Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4922, del 12-01-2005 (2004/13361)

Acord de 27 d'octubre de 2004, de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, relativa al pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4922

Data del DOGV
:   12-01-2005

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2004/13150


Data del document
:   27-10-2004

Organisme emissor
:   Conselleria de Territori i Habitatge

Tipus de document
:   Acord

Descriptors 

:   * Albocàsser
    * pla d'urbanisme

Acord de 27 d'octubre de 2004, de la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló, relativa al pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser. [2004/F13033]
  
Vist l'expedient relatiu al pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser, i de conformitat amb els següents,
  
Antecedents
  
Primer. El 25 de novembre de 2003 la Societat Estatal d'Infraestructures i Equipaments Penitenciaris, que depén de la Direcció General d'Institucions Penitenciàries del Ministeri de l'Interior, va presentar davant de l'Ajuntament d'Albocàsser, per a la seua tramitació, el Pla especial del centre penitenciari que pretén construir en aquest municipi.
  
El ple de l'Ajuntament d'Albocàsser, en sessió de 22 de desembre de 2003, va acordar sotmetre a informació al públic el Pla especial, la qual cosa es va portar a efecte mitjançant anuncis publicats en el Butlletí Oficial de la Província de 3 de gener de 2004, en el periòdic Mediterráneo de 8 de gener de 2004 i en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana de 23 de gener de 2004. Simultàniament a la informació al públic, l'Ajuntament d'Albocàsser va sol·licitar informes de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer i del Servei de Carreteres de la Conselleria d'Infraestructures i Transport. De la mateixa manera, i per escrits de 14 de gener de 2004, es van sol·licitar informes dels ajuntaments de Villar de Canes, la Sierra Engarcerán, Culla, les Coves de Vinromà, Catí, Sarratella i Tírig. Així mateix, i mitjançant escrit de l'alcaldia de 23 de desembre de 2003 es va oferir el tràmit d'audiència a la denominada Plataforma No a la Presó del Maestrat.
  
Durant el període d'informació al públic es van presentar diverses al·legacions. D'un altre costat, i segons consta de la certificació expedida pel secretari, durant el termini conferit a l'efecte cap de les administracions a què va sol·licitar informe va remetre escrit algun.
  
Informades les distintes al·legacions presentades, el ple de l'Ajuntament d'Albocàsser, en sessió de 13 de març de 2004, va aprovar provisionalment el Pla especial. Consta en l'expedient que aquest acord ha sigut comunicat als interessats en el procediment.
  
Segon. El Pla especial consta d'una part escrita i plànols. Com a annex s'incorpora un estudi d'impacte ambiental.
  
Tercer. L'objecte del Pla especial és establir la reserva de sòl dotacional que permeta la construcció un centre penitenciari a Albocàsser. Els terrenys estan situats al nord-oest del terme municipal d'Albocàsser, en un sòl classificat com a no urbanitzable comú en les vigents normes subsidiàries de planejament del municipi.
  
La tramitació del Pla especial s'efectua a instància de la Societat Estatal d'Infraestructures i Equipaments Penitenciaris, organisme públic que depén de la Direcció General d'Institucions Penitenciàries del Ministeri de l'Interior.
  
Els principals paràmetres de l'actuació són els següents:
  
Superfície parcel·la: 418.727 m2
  
Superfície intramurs: 100.600 m2
  
Superfície ocupada estimada: 39.725 m2
  
Ocupació màxima: 0,150 m2/m2
  
Edificabilitat màxima: 0,220 m2/m2
  
Nombre màxim plantes: 4 (fins i tot planta tècnica)
  
Altura màxim front de façana per edifici: fins a 12 m
  
Altura màxima torre de vigilància: fins a 50 m
  
Quart. Segons consta en l'expedient administratiu, i amb caràcter previ a la tramitació del Pla especial, s'han adoptat acords plenaris contraris a la instal·lació del centre penitenciari per part dels ajuntaments següents:
  
- L'Ajuntament d'Atzeneta del Maestrat el 14 d'agost de 2003
  
- L'Ajuntament de Morella el 17 de juliol de 2003
  
- L'Ajuntament de Forcall el 18 de juliol de 2003
  
- L'Ajuntament de Villar de Canes el 28 d'agost de 2003
  
- L'Ajuntament de la Torre d'En Besora el 22 de setembre de 2003
  
- L'Ajuntament de Culla el 6 d'agost de 2003
  
- L'Ajuntament de Benasal el 31 de juliol de 2003
  
- L'Ajuntament d'Ares del Maestre el 10 de juliol de 2003
  
- L'Ajuntament de Vilafranca el 10 de juliol de 2003
  
- L'Ajuntament de Tírig el 30 de juliol de 2003
  
- L'Ajuntament de Cinctorres el 18 de juliol de 2003
  
Després de l'aprovació provisional de l'Ajuntament d'Albocàsser, i a sol·licitud del Servei Territorial de Planificació i Ordenació Territorial, s'han emés els informes següents:
  
- El 28 de juny de 2004 informe de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
  
- El 5 de juliol de 2004 informe de l'Oficina del Pla de carreteres de la Conselleria d'Infraestructures i Transports.
  
El 2 de juny de 2004 el Servei Territorial de Planificació i Ordenació Territorial de Castelló va sol·licitar informe de la Divisió de Recursos Hidràulics de la Conselleria d'Infraestructures i Transport, sense que l'informe sol·licitat haja sigut emés.
  
El 14 d'octubre de 2004 s'ha emés estimació d'impacte ambiental favorable per part del director territorial a Castelló de la Conselleria de Territori i Habitatge.
  
Fonaments de dret
  
Primer. La tramitació del Pla especial ha sigut correcta, de conformitat amb el que establixen els articles 38 i 43.1 de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, reguladora de l'activitat urbanística (en endavant LRAU), i en l'article 168 del Reglament de planejament de la Comunitat Valenciana, aprovat pel Decret 201/1998, de 15 de desembre (en endavant RPCV).
  
Ha de ressaltar-se l'escrupolosa tramitació del Pla duta a terme per l'Ajuntament d'Albocàsser, que ha donat puntual compliment al que han previngut les esmentades disposicions legals i reglamentàries. Cal recordar que, com expressament estableix l'article 168.1.A del RPCV, en la tramitació dels plans especials no és necessària la formulació d'avanços de planejament, ni tampoc dur a terme les consultes i acords previs previstos en l'article 38.1 de la LRAU i 155 i 156 del RPCV. A més, i conforme al que disposa l'article 37 de la LRAU, és indubtable la competència de la Societat Estatal d'Infraestructures i Equipaments Penitenciaris, empresa pública que depén de la Direcció General d'Institucions Penitenciàries del Ministeri de l'Interior, per a elaborar el Pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser.
  
Segon. La documentació està completa, a l'efecte del compliment del que establix l'article 27 de la LRAU i en l'article 91 del RPCV.
  
Tercer. El Pla especial que s'examina té com a finalitat integrar en el planejament urbanístic i territorial la construcció per part de l'administració de l'Estat d'un centre penitenciari a Albocàsser.
  
Una de les qüestions que des de sempre s'ha plantejat en el camp de l'urbanisme ha sigut la necessitat d'integrar en l'ordenació urbanística les actuacions sectorials de les administracions públiques amb incidència sobre el territori. Aquesta qüestió té ara una transcendència que afecta el sistema mateix de distribució constitucional de competències entre l'Estat i les comunitats autònomes.
  
La Constitució i els estatuts d'autonomia atribueixen a les comunitats autònomes la competència exclusiva sobre ordenació del territori i urbanisme. Aquesta competència sobre ordenació del territori i urbanisme «té com a objecte l'activitat consistent en la delimitació dels diversos usos a què puga destinar-se el sòl o l'espai físic territorial» (sentència del Tribunal Constitucional 77/1984). Però, al mateix temps, l'Estat té competències l'exercici de les quals pot incidir de manera important sobre el territori: defensa (art.149.1.4 CE), ports i aeroports (art.149.1.29 CE), ferrocarrils i transports terrestres que transcorren pel territori de més d'una Comunitat Autònoma (art.149.1.21 CE), obres públiques d'interés general (art.149.1.21 CE), etc. Es tracta d'una «pluralitat de competències dotades d'una clara dimensió espacial, en tant que projectades de forma immediata sobre l'espai físic, i que, en conseqüència, el seu exercici incideix en l'ordenació del territori» (sentència del Tribunal Constitucional 61/1997). Es planteja per això la qüestió d'integrar aquesta actuació sectorial de l'administració dins de l'exercici de les competències en matèria d'urbanisme i ordenació territorial.
  
El Tribunal Constitucional ha abordat aquesta qüestió i ha establit una doctrina que comença en la sentència 77/1984 i cristal·litza en particular en la sentència 40/1998. Segons el Tribunal Constitucional, el constituent ha previst la coexistència de títols competencials amb incidència sobre un mateix espai físic, per la qual cosa l'atribució d'una competència sobre un espai físic determinat no impedeix necessàriament que s'exercisquen altres competències en aqueix espai, aquesta convergència és possible quan, s'incideix sobre el mateix espai físic, les dites competències tenen distint objecte jurídic. És precisament aquesta possibilitat de concurrència de títols competencials el fet que obliga a buscar fórmules que, en cada cas, permeten la seua concreta articulació. La competència sobre ordenació del territori té, precisament, la finalitat que el seu titular puga formular una política global per al seu territori, amb la qual es tracta de coordinar les actuacions públiques i privades que hi incideixen i que, per això, no poden ser obviades per les distintes administracions, inclosa l'estatal. D'altra banda, les competències de què és titular l'Estat, si bé no persegueixen de forma directa l'ordenació del territori, sí que impliquen una disposició sobre determinades porcions d'aquest que condiciona la capacitat de decisió de les comunitats autònomes.
  
La Constitució, en l'article 149.1.6é, atribueix a l'Estat la competència exclusiva en matèria de legislació penitenciària. La Comunitat Valenciana no es troba entre les comunitats autònomes que han assumit competències d'execució de la legislació penitenciària que dicte l'Estat (País Basc, article 12.1 del seu Estatut; Catalunya, article 11.1 del seu Estatut; Andalusia, article 17.1 del seu Estatut; i Comunitat Foral de Navarra, art. 58.1 de la Llei orgànica d'amillorament), per la qual cosa, conforme a l'article 149.3 de la Constitució, li corresponen a l'Estat les competències d'execució en aquesta matèria (com ha recordat recentment, per al cas d'Aragó, la sentència del Tribunal Constitucional 14/2004, de 12 de febrer). Al seu torn, l'article 12.1 de la Llei orgànica 1/1979, de 26 de setembre, general penitenciària, estableix que «la ubicació dels establiments serà fixada per l'administració penitenciària dins de les àrees territorials que es designen». De tot això resulta que, en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, correspon a l'administració de l'Estat determinar la ubicació dels centres penitenciaris.
  
El Pla especial que ens ocupa ha sigut redactat per la Direcció General d'Institucions Penitenciàries del Ministeri de l'Interior, a través de la Societat Estatal d'Infraestructures i Equipaments Penitenciaris, i amb l'esmentat instrument s'integra en el planejament urbanístic i territorial la decisió estatal de construir el centre penitenciari, decisió amb què l'Estat exercita una competència pròpia i exclusiva atribuïda per la Constitució i per la Llei orgànica general penitenciària.
  
Quart. El Tribunal Suprem ha assenyalat en nombroses ocasions l'excepcional interés públic que concorre en la construcció dels centres penitenciaris. En aquest sentit, és expressiva la sentència del Tribunal Suprem de 6 d'octubre de 1998 (RA 7984), que parla del «excepcional interés públic en la construcció del projectat centre (penitenciari), perquè l'article 25.2 del text constitucional ens indica que el nostre sistema penitenciari està orientat cap a la reeducació i reinserció social i que el reclús gaudirà dels drets fonamentals reconeguts en el capítol II del títol I, tenint en tot cas dret a un treball remunerat i als beneficis de la Seguretat Social com també a l'accés a la cultura i al desenvolupament integral de la personalitat, tots aquests fins de problemàtic compliment en tota la seua plenitud, per les notòries insuficiències de locals, condicionaments i espais, aptes per a l'integral desenvolupament de la personalitat i cultura dels reclusos, existents en els actuals i vetustos establiments penitenciaris. I és precisament, des d'aquest supòsit, independentment, fins i tot, del major o menor índex d'ocupació d'aquests, on ha de fonamentar-se l'excepcional interés públic atribuïble qualsevol solució que perseguisca la consecució dels abans esmentats fins».
  
Aquest clar interés públic en la construcció dels centres penitenciaris ha de ser determinant enfront de les posicions contràries que puguen manifestar-se per part d'altres administracions diferents de la penitenciària, o per particulars.
  
A més, concorren també en els centres penitenciaris altres peculiaritats que incideixen també en el seu tractament urbanístic. Com ha assenyalat el Tribunal Suprem en la seua sentència de 18 de setembre de 1990 (RA7094), «perfectament potser que raons d'interés públic facen inconvenient la divulgació de les característiques detalladament exactes del projecte», perquè «l'específica destinació d'un centre penitenciari exigeix que les seues característiques concretes, en molts aspectes, hagen de romandre en secret, en la mesura que siga possible, per raons de seguretat», per la qual cosa no resulta viable en aquests casos «l'exigència d'un detallat projecte que esgotara tots els aspectes de les instal·lacions». Tot això obliga que l'ordenació urbanística del centre penitenciari inclosa en el Pla especial no puga arribar a determinats detalls que sí que podrien incloure's en el supòsit d'un altre tipus d'instal·lacions.
  
En el cas del centre penitenciari que l'administració de l'Estat preveu construir a Albocàsser, l'existència d'un acord inicial entre l'Ajuntament i el Ministeri de l'Interior ha permés que la integració urbanística d'aquell s'aconseguisca utilitzant la figura d'un Pla especial elaborat per l'Estat i tramitat per l'Ajuntament. No obstant això, no podem oblidar que, en atenció a l'interés públic concurrent en els centres penitenciaris, fins i tot en el cas de disconformitat municipal, l'Estat sempre haguera pogut utilitzar el procediment especial establit en l'article 244.2 del Text refós de la llei del sòl, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/1992, de 26 de juny. Segons aquest precepte (que reprodueix l'article 180 de la Llei del sòl de 1976) «quan raons d'urgència o excepcional interés públic ho exigisquen, el ministre competent per raó de la matèria pot acordar la remissió a l'Ajuntament corresponent del projecte de què es tracte, perquè en el termini d'un mes notifique la conformitat o disconformitat d'aquest amb el planejament urbanístic en vigor», i en cas de disconformitat, el Consell de ministres decidirà «si procedeix executar el projecte, i en aquest cas, ordenarà la iniciació del procediment de modificació o revisió del planejament, conforme a la tramitació establida en la legislació urbanística». La conformitat a la Constitució de l'article 180 de la Llei del sòl de 1976 (antecedent directe del 244.2 del Text refós de 1992) va ser establida per la sentència del Tribunal Constitucional 56/1986, de 13 de maig, la qual va assenyalar que «convé recordar que el planejament urbanístic forma part de l'ordenament jurídic a què estan subjectes tots els poders públics» i que «l'Estat haurà de conformar en principi els actes que pretenga realitzar al planejament existent», de manera que «només quan açò no resulte possible i l'excepcional interés públic exigisca no sols procedir per via d'urgència que eximeix de sol·licitar prèviament la llicència municipal, sinó no respectar el planejament establit, cal apartar-se d'aquest i ordenar la iniciació del procediment de revisió o modificació del planejament previst en aquest».
  
Cinqué. Durant la tramitació de l'expedient s'ha posat de manifest l'oposició de determinats municipis veïns a la construcció del centre penitenciari a què el Pla especial serveix de cobertura urbanística. Igualment, durant la informació al públic del Pla especial del centre penitenciari s'ha evidenciat l'oposició de determinats col·lectius a la seua construcció.
  
No pot desconéixer-se l'important paper del municipi en el camp de l'urbanisme. La LRAU, desenvolupant la garantia constitucional de l'autonomia local, i d'acord amb les exigències de la Llei reguladora de les bases del règim local (en especial en els seus articles 2.1 i 25.2.d), atribueix als municipis importants competències pròpies en matèria de planejament i gestió urbanística. No obstant això, l'àmplia autonomia en matèria urbanística conferida per la llei als municipis no suposa que les competències municipals no tinguen límits, ni que puguen exercitar-se prevalent enfront de les competències pròpies de la Comunitat Autònoma o de l'Estat.
  
L'article 2.1 de la Llei reguladora de les bases del règim local assenyala que per a l'efectivitat de l'autonomia garantida constitucionalment a les entitats locals les distintes legislacions sectorials hauran d'assegurar al municipi «el seu dret a intervindre en tots els assumptes que afecten directament el cercle dels seus interessos». Al seu torn, l'article 62 d'aquesta llei estableix que «en aquells casos en què la naturalesa de l'activitat de què es tracte faça molt difícil o inconvenient una assignació diferenciada i diferent de facultats decisòries en la matèria, les lleis reguladores de l'acció pública en relació amb aquesta asseguraran, en tot cas, a les entitats locals la seua participació o integració en actuacions o procediments conjuntament amb l'administració de l'Estat o amb la de la Comunitat Autònoma corresponent, atribuint a una d'aquestes la decisió final».
  
El Tribunal Constitucional en la seua sentència 51/2004, de 13 d'abril, ha assenyalat que en matèria urbanística, cal una intervenció en la decisió final d'altres administracions diferents de la municipal «en la mesura que concórreguen interessos de caràcter supramunicipal o controls de legalitat que, de conformitat amb el bloc de la constitucionalitat, s'atribueixen a les administracions supraordenades sobre les inferiors».
  
En el cas que ara ens ocupa ha existit una plena conformitat a la implantació del centre penitenciari per part de l'Ajuntament en què aquest es va ubicar, però hi ha hagut també una clara oposició per part d'un bon nombre dels municipis confrontants. Respecte d'aquests últims, ha d'assenyalar-se que s'ha satisfet plenament l'autonomia municipal d'aquests ajuntaments, ja que s'ha garantit el seu dret a participar o intervindre en el corresponent procediment administratiu: en la tramitació del Pla especial es dóna oportuna intervenció als ajuntaments confrontants, que han pogut emetre el dictamen a què es refereix l'article 38.2.C de la LRAU, dictamen que no té caràcter vinculant.
  
Com ha assenyalat el Tribunal Suprem en la seua sentència de 22 de gener de 1996 (RA 93) «si estem en presència d'un conflicte d'interessos, fins i tot sense desmeréixer un àpex els municipals, no hi ha dubte que en el cas concret que ens ocupa aquests han de cedir ?sempre dins de la legalitat- a favor dels generals (defesos ací per l'administració penitenciària) perquè no hi ha cap dubte raonable que la construcció d'aquest centre penitenciari obeeix, o està demandat, per un interés general».
  
Encara més clara és la sentència del Tribunal Suprem de 6 de març de 2000 (RA 6133), que indica el següent:
  
«Les corporacions demandants addueixen que els acords impugnats comportarien una lesió de la seua autonomia municipal.
  
Vam dir en una sentència de 15 de juny de 1993 (RJ 1993, 4426) (en recurs referent a Ordenança d'amplàries de l'Ajuntament), que l'article 137 de la nostra norma fonamental delimita l'àmbit d'autonomia dels distints ens territorials en què s'organitza l'Estat, i ho circumscriu a la gestió dels seus interessos respectius. La jurisprudència d'aquest Tribunal ha utilitzat el criteri de l'interés respectiu, fixada en la sentència del Tribunal Constitucional (STC) 4/1981, de 2 febrer (SUK 6326, 4), tant per a una definició positiva com també negativa de l'autonomia municipal. Hem afirmat així que, positivament, l'autonomia municipal significa un dret de la comunitat local a la participació, a través d'òrgans propis, en el governament i administració de tots els assumptes que l'afecten, graduant-se la intensitat d'aquesta participació segons la relació entre interessos locals i supralocals dins de les matèries o assumptes de què es tracte i ?des de la perspectiva negativa- que l'autonomia no es garanteix per la CE per a incidir de forma negativa sobre els interessos generals de la nació espanyola, o sobre altres interessos generals diferents dels propis de l'entitat municipal. És clar, en efecte, que els interessos nacionals prevalen, en cas de conflicte, sobre l'interés municipal (SSTC 123/1988, de 23 de juny [SGX 7991, 123], 170/1989, de 19 d'octubre [IKJ 7545, 170] i 133/1990, de 19 de juliol [YMZ 6855, 133]).
  
Per això no troba empara en l'autonomia municipal, garantida en el bloc de constitucionalitat constituït per l'article 137 CE, la Carta Europea d'Autonomia Local i les normes de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases de règim local, un supòsit de conflicte d'interessos municipals amb competències exclusives de l'Estat en matèria penitenciària (article 149.1r.6 i 5 CE). Així ho ha declarat aquesta mateixa sala en sentències de 6 d'octubre de 1998 (RJ 1998, 7984), 22 de gener de 1996 (RJ 1996, 93) i 18 de setembre de 1990 (RJ 1990, 8149), en recursos referents a la construcció d'altres centres penitenciaris, és evident, com els propis demandants es veuen obligats a reconéixer, que cap norma del bloc de la constitucionalitat en matèria local atribueix cap competència als ajuntaments en l'àmbit penitenciari (article 25 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril) el que es deu als interessos de naturalesa clarament supralocal en presència d'aquesta matèria.
  
No es produeix així lesió de l'autonomia local per la decisió de l'administració central de l'Estat d'establir un centre penitenciari».
  
En definitiva, l'oposició de determinats municipis confrontants al d'Albocàsser no pot impedir l'aprovació autonòmica del Pla especial.
  
Pel mateix motiu, tampoc poden impedir l'aprovació del Pla especial els motius adduïts pels al·legants contraris a la instal·lació del centre, ja que ha de prevaldre ací l'interés nacional subjacent en la construcció del centre penitenciari.
  
Sisé. El Pla especial que s'examina ha sigut sotmés al procediment d'estimació d'impacte ambiental previst en la Llei autonòmica 2/1989, de 3 de març, d'impacte ambiental, i en el seu Reglament d'execució, aprovat pel Decret 162/1990, de 15 d'octubre.
  
En relació amb això, ha d'assenyalar-se que la construcció dels centres penitenciaris no és un dels supòsits subjectes a declaració o estimació d'impacte ambiental ni en la citada normativa autonòmica, ni tampoc en el Reial decret legislatiu 1302/1986, de 28 de juny (modificat per la Llei 6/2001, de 8 de maig). En aquest sentit, el Tribunal Suprem, en les seues sentències de 6 d'octubre de 1998 (RA 7986) i de 6 de març de 2000 (RA 6133), ha establit amb claredat que la construcció dels centres penitenciaris no està subjecta a declaració d'impacte ambiental.
  
No obstant això, el punt 4.B de l'annex II del Reglament d'execució de la Llei d'impacte ambiental de la Comunitat Valenciana subjecta a estimació d'impacte ambiental excepte a sòl urbà, els plans especials autònoms i les seues modificacions. En realitat, no pareix que un Pla especial pel qual s'estableix una reserva dotacional en sòl no urbanitzable, complementant i modificant el planejament urbanístic municipal, haja de considerar-se un Pla especial autònom. No obstant això, la societat estatal promotora del Pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser ha elaborat un estudi d'impacte ambiental que ha sigut sotmés al procediment d'estimació d'impacte, la qual cosa, en tot cas, ha permés l'adequada integració mediambiental de l'actuació.
  
El director territorial de la Conselleria de Territori i Habitatge a Castelló, que és l'òrgan competent per a això, segons resulta de la delegació conferida mitjançant l'Ordre de 18 de maig de 2004, del director general de Gestió del Medi Natural de la Conselleria de Territori i Habitatge, sobre delegació de l'exercici de competències en les direccions territorials de Territori i Habitatge, (DOGV núm. 4764 de data 31/05/2004), i la seua correcció d'errors de 19 de juliol de 2004, (DOGV núm. 4807 de 28/07/2004), ha emés una estimació d'impacte ambiental favorable amb data 14 d'octubre de 2004. En aquesta estimació s'assenyalen les condicions següents:
  
«1. Si durant l'execució de les obres es trobaren restes paleontològiques, arqueològiques o etnogràfiques, el promotor haurà de posar el fet en coneixement de la Conselleria de Cultura de manera immediata, s'adoptaran les mesures pertinents amb vista a la seua protecció i conservació de conformitat amb el que preveuen els articles 63 i 65 de la Llei 4/1998, d'11 de juny de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià.
  
2. D'acord amb la informació aportada en l'estudi presentat, la parcel·la de 42 ha, on es durà a terme la construcció del centre penitenciari, es pot veure afectada pels següents camins ramaders :
  
Núm. 29, Assagador del camí de Sant Mateu, amplària legal de 7 a 10 metres.
  
Núm. 31, Assagador del barranc Carrascalet, amplària legal de 6 a 9 metres.
  
Núm. 10, Assagador del Pou de la Figuera amplària legal de 10 a 15 metres.
  
Núm. 2, Assagador Reial de la Mata, amplària legal variable entre 20 i 45 metres.
  
En cas d'ocupació d'aquests, haurà de complir-se la Llei 3/1995, de 23 de març, de camins ramaders».
  
Aquestes condicions hauran de ser complides en l'execució de l'actuació.
  
Seté. En el procediment d'aprovació del Pla especial de centre penitenciari d'Albocàsser s'ha emés un informe favorable per part de l'Oficina del Pla de carreteres de la Conselleria d'Infraestructures i Transports, això en tant que aquest centre té previst el seu accés a través de la carretera autonòmica CV-129. A l'efecte, s'ha previst una glorieta d'accés des d'aquesta carretera. En relació amb la glorieta, l'informe de l'Oficina del Pla de carreteres assenyala el següent:
  
«Primer. Un tècnic competent ha de desenvolupar un Projecte de construcció de la connexió amb la carretera CV-129, que haurà de ser presentat per a la seua aprovació davant del Servei Territorial de Carreteres de Castelló.
  
Segon. En aquest projecte s'hauran de dotar de longitud adequada els illots deflectors de la rotonda, a fi que els vehicles que s'aproximen a aquesta puguen advertir-se a temps de la seua presència, sobretot davant de l'eventualitat de trànsit nocturn.
  
Tercer. En el sentit del que ha comentat el paràgraf anterior, la rotonda haurà d'estar dotada d'adequada il·luminació.
  
Quart. Com a conseqüència de l'anterior, i de la necessitat de comptar amb l'espai necessari per a comprendre els mencionats illots, com també la caiguda de terres de l'explanació, els terrenys necessaris per a la construcció de la rotonda resultaran majors dels previstos en la planta proposada en el projecte presentat, la qual cosa haurà de preveure's en el projecte de construcció corresponent».
  
Totes aquestes condicions hauran de complir-se en l'execució del projecte.
  
Octau. La parcel·la en què s'ubicarà el centre penitenciari, que no presenta risc d'inundació segons el Pla d'acció territorial de prevenció del risc d'inundació de la Comunitat Valenciana (PATRICOVA) és confrontant amb un barranc, per la qual cosa en la tramitació de l'expedient s'ha sol·licitat, d'acord amb el que preveu l'article 25.4 del Text refós de la llei d'aigües, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol, informe de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer. Aquest organisme ha emés un informe amb data 28 de juny de 2004, en el qual s'assenyala el següent:
  
«Referent a la possible afecció a llits públics, tota actuació que es requerisca executar en el domini públic hidràulic o dins de la zona de policia, a banda de respectar la servitud de pas mínima de 5 metres respecte a llits, tindrà com a requisit previ i indispensable a la iniciació de les obres, l'obtenció de l'autorització d'aquesta Confederació Hidrogràfica del Xúquer d'acord amb la legislació d'aigües vigent.
  
Igualment si es preveuen realitzar captacions d'aigua superficial o subterrània s'haurà d'obtindre autorització prèvia, com també per a l'abocament de les aigües tant residuals com pluvials.
  
En resum, aquesta actuació, quan afecte el domini públic hidràulic o la seua zona de policia, haurà d'ajustar-se en totes les seues fases al que disposa la normativa específica vigent i en particular al Reial decret legislatiu 1/2001, de 20 de juliol, pel qual s'aprova el Text refós de la llei d'aigües, els seus reglaments i la resta de disposicions que el desenvolupen.
  
Així mateix, es proposa que, una vegada acceptat i remés aquest informe, es trasllade una fotocòpia de l'informe a l'Àrea de Qualitat d'Aigües, per a la seua consideració en el cens d'abocaments si és el cas.
  
El present informe no pressuposa autorització administrativa per a la realització d'obres».
  
Les condicions establides en l'informe hauran de complir-se en la fase d'execució del projecte.
  
Nové. Com a resum de tot el que s'ha dit fins ara, ha de concloure's que cap impediment legal existeix a l'aprovació definitiva del Pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser.
  
L'article 12 de la LRAU estableix, en la lletra E, que una de les comeses dels plans especials, complementant o fins i tot modificant el planejament general, és el de la creació o ampliació de reserves de sòl dotacional. Al seu torn, segons l'article 11 de la LRAU els plans poden preveure i ordenar reserves de sòl dotacional a sòl no urbanitzable. D'altra banda, l'article 86.2 del RPCV estableix que els plans especials poden ser, entre altres supòsits, de reserva de sòl «quan tinguen com a objecte crear o ampliar reserves de sòl per a dotacions, actuacions d'interés o patrimonis públics de sòl», i d'ordenació d'usos «quan tinguen com a objecte l'ordenació de les actuacions a desenvolupar en els àmbits inclosos en els plans especials de reserva de sòl». Finalment, i segons el que establixen particularment els articles del 27 al 32 del RPCV, és indubtable que un centre penitenciari té la condició de dotació pública, en concret d'equipament d'infraestructura- servei urbà, haurà de considerar-se com a element de la xarxa primària de dotacions (dotació a què correspondria la sigla PID, segons el que han assenyalat aquests preceptes reglamentaris).
  
De conformitat amb això, és clara la possibilitat legal de qualificar uns terrenys com a sòl dotacional per a la construcció d'un centre penitenciari, això en sòl classificat com a no urbanitzable.
  
D'un altre costat, ha igualment d'assenyalar-se que, en l'àmbit del Pla especial, aquest suposa la plena adaptació de les determinacions dels planejaments generals afectats al que disposa la LRAU, per la qual cosa, en el referit àmbit, s'ha de tindre per produïda la seua homologació sectorial a la referida llei, això a l'efecte del que establix l'apartat tercer de la Disposició transitòria primera de l'esmentada llei.
  
En suma, procedeix aprovar definitivament el Pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser.
  
Desé. La Comissió Territorial d'Urbanisme, a proposta del director general de Planificació i Ordenació Territorial, és l'òrgan competent per a resoldre sobre l'aprovació definitiva dels plans especials de municipis de menys de 50.000 habitants, de conformitat amb el que disposa l'article 39 de la Llei reguladora de l'activitat urbanística, en relació amb l'article 10.a) del Reglament dels òrgans urbanístics de la Generalitat Valenciana, aprovat per Decret 201/2003, de 3 d'octubre, del Consell de la Generalitat.
  
Per raó del que s'ha exposat, la Comissió Territorial d'Urbanisme de Castelló acorda:
  
Aprovar definitivament el pla especial del centre penitenciari d'Albocàsser, promogut per la Societat Estatal d'Infraestructures i Equipaments Penitenciaris, que depén de la Direcció General d'Institucions Penitenciàries del Ministeri de l'Interior.
  
Contra el present acord, que no posa fi a la via administrativa, pot interposar-se recurs administratiu d'alçada, en el termini d'un mes, davant de la secretària autonòmica de Territori i Medi Ambient de la Conselleria de Territori i Habitatge, això sense perjudici d'utilitzar qualsevol altre recurs que es considere oportú.
  
Castelló de la Plana, 27 d'octubre de 2004.- El secretari de la Comissió Territorial d'Urbanisme: Fernando Renau Faubell.