Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 25, del 01-07-1980 (1980/900150)

Reial Decret 1156/1980, de 13 de juny, sobre Impost Municipal sobre Despeses Sumptuàries, en aplicació del Reial Decret-llei 11/1979, de 20 de juliol.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/rd/1980/06/13/1156/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   25

Data del DOGV
:   01-07-1980

Secció del DOGV
:   I. DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1980/900150


Data del document
:   13-06-1980

Organisme emissor


Tipus de document
:   Reial decret

Descriptors 

:   * impost local
    * legislació
    * hisenda local

Reial Decret 1156/1980, de 13 de juny, sobre Impost Municipal sobre Despeses Sumptuàries, en aplicació del Reial Decret-llei 11/1979, de 20 de juliol.  
El Real Decret-llei onze/mil nou-cents setanta-nou, de vint de juliol, sobre mides urgents de finançació de les Corporacions Locals, estableix en son articul decim, apartat u, que, sense prejuí de lo disposat en l'apartat b) de l'articul noranta-nou del Real Decret tres-mil dos-cents cinquanta/mil nou-cents setanta-sis, de trenta de desembre, els Ajuntaments també podran gravar per Impost Municipal sobre Despeses Suntuàries les consumicions dutes a fi en restaurants, bars, qualsevol que siga sa categoria, "güisqueries", "pubs" i discoteques, no incloses en l'apartat c) de l'articul noranta-nou nomenat, i establiments semblants.  
L'Impost Municipal sobre Despeses Suntuàries, regulat pel nomenat Real Decret tres-mil dos-cents cinquanta/mil nou-cents setanta-sis, pel qual es posen en vigor les disposicions de la Llei quaranta-un/mil nou-cents setanta-cinc, de Bases de l'Estatut de Regim Local, relatives a ingressos de les Corporacions Locals, i es dicten normes provisionals per a la seua aplicació, contempla, entre altres, com a fets imponibles les estances en hotels per un costat, i, per altre, les consumicions en estos mateixos establiments i en altres que poden agrupar-se baix la denominació comunament acceptada d'establiments de restauració, es dir, els restaurants, cafeteries, bars i semblants.  
La interpretació de la citada norma no planteja qüestions controvertides per lo que es refereix a l'impost sobre estances en hotels i al que recau sobre les consumicions en eixe mateix tipo d'establiments en quant configuren com a tal, en el primer cas, l'import facturat a càrrec del client exclòs del propi impost, i, en el segon, determina que no s'inclouran en la base la pensió alimentícia, siga total o parcial, les despeses de telecomunicació, de llavat o planchat, o qualsevol altre servici prestat al client, així com els gastos suplits realitzats per conte del mateix.  
No passa aixina en el cas de les consumicions realitzades en establiments de restauració, ja que ací es limita la norma a una referència inconcreta al concepte consumicions, sense aludir tan sols a l'exclusió del propi impost, ni establir ninguna altra precisió.  
En conseqüència, es fa necessari desenrrollar la normativa prevista en el Real Decret tres-mil dos-cents cinquanta/mil nou-cents setanta-sis, mijant disposició de caràcter reglamentari que configure d'una manera inequívoca, utilitzant la facultat interpretativa que compét a l'Administració, en concepte de consumicions, sobre tot si tenim en conte que l'autorització concedida pel Real Decret-llei onze/mil nou-cents setanta-nou, no pot estendre's equivocadament a consumicions com el vi comú, el plat del dia, etcètera, que no constitueixen en mode alguno manifestació de despesa suntuària.  
I, si considerem que per imperatiu de l'ordenació turística vigent, els restaurants de segona, tercera i quarta categoria i les cafeteries en tots sos nivells, estan obligats a oferir els anomenats "menú de la cosa" i "plat combinat de la cosa", respectivament, subjectes en la seua composició i determinació de preu a disposicions reglamentàries i que en estos establiments i en els bars i semblants existeixen determinats servicis de consum popular i preu moderat, com el cafè, la cervesa corrent, aigües i refrescs embotellats en general i el vi comú, pareix lògic donar a estos servicis el mateix tractament que als "servicis ordinaris" dels establiments hotelers.  
Per altra part, i a l'objecte d'evitar l'anòmala situació de que un tribut recaiga sobre un atre, es fa necessari també en tot cas, ja es tracte d'estances o consumicions, evitar la imposició que es produirà sobre els demés tributs indirectes que graven el servici.  
Per altra part estos problemes ja han segut resolts en paregut sentit per alguns Ajuntaments importants en sa Ordenança Fiscal reguladora de l'Impost Municipal de Despeses Suntuàries.  
Per tot això, en us de l'autorització concedida en la disposició final, dos, del repetit Real Decret-llei onze/ mil nou-cents setanta-nou, de vint de juliol, a proposta del Ministre d'Hisenda i prèvia deliberació del Consell de Ministres del dia tretze de juny de mil noucents huitanta.  
DISPONC:  
Articul únic.- Als efectes de l'articul noranta-nou del Real Decret tres-mil dos-cents cinquanta/mil nou-cents setanta-sis, de trenta de desembre, no es consideren Despeses Suntuàries les consumicions que corresponguen al ?menú de la cosa" en restaurants, al "plat combinat de la cosa" en cafeteries i als servicis de cafè, cervesa corrent, begudes refrescants, i vi comú, prestat en tota classe d'establiments. L'import de les consumicions a que es refereix l'articul cent u, lletres b) i c) del Real Decret tres-mil dos-cents cinquanta/mil nou-cents setanta-sis, de trenta de desembre, no comprèn el propi Impost i demés tributs indirectes que graven el servici prestat, així com les despeses i suplits realitzats per conte del client.  
Donat en Madrid a tretze de juny de mil nou-cents  
JOAN CARLES R.  
El Ministre d'Hisenda  
JAUME GARCIA AÑOVEROS


Còpia Permalink ELI