Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 6064, del 24-07-2009 (2009/8074)

Assumpte civil 000012/2008. Notificació de la sentència a Oliver Domosteine i Simona Stoican.
---------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   6064

Data del DOGV
:   24-07-2009

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2009/8074


Data del document
:   12-06-2009

Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 5 d'Alzira

Tipus de document
:   Edicte

Assumpte civil 000012/2008. Notificació de la sentència a Oliver Domosteine i Simona Stoican. [2009/8074]  
Judici ordinari 000012/2008   
Part demandant: Caixa d'Estalvis de València, Castelló i Alacant  
Part demandada: Oliver Domosteine i Simona Stoican  
Sobre: judici ordinari  
En el judici a què es fa referència s'ha dictat la resolució el text de la qual, literalment, diu així:  
«Jutjat de Primera Instància número 5 d'Alzira  
Procediment: judici ordinari número 12/2008   
Sentència número 429/2008   
Jutgessa que la dicta: Begoña Estañ Capell  
Lloc: Alzira  
Data: 16 de juliol de 2008  
Part demandant: Caixa d'Estalvis de València, Castelló i Alacant, Bancaixa  
Advocat: Enrique Vallbona Sánchez de León  
Procuradora: Sara Blanco Lleti  
Part demandada: Oliver Dimosteine i Simona Stoican. Declarats en rebel·lia processal  
Objecte del judici: acció personal en reclamació de la quantitat de 3.345,83 euros  
I. Antecedents de fet  
Primer. Lla part actora va formular demanda de judici ordinari en exercici d'acció personal, al·legant:  
1. Que la demandant va subscriure amb els demandats un contracte de préstec amb interés variable, per un import de 3.500 euros, que té el venciment el dia 5 de juny de 2009, amb una quota constant d'amortització de 109,68 euros, amb la penyora de l'emissió d'un pagaré en blanc i amb responsabilitat solidària; que en el contracte es va pactar un interés inicial del 8% anual, i un interés de demora de 6 punts sobre l'interés nominal del període. La primera revisió es va efectuar el dia 5 de juny de 2007, amb un diferencial de 5 punts sobre l'euribor.  
2. Que els demandats han incomplit les seues obligacions, atés que han deixat de pagar les quotes de 5 de desembre de 2006 i les successives, i l'entitat actora va procedir a emetre, el 15 d'octubre de 2007, el certificat del saldo deutor, que presentava un saldo de 3.345,83 euros.  
Acaba sol·licitant que es dicte sentència per la qual es condemne els demandats al pagament de la suma de 3.345,83 euros, així com els interessos pactats del 15,25968% des de la data del tancament del compte el dia 13 d'octubre de 2007, amb imposició de costes.  
Segon. Que mitjançant la interlocutòria de data 6 de febrer de 2007, es va admetre a tràmit la demanda, i es va citar els demandats perquè la contestaren en el termini de 20 dies hàbils. El termini esmentat va transcórrer sense que comparegueren en forma legal, i van ser declarats en situació de rebel·lia processal.  
Tercer. Que celebrada l'audiència prèvia, la part actora va proposar com a mitjans de prova que constara per reproduïda la prova documental aportada amb la demanda, consistent en:  
1. Contracte de préstec personal de data 31 de maig de 2006 (document número 1).  
2. Certificat del saldo deutor (document número 2).  
3. Telegrames remesos als demandats, en què se'ls notificava el saldo deutor (document número 3).  
4. Justificants del Boletín Oficial del Estado, acreditatius de les variacions aplicades de l'interés variable (document número 4).  
Quart. Que els autors van quedar conclusos per a dictar sentència a l'acte de l'audiència prèvia; i que en la tramitació de la present causa s'han observat les formalitats legals i les altres aplicables de manera general i pertinent al cas d'actuacions.  
Fonaments de dret  
Primer. Si bé és cert que, com estableixen, entre altres, les sentències de 29 de març de 1980 i de 10 de novembre de 1990, la rebel·lia del demandat no implica violació ni allibera l'actor de la prova dels fets constitutius de la seua pretensió, també té dit el Tribunal Suprem que davant de supòsits d'absència processal injustificada, no és raonable ni equitatiu dur a terme una valoració excessivament formal i rigorista de la prova aportada per l'actor o una estricta i rígida aplicació de la regla sobre la distribució de la càrrega probatòria (onus probandi) continguda en l'article 1214 del Codi Civil (hui article 217 de la Llei d'Enjudiciament Civil), doncs bé podria ocórrer "que es col·loque els rebels en millor posició que els no rebels i que es produïsca una greu indefensió per a l'actor si la falta d'habituals mitjans probatoris es deu precisament a la incompareixença i parador ignorat dels demandats". Doctrina que és plenament aplicable al supòsit d'actuacions perquè el contracte privat de préstec personal, que la part actora acompanya amb la seua demanda com a document número 1, i que segons es veu, apareix subscrit i rubricat pels seus atorgants, constitueix una prova inicial suficient de l'existència de la relació convinguda entre actora i demandats, i si bé certament es tracta d'un document privat que no ha sigut adverat ni reconegut de contrari, també ha de tindre's en compte que tampoc ha sigut impugnat i que, precisament la incompareixença dels demandats, ha constituït un obstacle insalvable perquè l'actora poguera haver proposat i practicat prova en este sentit. Ací convé recordar la jurisprudència elaborada al voltant de l'article 1225 del Codi Civil, que autoritza als tribunals de concedir determinada rellevància probatòria als documents privats quant a la seua naturalesa i al grau de credibilitat que meresquen en relació amb les circumstàncies en què s'ha desenvolupat el litigi (sentències del nostre Tribunal Suprem, entre altres, les de 27 de juny de 1981; 28 de novembre de 1986; 29 de maig de 1987; i 29 d'octubre de 1992). Per tot això, atés que s'estimen prou provats els fets de la demanda gràcies a la documental aportada (documents 1 i 2), i tenint en compte que els demandats no han provat el compliment de la seua obligació, tot i incumbir-los a ells la càrrega de la prova, de conformitat amb l'article 217.3 del Codi Civil, i la jurisprudència del Tribunal Suprem incumbit probatio qui dicit non qui negat, és procedent estimar la demanda i condemnar els demandats perquè paguen a l'actora la quantitat reclamada d'acord amb els articles 1089 i següents del Codi Civil.  
Segon. La petició d'interés de demora al tipus pactat és procedent derivat de l'aplicació del que disposen els articles 1100, 1101 en relació amb el 1108 del Codi Civil, per la qual cosa l'interés aplicable serà l'estipulat en el contracte del 15,2530%, des de la data de tancament del compte el 13 d'octubre de 2007 fins al seu complet pagament.  
Tercer. Per imperatiu del que disposa l'article 394.1 de la Llei d'Enjudiciament Civil, procedix imposar als demandats les costes d'este litigi.  
Dispositiva  
Estime íntegrament la demanda presentada per la Caixa d'Estalvis de València, Castelló i Alacant, Bancaixa, representada per la procuradora Sara Blanco Lleti, assistida del lletrat Enrique Vallbona Sánchez de León, contra Oliver Dimosteine i Simona Stoican, declarats en rebel·lia, i condemne estos solidàriament, perquè paguen a l'actora la suma de tres mil tres-cents quaranta-cinc euros i huitanta-tres cèntims (3.345,83) de principal, més els interessos de demora al tipus pactat del 15,2530%, des de la data de tancament del compte el 13 d'octubre de 2007, fins al seu complet pagament; tot això amb expressa imposició de costes als demandats.  
Manera d'impugnació: a través d'un recurs d'apel·lació davant de l'Audiència Provincial de València (article 455 LECn).  
El recurs es prepararà a través d'escrit presentat en este Jutjat en el termini de cinc dies hàbils comptats des de l'endemà de la notificació, limitat a citar la resolució apel·lada, manifestant la voluntat de recórrer, amb expressió dels pronunciaments que impugna (article 457.2 LECn).  
Esta és la sentència, que pronuncie, mane i firme.  
Publicació. La sentència anterior la va donar, llegir i publicar el magistrat jutge que la va dictar, mentre estava celebrant audiència pública en el dia de hui, de la qual cosa jo, el secretari/secretària judicial, en done fe.  
Alzira, 16 de juliol de 2008».  
Atés que es desconeix l'actual domicili o residència de la part demandada, mitjançant la provisió de 12 de juny de 2009, el jutge, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha acordat la publicació del present edicte al tauler d'anuncis del Jutjat per a portar a efecte la diligència de notificació de sentència.  
Alzira, 12 de juny de 2009.- La secretària judicial: Luz Anca Basoa.