 27.87.727-125-7460. Immaculada Concepció. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 27.80.852-415-1934. Sant Francesc de Paula. Escultura i tèxtils. Imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. Plata. S. XIX.  
  
Núm. ident. 58.27.238-916-2631. Mare de Déu de Lorda. Escultura i tèxtils. Imatge de vestir. Fusta tallada i policromada. S. XIX.  
Núm. ident. 19.66.709-916-2488. Esposoris de la Mare de Déu i de sant Josep. Oli sobre vidre. Pintat en el revers. Emmarcat amb una tela antiga. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 73.68.364-169-6816. Estigmatització de sant Francesc. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 97.73.616-130-6177. Sant Francesc estigmatitzat és confortat per dos àngels. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 64.45.464-364-7936. Sant Lluís Gonçaga. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 38.80.015-176-3742. El somni de sant Josep. Oli sobre tela. S. XIX.  
Núm. ident. 08.54.017-194-0433. Flagel·lació. Oli sobre tela. Factura popular. S. XIX.  
Núm. ident. 11.83.721-752-8395. Beat Salvador d'Horta beneint una xiqueta. Oli sobre tela. S. XVIII. Inscripció: »Beato Salvador de Horta».  
Núm. ident. 54.50.365-463-4750. Mare de Déu del Refugi. Oli sobre tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 20.27.099-395-1732. Sant Pasqual Bailón. Oli sobre tela. s. XIX.  
Núm. ident. 37.77.627-153-5559. Mare de Déu del Miracle. Oli sobre tela. Cap a 1920.  
Núm. ident. 33.30.868-109-4183. Salvador Mundi. Oli sobre tela. Anònim. S. XIX.  
Núm. ident. 67.53.806-998-0296. Eccehomo. Oli sobre tela. Anònim. Còpia de l'Eccehomo procedent de la catedral de València, actualment en el Prado. S. XIX.  
Núm. ident. 87.87.386-436-3868. Representant vidriera amb motius decoratius neogòtics i àngels amb filacteris. Artifici. Oli sobre tela col·locat com a fals sostre entre la porta principal d'accés i el reixat de l'església. Primer quart de s. XX.  
Núm. ident. 16.11.027-900-7831. Sagrat Cor de Jesús i Sagrat Cor de Maria. Parella d'oleografies. Són obra de Morell. El primer de 1889 i el segon de 1891.  
  
  
Instruments musicals  
  
Núm. ident. 42.48.110-029-0464. Piano vertical d'estudi de la marca Montano, amb tamboret i anses als costats. Fusta pintada en negre. Metall fos i daurat. Marfil. Banús o fusta lacada. Conserva teclat, pedals i mecanisme. Segona meitat s. XIX.  
Núm. ident. 31.95.719-209-7301. Piano vertical d'estudi de la marca Concertal amb tamboret. Fusta envernissada i entapissada. Marfil. Banús o fusta lacada. Conserva teclat, pedals i mecanisme. Segona meitat s. XIX.  
  
  
Mobiliari  
  
Núm. ident. 68.09.472-719-9690. Cofre de viatge/Baül. Fusteria. Fusta, pell i forrat amb tela. S. XVIII.  
Núm. ident. 13.82.953-037-2583. Taula consola amb decoració en rocalla. Mobiliari. Fusta tallada, daurada i policromada. S. XVIII.  
Núm. ident. 73.55.469-876-7805. Urna-altar. Mobiliari. Fusta tallada, daurada i policromada. Vidre. S. XIX. Urna de la Mare de Déu dels Desemparats núm. identificació 97.33.560-678-0077.  
Núm. ident. 15.61.635-436-8538. Armari reliquiari amb portes en fusta tallada i envernissada, amb ferratges en ferro i agafadors en metall daurat fos, emmotlat i daurat. N'hi ha dos en el cor baix. Anònim valencià. S. XIX.  
Núm. ident. 09.11.790-571-2392.06. Cadirat neorenaixentista. Mobiliari. Bronze fos, emmotlat i cisellat. Fusta tallada, tornejada i envernissada. Entapissat. S. XIX-XX. El cadirat amb els núm. d'identificació indicats, el componen: dos sofàs 93.23.244-924-5267. 01, dues butaques 52.90.441-504-8900.53 i 12 cadires 47.57.013-505-0635.57.  
  
Núm. ident. 46.91.947-060-0000. Faristol. Mobiliari litúrgic. Fusteria. Fusta tornejada i envernissada. S.XIX.  
Núm. ident. 38.04.116-523-3225. Calaixera. Ebenisteria. Pigments sobre fusta. Marbre i metall daurat. Anònim valencià. S. XIX.  
Núm. ident. 05.50.107-361-9430. Baül. En fusta, metall i forrat amb paper decorat. Primera meitat s. XIX.  
Núm. ident. 67.85.457-467-7771. Cadira de frare. Hi ha tres cadires. Fusta envernissada, cuiro i claus de bronze. S. XVII-XIX.  
Núm. ident. 27.54.478-363-2564. Marc de litografia de la Mare de Déu dels Desemparats. Fusta tallada i envernissada. Vidre. S. XIX-XX.  
Objectes litúrgics/devocionals  
Núm. ident. 26.90.037-694-4517. Reliquiari de sant Lluís Gonçaga. Escultura de ple volum amb forma de cor en flames sobre fust i peu. Fusta tallada, tornejada i platejada. S. XIX.  
Núm. ident. 15.11.048-424-7428. Fragment de reliquiari. Ebenisteria. Fusteria. Pedestal d'una creu en fusta i nacre. S. XVIII.  
Núm. ident. 33.06.776-851-0410. Reliquiari amb emmarcat en forma de creu llatina realitzat en oripell, paper, passamaneria. Amb vidre. S. XIX.  
Núm. ident. 07.28.299-499-6208. Reliquiari emmarcat realitzat en seda i brodats en fils d'or. s. XIX.  
Núm. ident. 34.03.419-840-3765. Rosari del beat Nicolau Factor realitzat en ambre i metall. S. XVI. Procedent de les clarisses de Barbastre.  
  
  
Orfebreria  
  
Núm. ident. 81.22.210-571-5851. Corona de l'Assumpta. Plata en el seu color fosa, repujada, retallada i cisellada. Pertany a la imatge jacent de l'oratori de l'Assumpta. S. XIX.  
Núm. ident. 50.63.827-988-1155. Mitja lluna de l'Assumpta. Plata en el seu color fosa, repujada, retallada i cisellada. Pertany a la imatge jacent de l'oratori de l'Assumpta. S. XIX.  
Núm. ident. 04.28.757-799-7014. Custòdia tipus sol d'estil eclèctic. Peltre i coure daurat fos, emmotlat, repujat i retallat. Fust balustrat i base triangular amb tres peus a manera d'urpes. Anònim. Primera meitat s. XX.  
Núm. ident. 37.75.131-718-9554. Calze neogòtic. Aliatge de plata i de llautó daurat, fos, cisellat, repujat i encunyat. Anònim valencià. S. XIX-XX. Inscripció: «Valencia R.M.ª Stma. Trinidad».  
Núm. ident. 45.91.237-184-4521. Calze. Plata i metall sobredaurat, calat, cisellat, fos, emmotlat, repujat i soldat. Punxó de València. Orfebre: David. Primer terç s. XX.  
Núm. ident. 54.59.763-124-2981. Calze. Plata i plata sobredaurada cisellada, fosa, repujada i tornejada. Punxó de Barcelona. Orfebre, Rossell. S.XIX-XX.  
Núm. ident. 83.99.417-459-2096. Hisop. Bronze daurat, tornejat i cisellat. S. XIX.  
  
  
Tèxtil-Indumentària  
  
Núm. ident. 12.80.512-378-3522. Estola. Tèxtil-Indumentària. Fil d'or, fil de seda de colors sobre tissú de seda blanca. Aplics metàl·lics. Lli blau revers. Cap a 1900.  
Núm. ident. 39.46.444-340-0241. Capa pluvial amb caputxa. Tèxtil-Indumentària. Fil d'or i de plata sobre seda en granat i en rosa fosc. Galó d'or. S. XIX.  
Núm. ident. 10.36.732-482-0331. Capa pluvial amb caputxa. Tèxtil-Indumentària. Fil d'or i de seda de colors sobre seda blanca adomassada. Passamaneria. Galó d'or. Cotó. Cap a 1900.  
Núm. ident. 87.11.994-290-8697. Casulla tipus guitarra, i estola (núm. d'identificació 90.35.574-281-8228) en vellut roig vi, amb passamaneria, tres galons d'or. Cotó revers. Casulla amb la creu grega brodada en el revers. S. XIX.  
Núm. ident. 46.17.565-193-9028. Casulla tipus guitarra en seda blanca i brodats amb ramejats i dissenys de tradició neoclàssica en fil de seda de colors. Brodats amb l'emblema dels Mínims en la part davantera i sant Francesc de Paula en la part posterior. Cap a 1900.  
Núm. ident. 76.29.311-262-5039. Casulla tipus guitarra amb estola (núm. ident. 03.71.941-693-4573) espolí de seda en morat i brodats amb ramejats en or i fil de seda de colors i galons d'or. Tèxtil. Indumentària. S. XIX.  
Núm. ident. 07.37.763-815-4463. Casulla tipus guitarra i estola (núm. ident. 21.06.121-290-8392). Brodats de flors en fil de seda de colors sobre seda en blanc. Galó daurat. Primer quart s. XX.  
Núm. ident. 15.82.249-713-6377. Casulla tipus guitarra amb fons blanc. Brodats de flors en roig i ramejats en verd. Fil de colors sobre espolí. S. XIX-XX.  
Núm. ident. 45.50.795-542-6660. Casulla tipus guitarra en brocatell de seda roja amb brodats vegetals en or i galó daurat. Primer quart s. XX.  
Núm. ident. 30.65.289-132-4817. Casulla tipus guitarra en seda beix amb brodats en fil de seda de colors i fil d'or (part central, laterals moderns). Porta l'anagrama de Maria brodat en l'anvers. Primer quart s. XX.  
Núm. ident. 86.33.315-339-9245. Casulla en brocatell de seda blanca i brodats en or. Galó daurat. Primer quart s. XX.  
Conjunt de vestir de la Mare de Déu de l'Assumpta, núm. d'ident. 21.44.519-165-6097.12, peto (núm. ident. 57.33.769-965-1938.79) i capa (núm. ident. 32.53.570-684-2423.82). Fil d'or, metàl·lics i lluentons sobre tissú de plata.  
Conjunt d'oficiar. Tèxtil-Indumentària. Núm. ident. 98.66.245-590-4995.81: dos dalmàtiques (núm. ident. 18.24.460-562-0631.59), dos sobrecolls (núm. ident. 04.76.135-909-8522.14), un maniple (94.71.339-738-7996.76) en brocatell de seda roja amb brodats en daurat i plata. Galó daurat. Primer terç s. XX.  
Conjunt d'oficiar. Tèxtil-Indumentària. Núm. ident. 59.99.730-279-7477.03: dalmàtica (núm. ident. 02.24.334-511-0235.89), n'hi ha una, i sobrecolls (núm. ident. 68.40.119-646-0973.49), n'hi ha dos iguals. Brocatell de seda blanca amb brodats en daurat. Galons i passamaneria en daurat. Primer terç s. XX.  
Núm. ident. 75.55.162-24-2647. Sobrecolls. Tèxtil-Indumentària. N'hi ha dos iguals. Tissú de plata amb brodats en daurat. Galó daurat. Passamaneria. Cotó. S. XIX.  
  
  
Rellotgeria  
  
Núm. ident. 37.57.919-992-3211. Rellotge de sobretaula. Caixa de fusta tallada i tornejada. Mecanisme de rellotgeria en diferents metalls. Esfera metàl·lica daurada, policromada i esmaltada. s. XIX. Amb inscripció.  
Núm. ident. 27.55.707-277-4746. Rellotge de sobretaula d'arena. Fusta, vidre i arena. S. XVIII. Corredor torn.  
Núm. ident. 82.67.860-333-1657. Rellotge de paret ull de bou amb números romans. Caixa de fusta policromada. Esfera de metall emmotlat, esmaltat i policromat. Metall. Vidre. Últim quart de s. XIX. En les sales comunes de l'edifici adjunt.  
  
  
Ceràmica i altres  
  
Núm. ident. 31.63.767-791-3204. Fragment d'albarel de farmàcia amb decoració floral. Ceràmica vidriada. Manises. S. XV.  
Núm. ident. 23.06.667-557-0650. Gerra de boca redona i ansa. Fang cuit i tornejat. S. XV.  
Núm. ident. 38.48.643-598-7599. Gerra cilíndrica amb boca redona i bec. Fang cuit, tornejat, policromat i vidriat. S. XV.  
Núm. ident. 15.00.418-876-2483. Gerra amb ansa. Pisa decorada a l'estil anglés. s. XIX.  
Núm. ident. 87.44.603-600-4569. Gerra popular. Pisa pintada. S. XIX. 1884. Manises. Amb inscripció. I representació de la Santíssima Trinitat.  
Núm. ident. 16.94.876-852-4352. Representant pardal, decoració vegetal i floral. Vaixella: plat pla. Pisa pintada. S. XIX. Manises.  
Núm. ident. 70.05.072-600-4726. Gerra ampla decorada amb arquitectures i motius geomètrics. Pisa pintada. Cap a 1900. Autor: A.G. Manises.  
Núm. ident. 79.19.926-721-0423. Cànter. Fang cuit i pintat. Decoració en manganés. S. XVIII. Autor desconegut.  
Núm. ident. 70.92.562-192-9312. Parella de salseres de taula, pisa popular pintada i vidriada. Manises. València. Cap a 1900.  
Núm. ident. 72.24.087-543-5012. Morter i maça. Bronze daurat, batut i tornejat. S. XVIII.  
NÚM. ident.08.18.522-553-3560. Morter i maça. Pisa blanca i fusta. s. XIX.  
Núm. ident. 28.87.207-890-3711. Salsera de taula. Pisa blanca vidriada. s. XIX.  
NÚM. ident.48.21.884-946-3624. Representant decoració floral i vegetal en color sépia sobre fons blanc. Vaixella. Plat pla. S. XIX. Hi ha sis plats.  
Núm. ident. 33.47.257-747-9591. Representant Buckingham Palace. Plat pla decoratiu. Pisa pintada i vidriada. Cap a 1900. Amb inscripció anvers i revers.  
Núm. ident. 01.25.445-539-4500. Representant motius florals. Font/plat decoratiu, cap a 1900.  
Núm. ident. 48.68.081-454-0968. Representant motius vegetals i florals en blau i marró, plat pla pertanyent a vaixella. Pisa pintada i vidriada. Cap a 1900.  
Núm. ident. 26.60.683-085-6310. Àmfora. Fang cuit i tornejat. S. XV. Hi ha 16 àmfores trobades en la restauració de 1982 en les voltes de les tribunes. Porten impresos distints segells.  
Núm. ident. 39.49.379-148-5794. Sor Isabel de Villena. Taulellet. Panell ceràmic emmarcat. Pigments i pols de vidre sobre argila. Taller valencià. S. XIX. Inscripció: «La M.SR. Ysabel de Villena la Bada».  
Núm. ident. 81.43.616-474-6293. Santíssima Trinitat. Panell figuratiu emmarcat amb cinta llisa en groc i taronja. Amb marc posterior. Esmalt i pigments sobre argila. València. S. XIX.  
  
  
3.3. Béns de naturalesa documental que s'inscriuen en la secció quarta de l'Inventari General de Patrimoni Cultural Valencià  
Fons documentals dels segles XIV al XX compost de pergamins, llibres i lligalls, segons relació detallada que consta en el Cens d'Arxius de la Comunitat Valenciana.  
Els fons bibliogràfics dels segles XVI al XVIII, segons relació detallada que hi ha en el Catàleg de la Biblioteca Valenciana.  
  
  
ANNEX III  
Delimitació literal del seu entorn de protecció  
  
Descripció literal de la delimitació  
Origen: punt intersecció entre la prolongació virtual de la façana est de l'illa cadastral núm. 60500 i l'ampit de l'antic llit del riu Túria.  
  
Sentit: horari.  
Línia delimitadora: des de l'origen la línia continua per la façana est de l'illa núm. 60505 fins a la seua intersecció amb la façana sud-oest de l'illa núm. 61231, continua cap a l'est per aquesta façana fins a continuar per la façana sud-oest de la núm. 61533, girant a nord i a sud-est per aquesta. Travessa el carrer Alboraia i segueix cap al sud per les façanes de les illes que donen a aquest carrer. Travessa el carrer per la prolongació virtual de la façana oest de l'illa núm. 62371 fins a l'ampit del riu. Des d'allí continua per l'ampit del riu fins a l'origen.


Còpia Permalink ELI