Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5491, del 17-04-2007 (2007/4299)

Notificació de la Resolució de 13 de febrer de 2007, del conseller d'Infraestructures i Transport, relativa a la reclamació de responsabilitat patrimonial de l'administració, interposada pel Sr. Tomasz Pawel Smagiel.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5491

Data del DOGV
:   17-04-2007

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2007/4299


Data del document
:   13-02-2007

Organisme emissor
:   Conselleria d'Infraestructures i Transport

Tipus de document
:   Edicte

Vista la reclamació interposada en l'expedient 099/2005, així com els antecedents que consten en el Servici de Gestió Administrativa i escoltat el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, resulten els següents:  
Antecedents de fet  
Primer. En data 14 de juny de 2005, es va rebre en esta Conselleria la reclamació de responsabilitat patrimonial interposada pel Sr. Tomasz Pawel Smagiel, per danys patits en el vehicle marca Fiat Palio matrícula GD-00048 per la caiguda de la línia elèctrica que es troba connectada al transformador del Club Nàutic de Santa Pola.  
Segon. Que el 10 de novembre de 2005 se li va acusar recepció del seu escrit d'interposició de reclamació de responsabilitat patrimonial, i se li va requerir l'esmena de la seua reclamació de conformitat amb el que establix l'article 71.1 i 32.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de RJAPAC, i se li va notificar al seu torn, la suspensió establida en l'article 42.5 a) i c) del dit text legal, fins a l'esmena de la legitimació i la recepció de l'informe tècnic, que es va requerir a l'Institut Nacional de Meteorologia, de conformitat amb el que establix l'article 10 del Reial Decret 429/1993, de 26 de març, pel qual s'aprova el reglament dels procediments de les administracions públiques en matèria de responsabilitat patrimonial. Informe que va ser rebut el 5 de desembre de 2005.  
D'altra banda, es va incorporar a l'expedient la còpia de l'informe del Centre de Desenvolupament Marítim de 10 d'octubre de 2005 que es referia al mateix assumpte, ja que era comú a altres expedients.  
Tercer. Es va procedir a admetre a tràmit la reclamació en virtut de la Resolució del conseller de 21 de març de 2006, al mateix temps que, per acord de l'instructor, es va procedir a obrir el període probatori, i es va requerir a la part perquè efectuara l'activitat probatòria.  
En el dit acord es va fer constar la necessitat acreditar la legitimació activa del reclamant, i es va informar igualment que la legitimació correspon al titular del vehicle sinistrat.  
El reclamant ha remés una còpia simple d'una documentació en què, s'afirma, que correspon al germà del reclamant, Sr. Piotr Zbigniew Smagiel.  
Quart. Finalitzat el període de prova, es va procedir a efectuar el tràmit d'audiència per un termini de 10 dies, sense que el reclamant haja formulat cap al·legació.  
Cinqué. Formulada la proposta de resolució per l'instructor, es va remetre tot al Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, per al preceptiu dictamen i este va ser evacuat l'1 de febrer de 2007.  
Als anteriors fets, els són aplicables els següents   
Fonaments de dret  
Primer. Dret de reclamació de la responsabilitat patrimonial a les administracions públiques. La Constitució en l'article 106.2n i la Llei 30/1992, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, en l'article 139, paràgraf 1, disposen: "Els particulars tindran dret a ser indemnitzats per les administracions públiques corresponents, de qualsevol lesió que patisquen en qualsevol dels seus béns i drets, excepte en els casos de força major, sempre que la lesió siga conseqüència del funcionament normal o anormal dels servicis públics"  
Segon. Resolució, segons el que disposa l'article 1422é de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i Procediment Administratiu Comú, li correspon dictar la corresponent resolució sobre la reclamació de responsabilitat patrimonial, al conseller d'Infraestructures i Transport.  
Tercer. Legitimitat del reclamant. La reclamació ha sigut presentada per Tomasz Pawel Smagiel, que no ha acreditat la titularitat del vehicle sinistrat.  
Obert període probatori, el reclamant es limita a aportar unes fotocòpies no compulsades de qui- se suposa- ha de ser el titular del vehicle sinistrat i de qui no consta que haja formulat la corresponent reclamació ni s'ha adherit a esta.  
No obstant això, i atés que els documents incorporats a l'expedient relatiu a l'abast econòmic dels danys apareixen a nom de Tomasz Pawel Smagiel, s'entén que este està legitimat per a formular la reclamació de responsabilitat patrimonial.   
Quart. Fets provats. Abans d'entrar en l'anàlisi de la legislació vigent aplicable al supòsit que ens ocupa, convé assenyalar els fets que després de la tramitació de l'expedient han quedat acreditats:  
- Existència de l'accident.  
- Existència de nexe causal.  
- Existència dels danys avaluables.  
Ha quedat plenament acreditada l'existència de l'incident que va provocar els danys en el vehicle. Així es desprén de l'informe efectuat pel Centre de Desenvolupament Marítim en què s'estableix:  
"En el vial del contradic del port de Santa Pola, es va executar uns anys una instal·lació aèria provisional sobre pals de fusta per a subministrament elèctric.  
El dia 1 de juny de 2005, com a conseqüència dels forts vents que es van suportar durant dos dies seguits, va caure la línia elèctrica que alimenta la drassana Astondoa, i a nàutica Antonio.  
Després de dos dies de fort vent, la instal·lació no va aguantar tanta tensió, i van fallar els elements d'ancoratge, produint-se la caiguda dels cables d'alimentació elèctrica.  
La caiguda d'eixos cables, va produir danys a certs vehicles que es trobaven estacionats en el recinte del Club Nàutic de Santa Pola." Entre estos cotxes es trobava el Fiat Palio matrícula 00036 GD.  
En el mencionat informe s'indicava que "la instal·lació aèria forma part de la xarxa interior de distribució d'energia elèctrica del port i va ser executada a càrrec dels pressupostos d'este centre."  
Per tant, i com s'ha indicat, ha quedat plenament acreditat que els danys en el vehicle es van produir per la caiguda d'una instal·lació aèria provisional sobre pals de fusta per a subministrament elèctric. Caiguda de línia elèctrica conseqüència dels forts vents que es van produir durant dos dies.  
Cinqué. Requisits de la responsabilitat patrimonial. Respecte al fons de l'assumpte el Tribunal Suprem en nombroses sentències, configura els requisits que necessàriament han de concórrer per a apreciar les responsabilitats que en cada cas es reclamen, "la institució o figura jurídica de la indemnització per responsabilitat patrimonial de l'Estat o ens públics queda configurada mitjançant l'acreditació d'una sèrie de requisits, com ara: a) efectiva realitat del dany avaluable econòmicament i individualitzat en relació amb una persona o grup de persones, b) que el dany o lesió patrimonial patit pel reclamant siga conseqüència del funcionament normal o anormal dels servicis públics en una relació directa i immediata i exclusiva de causa-efecte, sense intervenció estranya que poguera influir, alterant, en el nexe causal i c) que no s'haja produït força major -sentències de 23 de gener de 1970 (R. 212), 9 de juny de 1976 (R. 3553), 4 d'octubre de 1978 (R. 3319) i 11 d'abril de 2807 CE 4426)".  
Sisé. Sobre el nexe causal. La primera i fonamental justificació que ha d'exigir-se a qualsevol reclamació de danys i perjuís, per imperatiu legal, ha de versar precisament sobre la relació causa-efecte entre el funcionament dels servicis públics i el dany al·legat pel reclamant, i és necessari que el nexe causal siga directe, immediat i exclusiu, de manera que l'existència d'altres factors, exonera de responsabilitat si és determinant del resultat lesiu.  
Amb vista a determinar la concurrència o no de la dita relació causal hem de partir de considerar que és requisit necessari i ineludible que concórrega una relació de causa-efecte entre l'actuació administrativa i el dany invocat ja que com assenyala la STS de 13 de novembre de 1997 (RJ 1997\7952) "encara que la responsabilitat de l'administració haja sigut qualificada per la jurisprudència d'esta sala com un supòsit de responsabilitat objectiva, no ho és menys que això no converteix l'administració en responsable de tots els resultats lesius que puguen produir-se pel simple fet d'instal·lacions públiques, sinó que és necessari que eixos danys siguen conseqüència directa i immediata del funcionament normal o anormal d'aquella".   
D'altra banda, la doctrina del Consell d'Estat ha declarat que qualsevol perjuí patit pels particulars no fa que "l'institut de la responsabilitat patrimonial es transforme en una obligació universal de rescabalament a càrrec de l'administració pública. El fet que la responsabilitat dels poders públics siga objectiva, només eximeix de la prova de la culpa d'estos, però no de l'imprescindible nexe causal entre la seua conducta i el dany". (Dictamen del Consell d'Estat núm. 1504/94, Secció 6ª, de 3-11-94; en el mateix sentit, Dictamen del Consell d'Estat núm. 4250/96, Secció 6ª, de 19-12-96 i Dictamen 107/93, de 15 de juliol, de la Comissió Jurídica Assessora de Catalunya).  
La càrrega de la prova del resultat danyós i la relació de causa-efecte entre el funcionament de l'administració i el dany correspon a qui reclama, com així s'ha encarregat d'establir en nombroses sentències el Tribunal Suprem. Entre estes la Sentència d'11 d'abril de 1987 (RA 4426) estableix en els fonaments jurídics la càrrega de la prova respecte del "resultat danyós i la relació de causa-efecte entre aquella i este" i incumbix la prova a qui reclama, al mateix temps que és imputable a l'administració la càrrega referent a l'existència de força major quan s'al·legue com a causa d'exoneració (Sentències 14-10-69 (RJ 4415), 28-1-72 (RJ 351), 2-2-80 (RJ 743), 25-6-82 (R 4852), etc. (els articles esmentats ho són en raó de la data dels fets enjudiciats en la sentència esmentada, però el seu contingut és reiterat pels articles de la Llei 30/1992, que regulen actualment la matèria)".  
Tal com s'ha indicat, en este supòsit ha quedat demostrat que els danys en el vehicle es van produir per la caiguda d'una instal·lació aèria provisional sobre pals de fusta per a subministrament elèctric. Caiguda de línia elèctrica conseqüència dels forts vents que es van produir durant dos dies.  
Faltaria per determinar si l'existència dels mencionats "forts vents" van tindre l'entitat suficient com per ser considerats com un supòsit de força major que trencaria el nexe de causalitat entre els servicis públics i el dany al·legat.  
Per a la qual cosa caldrà atendre l'informe presentat per l'Institut Nacional de Meteorologia que estableix:  
"Es pot dir que el vent entorn de les 12 del dia 1 de juny de 2005 va ser moderat, amb ratxes fortes compreses entre 40 i 70 km/h."  
Com a resum, en general el vent va ser moderat amb ratxes fortes, excepte puntualment i durant molt curt espai de temps en la matinada del 31 de maig, en què possiblement es va produir, associada probablement a una tempestat d'escassa precipitació, alguna ratxa molt forta en la zona de Santa Pola. Per ratxa molt forta s'entén superior a 70 km/h. No es descarta plenament que es poguera haver arribat al valor puntual de 100 km/h.  
És per això que s'estima que degué tractar-se d'un episodi de vent no extraordinari, a pesar que hi va poder haver alguna ratxa puntualment molt forta durant la matinada del dia 31 de maig.  
Annex: la ratxa màxima registrada a l'aeroport de l'Altet (a uns 10 km en línia recta de Santa Pola) durant els dies 31 de maig i 1 i 2 de juny de 2005 va ser de 74, 54 i 54 km/h respectivament."  
No tenien, per tant, els vents que van provocar la caiguda de la línia elèctrica, la consideració d'extraordinaris i són, en general, moderats amb ratxes fortes, per la qual cosa cal concloure que el fet que va provocar l'incident i els danys al·legats pel reclamant no es pot emmarcar en un supòsit de força major en el sentit establit pel Tribunal Suprem, és a dir: "aquells fets que, fins i tot sent previsibles siguen, no obstant això, inevitables, insuperables i irresistibles, sempre que la causa que els motive siga estranya i independent del subjecte obligat".  
Per tant, en este supòsit, ha quedat acreditat el nexe de causalitat entre l'actuació dels servicis públics i la lesió al·legada, a causa, possiblement, a una deficient construcció i/o manteniment de la línia elèctrica que es va afonar davant de l'existència d'uns vents no extraordinaris sinó moderats amb ratxes fortes, sense que concorreguera en la producció del fet ni força major ni concurrència de culpa de la víctima o d'un tercer, per la qual cosa procedeix determinar la responsabilitat patrimonial de l'administració autonòmica.  
Seté. Sobre l'avaluació econòmica. Convé realitzar alguna consideració a l'avaluació econòmica de la lesió que efectua el reclamant.  
El reclamant, que no ha acreditat ser el titular del vehicle sinistrat, aporta una factura expedida al seu nom per un import de 291,33 euros per la reparació del parabrisa del vehicle Fiat Palio, matrícula GD 00270.  
Igualment aporta un pressupost per un import de 229,12 euros pels danys relatius a l'espill i pintura del precitat automòbil.  
Hem de recordar que el reclamant no ha remés el document que se li va enviar al seu dia amb l'objecte d'acreditar plenament l'avaluació econòmica del dany.  
Per això, no pot indemnitzar-se el reclamant per la quantitat sol·licitada relativa als danys de pintura i espill, atés que per estos danys, el Sr. Tomasz Pawel Smagiel, no ha acreditat haver patit cap pèrdua patrimonial.  
Per tot això i escoltat el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, dicte la següent, resolució:  
Estimar parcialment la reclamació de responsabilitat patrimonial, interposada davant de la Conselleria d'Infraestructures i Transport per complir els requisits de l'article 139 de la Llei 4/1999, de modificació de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, i s'ha d'abonar al Sr. Tomasz Pawel Smagiel la quantitat de 291,33 euros.  
Contra esta resolució que posa fi a la via administrativa, es podrà interposar, potestativament, recurs de reposició davant del conseller d'Infraestructures i Transport, en el termini d'un mes, comptador des de l'endemà de la recepció d'esta, d'acord amb el que preveu l'article 116 de la Llei 4/1999, de modificació de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, o directament, recurs contenciós administratiu davant del Jutjat del Contenciós Administratiu, en el cas que la pretensió no excedisca de 30.050 euros, o davant de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, en el termini de dos mesos comptadors des de l'endemà de la recepció d'esta, de conformitat amb el que disposa l'article 46.1 i 8.2 apartat c) de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa.  
El que li comunique perquè en prenga coneixement i tinga els efectes oportuns.   
València, 13 de febrer de 2007.- El cap del Servici de Gestió Administrativa: Vicente de Manuel Bernabeu.