Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7225, del 03-03-2014 (2014/1651)

Notificació de la sentència dictada en el procediment de guarda i custòdia número 61/2013.
------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7225

Data del DOGV
:   03-03-2014

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2014/1651


Organisme emissor
:   Jutjat de Violencia Sobre la Dona Número 1 de Gandia

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el procediment de guarda i custòdia número 61/2013. [2014/1651]  
Família, guarda, custòdia al fill menor no matrimoni no consensuat 000061/2013-V  
De: Carolina Ortega Ferrer.  
Procuradora: Ana María Tomás Alberola.  
Contra: Daniel Donet Morant.  
Procurador/a: -  
María Carmen Pellicer Verdú, secretària judicial de Violència sobre la Dona número 1 de Gandia.  
En el present procediment de guarda i custòdia no consensuada, seguit a instàncies de Carolina Ortega Ferrer contra Daniel Donet Morant, s'ha dictat la sentència que, literalment, diu així:  
  
«Sentència número 9/2014  
Gandia, 20 de febrer de 2014  
Antonio Rafael Hernández Olivencia, magistrat jutge del Jutjat de Violència contra la Dona número 1 de Gandia, he vist les presents actuacions de juí verbal número 061/2013, entre les parts; d'una, com a demandant, Carolina Ortega Ferrer, representada per la procuradora senyora Tomás Alberola i assistida del lletrat senyor Escrivá Escrivá, i d'una altra, com a demandada, Daniel Donet Morant, en rebel·lia, sobre sol·licitud d'efectes de regulació de relacions paternofilials, amb la intervenció del Ministeri Fiscal.  
Antecedents de fet  
Primer. La representació abans indicada va presentar una demanda contra l'expressat demandat, en què després d'exposar els fets i fonaments jurídics que estimava pertinents, i que ací es donen per reproduïts, acabava sol·licitant que es dictara una sentència sobre sol·licitud d'efectes de regulació de relacions paternofilials.  
Segon. Per torn de repartiment, va correspondre a este Jutjat l'anterior demanda, que va ser admesa a tràmit i, citats a termini el demandat i el Ministeri Fiscal, el demandat no va contestar, i va ser declarat en rebel·lia.  
Tercer. Contestada la demanda, es van convocar les parts a juí verbal, en el qual la part actora es va ratificar en les seues pretensions i el ministeri públic va sol·licitar que es dictara una sentència que arreplegara les dites sol·licituds, modificant les seues pretensions en el sentit que la pensió alimentària (tenint en compte que la indagació patrimonial havia sigut totalment negativa) ho fóra de 150 euros mensuals i que el règim de visites fora progressiu, amb la intervenció del PEF-Gandia, i en idèntic sentit va emetre un informe el ministeri públic.  
Quart. Fets provats: de la relació sentimental entre Carolina Ortega Ferrer i [...] va nàixer, i viu, el 20 de novembre de 2008, D. D. O. Hi ha antecedents processals de violència contra la dona en este òrgan.  
  
Quint. En la tramitació del present procediment s'han observat i complit les prescripcions legals.  
Fonaments de dret  
Primer. Atesa la situació de crisi d'una unió de fet (o, com en el present cas, de la falta de regulació judicial dels efectes del divorci dels pares sobre els fills comuns, que crea una situació de desregulació que mereix ser pal·liada), és obligació dels tribunals pronunciar-se sobre les conseqüències personals i patrimonials derivades de la ruptura de la convivència, i això, en atenció a la protecció social, econòmica i jurídica de la família que proclama el nostre text constitucional en l'article 39.1. El Tribunal Suprem ha reconegut, en la Sentència de 21 d'octubre de 1992, la plena legalitat de l'estable unió de fet, entre un home i una dona, com a manifestació del dret fonamental al lliure desenrotllament de la personalitat (art. 10 de la Constitució) i la susceptibilitat de constituir amb això una família tan protegible com la creada a través de la unió matrimonial, i si bé la normativa prevista per a les crisis matrimonials no resulta aplicable de manera general a la ruptura de la unió de fet (sentències del Tribunal Constitucional, de 15 de novembre de 1990; del Tribunal Suprem, d'11 de desembre de 1992, 18 de febrer de 1993 i 5 de juliol de 2001, entre altres); no obstant això, els fills són iguals davant de la llei, com proclama l'esmentat article 39, en el punt 2, de la Constitució, que assegura la protecció integral dels fills davant de la llei amb independència de la filiació. Tal equiparació entre els fills per naturalesa, siguen matrimonials o no, com es raona en la Sentència de l'Audiència Provincial de Barcelona, de 28 de setembre de 1999, provoca que les normes substantives reguladores de les crisis matrimonials (art. 92 a 96 del Codi Civil) siguen aplicables a les relacions paternofilials que es creen en les parelles de fet, quan es produïx la ruptura de la convivència more uxorio. Així, la pàtria potestat de la prole actua com a dret inherent de la paternitat i maternitat i en el nostre àmbit té indubtable caràcter de funció tutelar que la configura com a institució a favor dels fills, com establix l'article 154 i ho té declarat la jurisprudència des d'antic (sentències del Tribunal Suprem, de 28 d'octubre de 1981, 25 de juny de 1983) així com les més recents (sentències de 23 de juliol de 1987, 5 de març de 1998, 9 de juliol de 2002), com declara l'article 24 del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics (Nova York, 11.12.1966), i referix l'article 39.3 de la Constitució, en el seu vessant obligatori de dret funció. Per això, el cessament de la convivència de la parella exigix haver de regular la forma de desenrotllament del dret deure dels pares de vetlar per ells, tindre'ls en companyia seua, educar-los i procurar-los una formació integral (art. 154 CC).  
  
Segon. No s'observa cap impediment per a aprovar les pretensions de la part actora per no considerar-se perjudicials per al menor ni contràries a les normes. Feta la indagació patrimonial, no s'ha trobat patrimoni, renda ni cap bé del pare que determine una situació econòmica determinada per a imposar una pensió diferent de la sol·licitada, de 150 euros, per la qual cosa és procedent condemnar el pare a pagar la quantitat de 150 euros mensuals, 12 mensualitats a l'any, els cinc primers dies de cada mes, actualitzable anualment conforme a l'índex de preus de consum segons el certificat de l'Institut Nacional d'Estadística o organisme que el substituïsca, i els gastos extraordinaris són per la mitat. Com que no existix cap vivenda comuna, no hi ha res a resoldre respecte d'això.  
Les mesures que s'aproven són, a més de les abans expressades, les següents:  
1. Pàtria potestat compartida.  
2. Guarda i custòdia a favor de la mare.  
3. Visites. Donat el temps transcorregut sense que el pare s'haja relacionat amb el fill, i per a facilitar la gradual aproximació d'ambdós, s'ordena un règim progressiu que, partint d'un sistema inicial mínim abaste, en el termini més breu que el tractament o teràpia permeta, un règim ordinari. El sistema inicial de visites consistirà en dos hores els dissabtes alterns al matí en el punt de trobada familiar de Gandia, des de les 11.00 hores fins a les 13.00 hores (o l'horari concret que fixe el PEF segons les seues normes de funcionament), en règim de visites intervingudes (sense la necessària presència permanent de personal del centre, llevat que el dit personal tècnic observara la necessitat de la seua presència). Només si fóra incompatible amb el treball del pare, podrà ser-ho el diumenge a la vesprada, de 17.30 a 19.30 hores.  
Amb un informe previ favorable del personal tècnic del punt de trobada, les dites visites passarien a ser-ho fora del PEF i, també amb un informe previ del dit personal tècnic, en el termini més breu possible passarien a ser un sistema ordinari de visites, amb les etapes intermèdies que el dit personal propose (proposta que comprendrà els successius graus i terminis), fins a arribar a configurar-se en el termini més breu que el seguiment permeta com un règim de caps de setmana alterns, des de les 10.00 hores del dissabte fins a les 19.00 hores del diumenge, i la mitat de les vacacions escolars, que constituirà l'abans denominat règim ordinari, a què s'arribarà amb un informe previ favorable del PEF-Gandia o del domicili del menor, si ho canviara.  
Així mateix, s'establix que, donat el llarg temps transcorregut sense que el pare s'haja relacionat amb el fill i la total falta d'interés d'este de relacionar-se amb ell, el règim de visites, comunicacions i estades, no s'establix com a imperatiu, sinó potestativament, de tal manera que a pesar del dictat de la present resolució, romandrà en suspens fins que el pare manifeste formalment davant d'este òrgan la seua disposició a complir-ho, i en este cas i després de la corresponent resolució que a este efecte es dicte, s'aplicarà el que ací es contempla. La manifestació del pare haurà de ser-ho sobre el règim en la seua integritat, sense alteracions. El caràcter potestatiu, per tant, ho és sobre la seua entrada en vigor, no sobre el seu contingut, el qual només podrà ser variat en la forma legalment prevista.  
Tercer. No s'aprecien motius que puguen determinar una especial condemna a costes processals.  
Dispositiva  
Atesa en part la demanda formulada per la procuradora senyora Capellino Climent, en nom i representació de Carolina Ortega Ferrer, contra Daniel Donet Morant, en rebel·lia, ordene les mesures en benefici del fill, D. D. O. previstes en el fonament jurídic segon.   
  
Sense costes.  
Notifiqueu la present resolució a les parts i feu-los saber que en contra no es pot interposar cap recurs acordat per ells, i que respecte de les altres previsions, podran recórrer-se en apel·lació davant d'este Jutjat per a l'Audiència Provincial de València, dins del termini de 20 dies comptadors des de l'endemà de la notificació de la present sentència, d'acord amb el que disposa l'article 458 de la Llei d'Enjudiciament Civil (segons la redacció donada per la Llei 37/2011, de 10 d'octubre).  
  
Esta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme. En done fe.  
Publicació. L'anterior sentència va ser llegida i publicada pel jutge que la va dictar mentres celebrava audiència pública. En done fe.»  
  
I atés que el demandat, Daniel Donet Morant, està en rebel·lia, expedisc el present edicte a fi que li valga de notificació en forma.  
  
  
Gandia, 24 de febrer de 2014.- La secretària judicial: María Carmen Pellicer Verdú.