Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 2606, del 17-10-1995 (1995/836435)

ACORD 1/1992, de 20 de gener, sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996.
------------------------------------------------------------------------------------------------

Estat**VIGENT**

Permalink ELI

**https://dogv.gva.es/va/eli/es-vc/a/1995/06/30/1b/dof/vci/html**

### Dades del document

Número de DOGV
:   2606

Data del DOGV
:   17-10-1995

Secció del DOGV
:   DISPOSICIONS GENERALS

Número del document
:   1995/836435


Data del document
:   30-06-1995

Organisme emissor
:   Consell de Politica Fiscal i Financera de Les Comunitats Autonomes

Tipus de document
:   Acord

Correcció d'errades

ACORD 1/1992, de 20 de gener, sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996.   
El Ple del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes, vàlidament constituït amb assistència de tots els membres de dret, realitzà la vint-i-sisena reunió el dia 20 de gener de 1992, amb la convocatòria prèvia del senyor ministre d'Economia i Hisenda, president del Consell, d'acord amb l'ordre dia que, entre altres assumptes, incloïa l'acord sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996.  
Una vegada debatut el projecte d'acord elaborat per la Direcció General de Coordinació amb les Hisendes Territorials, Secretaria Administrativa del Consell, en col.laboració amb les comunitats autònomes, s'aprovà, en primera votació, per una majoria de trenta-tres vots a favor, un en contra, i zero abstencions, sobre trenta-quatre vots de dret, que representen una majoria superior als dos terços dels vots dels membres que integren el Consell, segons que preveu l'article 10.3.a) del Reglament de Règim Interior.  
A l'acord d'aprovació ha formulat per escrit vot particular el senyor conseller de la Comunitat Autònoma de Canàries, d'acord amb la facultat que confereix l'article 10.3 d'aquest reglament, i tots dos, acord i vot particular, figuren com annex I a l'acta de la reunió esmentada aprovada pel Ple realitzat el 23 de setembre de 1993; l'acta esmentada recull també en l'annex II la declaració interpretativa formulada per part de la Generalitat de Catalunya, i un annex III on es plasma la petició de la Comunitat Autònoma de Cantàbria en relació amb la seua participació en el FCI.  
Per això, en compliment del que estableix l'apartat 2 de l'article 10 del Reglament de Règim Interior del Consell, es publica, per a coneixement general.  
I. Acord sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996  
I. Coordinació pressupostària i financera  
I.1 Homogeneïtzació de la comptabilitat pressupostària  
El Consell de Política Fiscal i Financera acorda que tant l'administració central com les comunitats autònomes envien a la Secretaria del Consell, amb periodicitat semestral, la informació a què fa referència el mandat donat al grup tècnic sobre normalització de l'informació comptable, continguda en l'annex I d'aquest document.  
El grup de treball reprendrà la seua activitat perquè, abans del dia 30 de juny de 1992, eleve al Consell una proposta d'acord sobre els principis i les regles generals d'homogeneïtzació en matèria pressupostària.  
I.2 Coordinació pressupostària  
La necessitat d'una major convergència fiscal en l'àmbit de la CEE és un requisit per a l'entrada d'Espanya en el grup de països que participen en la tercera fase del procés d'Unió Econòmica i Monetària. Aquesta convergència pressupostària exigeix una reducció progressiva de la necessitat de finançament, en termes de PIB, de les administracions públiques la qual cosa requereix una actuació coordinada de la política pressupostària de l'administració central i de les comunitats autònomes.  
Aquesta coordinació pressupostària es concretarà en el compliment per part de l'administració central i de les comunitats autònomes de l'Escenari de Consolidació Pressupostària que es recull en l'annex II. Anualment, el Consell de Política Fiscal i Financera revisarà el compliment d'aquest escenari i adoptarà les mesures oportunes per a assegurar la consecució dels objectius previstos en aquest, sense perjudici de les competències dels parlaments respectius. Aquest escenari s'adaptarà en cada moment al marc de competències vigent.  
I.3 Altres aspectes que afecten la capacitat i la necessitat d'endeutament  
El Consell de Política Fiscal i Financera estima que la coordinació pressupostària, la recerca de polítiques conjuntes per a satisfer les necessitats de finançament de l'estat i de les comunitats autònomes, i els requeriments imposats per l'efectiva consecució del mercat únic europeu, fan necessari tractar certs aspectes en l'àmbit de les relacions tributàries, financeres i de la mateixa activitat de gestió, per la influència que tots ells poden tenir en l'endeutament de les administracions afectades.  
I.3.1 Sistema de consulta per a les lleis estatals reguladores dels tributs cedits  
La participació en els ingressos de l'estat i la recaptació normativa dels tributs cedits constitueixen un bloc específic en el finançament autonòmic de singular importància. L'article 13 de la LOFCA pretén assegurar l'estabilitat d'aquest bloc de recursos en la posterior evolució, establint els supòsits en què el percentatge de participació pot ser objecte de revisió. Amb el propòsit de col.laborar a aquest fi, l'administració tributària de l'estat haurà d'adjuntar a tot projecte de llei que comporte, a judici del Consell de Política Fiscal i Financera, una modificació substancial de la normativa tributària específica dels tributs cedits que afecte el seu rendiment, incrementant-lo o reduint-lo, una memòria econòmica que incloga la territorialització del previsible efecte recaptador, quan aquest siga directament quantificable.  
Quan l'efecte previst siga positiu, se sumarà a la recaptació normativa de la figura corresponent, en pessetes de l'any base, per a determinar la nova norma que correspondrà a la figura tributària modificada, deduint aquesta mateixa quantitat de la participació respectiva. Anàlogament, quan l'efecte previst siga negatiu, es restarà de la recaptació normativa de la figura tributària modificada, incrementant-se en la mateixa quantia la participació en els ingressos de l'estat.  
El Consell de Política Fiscal i Financera examinarà les modificacions esmentades i informarà sobre la seua repercussió, sense perjudici de les competències de les comissions mixtes respectives i de l'automatisme en la determinació dels percentatges.  
I.3.2 Autoritzacions d'emissió de deute  
En relació amb les operacions de crèdit i endeutament de les comunitats autònomes, la LOFCA, alhora que declara en l'article 4 el seu caràcter de recurs propi de les comunitats autònomes, assenyala en l'article 14 els requisits que han de complir aquestes operacions. El Consell de Política Fiscal i Financera considera que aquestes disposicions són susceptibles d'una major harmonització entre si, que ha d'establir-se dins del marc de coordinació de les polítiques pressupostàries de totes les administracions públiques.  
En virtut d'això, el Consell de Política Fiscal i Financera, a l'efecte de l'autorització a què fa referència l'article 14.3 de la LOFCA, acorda establir la presentació al Govern, per cada comunitat autònoma, d'un Programa Anual d'Endeutament, tant interior com exterior, coherent amb l'escenari de consolidació pressupostària a què fa referència l'apartat I.2 d'aquest acord.  
Aquest Programa Anual d'Endeutament, una vegada consensuat entre el Govern i la comunitat autònoma respectiva, implicarà l'autorització automàtica per part de l'estat, en virtut de les competències que li concedeix l'article 14.3 de la LOFCA, de totes les operacions que es concerten dins de la cobertura d'aquest programa i que necessiten l'autorització esmentada. En el transcurs de l'execució del programa, cada comunitat autònoma podrà introduir les modificacions que estime convenients presentant una nova proposta al Govern.  
Si al llarg de l'execució dels programes anuals d'endeutament sorgiren circumstàncies excepcionals que pogueren implicar dificultats per al desenvolupament de la política financera del Tresor i, en especial, pogueren suposar desequilibris en la relació entre el nivell d'endeutament exterior i interior, el Govern podrà suspendre cautelarment l'aplicació, de forma temporal o fins al final de l'exercici o consensuant noves propostes.  
I.3.3 Automatisme en les transferències de fons entre l' administració central i les comunitats autònomes  
Les liquidacions definitives de la participació en els ingressos de l'estat i dels recursos per a les prestacions procedents de l'Insalud, s'efectuaran, una vegada siguen liquidats els pressupostos generals de l'estat i de l'Insalud, respectivament, durant el tercer trimestre de cada exercici i el pagament es durà a terme als quinze dies de la formalització i, en tot cas, abans de finalitzar aquest tercer trimestre.  
Al llarg del mes de febrer de cada any, es practicarà una liquidació provisional de les desviacions produïdes en l'exercici anterior en el pressupost de l'Insalud, i es pagarà a les comunitats autònomes un 75 per cent de l'import resultant d'aquesta, a compte de la liquidació definitiva que es realitze.  
Per a coadjuvar a la millor periodificació dels recursos, els pressupostos generals de l'estat per a 1992 i per als exercicis successius, recolliran en els seus crèdits un percentatge, creixent en un punt anual, fins a un màxim del 98 per cent, de la xifra que com a previsió de la participació en els ingressos de l'estat corresponga a cadascuna de les comunitats autònomes. En l'exercici de 1993 s'aplicarà el 96 per cent, en 1994 el 97 per cent, i a partir de 1995 el 98 per cent.  
II. Mètode per a l'aplicació del sistema de finançament de les comunitats autònomes en el quinquenni 1992-1996  
II.1 Introducció  
El 31 de desembre de 1991 es van complir els cinc anys de vigència previstos per al sistema de finançament de les comunitats autònomes aprovat pel Consell de Política Fiscal i Financera el dia 7 de novembre de 1986.  
La LOFCA estableix en l'article 13.3 que els percentatges de participació podran ser objecte de revisió, entre altres supòsits, quan transcorreguts cinc anys d'aquesta revisió siga sol.licitada per l'estat o per les comunitats autònomes. Havent-se complit els cinc anys previstos i havent-se acordat entre l'estat i les comunitats autònomes la necessitat de procedir a la revisió del sistema, durant l'últim trimestre de 1991 es realitzaren els estudis i les negociacions encaminades a aquesta revisió, que han conclòs amb l'acord pel qual s'aprova aquest «Mètode per a l'aplicació del sistema de finançament de les comunitats autònomes en el quinquenni 1992-1996».  
El Consell de Política Fiscal i Financera ha considerat que les modificacions incorporades al sistema havien d'efectuar-se dins del marc de la LOFCA i orientar-se en la línia general de profunditzar en el desenvolupament d'aquest marc legal. Aquesta llei, de caràcter orgànic, és fruit d'un laboriós i delicat consens polític que no ha de ser ignorat; encara que només fóra per aquesta circumstància s'ha entés desaconsellable que la negociació reculla supòsits legals distints. A més, la LOFCA ofereix un marc ampli d'actuacions, moltes de les quals no han estat encara desenvolupades. Per això, seria difícil justificar una alternativa a aquesta quan els resultats obtinguts fins ara amb la seua aplicació són globalment positius i quan no s'han materialitzat totes les possibilitats que ofereix.  
Aquest mètode pren l'exercici de 1990 com a any base del quinquenni i aborda els aspectes següents:  
a) Autonomia de gestió i autonomia financera.  
b) Suficiència estàtica i dinàmica.  
c) Determinació de la participació en ingressos de l'estat.  
Els apartats II.2 i II.3 següents fan referència als nous recursos que s'integren en el finançament bàsic, les subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament i la compensació transitòria, i s'estableixen previsions per a millorar el grau d'autonomia financera de les hisendes autonòmiques. En els apartats II.4 a II.6 es detallen els distints components del volum global de recursos i la seua evolució durant el quinquenni. Finalment, en l'apartat II.7 s'estableix la metodologia per a la fixació dels percentatges de participació de les comunitats autònomes, regulant les ponderacions de les variables tant distributives com redistributives.  
II.2 Autonomia de gestió  
La revisió del sistema de finançament incorpora avanços en l'autonomia de gestió de les comunitats autònomes. En virtut d'això, s'incrementa el finançament incondicionat mitjançant la incorporació a aquesta de les subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament i de recursos per a les despeses d'inversió nova, que absorbeixen la compensació transitòria. D'aquesta forma es compleixen les previsions contingudes en els acords del Consell de Política Fiscal i Financera de 7 de novembre de 1986 i de 23 de febrer de 1990 respectivament.  
II.2.1 Subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament  
L'acord de 7 de novembre de 1986, pel qual s'aprovà el «Mètode per a l'aplicació del sistema de finançament en el quinquenni 1987-1991», va recollir el compromís d'ambdues administracions de integrar les subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament en el finançament incondicionat, una vegada conclòs el període d'implantació dels mecanismes financers de la LODE.  
Implantats ja els mecanismes financers esmentats, l'actual procés de revisió del sistema de finançament de les comunitats autònomes, permet integrar aquestes subvencions en la participació en els ingressos de l'estat; amb això les comunitats autònomes afectades adquireixen una competència plena en matèria d'educació, i es compleix el compromís establit en l'acord esmentat de 1986, tancant-se una qüestió pendent.  
Els imports de les subvencions en l'any base del quinquenni, que formen part de la restricció inicial del sistema corresponent a les comunitats autònomes afectades tal i com es defineix en l'epígraf II.4. d'aquest mètode són els següents:  
 Milions de pessetes  
Catalunya 43.485,4  
Galícia 9.481,1  
Andalusia 30.640,8  
Comunitat Valenciana 20.360,1  
Canàries 4.633,9  
TOTAL 108.601,3  
II.2.2 Compensació transitòria  
L'acord de 23 de febrer de 1990, pel qual s'aprovà la reforma del Fons de Compensació Interterritorial, creà la compensació transitòria com a mecanisme provisional per al finançament parcial de les despeses d'inversió nova, i va recollir el compromís de solucionar definitivament el problema en el context de la revisió del sistema per al quinquenni 1992-1996.  
Els imports de la compensació transitòria en l'any base del quinquenni, que formen part de la restricció inicial del sistema corresponent a les respectives comunitats autònomes tal com es defineix en l'epígraf II.4. del mètode, són els següents:  
 Milions de pessetes  
Catalunya 26.329,6  
Galícia 8.099,8  
Andalusia 18.194,3  
Principat d'Astúries 3.218,6  
Cantàbria 1.830,0  
La Rioja 674,8  
Regió de Múrcia 498,9  
Comunitat Valenciana 7.379,0  
Aragó 4.536,1  
Castella-La Manxa 4.412,8  
Canàries 4.079,0  
Extremadura 4.919,7  
Illes Balears 1.612,6  
Madrid 12.065,5  
Castella i Lleó 10.330,2  
TOTAL 108.180,9  
II.3 Autonomia financera  
El Consell de Política Fiscal i Financera considera que en les circumstàncies actuals no és oportú proposar d'ampliar la cessió dels tributs més enllà del marc establit en les respectives lleis de cessió d'aquests a les comunitats autònomes.  
El Consell de Política Fiscal i Financera considera desitjable assignar a les comunitats autònomes un major grau de corresponsabilitat fiscal. A aquest efecte acorda crear un grup de treball perquè examine les possibilitats que ofereix la LOFCA, especialment en el context de la variable esforç fiscal. Aquest grup haurà d'emetre abans del 30 de juny de 1992 un informe sobre l'aplicació pràctica d'aquest acord.  
Conclòs aquest informe, amb l'acord previ del Consell de Política Fiscal i Financera, els mecanismes que hagueren estat establits entraran en vigor a partir de l'1 de gener de 1993.  
Aquest informe estudiarà també els mecanismes necessaris per a la integració en la participació en els ingressos de l'estat corresponents a les comunitats autònomes uniprovincials, allò que pel mateix concepte perceben en qualitat de diputació provincial, quan aquestes així ho sol.liciten.  
Així mateix, el Consell de Política Fiscal i Financera, estudiarà la conveniència que les comunitats autònomes estiguen representades en l'Agència Estatal d'Administració Tributària i les possibilitats de cessió de nous tributs.  
II.4 Restricció inicial del sistema  
El Consell de Política Fiscal i Financera considera, que el resultat final per a cada comunitat autònoma en la distribució dels recursos globals ha de ser, com a mínim, una quantitat igual a la que ja percebé realment en l'any base del sistema per aplicació del mètode del quinquenni anterior. En conseqüència, la distribució entre les comunitats autònomes de la massa global de recursos ha d'efectuar-se sota una restricció inicial: que a cap comunitat autònoma li corresponguen menys recursos que els realment rebuts en l'any base. L'import de la restricció inicial, així definida, es recull en el quadre 1. El rendiment dels tributs cedits i de les taxes afectes als serveis figuren en aquest quadre segons el seu import estimat pel criteri normatiu.  
II.5 Suficiència estàtica  
La capacitat del sistema per a proporcionar recursos a les comunitats autònomes en quantia suficient respecte a les necessitats de despesa dels seus serveis públics, han quedat en el passat quinquenni pendents de part dels recursos corresponents a les despeses d'inversió nova. En conseqüència, la suficiència estàtica del sistema queda establida per al quinquenni mitjançant la inclusió de les despeses d'inversió nova esmentades.  
El Consell de Política Fiscal i Financera, després d'examinar diverses alternatives, ha avaluat els recursos addicionals necessaris per a finançar la inversió nova en un import de 107.378,7 milions de pessetes. Així mateix, el Consell de Política Fiscal i Financera, utilitzant l'estructura de les despeses d'inversió en els dos blocs de competències, ha considerat que aquests recursos addicionals han de distribuir-se a tenor de 72.909,8 milions de pessetes per a les comunitats autònomes de l'article 151 i 34.468,9 milions de pessetes per a les comunitats autònomes de l'article 143.  
Aquests recursos addicionals, la quantia dels quals ha quedat fixada en el paràgraf precedent, s'incorporaran gradualment al finançament incondicionat, per terceres parts anuals en els tres primers anys del quinquenni, a fi de fer compatible aquest increment amb les disponibilitats reals de la hisenda estatal. En conseqüència, l'increment que resulte per a cada comunitat autònoma en la distribució dels recursos globals del seu grup de competències sobre la restricció inicial respectiva, serà incorporat en la seua participació en els ingressos de l'estat, per terceres parts iguals, en els exercicis 1992, 1993 i 1994.  
II.5.1 Definició de la massa global dels recursos i dels blocs de competències  
La suma dels recursos dels dos epígrafs precedents llança un import total per a la massa global que ascendeix a 1.862.913 milions de pessetes. L'heterogeneïtat de competències impedeix la seua distribució directa, obligant a la divisió dels recursos globals en dos blocs. A aquest efecte, per a assegurar un tractament homogeni a aquelles comunitats la situació de competències de les quals és anàloga, s'estableixen els dos blocs de competències següents: per una banda, tots els recursos que corresponguen a les comunitats autònomes de l'article 151 (que englobarà tant els recursos d'educació com els corresponents a les restants competències), i per altra, els recursos de les comunitats autònomes de l'article 143, a distribuir exclusivament entre elles.  
L'import de tots dos blocs de competències és el següent:  
 Milions de pessetes  
Comunitats autònomes article 151 1.442.757,5  
Comunitats autònomes article 586 950.766,5  
II.6 Suficiència dinàmica  
Respecte a l'evolució de la participació en els ingressos de l'estat, el Consell de Política Fiscal i Financera acorda:  
a) En principi, es mantenen les mateixes regles d'evolució establides per al quinquenni precedent pel mètode aprovat el 7 de novembre de 1986.  
b) Els criteris d'evolució seran objecte de revisió si es produeixen canvis substancials en la situació de competències relativa existent l'1 de gener de 1992, en especial respecte a les competències d'educació.  
Les regles d'evolució financera, a què fa referència la lletra a) precedent, són les següents:  
1a. El concepte d'ingressos de l'estat, a l'efecte de determinar el percentatge de participació de cada comunitat i l'evolució del finançament que se'n deriva, s'entén com la suma, en cada exercici pressupostari, dels termes següents:  
- La recaptació estatal per impostos directes i indirectes (exclosos els tributs susceptibles de cessió i els ingressos que constitueixen recursos de la CEE).  
- La recaptació per cotitzacions a la Seguretat Social.  
- La recaptació per cotitzacions a la desocupació.  
Aquest concepte d'«ingressos tributaris de l'estat ajustats estructuralment», es denomina abreujadament ITAE.  
2a. L'increment màxim que puga experimentar el finançament per percentatge de participació cada any del quinquenni estarà limitat pel creixement nominal del PIB.  
Per tant, en aquells exercicis del quinquenni en què l'increment de l'ITAE resulte superior a l'increment del PIB en termes nominals, el creixement del finançament per percentatge de participació serà el mateix que l'experimentat pel PIB.  
3a. En tot cas, l'increment que experimente el finançament per percentatge de participació serà, en cada exercici, com a mínim el mateix que s'haja produït en les despeses equivalents de l'estat (DE).  
Per tant, en aquells exercicis en què l'increment que haja d'aplicar-se segons les regles 1a. i 2a. anteriors, resulte inferior a l'increment de la despesa equivalent de l'estat, el creixement del finançament via percentatge serà el mateix que l'experimentat per la despesa equivalent de l'estat.  
A aquest efecte es consideren despeses equivalents de l'estat les corresponents als capítols I, II i VI (excloent en el capítol VI els recursos aportats per la CEE a càrrec dels fons estructurals europeus per a cofinançar projectes d'inversió conjunts) dels departaments ministerials i organismes autònoms següents:  
Departament OO.AA.  
Economia i Hisenda Institut de Comptabilitat i   
 Auditoria de Comptes. Escola  
 d'Hisenda Pública INE  
Obres Públiques i Transports  
(excepte comunicacions)  
Indústria, Comerç i Turisme  
Agricultura, Pesca i Alimentació ICONA, IRYDA, INIA, SEA  
 MAP  
Treball i Seguretat Social  
Cultura  
Sanitat i Consum Institut de Salut Carlos III  
Relacions amb les Corts  
Afers Socials  
Portaveu del Govern  
Educació i Ciència Construccions Escolars  
A més, al capítol I del Ministeri d'Educació i Ciència s'afegiran les transferències corrents d'universitats i per subvencions a la gratuïtat de l'ensenyament, i al capítol VI les transferències de capital d'universitats.  
Anualment es fixaran les taxes de creixement de la despesa equivalent de l'estat corresponent a les competències comunes a totes les comunitats i les corresponents a les competències d'educació, expressades totes elles en tant per un, tenint en compte en totes dues la composició per capítols de la despesa transferida a les comunitats autònomes, que mentre no es produïsquen nous traspassos de serveis és la següent:  
Per a les competències comunes: capítol I, 0,407; capítol II, 0,071; capítol VI, 0,522.  
Per a les competències d'educació: capítol I, 0,863; capítol II, 0,055; capítol VI, 0,082.  
Per a les comunitats autònomes de l'article 151, les competències d'educació representen el 0,695, i les competències comunes el 0,305.  
La consideració conjunta de les tres regles anteriors permet resumir el sistema implícit per a determinar l'evolució del finançament per participació en ingressos de la manera següent:  
El finançament via percentatge creixerà en la mateixa taxa que els ITAE, llevat que aquesta taxa supere la taxa de creixement del PIB, en aquest cas el finançament creixeria igual que el PIB. No obstant això, si l'aplicació d'aquesta regla donara lloc a una taxa de creixement inferior a la taxa de creixement dels GE, el fiançament creixeria igual que aquests GE.  
L'aplicació d'aquestes regles al llarg dels cinc períodes anuals per als quals s'estableix el mètode, s'efectuarà de la forma següent:  
1) Per a cadascun dels cinc períodes (i = 1 ; 5) es calcularan les tres possibles alternatives de finançament per participació en ingressos (F) per a cada Comunitat (j):  
a) Fij = PPIoj ù ITAEi  
b) Fij = PPIoj ù ITAEo ù PIBi  
 PIBo  
c) Fij = PPIoj ù ITAEo ù GEi  
 GEo  
on  
Fij , Fij y Fij = finançament per participació en ingressos de la comunitat j en l'any i.  
PPIoj = percentatge de participació de la Comunidad; en el quinquenni 1992-1996  
PPIoj ù FFFoj   
 ITAEo  
GEi = Despesa equivalent de l'estat en el període i  
PIBi = PIB de l'any i  
ITAEi = ITAE de l'any i  
i = 0 ; Correspon a 1990  
i = 1 ; Correspon a 1992  
i = 5 ; Correspon a 1996  
2) Per a cadascun dels cinc anys (i = 1 ; 5), es determinarà quina de les tres alternatives de finançament (Fji) anteriors preval, mitjançant l'aplicació de les regles esmentades a l'inici d'aquest apartat.  
Aquestes regles, s'aplicaran tant per a fixar el finançament «a compte» que s'ha d'incloure en la Llei de Pressupostos Generals de l'estat de cada exercici, com per a efectuar les liquidacions definitives anuals del percentatge de participació. En el primer cas s'utilitzaran els valors preventius o provisionals de les variables, i en el segon els reals o definitius.  
II.7 Determinació de la participació en els ingressos de l'estat  
II.7.1 Criteris de repartiment  
La distribució dels dos blocs de recursos establits en l'epígraf II.5. precedent, es realitza d'acord amb un conjunt de variables geodemogràfiques i redistributives que es descriu a continuació.  
DM.9.3.7 Variables geodemogràfiques  
Les variables utilitzades són les següents:  
Població (N). La distribució per aquesta variable s'efectua proporcionalment a la població calculada l'1 de juliol de 1998 per l'Institut Nacional d'Estadística.  
El quadre 2 i el gràfic 1 recullen les dades de població de cada comunitat i la seua proporció respecte al total de cada grup. De les comunitats sense competències en educació, Madrid i les dues Castelles són les de major població, i la Rioja, Cantàbria i Balears, les de menor població. Entre les comunitats amb competència en educació, Andalusia i Catalunya són les més poblades, mentre que Canàries és la menys poblada.  
Superfície (S). La distribució per aquesta variable es realitza proporcionalment a la superfície territorial en Km2 de cada comunitat autònoma segons les xifres incloses en la publicació Avance del Anuario Estadístico del INE de 1990, que recull les dades facilitades per l'Institut Geogràfic Nacional.  
El quadre 3 i el gràfic 2 mostren les dades de superfície de cada comunitat i la seua proporció respecte al total de cada grup. Entre les comunitats amb competència d'educació, la més extensa, amb molta diferència sobre la següent és Andalusia i la menys extensa Canàries. En el segon grup de comunitats, les dues Castelles són les més extenses i Balears, la Rioja i Cantàbria les menys extenses.  
Unitats Administratives (UA). Aquesta variable es defineix mitjançant un índex resultant d'assignar a cada comunitat autònoma 0,5 punts, a cada província 0,5 punts i a cada illa amb Capítol o Consell Insular 0,25 punts. S'addicionen els punts corresponents a cada comunitat autònoma pels distints conceptes i s'efectua la distribució en proporció a aquesta xifra. Convé ressaltar que la definició d'aquesta variable s'ha modificat respecte a la utilitzada en l'anterior sistema, ja que en aquest últim no s'assignava puntuació a les illes.  
Els índexs resultants per a cada comunitat i la seua proporció respecte al total queden reflectits en el quadre 4 i en el gràfic 3. Entre les comunitats amb competències en educació, Andalusia és la comunitat amb el valor més alt per a aquest índex. Entre les que no tenen competències en educació, Castella-Lleó és la comunitat amb el valor més alt.  
Dispersió (D). A més de les variables anteriors, i per a comptabilitzar en alguna mesura la diferència de costos en la provisió de serveis públics que la dispersió geogràfica provoca, s'introdueix a similitud del Fons de Compensació Territorial, una nova variable que mesura aquesta circumstància. La definició d'aquesta variable s'efectua en termes del nombre d'entitats singulars (nuclis de població) de cada comunitat autònoma, segons les dades facilitades per l'INE obtingudes del padró municipal de 1986.  
El quadre 5 i el gràfic 4 recullen les entitats singulars de cada comunitat autònoma i la seua proporció respecte al total de cada grup. Aquesta és una variable que singularitza de forma prominent Galícia i, en molta menor mesura, Astúries i Castella-Lleó.  
Insularitat (I)  
En l'anterior sistema la distribució per aquesta variable s'efectuava en funció de la distància en quilòmetres de cada territori no peninsular respecte a Madrid. En el nou model ja que les dues comunitats beneficiàries, Canàries i Balears, es troben enquadrades en grups distints, totes dues reben la totalitat del finançament corresponent a aquesta variable en cada grup.  
ZB.1.4.2 Variables redistributives  
Les variables redistributives que s'utilitzen són les següents:  
Pobresa relativa (PR)  
Aquesta variable es defineix així:  
PRi = (ai - ái ) (1)  
on ai = Ni /N y ái =VABi /VAB. Ni és la població de la comunitat i, N la població total de les quinze comunitats de règim comú, VABi és el valor afegit brut al cost dels factors de la comunitat i, i VAB és el valor afegit brut total de les quinze comunitats.  
Per a veure millor les propietats d'aquesta variable, l'expressió (1) pot reescriure's així  
PRi= ai [1 - (ri / r)] (2)  
on ri és el VAB per càpita de la comunitat i, (ri = VABi/Ni), i r és el VAB per càpita mitjà (r = VAB/N).  
Les propietats d'aquesta variable, que es deriven directament de l'expressió (2), són les següents:  
a) Si una comunitat i té un valor afegit brut per càpita superior al mitjà, la variable PRi és negativa, PRi < 0; si el té inferior al mitjà, PRi   
 0; i si el té igual al mitjà, PRi = 0. És a dir, la variable és major com més pobra és la comunitat en qüestió i pren el valor zero quan el valor afegit per càpita coincideix amb la mitjana.  
b) La suma d'aquesta variable per a les quinze comunitats és zero. És a dir, es tracta d'una variable redistributiva que trasllada recursos des de les comunitats més riques a les més pobres.  
El quadre 6 mostra, per una part, el component [1 - (ri / r)] de l'expressió (2) i, per l'altra, la variable completa ai [1 - (ri / r)] o, el que és igual, (ai-ái). El primer component és un índex pur de pobresa relativa i, per tant, ordena les comunitats perfectament segons aquesta dimensió. Segons aquest criteri, Extremadura és la comunitat més pobra i Balears la més rica; així mateix, i amb dades corresponents a 1988, Extremadura, Andalusia, Galícia, les dues Castelles, Múrcia, Cantàbria i Astúries són les comunitats espanyoles relativament pobres i la resta les relativament riques.  
La segona columna del quadre 6 mostra la variable completa que és, simplement, l'índex pur de pobresa relativa ponderat per la població. Això és així perquè la funció d'aquesta variable és determinar un volum total de finançament i aquest ha de estar estandarditzat per la distinta dimensió de les comunitats. Així s'explica que Andalusia, encara que no sent la relativament més pobra, siga la comunitat que presenta el valor més alt de la variable pobresa relativa, mentre que Catalunya, encara que no sent la més rica, presenta el valor més alt de signe negatiu.  
El gràfic 5 mostra l'índex pur de pobresa relativa i el gràfic 6 l'índex ponderat per la població relativa, tots dos ordenats de major a menor.  
Esforç fiscal (EF)  
Aquesta variable es defineix així  
EFi = (fi - ái ) (3)  
on fi = IRi /IR, IRi és la quota líquida de l'IRPF en la comunitat i, IR la quota líquida total de l'IRPF i ái ja ha estat definit.  
Per a veure les propietats d'aquesta variable, l'expressió (3) pot reescriure's així  
EFi =ái [(pi /p) -1] (4)  
on pi és la pressió fiscal per IRPF en la comunitat i, pi = IRi /VABi, i p és la pressió fiscal mitjana.  
Les dues propietats d'aquesta variable es deriven fàcilment de (4):  
a) Si en la comunitat i, la pressió fiscal per IRPF és major que la mitjana, la variable PFi és positiva, PFi   
 0. Per contra, si la pressió fiscal és menor que la mitjana, PFi < 0. Si és igual a la mitjana, PFi = 0.  
b) La suma d'aquesta variable per a les quinze comunitats és zero. És a dir, es tracta d'una variable que redistribueix recursos des de les comunitats amb menor pressió fiscal relativa a les de major pressió fiscal relativa.  
El quadre 7 mostra el valor d'aquesta variable per a les quinze comunitats. Com en el cas de l'índex de pobresa relativa, la primera columna del quadre presenta l'índex pur d'esforç fiscal [(pi /p) - 1], mentre que la segona columna presenta la variable completa (fi - ái) o, el que és igual, l'índex pur ponderat pel valor afegit relatiu de la comunitat en qüestió.  
La primera columna del quadre mostra que el major esforç fiscal es realitza a Madrid. A molta distància li segueix Catalunya, amb un índex quasi cinc vegades menor. D'altra banda, Castella-La Manxa, Extremadura i la regió de Múrcia són, amb índexs molt pareguts, les comunitats amb un menor esforç fiscal relatiu.  
En ponderar pel valor afegit relatiu, segona columna del quadre, Madrid continua sent la comunitat de més alt valor de la variable, mentre que Andalusia i la Comunitat Valenciana presenten el valor superior de signe negatiu.  
El gràfic 7 mostra l'índex pur d'esforç fiscal i el gràfic 8 l'índex ponderat pel valor afegit brut relatiu, tots dos ordenats de menor a major.  
II.7.2 Ponderacions  
Les ponderacions de les variables geodemogràfiques i redistributives, en tots dos grups de comunitats autònomes, d'acord amb els principis exposats, són les següents:  
Per al grup de comunitats autònomes de l'article 143:  
Variables distributives: %  
Població 64,0  
Superfície 16,6  
Dispersió 2,0  
Insularitat 0,4  
Unitats administratives 17,0  
 SUMA 100,0  
Variables redistributives:  
Pobresa relativa 2,70  
Esforç fiscal 1,82  
Per al grup de comunitats autònomes de l'article 151:  
Variables distributives: %  
Població 94,0  
Superfície 3,5  
Dispersió 0,6  
Insularitat 1,5  
Unitats administratives 0,4  
 SUMA 100,0  
Variables redistributives:  
Pobresa relativa 2,70  
Esforç fiscal 1,82  
II.8 Modulació de les taxes de creixement resultants  
El resultat obtingut per l'aplicació de les ponderacions detallades en l'epígraf precedent es corregirà, si escau, amb les regles de modulació següents:  
a) Respecte a la restricció inicial, la taxa de creixement que resulte per a una comunitat autònoma no podrà superar el doble de la taxa mitjana de creixement del seu grup de competències.  
b) Respecte a la restricció inicial, la taxa de creixement que resulte per a una comunitat autònoma no podrà ser inferior a la quarta part de la taxa mitjana de creixement del seu grup de competències.  
c) Respecte a la restricció inicial, la taxa de creixement que resulte per a aquelles comunitats autònomes el finançament per habitant de les quals siga inferior a la mitjana, o la renda per habitant de les quals estiga per davall del 70 per cent de la renda per habitant mitjana, no podrà ser inferior al 85 i al 100 per cent respectivament de la taxa mitjana de creixement del seu grup de competències.  
d) La regla a) anterior no s'aplicarà a aquelles comunitats autònomes la posició de les quals en l'ordenament del seu grup de competències segons el criteri de finançament per habitant estiga desplaçada en més de tres llocs respecte a la posició que ocupe en l'ordenament del seu grup de competències segons el criteri de pobresa relativa.  
Els recursos que resulten d'aquesta modulació seran absorbits dins del volum total de finançament addicional de cadascun dels grups de competències.  
II.9 Finançament fora fons  
Els quadres 8 i 9 recullen el resultat d'aplicar el procediment establit en els epígrafs II.5, II.7 i II.8 anteriors, a les comunitats de l'article 151 i 143, respectivament.  
II.10 Determinació del percentatge de participació  
L'aplicació dels criteris de distribució del volum total de recursos, i, si escau, de les regles de modulació, previstes en els epígrafs II.7 i II.8, respectivament, determinen el finançament incondicionat que correspondria a cada comunitat en el supòsit que haguera arribat al sostre de competències estatuari.  
La part d'aquest finançament incondicionat que cada comunitat ha d'obtenir per participació en ingressos segons que estableix l'article 13 de la LOFCA, s'obté restant d'aquesta quantitat inicial les partides següents:  
a) El finançament corresponent a serveis encara no transferits, però que han estat inclosos en el volum global de recursos inicialment considerats, a efecte d'homogeneïtzar els sostres de competències de les comunitats autònomes.  
b) La quantitat fixada com a objectiu de recaptació de tributs cedits i taxes afectes als serveis.  
A la diferència així obtinguda, s'addicionarà el cost d'aquells serveis no inclosos inicialment en el repartiment total, per ser competència singular d'alguna comunitat autònoma.  
El resultat d'aquestes operacions determina el finançament inicial de cada comunitat autònoma per participació en ingressos de l'estat.  
El percentatge de participació s'obté del quocient entre el finançament inicial de cada comunitat autònoma i els ingressos tributaris de l'estat en 1990, entesos com s'expressa en l'epígraf II.6 (ITAE). Aquest quocient constitueix el percentatge definitiu de participació a partir de 1992, que s'aprovarà per llei.  
El quadre 10 recull la determinació dels percentatges de participació que es dedueixen del finançament fora fons que figura en els quadres 8 i 9 precedents i de l'aplicació del fraccionament previst en l'apartat II.5 d'aquest mètode.  
II.11 Supòsits de revisió del percentatge  
El percentatge de participació serà de caràcter fix durant el quinquenni i es revisarà en els supòsits previstos en l'article 13.3.d) de la LOFCA.  
En els casos en què la revisió s'haja de produir per la cessió de nous tributs, per la transferència de nous serveis, o per la modificació de les previsions de rendiment recaptador dels tributs cedits, com a conseqüència de l'aplicació de la normativa estatal que s'aprove després de la cessió, s'efectuarà d'acord amb les regles següents:  
1r. La revisió afectarà únicament el percentatge de participació de la comunitat o comunitats a les qual es cedisquen nous tributs o s'efectuen traspassos de serveis.  
2n. En cas de cessió de nous tributs o de modificació de la capacitat de recaptació dels tributs cedits, la revisió produirà efecte des de l'inici de l'exercici en què siga efectiva la cessió de tributs, o entren en vigor les normes corresponents.  
3r. En cas de traspàs de nous serveis, aquests es finançaran mitjançant transferències equivalents al seu cost en l'exercici en què s'efectue el traspàs, i la revisió del percentatge de participació tindrà efecte des de l'inici de l'exercici immediat següent.  
4t. En els tres casos el mètode de revisió serà el següent:  
a) S'emprarà la mateixa fórmula utilitzada per a determinar el percentatge definitiu del quinquenni.  
b) Del numerador es restarà la recaptació obtinguda en 1990 en el territori de la comunitat pel tribut o tributs que se cedeixen, se sumarà la valoració en pessetes de 1990 del nou servei o serveis traspassats, o es restarà o sumarà, segons pertoque, l'estimació en pessetes de l'any 1990 de la modificació de la capacitat recaptatòria com a conseqüència de normativa estatal. Amb el resultat que se n'obtinga es calcularà el percentatge revisat.  
A més dels supòsits de revisió assenyalats, per aplicació del que estableix l'últim paràgraf de l'apartat II.5 d'aquest mètode es procedirà per a 1993 i 1994 i amb caràcter automàtic, a efectuar la revisió de tots els percentatges de participació a fi d'incorporar al finançament incondicionat les restants dues terceres parts dels recursos addicionals. Per a la revisió esmentada es procedirà matemàticament d'igual forma que en el supòsit de traspàs de nous serveis.  
III. Fons de compensació interterritorial  
III.1 Quantia del FCI  
1. El Consell de Política Fiscal i Financera acorda fixar, amb efecte a partir de 1992, el percentatge a què fa referència l'article 2.3 de la Llei 29/1990, de 26 de desembre, en el 35 per cent.  
2. Excepcionalment, per a 1992 el volum del FCI serà de 128.844,9 milions de pessetes, que correspon a la quantitat que figurava per al FCI en els Pressupostos Generals de l'estat per a l'any 1991.  
3. Per a 1993 i anys següents, l'aplicació de la regla continguda en el punt 1 d'aquest epígraf no podrà resultar en un volum del FCI inferior al de 1992.  
IV. Fons per a l'anivellament dels serveis públics fonamentals  
IV.1 Recursos de l'article 15 de la LOFCA  
El Consell de Política Fiscal I Financera acorda que el grup de treball creat en la sessió realitzada el dia 7 de novembre de 1986, haurà d'emetre, abans del dia 30 de juny de 1992, un informe sobre l'aplicació de l'article 15 de la LOFCA.  
Aquest informe farà referència a la definició dels serveis fonamentals i als procediments tècnics que permeten identificar els costos reals en cada territori, i a les possibles prioritats quant a l'aplicació del mecanismes d'anivellament.  
Conclòs aquest informe, amb l'acord previ del Consell de Política Fiscal i Financera, s'aplicaran els mecanismes financers previstos en aquest article 15 l'1 de gener de 1993.  
V. Finançament de les despeses de les prestacions sanitàries  
V.1 Finançament de les despeses de les prestacions sanitàries  
El Consell de Política Fiscal i Financera acorda crear un grup de treball que examinarà les disfuncions que els processos de pressupostació i liquidació de les despeses de les prestacions sanitàries introdueixen en el finançament de les comunitats autònomes i proposarà les mesures correctores adequades abans del 30 de juny de 1992.  
ANNEX I  
Grup Tècnic sobre la Normalització de la Informació Comptable  
- Mandat del Grup de Treball del Consell de Política Fiscal i Financera.- Informació comptable normalitzada.  
Mandat al Grup Tècnic sobre Normalització d'Estats d'Informació Comptable  
El Consell de Política Fiscal i Financera, òrgan de coordinació dels responsables de les finances de l'administració estatal i de les administracions autonòmiques, requereix, per al millor exercici de les seues funcions, de la informació econòmica, financera i pressupostària emanada de les distintes administracions representades en ell, per això cal que aquestes envien, amb caràcter periòdic, determinats estats d'informació comptable.  
Perquè aquesta transmissió d'informació comptable siga útil i puga complir la seua finalitat cal, com a requisit sine qua non, acordar entre totes les parts un mètode i uns procediments normalitzats de manera que la informació que es trameta siga homogènia en contingut i estructura i, per tant, els estats siguen susceptibles de comparació.  
Per a aconseguir aquesta normalització s'acorda crear un grup de treball, presidit per la interventora general de l'administració de l'estat i compost pels interventors generals de les disset comunitats autònomes, amb el mandat de consensuar l'estructura i les definicions dels necessaris estats d'informació comptable que es determinen, i la periodicitat amb què s'han de trametre.  
El grup haurà de realitzar els seus treballs per a determinar els aspectes següents:  
àmbit subjectiu a què han de referir-se els estats. És a dir, identificar respecte de quins dels distints òrgans i ens que integren cada administració s'ha de trametre informació.  
- àmbit objectiu. És a dir, quin tipus d'informació s'ha de trametre i en quina forma ha de presentar-se, concretant:  
\* Estats que s'han subministrar.  
\* Estructures de presentació de la informació i nivells d'agregació  
- Magnituds que han d'obtenir-se i acord sobre el procediment de quantificació. En aquest punt hauran de fixar-se quines són aquelles magnituds econòmiques, financeres o pressupostàries més significatives.  
En cadascun d'ells, el grup de treball haurà de tenir present les consideracions següents:  
1. Entitats que s'han de considerar  
Pel que fa a la delimitació subjectiva i com a punt de partida s'hi inclourà l'administració general. Els organismes autònoms i els ens amb estatut jurídic propi s'hauran d'analitzar cas per cas segons la seua rellevància i activitat i, en tot cas, s'hi inclouran els serveis de Seguretat Social en aquelles comunitats autònomes que els tinguen transferits.  
Seria admissible que en un primer estadi i a efecte de la negociació en curs, el grup de treball presente la informació merament agregada. Això no exclou, si el Consell de Política Fiscal i Financera ho estima necessari, el manteniment de les reunions a fi d'aconseguir la presentació d'informació consolidada com cal, amb especial atenció a les transferències i subvencions «intragrup». El grup de treball haurà de considerar la possibilitat d'integrar en la consolidació dels estats d'execució del pressupost el sector públic empresarial.  
2. Estats que s'han de subministrar  
2.1 Execució del pressupost de despeses  
2.2 Execució del pressupost d'ingressos  
2.3 Balanç de comprovació de sumes i saldos  
2.4 Balanç de situació  
2.5 Detall de l'endeutament  
2.6 Compte financer en termes de caixa  
3. Magnituds que s'han d'obtenir  
Els estats esmentats s'hauran de presentar amb el detall suficient per a subministrar les magnituds següents:  
1. Ingressos i pagaments realitzats a càrrec dels capítols 1 a 7 dels pressupostos d'ingressos i despeses, a nivell de capítols, excepte el 4 i 7 que ho seran a nivell d'article.  
2. Ingressos i pagaments no pressupostaris de caràcter no financer.  
3. Interessos derivats dels distints tipus de deute, desglossats segons el tipus de deute, per venciment (a menys i a més d'un any), i segons el caràcter (implícits o explícits).  
4. Dèficit o superàvit de caixa no financer.  
5. Capacitat o necessitat de finançament (saldo del compte de capital de la comptabilitat nacional).  
6. Situació del deute i préstecs en circulació.  
4. Procediments de quantificació i imputació  
El Consell encomana al grup de treball la necessitat que adopte un acord sobre els procediments d'imputació i presentació de la informació, a fi que les magnituds esmentades siguen homogènies i comparables.  
5. Calendari  
El tancament del procés de negociacions en curs necessita, ineludiblement, que es dispose d'un mínim d'informació.  
A aquest efecte, el grup de treball adoptarà, en el termini d'una setmana, els acords necessaris per a definir els criteris, les magnituds i els estats esmentats en els apartats anteriors.  
En el termini de dues setmanes, s'haurà de presentar la informació següent, per part de cadascuna de les administracions afectades, i referida a la liquidació de l'exercici de 1990 i previsió de liquidació de 1991:  
- Execució del pressupost de despeses: obligacions reconegudes i pagaments realitzats.  
- Execució del pressupost d'ingressos: drets reconeguts i ingressos realitzats.  
- Necessitat de finançament  
- Càrrega d'interessos (desglossada en implícits i explícits).  
- Deute viu (desglossat en: amb venciment a menys d'un any i amb venciment a més d'un any).  
- Amortitzacions realitzades.  
A mig termini, el grup de treball continuarà desenvolupant les seues tasques fins al compliment de tots els objectius proposats en aquest document. Així mateix, el grup de treball prestarà especial atenció a les possibilitats de territorialització de la inversió pública de l'administració central.  
Informació Comptable Normalitzada  
índex de la informació sol.licitada  
Quadre1 Liquidació del pressupost de despeses de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 2 Liquidació del pressupost d'ingressos de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 3 Pagaments totals de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 4 Ingressos totals de la comunitat autònoma (administració general).  
Quadre 5 Liquidació del pressupost de despeses dels organismes que gestionen competències de la Seguretat Social.  
Quadre 6 Liquidació del pressupost d'ingressos dels organismes que gestionen competències de la Seguretat Social.  
Quadre 7 Liquidació del pressupost de despeses dels organismes autònoms de caràcter administratiu (excepte els organismes de Seguretat Social).  
Quadre 8 Liquidació del pressupost d'ingressos dels organismes autònoms de caràcter administratiu (excepte els organismes de Seguretat Social).  
Quadre 9 Situació del deute i préstecs en circulació.  
Quadre 10 Càlcul de la necessitat (-) o capacitat (+) de finançament.  
Quadre 11 Liquidació del pressupost de despeses dels organismes autònoms comercials.  
Quadre 12 Liquidació del pressupost d'ingressos dels organismes autònoms comercials.  
Quadre 13 Resum dels pagaments totals de la comunitat autònoma.  
Quadre 14 Resum dels pagaments totals d'organismes que gestionen competències de Seguretat Social.  
Quadre 15 Resum dels ingressos totals de la comunitat autònoma.  
Quadre 16 Resum dels ingressos totals d'organismes que gestionen competències de Seguretat Social.  
Notes al Quadre núm. 1  
(1) Excepte els organismes autònoms que gestionen competències transferides sobre Insalud i Inserso.  
(2) i (4) En aquelles comunitats autònomes en les quals les despeses relatives a l'Insalud figuren dins del pressupost de la comunitat s'haurà d'eliminar de cada capítol pressupostari les despeses corresponents a aquest i per l'import total de les despeses corrents (capítols 1 a 4 tots dos inclusivament) es consignarà com una transferència corrent que figurarà de forma separada en el capítol 4t, A OO.AA.AA. (Insalud), i per l'import total de les despeses de capital (capítols 6 i 7) es consignarà una transferència de capital en el capítol 7, A OO.AA. AA. (Insalud).  
(3) i (5) Es procedirà igual que en el cas anterior quan es tracte de comunitats autònomes on la gestió de l'Inserso no es duga a terme per un organisme autònom administratiu dependent de la mateixa comunitat.  
(6) Les comunitats autònomes que tinguen organismes autònoms de caràcter administratiu o de caràcter comercial dins de l'administració general de la vomunitat hauran d'eliminar, de cada capítol pressupostari, els ingressos i les despeses corresponents als organismes esmentats. La diferència entre el total d'ingressos i de despeses s'haurà de consignar com una transferència a l'organisme autònom administratiu o comercial, segons pertoque.  
Notes al Quadre núm 3:  
(1) Pagaments efectuats durant l'exercici a càrrec d'obligacions reconegudes del pressupost corrent.  
(2) Pagaments efectuats durant l'exercici a càrrec d'obligacions reconegudes en pressupostos d'anys anteriors.  
(3) Han de figurar els pagaments pendents d'aplicació d'operacions no pressupostàries distribuïts per capítols en funció del concepte pressupostari on vagen a aplicar-se. En el cas de no poder efectuar el desglossament per capítols de les operacions no pressupostàries, aquestes s'inclouran en «operacions sense classificar».  
Notes al Quadre núm. 4  
(1) Ingressos recaptats durant l'exercici que corresponguen a drets reconeguts de pressupost corrent.  
(2) Ingressos recaptats durant l'exercici que corresponguen a drets reconeguts de pressupostos d'anys anteriors.  
(3) Ingressos pendents d'aplicació d'operacions no pressupostàries distribuïts per capítols en funció del concepte pressupostari on vagen a aplicar-se. En el cas de no conéixer el desglossament d'aquests ingressos, figuraran en «operacions sense classificar».  
Quadre Núm. 10  
Necessitat (-) o capacitat (+) de finançament  
Par a l'obtenció d'aquest indicador (saldo del compte de capital de la comptabilitat nacional) és necessària l'aplicació dels criteris establits en el Sistema Europeu de Comptes Econòmic Integrats (SEC), sistema de comptabilitat nacional utilitzat, tant per la IGAE per a l'elaboració dels Comptes de l'Administracions Públiques, com per l'INE per a l'elaboració de la Comptabilitat Nacional de Espanya.  
Com una primera aproximació per al càlcul d'aquest indicador i sense necessitat d'efectuar els comptes comptabilitat nacional del SEC, es podria realitzar per mitjà de les operacions següents:  
(+) Drets reconeguts ajustats per operacions financeres (capítols 1 a 7 del pressupost d'ingressos), una vegada excloses les corresponents al Fons Nacional de Cooperació Municipal.  
(-) Obligacions reconegudes ajustades per operacions no financers (capítols 1 a 7 del pressupost de despeses), una vegada excloses les corresponents al Fons Nacional de Cooperació Municipal.  
(+) Ingressos pendents d'aplicació no financers, que figuren en operacions no pressupostàries i que hagen estat considerats en drets reconeguts ajustats. Aquesta partida ha de recollir els ingressos no pressupostaris realitzats la destinació dels quals siga algun concepte dels capítols 1 a 7 del seu pressupost d'ingressos.  
Per tant, no hauran de figurar aquells ingressos pendents d'aplicació la titularitat dels quals corresponga a altres agents. Per exemple, no hauran d'imputar-se com a ingressos propis les retencions de l'IRPF, cotitzacions o altres la destinació dels quals siga el pressupost d'ingressos de l'estat o de la Seguretat Social.  
(-) Pagaments pendents d'aplicació no financers que figuren en operacions no pressupostàries i que no hagen estat considerats en obligacions reconegudes ajustades. Aquesta partida ha de recollir els pagaments no pressupostaris realitzats la destinació dels quals siga algun concepte dels capítols 1 a 7 del seu pressupost de despesa. Per tant, no hauran de figurar aquells pagaments pendents d'aplicació que s'hagen efectuat per compte d'altres agents.  
ANNEX II  
Grup tècnic sobre la coordinació pressupostària  
- Mandat del grup de treball del Consell de Política Fiscal i Financera  
- Escenari de Consolidació Fiscal.  
Mandat al Grup Tècnic sobre Coordinació Pressupostària  
Prenent com a restricció externa les limitacions als dèficits i a l'endeutament públic que pogueren acorda-se en el nou Tractat de les Comunitats Europees, el grup de treball sobre coordinació pressupostària hauria d'assentar les bases metodològiques perquè, una vegada aconseguit l'acord sobre el mètode de finançament autonòmic, fóra possible consensuar un escenari pressupostari, d'ingressos, despeses i dèficit, en el qual:  
a) S'establira amb la major claredat possible la situació de dèficit i d'endeutament, en termes de comptabilitat nacional, de les administracions públiques centrals i de cadascuna de les comunitats autònomes en els anys 1990 i 1991.  
b) Es delimitaren compromisos sobre l'evolució del dèficit i de l'endeutament de les administracions públiques per al quinquenni 1992-1996.  
c) Es desglossaren els compromisos esmentats entre administracions públiques centrals i comunitats autònomes.  
d) Es fera una desagregació a nivell de compromís de cada comunitat autònoma.  
Així mateix, s'atorga mandat al grup de treball perquè estudie els mecanismes de coordinació i seguiment necessaris a fi d'aconseguir el compliment dels compromisos abans esmentats.  
Pel que fa a la coordinació de l'endeutament de les comunitats autònomes, el grup de treball hauria de:  
a) Estudiar el que sobre això preveu la LOFCA  
b) Estudiar possibles formes d'abordar el problema de l'heterogeneïtat de les distintes comunitats autònomes.  
c) Estudiar els mèrits relatius de limitacions a la càrrega d'interessos i al saldo de deute viu.  
Escenari de consolidació fiscal  
II. Vot particular que formula el conseller d'Economia i Hisenda de la Comunitat Autònoma de Canàries  
«La Comunitat Autònoma de Canàries comparteix els objectius generals de l'acord sobre el sistema de finançament autonòmic en el període 1992-1996, en la perspectiva de la Unió Europea, segons els acords de Maastricht.  
No obstant això, no es pot subscriure l'acord tal i com està redactat, per diverses raons:  
a) Perquè entén que amb el finançament que per al quinquenni se li assigna no es compleix el principi enunciat en l'article 138 de la Constitució espanyola de garantia per l'estat de la realització efectiva del principi de solidaritat "atenent en particular les circumstàncies del fet insular". Efectivament, el finançament assignat per insularitat es redueix relativament en un 40 per cent respecte a l'existent en el sistema vigent fins al 31 de desembre de 1991.  
b) Perquè se li ha assignat per a inversió nova un increment en tres anys de sol 1.564,6 milions de pessetes de 1990. Continua sense tenir-se en compte que en declarar la Constitució Espanyola en l'article 149.1.24 competència exclusiva de l'estat "les obres públiques la realització de les quals afecte més d'una comunitat autònoma", el caràcter insular ha determinat que Canàries haja quedat marginada de les grans inversions estatals en carreteres i altres mitjans de transport terrestre, sense que aquesta competència haja estat objecte de valoració ni, per tant, se li hagen assignat aquests recursos específics derivats de la singularitat del fet insular.  
Canàries continua sense rebre en el nou sistema proposat recursos per a poder exercir aquesta competència bàsica per a aconseguir un nivell de desenvolupament suficient. Al mateix temps, continua marginada dels plans d'inversions de l'estat com si s'interpretara l'especial atenció a les circumstàncies del fet insular en sentit negatiu i no en el de solidaritat entre les nacionalitats i regions d'Espanya, principi bàsic d'unitat de la Nació, enunciat en l'article 2 de la Constitució Espanyola.  
c) Perquè havent previst la Llei 20/1991, de 7 de juny, de modificació dels aspectes fiscals del Règim Econòmic Fiscal de Canàries, en vigor des de l'1 de juliol de l'any passat, l'elaboració de plans d'inversió conjunts administració central i Canàries, amb reflex en els pressupostos generals de l'estat, aquest mandat legal roman sense complir-se fins avui.  
Respecte al text de l'acord que s'ha presentat a consideració del Consell de Política Fiscal i Financera el 20 de gener de 1992, el Govern de Canàries entén, que tal i com està redactat, no s'habiliten recursos suficients per a atendre les demandes raonables de la nostra gent per a inversió nova. Això significa que, si no es plantegen en la Comissió Mixta les modificacions necessàries, es veurà obligada a cobrir les seues necessitats de finançament amb plena autonomia, sense que puga quedar compromesa en uns escenaris de convergència pressupostària que impedisquen a la comunitat autònoma complir els seus objectius raonables de govern.  
Per tot això, Canàries dóna el seu vot negatiu a l'acord sobre finançament proposat.  
Canàries també, manifesta el seu desig que, per mitjà de la negociació amb l'administració de l'estat i al si de la Comissió Mixta, únic òrgan realment decisori, puga aconseguir-se un acord satisfactori que permeta a la comunitat autònoma subscriure el conjunt de mesures de coordinació i convergència derivades de l'acord estudiat pel Consell de Política Fiscal i Financera en el dia d'avui dins dels interessos generals de l'estat.  
III. Declaració interpretativa del conseller d'Economia i Finances de la Comunitat Autònoma de Catalunya  
 La Generalitat de Catalunya reclama des de fa temps i considera essencial que el sistema de finançament autonòmic incloga a partir d'ara un factor important de corresponsabilitat fiscal. Basant-se en aquesta afirmació, i sota aquest supòsit, en espera de la definitiva confirmació en el terminis definits en l'acord, la Generalitat accepta el mètode per a l'aplicació del sistema de finançament proposat. La Generalitat confia que la corresponsabilitat permetrà un major grau d'autonomia financera i per això concedeix la major importància als resultats del grup de treball creat per a la seua definició.  
 A més a més, la nostra acceptació és un sí al mètode proposat en la mesura que l'informe emés pel grup de treball, abans del 30 de juny de 1992, establisca la correspondència entre l'esforç fiscal i la participació territorial en l'IRPF perquè el Consell de Política Fiscal i Financera acorde assignar a les comunitats autònomes, a partir de l'1 de gener de 1993, la corresponent participació en l'impost.  
 En realitat l'acord proposat a l'aprovació del Consell de Política Fiscal i Financera deixa obertes una sèrie d'incògnites que sols durant els pròxims mesos seran definides amb precisió. L'acceptació del mètode per a l'aplicació del sistema de finançament es fa sobre la base que aquests temes pendents es resoldran en termes de ple respecte a l'autonomia política del Parlament de Catalunya i del Govern de la Generalitat.  
IV. Vot particular que formula el conseller d'Economia, Hisenda i Pressupost de la Comunitat Autònoma de Cantàbria  
 La Llei 31/1991, de Pressupostos Generals de l'estat per a 1992, designa, d'acord amb la disposició transitòria tercera de la Llei 29/1990, de 26 de desembre, quines comunitats autònomes seran beneficiàries del Fons de Compensació Interterritorial en l'exercici 1992, sense que hi figure Cantàbria.  
 S'ha de fer notar que en l'acord adoptat al si del Consell de Política Fiscal i Financera, en la reunió del dia 21 de febrer de 1990, no es recollia la previsió, que després es plasma en la Llei 29/1990, que per la Llei de Pressupostos Generals de l'Estat es designaran les comunitats autònomes beneficiàries del FCI, com pot comprovar-se en l'acta que fou aprovada en la reunió del Consell del dia 6 de novembre de 1991, per això, en principi, la llei no va complir amb l'esperit de l'acord esmentat, del qual pareixia desprendre's que continuaria sent el Consell de Política Fiscal i Financera el que designaria les comunitats beneficiàries del Fons en cada exercici, a l'igual que es féu per a 1990 i 1991.  
L'article 5 de la Llei 29/1990, del Fons de Compensació Interterritorial defineix les variables que intervenen en la distribució, assenyalant-se en el punt número 2 que "per al Valor Afegit Brut, la població, el nombre de desocupats i el nombre d'actius, es prendran els valors mitjans dels últims cincs anys disponibles, segons les estimacions efectuades per l'INE".  
Les últimes estimacions de l'INE són les reflectides en el quadre número 1, que recull la sèrie homogènia de VAB p.m. per càpita de l'any 1985 al 1988.  
Pot apreciar-se que hi ha sis comunitats autònomes (Astúries, Canàries, Cantàbria, Castella i Lleó, Comunitat Valenciana i Múrcia) que es troben a prop de la mitjana nacional, si bé amb tendències molt diferents: unes decreixents (Astúries, Cantàbria i Castella i Lleó), altres estacionàries (Comunitat Valenciana i Múrcia) i altra creixent (Canàries).  
 El quadre número 2 reflecteix el VAB p.m. per càpita, en els seus valors mitjans per al període 1985 a 1988, on es pot comprovar que Canàries i la Comunitat Valenciana superen Cantàbria.  
 Ja en la reunió del Consell de Política Fiscal i Financera realitzada el 18 de novembre de 1991 vam exposar la necessitat d'incloure Cantàbria com a beneficiària del Fons, pel greu perjudici que se'ns estava ocasionant.  
 En definitiva, per mitjà d'aquest escrit pretenem manifestar la nostra queixa davant el Consell de Política Fiscal i Financera i davant el mateix Ministeri d'Economia i Hisenda, alhora que sol.licitem la nostra inclusió en el FCI.  
 Per això, d'acord amb el que estableix l'article 10.2 del Reglament de Règim Interior del Consell, es publica per a coneixement general.  
Madrid, 30 de juny de 1995.- El president del Consell de Política Fiscal i Financera de les Comunitats Autònomes, Pedro Solbes Mira, ministre d'Economia i Hisenda.


Còpia Permalink ELI