Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7214, del 14-02-2014 (2014/1164)

Notificació de la sentència dictada en el procediment de divorci contenciós número 291/2012.
--------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7214

Data del DOGV
:   14-02-2014

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2014/1164


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 7 de Castelló de la Plana

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el procediment de divorci contenciós número 291/2012. [2014/1164]  
Assumpte civil 000291/2012  
En el juí a què es fa referència s'ha dictat la resolució que té el text que, literalment, és com seguix:  
  
«Sentència número 000047/2013   
Castelló de la Plana, 21 de gener de 2013  
José Luis Conde-Pumpido García, magistrat jutge del Jutjat de Primera Instància número 7 de Castelló de la Plana, ha vist estes actuacions de juí de divorci número 291/2012, promogudes a instàncies de Luis Miguel Barco Dorado, representat per la procuradora senyora Torres Vicente i defés per la lletrada senyora Abad García, contra Emilia Pacheco Salvador, en rebel·lia, i en les quals ha sigut part el Ministeri Fiscal.  
  
Antecedents de fet  
Primer. La procuradora senyora Torres Vicente, en la representació que té acreditada de Luis Miguel Barco Dorado, va promoure demanda de divorci contra Emilia Pacheco Salvador, en la qual, després de l'al·legació dels fets i fonaments de dret que va estimar aplicables, va concloure amb la súplica, que es dictara sentència que declarara adient el divorci dels litigants, amb adopció de les mesures que allí s'exposaven, i que es donen per reproduïdes.  
Segon. Admesa a tràmit la demanda, es va emplaçar en legal forma a la demandada, qui no va comparéixer en temps i forma, per la qual cosa va ser declarada en rebel·lia.  
El Ministeri Fiscal va contestar per mitjà d'un escrit en el qual sol·licitava que es dictara Sentència de conformitat amb el resultat de la prova que es practicara.  
Tercer. Convocades les parts a la vista, esta va tindre lloc el dia 21 de gener de 2013, amb la sola assistència de la part actora que es va ratificar en la seua demanda, i del Ministeri Fiscal, que es va ratificar en la seua contestació. Rebut el plet a prova, es van practicar les proves admeses i declarades pertinents que van consistir per la part demandant en documental (per reproduïda l'aportada amb la demanda), interrogatori de la demandada i testifical (de Reyes Barco Pacheco), mentres que pel Ministeri Fiscal es va proposar l'interrogatori del demandant i documental (per reproduïda l'obrant).  
Quart. Practicada tota la prova en l'acte, i després d'evacuar el tràmit de conclusions finals, va quedar el plet vist per a sentència sense més tràmits.   
Quint. En este procediment han de declarar-se com a fets provats els que es relaten a continuació.  
1. Luis Miguel Barco Dorado i Emilia Pacheco Salvador van contraure matrimoni a Torreblanca (Castelló) el dia 25 de març de 1987. (Fet acreditat per mitjà de la certificació de matrimoni acompanyat amb la demanda).  
2. De l'esmentat matrimoni van nàixer sis fills: Vanessa (30.05.1987), Luis Miguel (19.05.1988), Cristina (19.06.1989), Reyes (26.11.1991), [...] (11.10.1997) i [...] (08.07.1999) Barco Pacheco. (Fet provat per mitjà de les certificacions de naixement aportades amb la demanda).  
3. Davant de el Jutjat de Primera Instància número 2 de Castelló de la Plana es van seguir actuacions de separació número 1032/2002 en les quals es va dictar sentència, ferma, de data 17 d'octubre de 2003, acordant la separació conjugal i acordant les mesures següents:  
?Atribuir al pare la guarda i custòdia dels fills menors.  
?Establir un règim de visites de dissabtes alterns de 10.00 a 19.00 hores entre la mare i els fills menors.  
?Atribuir a la mare l'ús i gaudi del domicili conjugal.  
(Fet acreditat per mitjà de la còpia de la sentència acompanyada amb la demanda i que no va ser impugnada).  
4. Les dos filles menors encara residixen amb el pare, que és qui les ha cuidades des de la data de la separació, sense que la mare haja exercit el règim de visites fixat en la Sentència de separació. (Fet provat per mitjà de l'interrogatori de les parts i la testifical de la filla Reyes).  
5. No consten les circumstàncies econòmiques de la mare ni les necessitats econòmiques de les filles menors. El pare és perceptor d'una pensió de la Seguretat Social per import d'uns 475 euros mensuals. (Fet provat per mitjà de la documental acompanyada per la part actora).  
  
  
Fonaments de dret  
Primer. Han transcorregut tres mesos des de la celebració del matrimoni, concorren els requisits que, d'acord amb els articles 81.1 i 86 del Codi Civil en la redacció feta per la Llei 15/2005, de 8 de juliol, permeten decretar el divorci dels cònjuges litigants.  
Segon. Amb allò que concernix a les mesures que, conforme a l'article 91 del Codi Civil, hagen de regir després del divorci, s'hi acorda el següent:  
1. Ja que és el pare qui conviu i ho ha fet sempre des de la Sentència de separació de 2003 amb les filles, i qui s'ha ocupat exclusivament d'elles sense cap col·laboració personal ni econòmica de la mare (que ni ha pagat cap quantitat per a les filles ni ha exercit el règim de visites), s'hi atribuïx al pare tant la custòdia de les dos menors com l'exercici exclusiu de la pàtria potestat com permet l'article 146 del Codi Civil.  
  
2. A pesar del reiterat incompliment del règim de visites per part de la mare, es considera adequat mantindre allò fixat en la Sentència de separació, atesa la petició efectuada pel demandant, amb la intenció que puga reprendre's alguna relació, per mínima que siga, entre la mare i les filles menors.  
3. Encara que en la Sentència de separació no es va establir cap pensió d'aliments en favor de les filles i a càrrec de la mare, no es pot oblidar que l'obligació d'aliments és irrenunciable (art. 151 CC). Cal tindre en compte també allò que s'ha exposat en la SAP Castelló de la Plana, Secció Segona, de 18 de març de 2008, i de 7 de desembre de 2011: ?és de recordar, tal com considera la STS de 5 d'octubre de 2003, que l'obligació de donar aliments és una de les obligacions de major contingut ètic de l'ordenament jurídic, que arriba a rang constitucional com taxativament establix l'article 39 de la Constitució espanyola. Tal obligació resulta per mode immediat del fet de la generació i és un dels continguts ineludibles de l'article 154.1 del Codi Civil.  
  
Així com que la nostra doctrina entén majoritàriament que esta obligació no té res a veure amb l'obligació alimentària assenyalada pels articles 142 i següents del Codi Civil i que mentres que el fill siga menor d'edat l'obligació alimentària existix incondicionalment i no pot decretar-se la seua cessació?.  
Conforme a l'article 146 del Codi Civil, els aliments són proporcionals als mitjans de qui els dóna i les necessitats de qui les rep. També cal tindre en compte allò que s'ha expressat en la SAP Castelló de la Plana, Secció Segona, de 5 de maig de 2006: ?als efectes de la fixació d'aliments, la qual cosa l'article 146 del Codi Civil té en compte que no és simplement el cabal de béns de què puga disposar la persona que alimenta, sinó també la necessitat de la persona alimentada, posada en relació amb el patrimoni de qui haja de donar-los, l'apreciació de proporcionalitat dels quals ve atribuïda al prudent arbitri del tribunal sentenciador d'instància (SSTS 06.02.1942, 24.02.1955, 08.03.1961, 20.04.1967, 02.12.1970, 09.06.1971 i 16.11.1978), relació de proporcionalitat que en tot cas queda difuminada en el marge de cobertura de les necessitats (alimentació, vestits, educació, oci, etc., en tant que elements integrants del concepte jurídic d'aliments) de la persona alimentada integrades en l'anomenat mínim vital o mínim imprescindible per al desenrotllament de l'existència dels menors en condicions de suficiència i dignitat als efectes de garantir, almenys, i en la mesura que siga possible, un mínim desenrotllament físic, intel·lectual i emocional a què han de coadjuvar els seus progenitors per raó de les obligacions assumides per ells com a tals (SAP d'Alacant, Secció Quarta, de 17.03.2000)?.  
  
Encara que no consten les circumstàncies econòmiques de la mare ni les necessitats de les filles, és evident que, atesos els escassos ingressos del pare (una pensió d'uns 475 € mensuals) alguna contribució haurà d'aportar la mare per a contribuir al pagament dels gastos ordinaris de les filles, quantitat que, atesa la necessitat de cobrir l'al·ludit mínim vital es fixa en 120 euros per a cada filla, amb l'obligació d'ambdós progenitors de pagar per mitat els gastos extraordinaris que generen les filles.  
Tercer. L'especial naturalesa de les pretensions deduïdes en este plet fa que no s'estime procedent condemnar cap dels litigants al pagament de les costes.   
Vistos els preceptes legals citats, i, altres de general i pertinent aplicació  
  
Dispositiva  
Que estime parcialment la demanda formulada per la procuradora senyora Torres Vicente, en nom i representació de Luis Miguel Barco Dorado, contra Emilia Pacheco Salvador, he de declarar i declare dissolt per divorci el matrimoni dels expressats litigants, amb tots els efectes legals, adoptant les mesures següents:  
1. S'atribuïx al pare la custòdia i l'exercici exclusiu de la pàtria potestat respecte de les filles menors [...] i [...].  
2. Es fixa com a règim de visites entre la mare i les filles menors el de dissabtes alterns des de les 10.00 fins a les 19.00 hores.  
3. La mare pagarà, com a pensió d'aliments per a les seues dos filles menors, la quantitat de 120 euros mensuals per a cada una d'elles (240 euros en total), que ingressarà dins dels cinc primers dies de cada mes en el compte bancària que designe el pare, i que s'actualitzarà anualment d'acord amb les variacions de l'índex de preus al consum.  
  
4. Els gastos extraordinaris que generen les filles menors es pagaran per mitat per ambdós progenitors.  
Tot això sense fer un pronunciament exprés de condemna en costes.  
  
Notifiqueu la present resolució a les parts i feu-los saber que en contra es pot interposar recurs d'apel·lació en el termini de 20 dies.   
  
De conformitat amb la disposició addicional 15a de la Llei Orgànica del Poder Judicial, introduïda per l'article 1.19 de la Llei Orgànica 1/2009, de 3 de novembre, per a interposar el recurs d'apel·lació la part recurrent haurà de constituir un depòsit de 50 euros, el qual s'haurà de consignar en el compte de consignacions d'este jutjat, i no es podrà admetre a tràmit el recurs si no s'ha constituït el depòsit.  
  
Una vegada que siga ferma, inscriviu-la al marge de la inscripció del matrimoni en el Registre Civil de Torreblanca (Castelló).  
Esta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme. El jutge.  
Publicació. Llegida i publicada va ser l'anterior sentència pel jutge que l'ha dictada, mentres es constituïx en audiència pública, en el mateix dia del seu pronunciament, davant del secretari judicial. En done fe.»   
  
Atés que es desconeix el domicili o residència actuals de la part demandada, per diligència d'ordenació de 24 de maig de 2013, el secretari, de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha acordat publicar este edicte en el tauler d'anuncis del Jutjat per a dur a efecte la diligència de notificació de la sentència a Emilia Pacheco Salvador.  
  
Diligència. L'estenc jo, el secretari judicial, per a fer constar que el present edicte ha quedat fixat en el dia de hui en el tauler d'anuncis. En done fe.  
  
Castelló de la Plana, 24 de maig de 2013.- El secretari judicial: Pedro Moya Donate.