Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5316, del 02-08-2006 (2006/9097)

RESOLUCIÓ de 23 de juny de 2006, del conseller de Sanitat, per la qual desestima el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la Resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, per mitjà de la qual autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5316

Data del DOGV
:   02-08-2006

Secció del DOGV
:   III. CONVENIS I ACTES - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2006/9097


Organisme emissor
:   Conselleria de Sanitat

Tipus de document
:   Resolució

RESOLUCIÓ de 23 de juny de 2006, del conseller de Sanitat, per la qual desestima el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la Resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, per mitjà de la qual autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana. [2006/9097]  
Vist el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, per mitjà de la qual autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana i examinats els següents  
Antecedents de fet  
Primer  
L'expedient es va iniciar a instància de Juan Antonio Nacher García, en data de 7 de maig de 2004, a fi de sol·licitar l'autorització d'una nova oficina de farmàcia en el municipi de Torrevieja, segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana, tramitat segons el que disposa el Decret 149/2001, de 5 d'octubre, que establix el procediment per a l'autorització de noves oficines de farmàcia.  
Segon  
El tràmit de l'expedient es va posar de manifest als farmacèutics del municipi de Torrevieja. Hi van formular un escrit d'oposició a la concessió de l'autorització sol·licitada Julia Valoria Martínez, María Antonia Soler Javaloyes, M. Eugenia Parras Sánchez, M. Nieves Torregrosa Sala, M. Carmen Cayuelas Sanchis, José Manuel Navarro Hernández en nom i representació de Francisco Torregrosa Tevar i altres, i Alfredo Carlos López Villanueva.  
Tercer  
Mitjançant una resolució de data 4 de febrer de 2006, el conseller de Sanitat dicta una resolució que:  
1) Concedix l'autorització administrativa per a l'establiment de díhuit (18) noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica.  
2) Denega a Juan Antonio Nacher García la concessió individualitzada per a l'obertura d'una de les autoritzacions esmentades, que han d'adjudicar-se d'acord amb el que establix l'article 18 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, amb el procediment establit en el Decret 149/2001, de 5 d'octubre.  
3) Ordena l'acumulació de les autoritzacions concedides per mitjà de l'eixa resolució a les concedides mitjançant la resolució d'esta conselleria de data 30 de setembre de 2004, que determina el nombre de noves oficines de farmàcia necessàries per a oferir una atenció farmacèutica adequada a la població segons el mòdul general, per a la adjudicar-les en un sol procediment.  
Quart  
No conforme amb l'esmentada resolució, Alfredo Carlos López Villanueva interposa un recurs potestatiu de reposició, per mitjà del qual sol·licita la retroacció de l'expedient i que es dicte una nova resolució que autoritze set oficines de farmàcia, que estes oficines es distribuïsquen en els districtes i seccions que assenyala l'INE, de manera que, segons considera el recurrent només seria possible l'autorització d'una oficina de farmàcia, i estendre el nucli urbà consolidat fins al carrer Ramón Rubial. Si no, sol·licita que es declare nul de ple dret l'expedient per indefensió, falta de motivació de l'acte, i vulneració de l'article 5 del Decret 149/2001, que establix el procediment per a l'autorització de noves oficines de farmàcia.  
Els fonaments jurídics següents s'apliquen als fets anteriors.  
Fonaments jurídics  
Primer  
L'Agència Valenciana de Salut és competent per a resoldre este recurs d'acord amb el que disposen la Llei 5/1983, de 30 de desembre, de Govern Valencià; la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana; el Decret 187/2001, de 27 de novembre, del Govern Valencià, que regula l'establiment, el trasllat i la transmissió de les oficines de farmàcia; la Llei 4/2005, de 17 de juny, de Salut Pública de la Comunitat Valenciana; el Decret 25/2005, de 4 de febrer, que aprova els Estatuts de l'Agència Valenciana de Salut; el Decret 164/2005, de 4 de novembre, del Consell de la Generalitat, que modifica els Estatuts de l'Agència Valenciana de Salut; el Reial Decret 278/1980, de 25 de gener, sobre transferència de competències en matèria de sanitat, i els articles 114 i següents de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú.  
Segon  
El recurrent dirigix l'argumentació contra el còmput dels habitants, d'una banda, i contra la delimitació de la zona en què han d'ubicar-se les oficines de farmàcia finalment autoritzades.  
Pel que fa al còmput d'habitants, el senyor López Villanueva pretén que es deduïsquen del càlcul fet per esta Conselleria les vivendes buides segons el certificat de l'INE perquè no tenen habitants, que es deduïsquen les que no tenen evacuació d'aigües residuals igualment segons l'INE perquè no és acceptable una vivenda turística sense eixa condició indispensable, i les que pertanyen a veïns de Torrevieja, segons el certificat de l'INE, per a evitar un doble còmput d'habitants que tenen dos cases. Pretén, també, que s'aplique una ocupació per vivenda de 2,35 habitants segons l'estadística de l'INE, ja que la norma ha d'interpretar-se segons la realitat social. Fet així el càlcul d'habitants, aplicant una ocupació del 20% (esta vegada segons el que establix la Llei 6/1998, de 22 de juny, i no l'ocupació mitjana de la costa d'Alacant segons l'INE), finalment el recurrent pretén utilitzar les dades que facilita l'INE sobre vivendes en districtes i seccions censals per a aplicar el còmput esmentat de forma individualitzada per a cada un, de la qual cosa deduïx que únicament podria autoritzar-se l'obertura d'una nova oficina de farmàcia en el districte 3, secció 4.  
Davant d'arguments així, és necessari recordar que la competència sobre estadística nacional correspon a l'Institut Nacional d'Estadística, i està regulada per la Llei 12/1989, de 9 de maig, de la Funció Estadística Pública, i que la competència sobre ordenació farmacèutica correspon en exclusiva a la Comunitat Valenciana i està regulada per la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana. En conseqüència, correspon als organismes responsables de la funció estadística pública determinar els criteris d'inclusió de les vivendes, persones, activitats, etc., en un o altre grup als efectes estadístics, però correspon a les Corts Valencianes, a través de la Llei 6/1998, de 22 de juny, i al Consell de la Generalitat, a través del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, per mitjà del qual establix el procediment per a l'autorització de noves oficines de farmàcia, l'ordenació farmacèutica a la Comunitat Valenciana, fins i tot la forma en què es computaran els habitants per a això.  
Establit això, l'article 22 de la Llei 6/1998, d'Ordenació Farmacèutica, determina: «...Per al càlcul de la població estacional es computaran les vivendes de segona residència, places hoteleres, de càmping i la resta d'allotjaments temporals que acrediten els organismes oficials competents, en un 20 per 100 de la capacitat, i s'imputarà a les vivendes de segona residència una capacitat de quatre habitants per vivenda». De la seua banda, l'últim paràgraf de l'article 3 del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, establix que «Per a això, s'entendrà per vivendes de segona residència els immobles classificats com a vivenda, en els quals no figure empadronat cap habitant i que no s'hagen comptabilitzat com a allotjaments temporals». Estos criteris són els establits pel legislador per al còmput d'habitants per a l'autorització de noves oficines de farmàcia. És a dir, s'imputen 4 habitants per vivenda amb independència que l'INE oferisca la dada de 2,35 que aporta el recurrent. Igualment, s'aplica un 20% de la capacitat d'ocupació de turística amb independència que l'INE establisca per a la zona litoral de la Comunitat Valenciana un índex d'ocupació mitjà anual pròxim al 50%, dada que no aporta el recurrent. Finalment, el nombre de vivendes de segona residència queda explícitament definit en l'article transcrit del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, que fa, dels immobles classificats com a vivenda en què no hi ha empadronat cap habitant, l'única exclusió que el legislador pretén: els que ja hagen sigut comptabilitzats com a allotjaments temporals.  
Resulta evident que es pretén amb la redacció donada a l'article 3 del Decret 149/2001, de 5 d'octubre, establir amb exactitud quines vivendes han de comptabilitzar-se i quines no, a fi d'evitar la judicialització que va presidir l'actuació de les administracions en matèria d'ordenació farmacèutica en aplicació de la normativa anterior, sense deixar lloc a interpretacions sobre si han de descomptar-se les que l'INE, basant-se en els criteris propis de catalogació qualifica com a vivendes buides, les que tenen o no clavegueram o qualsevol altre sistema d'eliminació d'aigües residuals, les que estadísticament no tenen subministrament de llum o d'aigua, les que l'INE cataloga com .d'un altre tipus. o, al contrari, sumar un nombre més gran d'habitants en les vivendes col·lectives, les ocupades per immigrants, les vivendes il·legals o qualsevol altra circumstància. D'altra banda, el recurrent aporta un certificat de l'Ajuntament de Torrevieja, organisme oficial igualment capacitat per a emetre certificats sobre el nombre de vivendes, que qualifica les vivendes .no principals. com a: .secundàries., .desocupades., .un altre tipus de no principal. i .no principal sense determinar., la qual cosa indica les distintes classificacions de les vivendes segons l'organisme que les classifique, de manera que s'ha optat per una definició de les vivendes que s'han de computar, que no és una altra que «totes les vivendes excepte les principals». Respecte a açò, s'ha de recordar que és unànime i reiteradíssima la jurisprudència que, segons la norma anterior, el Reial Decret 909/1978, de 14 d'abril, per a efectuar el càlcul de la població estacional utilitza com a base el nombre absolut de vivendes, fins i tot les il·legals, utilitzant indicadors indirectes com ara comptadors d'aigua o llum instal·lats, que evidentment no distingien entre vivendes buides, ocupades o qualsevol altra circumstància.  
Finalment, s'ha d'indicar que descomptar qualsevol tipus de vivenda, per la raó que siga, excepte les establides en el propi Decret 149/2001, suposa actuar novament de forma restrictiva en el còmput d'habitants en les poblacions turístiques, penalitzant l'obertura de noves oficines de farmàcia i propiciant la judicialització de l'ordenació farmacèutica.  
D'una altra banda, l'aplicació dels mòduls és per municipis, no per districtes o seccions censals dins dels municipis, com pretén el recurrent en un intent de dividir el municipi en fraccions tan xicotetes com siga possible, perquè cap continga el nombre de vivendes mínim per a l'autorització de noves oficines de farmàcia.  
En conseqüència, es considera que el còmput d'habitants s'ha de fer aplicant els criteris establits explícitament en la normativa d'ordenació farmacèutica de la Comunitat Valenciana, i no els establits en les normes reguladores de la funció estadística pública; per tant, el còmput fet en la resolució d'esta conselleria de data 4 de febrer de 2006 és absolutament correcte i és precedent l'autorització de díhuit oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja.  
Tercer  
D'una altra banda, el sol·licitant pretén atacar la delimitació de la zona en què han d'ubicar-se les oficines de farmàcia autoritzades basant-se en els fets que hi ha habitants empadronats dins de la zona esmentada i que hi ha vivendes de segona residència dins de la part del municipi exclosa, així com per l'escassa motivació, al seu criteri, per a la delimitació; pretén a més que s'establisquen díhuit zones diferents, una per a cada oficina de farmàcia autoritzada.  
Respecte a això, fonamenta la pretensió en certificats municipals de vivendes i del cens electoral.  
S'ha d'indicar que, contràriament, altres farmacèutics establits donen per bona la delimitació esmentada i substituïxen la referència als carrers Martínez Guirao, Pascual Flores i Calera, pel carrer Salinero, que és l'immediat paral·lel.  
Els arguments oferits pel recurrent es consideren inacceptables, ja que, en primer lloc, la resolució que recorre establix una zona del municipi perfectament delimitada, indubtablement i perfectament identificable, en la qual s'han d'establir les oficines de farmàcia autoritzades sense que siga obstacle per a això que la zona es definisca per exclusió d'una part del terme municipal, ni que resulte necessari que es definisquen díhuit zones diferents d'escasses illes d'edificis, que limitarien de forma innecessària la mobilitat de les oficines de farmàcia que estan obligades a mantindre la ubicació en la zona per a la qual s'autoritzen.  
D'altra banda, resulta absolutament estèril la pretensió, en un municipi de les característiques de Torrevieja o qualsevol altre de costaner, d'establir .zones exclusives. d'habitants empadronats, d'un costat, i de segona residència, del l'altre, ja que inevitablement han de mesclar-se uns i altres, per la qual cosa la zona delimitada ha de respondre a les zones en què majoritàriament s'ubiquen les vivendes que servixen com a fonament de l'autorització, que evidentment no s'ubiquen en el que es pot denominar nucli urbà.  
Tot això consta a proposta de l'Ajuntament i després de la consulta amb la Comissió d'Actualització del Mapa Farmacèutic de la Comunitat Valenciana, amb funcions assessores del conseller de Sanitat en qüestions de la seua matèria, en la qual estan representats, a més de l'Administració, els col·legis oficials de farmacèutics i els municipis, a través de la Federació de Municipis i Províncies, encara que cap d'estes propostes és vinculant ni requisit per a la delimitació de la zona d'ubicació de les farmàcies.  
A la vista de tot això, és procedent desestimar el recurs potestatiu de reposició i confirmar tots els punts de la resolució recorreguda.  
Pels fets i els fonaments jurídics anteriors, resolc desestimar el recurs potestatiu de reposició interposat per Alfredo Carlos López Villanueva contra la resolució del conseller de Sanitat de data 4 de febrer de 2006, que autoritza l'obertura de díhuit noves oficines de farmàcia en el municipi de Torrevieja (Alacant), segons el mòdul turístic establit en l'article 21 de la Llei 6/1998, de 22 de juny, d'Ordenació Farmacèutica de la Comunitat Valenciana.  
Esta resolució s'ha de notificar i a les persones interessades i s'ha de publicar, amb l'advertiment que posa fi a la via administrativa i que hi poden interposar un recurs contenciós administratiu en el termini de dos mesos, comptador a partir de l'endemà de la publicació, davant la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.  
València, 23 de juny de 2006.. El conseller de Sanitat: Rafael Blasco Castany.