Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 9531, del 10-02-2023 (2023/1000)

RESOLUCIÓ de 26 de gener de 2023, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Graná, de Rafal.
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   9531

Data del DOGV
:   10-02-2023

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2023/1000


Data del document
:   26-01-2023

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 26 de gener de 2023, de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Graná, de Rafal. [2023/1000]  
L'article 1.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que formen part del patrimoni cultural valencià, en qualitat de béns immaterials del patrimoni etnològic, les creacions, els coneixements, les tècniques, les pràctiques i els usos més representatius i valuosos de les formes de vida i de la cultura tradicional valencianes.  
  
Els articles 15.5 i 55 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, estableix que s'inclouran en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià, amb la qualificació de béns immaterials de rellevància local, aquelles creacions, coneixements, pràctiques, tècniques, usos i activitats més representatives i valuoses de la cultura i les formes de vida tradicionals valencianes. Igualment s'inclouran els béns immaterials que siguen expressions de les tradicions del poble valencià en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i en especial, aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
Vistos els informes tècnics favorables a la incoació de l'expedient de declaració de bé immaterial de rellevància local, emesos pel Servei de Patrimoni Cultural i per la Comissió Tècnica per a l'Estudi i Inventari del Patrimoni Immaterial, i de conformitat amb aquests. I fent ús de les facultats que confereixen l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià; l'article 14 del Decret 173/2020, de 30 d'octubre, pel qual s'aprova el Reglament orgànic i funcional de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, i l'article 19.1 del Decret 62/2011, de 20 de maig, pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local, resolc:  
  
  
Primer  
Incoar un expedient per a declarar bé immaterial de rellevància local la Graná, de Rafal, i fer-ne la inscripció en la secció cinquena de l'Inventari general del patrimoni cultural valencià.  
  
Segon  
En atenció al que disposa l'article 56 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural valencià, en l'annex que s'adjunta a aquesta resolució es determinen els valors del bé que justifiquen aquesta declaració i es descriuen els detalls que permeten identificar-lo amb precisió.  
  
Tercer  
La protecció de la Graná, de Rafal, com a patrimoni cultural immaterial es concretarà en les mesures següents:  
a) Realitzar labors d'identificació, descripció, investigació, estudi i documentació amb criteris científics.  
b) Incorporar els testimonis disponibles a suports materials que garantisquen la seua protecció i preservació.  
c) Vetlar pel normal desenvolupament i la pervivència d'aquesta manifestació cultural, així com tutelar la conservació dels seus valors tradicionals i la seua transmissió a les generacions futures.  
Qualsevol canvi que sobrepasse el desenvolupament normal dels elements que formen aquesta manifestació cultural haurà de comunicar-se a la direcció general competent en matèria de patrimoni cultural per a la seua autorització administrativa, si és el cas, i consegüent modificació d'aquesta resolució.  
Les accions de salvaguarda que es projecten hauran de tindre en compte, de manera molt especial, els riscos de desvirtuació que podrien derivar-se del turisme massiu, així com la necessitat de valorar i protegir adequadament els oficis tradicionals associats a aquesta manifestació.  
  
La gestió del patrimoni cultural protegit per aquesta declaració de bé de rellevància local immaterial correspon a l'Ajuntament de Rafal, el qual decidirà sobre aspectes materials i immaterials, així com el desenvolupament dels actes de la festa.  
  
Quart  
Notificar la present resolució a les persones interessades en el procediment.  
  
València, 26 de gener de 2023.- La directora general de Cultura i Patrimoni: Carmen Amoraga Toledo.  
  
  
ANNEX  
  
1. Identificació  
a) Identificació geogràfica  
Rafal (Alacant) és un xicotet poble de 4.500 habitants amb una superfície d'1,5 km², situat a la comarca del Baix Segura, pertanyent al Marquesat de Rafal.  
  
b) Àmbit  
Creences, rituals festius i altres pràctiques cerimonials.  
  
c) Tipologia  
Bé immaterial de rellevància local, secció cinquena.  
  
d) Denominació principal i altres  
Processó de la Graná  
  
e) Comunitats o persones relacionades amb l'element  
El poble sencer  
Persones encarregades de muntar l'arc i la graná  
Un altre grup de persones adornen els carrers adjacents: carrer Mayor i carrer San José.  
Omplir la graná  
Muntar l'altar per a la celebració de la missa.  
Totes les cases del carrer Mayor i balcons preparats amb flors, confetis, papers de colors, etc. esperant l'obertura de la graná  
La banda de música  
El portador de la bandera blanca  
El portador de l'estendard  
Un grup de dones portants amb la imatge de la Mare de Déu.  
Un grup d'homes amb el pal·li cobrint el camí de la custòdia fins a arribar a la trobada.  
L'Ajuntament  
El capellà rector  
  
f) Descripció breu  
1. El Dissabte Sant i després de la missa de Resurrecció, un grup de persones al carrer Mayor comencen el muntatge de l'arc i de la graná amb tots els elements necessaris per al bon resultat final.  
2. Els carrers de San José i el carrer Mayor estan adornats amb tota classe de flors, formant com una catifa per la qual han de passar la processó. Pel primer carrer desfilaran només els homes amb la custòdia, coberta amb el pal·li. Pel carrer Mayor ho faran les dones amb la imatge de la Mare de Déu del Roser, patrona del poble, coberta per una mantellina i un mantell negre, en senyal de dol. Tots dos, dones i homes, es troben sota l'arc.  
3. Hi ha una persona que ha rebut el mandat dels seus antecessors, en aquests moments Tayo, fill de Tayín, que amb una bandera blanca, realitza una sèrie de moviments, cap avant i cap endarrere amb el genoll en terra, com a metàfora que indica i aplana el camí per a la feliç trobada de la Mare i el Fill.  
4. Una vegada acabat aquest gest de benvinguda, es col·loca la imatge de la Mare de Déu al centre de l'arc, davall de la graná.  
5. La persona agraciada cada any a obrir-la, i amb els nervis característics del moment, amb un silenci sepulcral, espera el moment una vegada que se li haja llevat el mantell i el vel a la Mare de Déu.  
6. És, en aquest moment, quan s'obri la graná i ixen de l'interior coloms i pètals de flors, quan la participació de tot el poble és palesa: la música, amb El mago de la muleta i l'Himne Nacional, la pólvora, les flors, confetis, fulles i paperets de tots els colors des de tots els balcons limítrofs a l'esdeveniment, els vítols, l'alegria i un llarg moment d'emocions compartides.  
8. Tot el poble és testimoni de la Resurrecció, ratificat amb una missa de campanya al mateix lloc.  
9. Una vegada acabada, ja tots junts, passant per l'arc, tornen en processó final a l'església.  
10. La celebració acaba amb la típica alegria d'una feliç Pasqua de Resurrecció i el típic desdejuni de xocolate amb mona de tots els assistents, membres de les famílies i amics.  
  
2. Marc espacial  
a) Localització  
Tot el procés es localitza al carrer Mayor.  
b) Recorregut  
Comença a l'església i va desfilant pel carrer de San José, exclusivament amb homes que acompanyen el Santíssim cobert pel pal·li; pel carrer Mayor, la Mare de Déu, coberta amb un vel i mantell negres, amb totes les dones, fins a trobar-se davall de l'arc d'on penja la graná. Una vegada acabada la missa, tornen tots junts cap a l'església.  
  
  
3. Marc temporal  
a) Calendari  
Tot el procés comença a l'alba del Diumenge de Pasqua o de Resurrecció i acaba, aproximadament, a les 10.00 h.  
b) Periodicitat  
Es realitza una vegada a l'any per les mateixes dates; és a dir, el Dissabte Sant a la nit i el Diumenge de Pasqua.  
  
4. Descripció i caracterització  
a) Orígens documentats o atribuïts  
És el llegat cultural més important que hem pogut rebre dels nostres avantpassats, en aquest cas, de la senyora Francisca Seva Ballesta, la tia Corra (Rafal,1858). Any rere any participem emocionats en aquesta tradició que ens defineix com a poble i és part fonamental de la nostra pròpia identitat, de les nostres pròpies arrels. És impossible entendre Rafal sense la Graná, perquè tots els rafalencs i rafalenques, d'una forma o d'una altra, som partícips d'aquesta. Tant de bo no es deixe de fer, complint les instruccions que van quedar escrites o dites per la tia Corra, ja que és una crida directa a la tradició, als sentits i al cor. Si tenim en compte que aquesta dona va morir en 1936 (dades dels seus familiars) als 80 anys, tindrem que aproximadament en 1886 tenia 30 anys, i bé poguera ser aquesta la data inicial d'aquest tan feliç i celebrat acte. Posteriorment, com no volia que, per tradició, la celebració desapareguera, li la va encomanar als seus nebots, com així ho han fet.  
  
Segons informacions de Trinita Javaloyes, familiar de la tia Corra per part del seu marit, besnet d'ella, hem arribat a l'única filla que va tindre, Mariana Torres Seva, que va morir el 10 de març de 1974, a l'edat de 94 anys. Filla de Francisca Seva i de Manuel Torres Aguilar. Si en fem comptes, la filla va nàixer en 1880. Algunes veus indiquen que va ser en 1886 quan per primera vegada es va dur a terme la Graná; podria ser lògic, ja que la filla tindria 6 anys i la podria portar a la processó des de la Torreta on vivia. Creiem que en 2020 es compliran 134 anys de l'esdeveniment. Encara que des de 1936 fins a 1939 no va arribar a celebrar-se per la Guerra Civil Espanyola, això no implica que puguem celebrar, des dels seus començaments, els seus 135 anys en 2021.  
  
b) Evolució històrica / modificacions.  
Les modificacions patides al llarg dels seus 135 anys són mínimes, que no afecten el sentit primigeni d'aquest esdeveniment i han sigut bastant tardanes. Podrien ser les següents:  
Anteriorment començava a les 7 del matí, a l'alba, ara a les 8.  
  
Els portadors de la Mare de Déu ja no són, exclusivament, els nebots de la tia Corra, tal com ella va deixar previst, sinó que, alternativament, un any la porten les dones i un altre els homes.  
El tron de la Mare de Déu ha sigut modificat per un altre nou, de la mateixa manera que la Mare de Déu no trau el mantell negre, encara que sí que va coberta amb un vel negre.  
La persona que obri la graná ja no és un membre de la família establida per la tia Corra, sinó que es fa mitjançant un sorteig amb totes les persones inscrites a l'Ajuntament o amb les nascudes a Rafal que vulguen participar, amb la qual cosa el procés és molt més democràtic i la participació del poble és més plena.  
  
c) Personatges: indumentàries, pràctiques i funcions  
Bàsicament serien:  
El portador de la bandera blanca, que amb un genoll en terra la balanceja cap als costats  
Les persones encarregades de llevar el vel a la Mare de Déu  
La persona que ha d'obrir la graná, just en quedar la Mare de Déu descoberta.  
El portador de l'estendard  
Els portants de la Mare de Déu  
Els portadors del pal·li  
La banda de música  
  
d) Elements / processos (activitats i oficis)  
Floristes, restauradors, pintors, muntadors i fusters.  
  
e) Desenvolupament i seqüència temporal  
Des de la nit del Dissabte Sant, una vegada acabada la missa de Resurrecció, fins al migdia del Diumenge de Pasqua.  
  
f) Organització / dedicació / finançament  
Com és una tradició, ho organitza gent del poble, que li dediquen part del seu temps lliure al llarg de tot l'any. El finançament ve a càrrec de l'Ajuntament.  
  
g) Relació dels béns mobles i immobles o entorns d'interés vinculats  
Tots els elements necessaris per a l'esdeveniment estan vinculats: l'arc, la graná, les andes, el tron, el pal·li, la custòdia, l'altar portàtil per a celebrar la missa, el mantell i la mantellina de la Mare de Déu, la bandera, l'estendard.  
  
5. Interpretació i simbolismes  
L'arc de la graná és una estructura de fusta formada per tres mòduls independents, que, una vegada assemblats per encaix, formen un arc arquitectònic de grans dimensions. La superfície total de l'arc es troba vestida d'una sèrie de pintures a l'oli que es correlacionen d'una manera narrativa. La seua funció és sostindre i suspendre en l'aire una magrana abatible i marcar el punt de pas d'una de les processons més importants de Rafal.  
L'arc de la graná de Rafal no és sinó una altra de les moltes representacions abstractes d'aquest moment sublim en el qual un canvi se sap que ha succeït a través de l'emoció de qui es troba observant. A mitjanit, després de la missa de Resurrecció, l'arc apareix als carrers de Rafal i roman inamovible fins que, amb el primer raig de llum del diumenge, la figura de la Mare de Déu del Roser, endolada amb una mantellina, el travessa en un acte de resiliència que li permet deixar arrere el dol, quan la graná s'obri al seu pas per a permetre-li trobar el seu fill en forma de nounat. Tan curiós com poètic resulta conéixer que el mecanisme que aconsegueix activar l'obertura de la graná no consisteix a subjectar i estirar la corda que la manté tancada, sinó a deixar d'agarrar-la, a soltar-la i permetre que s'òbriga mentre els elements de l'interior es desprenen i volen, fins que quede buida, deixant que el fruit passe a ser flor.  
  
El primer disseny va desaparéixer després d'una caiguda de l'arc durant un dels seus muntatges, en què la recomposició de l'estructura va ser realitzada pels germans Morante l'any 84, amb pintura de Manuel Fuentes. En 2019 aquesta versió es veu abocada a desaparéixer a causa de les inundacions de setembre provocades per la DANA, que van mantindre durant dies negades el 80 % de les peces i van donar lloc a deformacions en el revestiment de fusta, podridura, floridura i oxidació de la superfície pictòrica i l'interior de l'estructura. La nova versió pretén conjuminar la idea de les dues anteriors, tractant d'ordenar la narrativa per a atorgar-li una lògica, tant a la peça en si com a la seua comesa funcional, dins de la celebració del Diumenge de Resurrecció. Respectem la idea cristiana de volta, on des del Barroc s'entenen les diferents altures en l'arquitectura com a representacions de l'infern, el món terrenal, o bé el cel. Per això hem considerat dues lectures d'aquest. La primera lectura respon a la qüestió de les tres altures de l'estructura que estan clarament delimitades: la base com a infern, els pilars com la terra i l'arc com el paradís. La segona és la consideració de l'arc com a llindar que separa dos moments diferents. En creuar l'arc, la situació canvia notablement. És obvi que hi ha una entrada i una eixida i que ambdues separen dos espais i temps completament diferents: la mort i la vida.  
  
El resultat d'aquestes consideracions ens fa concloure una lectura ordenada de la passió i mort, d'una banda, i dels esdeveniments posteriors a la resurrecció de l'altra, enclavats en un paisatge basat en les característiques visuals de l'entorn que pot veure's des de Rafal, utilitzant diferents moments del dia per a tornar a atorgar importància al fons celeste. Així podem trobar el capvespre i el moment de fosquejar al costat de la passió i mort, i començar el dia i migdia al costat de la resurrecció. Tampoc han faltat les al·legories i representacions lligades al paisatge rafalenc. Perquè l'arc no seria el que és, si no fora per l'afecte que li professa la gent. Uns des de la fe, uns altres des del record, uns altres des de la tradició cultural, trobaran en aquest acte un instant detingut en la memòria. Continua sent una cosa inexplicable i, no obstant això, serà suficient amb veure-ho perquè tota paraula baste. Perquè mentre la graná es continue obrint, encara que siga per uns segons a l'any, concorreran al carrer, a la mateixa vegada i en el mateix lloc, totes les persones que han sigut, són i seran per sempre part de Rafal.  
  
6. Percepció i implicació de la població i grau d'obertura als públics  
  
Tot el poble, d'alguna manera participa i s'involucra. Des de l'ornamentació dels carrers amb testos i flors, amb algun xicotet altar de descans per a la custòdia, il·luminant en el recorregut, cantant en la missa, amb l'ornamentació dels balcons, amb les flors per a quan s'obri la graná, i fins i tot amb un silenci total fins a l'eclosió del moment final. Tant tots els rafalencs i rafalenques com els visitants que cada any són més atrets per l'interés en aquesta festa són benvinguts, ja que és a l'aire lliure en ple carrer Mayor.  
  
7. Salvaguarda  
a) Protecció administrativa  
L'Ajuntament  
b) Agents i metodologia de transmissió.  
En aquest cas serien: els avis, els pares, els fills i els nets, ja que els ho van transmetent de generació en generació. En aquests moments també comencen a transmetre-ho en l'ensenyament des dels primers anys perquè es vagen incorporant els més joves i coneguen les seues tradicions.  
c) Altres accions de salvaguarda  
La informació que des dels diferents estaments de l'Ajuntament s'ofereix a tota la comarca perquè la coneguen i ens visiten aquest dia. Ja que creiem que totes les persones que ho coneguen, ho visquen i participen en la festa s'impregnaran de la seua màgia i també aportaran les seues pròpies vivències i sentiments, el seu to inconfusible. I deixaran la porta oberta a altres veus i a altres generacions que en el futur continuaran la tradició. Perquè la Graná és una obra del passat que està plenament viva en el nostre present, però també es projectarà cap al futur i continuarà emocionant noves generacions de rafalencs i rafalenques i tots els que s'acosten a Rafal per a compartir amb ells aquest esdeveniment irrepetible que cada any pren cos al carrer Mayor el Diumenge de Resurrecció.  
d) Identificació de riscos i diagnòstic  
És una tradició perpetuada i molt arrelada des dels seus orígens respecte a la qual no percebem cap risc que la puga afectar.  
e) Objectius, estratègies i accions proposades per a la salvaguarda  
Aquest mateix expedient tracta de dotar-la d'un reconeixement públic i ple.  
  
8. Valoració i justificació de la declaració  
És el llegat cultural més important que hem pogut rebre dels nostres avantpassats, en aquest cas, de la senyora Francisca Seva, la tia Corra. Any rere any participem emocionats en aquesta tradició que ens defineix com a poble i és part fonamental de la nostra pròpia identitat, de les nostres pròpies arrels. És impossible entendre Rafal sense la Graná perquè tots els rafalencs i rafalenques, d'una forma o una altra, som partícips d'aquesta. La nostra intenció és que no es deixe de celebrar, complint les instruccions que van quedar escrites o dites per la tia Corra, ja que és una crida directa a la tradició, als sentits i al cor. Celebració espiritual simbolitzada per la magrana, que esclata amb el seu colorit en la plenitud d'un cel blau i estableix la comunicació entre la terra i el cel. És una manera de sentir i de viure. D'entendre la tradició local, amb una visió global. La festa és sempre una manifestació oberta als altres, de convivència, justament el contrari del que alguns van predicant de la identitat quan es parla dels territoris. Per això crec que, entre altres coses, hem de plantejar el valor de la identitat des del punt de vista de l'obertura i la convivència i no de la divisió i l'entossudiment. La cerca de la identitat hauria de servir, més que per a aprofundir en les diferències, per a reconéixer-nos en les semblances. Aprofundir en la identitat ens porta a trobar-nos amb el més universal; el més propi és el que es comparteix amb els altres. Preservar les nostres festes significa viure-les com un ritu comunitari que al seu torn ens fa més universals. La festa ens ajuda a crear una societat en la qual el valor no pot ser l'acumulació de béns; ens ajuda a pensar que el més útil és la inversió en els valors morals, en els valors ciutadans de la societat; ens ajuda a mantindre un sentit utòpic en la nostra vida, i no em referisc amb això a l'oblit de la realitat present, sinó per contra, a saber imaginar una realitat diferent de la que es viu cada dia.  
  
  
9. Documentació associada  
a) Audiovisual  
Processión de la Graná  
  
b) Bibliogràfica  
- Antonio García Griñán: Historia de Rafal y sus gentes. 1994. ISBN 59-395-4225-8. Depòsit legal: A-786-1995. Imprenta Buades. Torrevieja (Alicante)  
- Antonio García Griñán: Historia de Rafal y sus gentes II. 2000. Pròleg M.ª José Salazar. ISBN 98-927-2216-1. Depòsit legal: A-772- 2000. Imprenta Buades. Torrevieja (Alicante)  
- Antonio García Griñán: Rafal de mis amores. 2007.  
- Manuel Mirete Bertomeu. Mis memorias. Nova edició corregida i augmentada.  
- Informe de la pàgina de l'Ajuntament, junt amb la informació publicitària, també en anglés.  
- Ecos Rafaleños. Revista que es feia per gent del poble, ja desapareguda.  
- Pregons, articles, conferències de gent del poble, ja que en quasi tots apareixen referències a la Graná.  
- Extracte de la conferència impartida el 20 de febrer de 1999 dins dels actes commemoratius del XXV aniversari de la fundació de la Fervorosa Germandat del Crist de la Flagel·lació i Nostra Senyora de la Soledat, per Antonio Mula Franco.  
  
10. Informació tècnica  
a) Investigadors  
Antonio Mula Franco (cronista)  
Antonio Montes Molina (secretari de l'Ajuntament)  
Pedro Maciá Castillo (regidor de Cultura)  
Gabriel Valero Martínez (regidor d'Esports)  
  
b) Informants  
M.ª José Salazar  
Loli Navarro  
Antonio Mora Hernández  
Trinita Javaloyes  
Hereus de la tia Corra  
Martín Ruiz  
Pedro Mompeán  
Alejandra Hernández  
Un gran col·lectiu de persones del poble, per via oral.