Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8949, del 11-11-2020 (2020/9208)

RESOLUCIÓ de 2 de novembre de 2020, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé d'interès cultural, amb categoria de monument, l'Alt Forn número 2 de la siderúrgica del Port de Sagunt.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8949

Data del DOGV
:   11-11-2020

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2020/9208


Data del document
:   02-11-2020

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 2 de novembre de 2020, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa un expedient per a declarar bé d'interès cultural, amb categoria de monument, l'Alt Forn número 2 de la siderúrgica del Port de Sagunt. [2020/9208]  
Vista la sol·licitud de l'Associació de Patrimoni Industrial del Port de Sagunt i l'informe emés pels serveis tècnics d'aquesta direcció general, favorables a la incoació de l'expedient per a la declaració de l'Alt Forn número 2 de la siderúrgica del Port de Sagunt com a bé d'interés cultural.  
Considerant el que disposen els articles 27 i 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del patrimoni cultural valencià, aquesta Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, en el que és matèria de la seua competència, ha resolt:  
  
Primer  
Incoar un expedient per a declarar bé d'interès cultural, amb categoria de monument, l'Alt Forn número 2 de la siderúrgica del Port de Sagunt, situat al terme municipal de Sagunt (València), i encomanar-ne la tramitació a la Direcció General de Cultura i Patrimoni d'aquesta conselleria.  
  
Segon  
De conformitat amb el que es disposa en l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del patrimoni cultural valencià, determinar els valors del bé que justifiquen la seua declaració com a bé d'interés cultural amb la categoria de monument, descriure el bé i les seues parts integrants per a la seua més perfecta identificació, així com delimitar el seu entorn de protecció, assenyalar els béns de rellevància local existents en aquest i fixar les normes de protecció del bé i del seu entorn en els annexos que s'adjunten a la present resolució.  
  
Tercer  
En compliment del que preceptua l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del patrimoni cultural valencià, notificar aquesta resolució a les persones interessades i a l'Ajuntament de Sagunt i fer-los saber que, de conformitat amb el que estableixen els articles 35 i 36, en relació amb el 27.4 de la Llei, la realització de qualsevol intervenció en el monument haurà de ser autoritzada preceptivament per aquesta direcció general amb caràcter previ a la seua realització i a l'atorgament de llicència municipal, si és el cas, quan aquesta siga preceptiva, així com qualsevol canvi d'ús de l'immoble al qual es contrau la present incoació, de conformitat amb el que disposa l'article 33 de l'esmentada llei. Les intervencions en el seu entorn hauran de ser autoritzades per la conselleria competent en matèria de cultura fins a la preceptiva aprovació o convalidació del corresponent pla especial de protecció o document assimilable.  
  
Quart  
La present incoació, d'acord amb el que s'estableix en l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i altres actes d'edificació i ús del sòl que afecte el monument i el seu entorn de protecció, així com d'aquestes actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden, igualment suspesos els efectes de les ja atorgades, suspensió els efectes de la qual, i de conformitat amb la limitació temporal continguda en l'incís segon de l'article 33 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, es resoldran després de la declaració.  
  
No obstant això, la Direcció General de Cultura i Patrimoni podrà autoritzar les actuacions esmentades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció determinades per la present resolució, manifestament no perjudiquen els valors del bé que motiven la incoació.  
  
  
Cinqué  
Conforme al que es preveu en l'article 83 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques, i en l'article 27 de la Llei 4/1998, de la Generalitat, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià, sotmetre l'expedient incoat a tràmit d'informació pública, a fi que totes les persones que tinguen interés puguen examinar l'expedient durant el termini d'un mes, a partir de la publicació de la present resolució en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana. L'expedient estarà a la disposició de les persones interessades en la Direcció General de Cultura i Patrimoni, av. de la Constitució núm. 284, de València.  
  
Sisé  
Que en compliment del preceptuat en l'article 27.3 de l'esmentada Llei 4/1998, es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interès Cultural dependent de l'Administració general de l'Estat per a la seua anotació preventiva, i al Registre de la Propietat amb la mateixa finalitat.  
  
Seté  
Que la present resolució amb els seus annexos es publique en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 2 de novembre de 2020.- El conseller d'Educació, Cultura i Esport: Vicent Marzà i Ibáñez.  
  
  
  
ANNEX I  
Dades sobre el bé objecte de la declaració.   
Determinació dels seus valors  
  
1. Denominació  
Alt Forn núm. 2 de la siderúrgica del Port de Sagunt.  
  
2. Localització  
Comunitat Autònoma: Comunitat Valenciana  
Província: València  
Municipi: Sagunt  
  
3. Descripció i dades històriques  
3.1. Cronologia  
(Basat principalment en el quadern de memòria històrica Patrimonio minero-siderúrgico Puerto de Sagunto 1900-1986)  
L'any 1902 es crea un nou nucli poblacional en el terme municipal de Sagunt, a la vora de la mar, a conseqüència de la implantació d'una nova empresa promoguda per dos empresaris bascos, Ramón de la Sota i Luis María Aznar. Apareix així un enclavament portuari-industrial a sis quilòmetres de Sagunt, al costat de la platja i enmig d'una zona de camps que va atraure nombrosos treballadors i que ha perdurat al llarg del temps.  
Aquests dos empresaris van aprofitar l'existència d'unes mines de ferro situades a Ojos Negros (Terol), a 204 km de la mar. Allí van construir una línia de ferrocarril per a portar el mineral des d'Ojos Negros fins a Sagunt, i en aquesta última població van construir un port per a exportar el ferro per via marítima.  
El port nou va començar el trànsit marítim en 1907. El projecte de la fàbrica de ferros es va encarregar a l'enginyer estatunidenc Frank Roberts, que va dissenyar una siderúrgica amb quatre forns alts, dels quals només se'n van instal·lar tres. Primer es va instal·lar la Compañía Minera de Sierra Menera (CMSM), que va ser l'empresa encarregada d'alçar un embarcador, magatzems per a compactar el mineral i la línia fèrria d'unió entre aquest port i les mines de mineral. Posteriorment, en 1917, els mateixos promotors van fundar la Compañía Siderúrgica del Mediterráneo. En anys successius, aquesta empresa va canviar de nom i de propietaris: en 1940 va passar a ser Altos Hornos de Vizcaya Fábrica Sagunto, i en 1974 es va convertir en Altos Hornos del Mediterráneo.  
En els anys 70, i a causa de la crisi mundial, es va donar inici a una lenta agonia de la fàbrica, la qual va desencadenar finalment en els anys 80 el tancament definitiu de l'empresa minerosiderúrgica, tant per raons econòmiques com polítiques.  
Durant tots aquests anys, les diferents empreses van anar construint un gran complex fabril, en el qual destacaven la construcció de tres alts forns i un gran nombre de naus i uns edificis annexos, necessaris per a la producció. Al mateix temps, el nucli poblacional que inicialment tenia unes condicions de salubritat i d'ordenació molt precàries, es va anar consolidant i convertint un una població estable i amb serveis a poc a poc més adequats.  
Els edificis que queden en l'actualitat de tots els que van ser construïts per la companyia constitueixen part del patrimoni industrial de la ciutat: l'hospital vell, la nau de tallers generals, el magatzem d'estris i recanvis, l'església de la Mare de Déu de Begonya, l'economat, el casino recreatiu, les oficines generals, la ciutat jardí de la gerència, el barri obrer, el sanatori i, com a element més excel·lent, l'Alt Forn núm. 2. La gran varietat d'usos d'aquestes edificacions i el fet que no tots estan relacionats amb la producció fabril són prova del caràcter paternalista de la companyia i de la gran vinculació que va haver-hi entre l'empresa i la població.  
Dels edificis amb caràcter fabril que queden, el més destacable és l'Alt Forn núm. 2. Des de la seua construcció i a causa de la seua gran altura, ha constituït una fita fonamental en el perfil urbà del Port de Sagunt. Es tracta d'un edifici que es constitueix en referència visual i històrica de l'evolució i l'origen de la població. A més, és l'únic que queda dels tres elements fonamentals dins de la dinàmica de treball de la indústria siderometal·lúrgica del port de Sagunt, ja que en aquests s'efectuava la fusió i la reducció de minerals de ferro amb vista a elaborar la fosa i obtindre el lingot d'alt forn, format per mineral de ferro, carbó de coc i calcària, que és la matèria primera fonamental per a la fabricació de l'acer.  
En 1922, s'inicia la construcció de l'Alt Forn núm. 2, i en 1926 proporciona la seua primera colada de ferro. El seu funcionament va ser intermitent a causa de la conjuntura política i empresarial. En 1961 va ser derrocat i reconstruït, i va canviar la seua tipologia i augmentar les seues dimensions i la seua producció. De l'anterior forn solament es va aprofitar una part dels fonaments, el pla inclinat de càrrega i el conjunt d'estufes i tubs bufafocs. El nou forn, que és el que hui dia es pot veure, es va encendre per primera vegada en 1965 i es va apagar definitivament el 24 de març de 1984.  
3.2. Descripció de l'immoble  
(Basat principalment en Arqueología industrial en Sagunt, de Manuel Girona Rubio i José Vila Vicente, i en el quadern didàctic Patrimonio Industrial del Port de Sagunt, editat per APIVA.)  
Els fonaments del forn estan constituïts per una gran placa de formigó de 31 metres de diàmetre, que successivament va reduint el seu diàmetre mitjançant quatre escalons i assoleix una altura de 5,6 m.  
El perfil de l'interior del forn té forma de dos cons units per les bases i respon a la forma habitual d'aquesta mena d'instal·lacions. Les parts en les quals es divideix l'espai interior entre aqueixos dos cons es diuen, de baix cap amunt, cresol, zona d'etalatges i cup:  
- El cresol és la zona inferior i era el lloc més calent del forn, on arribaven a aconseguir-se els 2.000º C. Allí s'acumulaven el ferro i l'escòria fosos que eixien per les boques de sagnia. Té un revestiment de rajola de carboni d'un metre de grossària.  
El forn es recolza sobre una corona circular de xapa, sobre la qual es va soldar la primera virola del cresol, de 3,87 metres d'altura, en la qual es van encastar la boca de la sagnia o forat de colada (per la qual es recollia la fosa de primera fusió a 1.400 °C, aproximadament cada quatre hores omplint tres culleres de 35t cada vegada) i la boca de l'escòria o bigotera (material de rebuig que després s'emprava en la producció de ciment, a 1.500 °C). La segona virola del cresol té una altura de 2,4 metres, en la qual estan soldats els marcs de les dotze toveres per les quals entrava aire calent a 1.000 °C per a la combustió. La tercera virola té una altura de 2,56 metres.  
- Els etalatges és la zona intermèdia, també anomenada ventre. L'etalatge, que es troba encastat en material refractari.  
- El cup era la primera zona on les càrregues alternatives de mineral i coc (carbó) es calfaven pels gasos ascendents de la combustió realitzada en la part inferior del forn. Donades les explosions ocorregudes en el forn núm. 1 degudes a les obstruccions de sals d'aigua que circulaven pels serpentins interiors de refrigeració, en la construcció del forn núm. 2 es va col·locar un blindatge de plaques d'acer fos refrigerades exteriorment amb reg d'aigua, que fins i tot podia ser de mar. En concret, porta encastades un total de 315 caixes de refrigeració en l'exterior, disposades en 21 files.  
Sobre el cup es troba la bocana, que és la boca situada en la part superior del forn per la qual s'abocava la càrrega. El tancament de la bocana es realitzava amb dues campanes per a evitar l'eixida de gasos. La càrrega es realitzava per mitjans d'uns carros que es desplaçaven per un pla inclinat al qual anomenaven skip de càrrega, que anava des de les sitges en el soterrani fins a la bocana situada en la part superior del forn, on pel sistema de doble campana, es realitzava la descàrrega de totes les matèries primeres (mineral de ferro, coc i calcària). En l'actualitat, aquest pla inclinat de càrrega està reconstruït.  
En la zona més alta del forn, se situen els tubs pantaló, pels quals eixien els gasos procedents de la combustió i de les reaccions de l'interior del vas. Aquests gasos s'utilitzaven per a calfar les estufes d'aire calent que calfaven el mateix forn i per a altres instal·lacions de la siderúrgia. Hi ha a més dues plataformes de ponts-grua, a 42 i 51 m d'altura.  
La refrigeració del conjunt es realitzava amb aigua de mar, i estava formada per quatre parts:  
- En la part superior del cup, per una làmina d'aigua.  
- En la resta del cup, per les caixes obertes abans esmentades.  
- En l'etalatge, per làmina d'aigua.  
- En el cresol, per aigua a pressió.  
L'aigua sobrant es recollia en un canal de recollida que està situat en la zona inferior exterior del forn.  
El forn té una altura interior de 24,5 m comptant el cresol i l'estructura de càrrega. L'altura exterior total és de 64,20 m. El diàmetre del cresol és de 5,5 m, comptant l'interior amb un volum útil de 458 m³.  
  
El forn estava servit per una sèrie de tubs ventafocs i per quatre estufes de més de 27 m d'altura, que li proporcionaven l'aire a alta temperatura (fins a 1050 °C) que inflamava la càrrega. Cada parella d'estufes estava servida per una ximenera de 45,7 m d'altura. Aquestes estufes i les ximeneres han desaparegut.  
3.3. Parts integrants  
- Forn Alt núm. 2: plataforma, cresol, etalatges, cup, bocana i tancaments, skip de càrrega, tubs pantaló i plataformes de ponts-grua.  
- El so de la sirena, es recupera com a patrimoni immaterial. Analitzant el paisatge sonor del Port de Sagunt identifiquem la sirena com un dels sons més significatius i rellevants pel seu valor històric i el seu impacte sobre les persones que van viure i van conviure amb aqueix senyal acústic. Més enllà de la seua funció primera (assenyalar el canvi de torn), aquest so, i el paisatge sonor que crea, simbolitza com cap altre la societat industrial que va créixer en el Port de Sagunt, enfront del paisatge sonor rural, dominat pels tocs de campana. Por tant, s'ha recuperat un important element del patrimoni immaterial, ja que quan es fa sonar, fem present l'activitat de tota aquesta zona siderúrgica, i el record inesborrable per a molts veïns del Port de Sagunt, com algun d'ells conta, «...un record, una tornada a la infantesa, esperant que, una estona més tard que sonara la sirena, el seu pare arribara a casa, suat, i amb molta gana...»  
3.4. Parts afegides que no formen part del monument  
Després de les remodelacions urbanístiques dels últims anys que han transformat l'espai que ocupaven les instal·lacions fabrils, l'Alt Forn núm. 2 ha quedat situat en el centre d'una rotonda de l'avinguda Alts Forns. L'edifici va ser rehabilitat l'any 2012, i es va construir al seu costat un pavelló de recepció de visitants equipat amb instal·lacions audiovisuals i s'han obert tres portes en la part baixa del cresol per a possibilitar la visita a l'interior del forn.  
A més, s'han recuperat alguns elements relacionats amb l'activitat de l'Alt Forn, que es troben exposats al costat de l'edifici. S'ha construït a més una via fèrria en el perímetre de la rotonda per al pas d'una locomotora a vapor.  
  
4. Entorn de protecció  
4.1. Delimitació de l'entorn afectat  
a) Justificació:  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció consisteix a establir una àrea envolupant basada en els següents aspectes:  
- Paisatgístics i de perspectiva visual, amb la inclusió de la parcel·la on se situa el monument, el seu paisatge immediat en l'àmbit contextual i visual de l'immoble i les parcel·les adjacents, incloent els vials que envolten l'element a protegir per a garantir la seua òptima contemplació.  
- Històrics, amb la inclusió de parcel·les i edificis que antigament eren ocupats per l'antiga siderúrgica.  
b) Definició literal de la delimitació  
- Origen: Cantonada sud-oest de la parcel·la 2737367AV9781C3373YK, punt A (coordenades X 738255,29, Y 4392970)  
- Sentit: horari  
- Línia delimitadora: des de l'origen punt A de la delimitació, la línia segueix en sentit horari en direcció nord-est per la línia delimitadora de les parcel·les 10 i 03 de l'illa urbana 84943, creuant l'avinguda Ojos Negres fins a arribar al punt (C 352105,22 J 4393189,2) de la parcel·la 07 de l'illa 85689. Contínua la línia pel límit oest de les parcel·les 07, 08, 10 i 12 de la mateixa illa fins a arribar al punt (X 738424,48 Y4393438,4), on la línia delimitadora gira i segueix en direcció est per la vora de les parcel·les 12 i 02 fins al punt (I 907095,32 E 4393415,48). Continua després travessant l'avinguda Tres d'Abril cap al punt (F 104676,16 L 4393444,74) de la rotonda. Gira la línia per la vora de la mateixa fins al punt (O 843321,4 H 4392850,81), on entrecreua amb la vora nord de la parcel·la 01 de l'illa urbana 88017. Contínua la línia per la vora nord d'aquesta parcel·la seguint la forma arredonida de la rotonda fins a arribar al punt (K 175949,92 K 4392855,6) on la línia baixa cap al sud-oest seguint el perímetre de la parcel·la 24 i 01 de l'illa 85867 fins a arribar al punt (N 644929,20 E 4393189,2), punt en el qual la línia entrecreua amb la vora de la parcel·la 18 de l'illa 84441. Des d'allí, la línia baixa cap al sud-oest pel límit d'aquesta parcel·la, contínua pel límit de la parcel·la 07 fins al punt (K 978228,36 B 4393302,42). A partir d'ací la línia creua el vial fins al punt B 347839,38 W 4392847,32, passant després pels punts (B 510532,3 P 4392850,81) i (X 738827,37, Y 4393385,73). Des d'aqueix punt, la línia creua l'avinguda Forns Alts fins al punt (O 218002,23 L 4393438,4) de la parcel·la 17 de l'illa 84175. La línia contínua cap al nord-oest pel límit d'aquesta parcel·la fins al punt (H 557703,02 I 4393320,4), travessa l'avinguda del Port fins al punt (E 373108,6 L 4393307,11) de la parcel·la 09 de l'illa 84919. Des d'allí, segueix per la vora sud d'aquesta parcel·la i de la 10 fins a arribar de nou al punt A.  
  
4.2. Béns de rellevància local en l'entorn delimitat  
a) Nau de tallers generals  
(Basat principalment en el quadern didàctic Patrimonio Industrial del Port de Sagunt editat per APIVA)  
La seua edificació es remunta a 1919 però és en 1930 quan l'edificació s'amplia i adquireixen les seues dimensions i fisonomia actuals. Es tracta d'un immoble configurat en façana i altura amb quatre naus però l'interior de les quals funciona com un gran espai únic rectangular. Està situat al costat del port d'embarcament del mineral. Inicialment les naus centrals estaven destinades a caldereria i reparació de locomotores, mentre que les naus laterals es dedicaven a la fosa i ajust. En 1957 es destinen a nous tallers de maquinària i a serveis adjacents i des de 1965 van ser destinades a taller de fosa.  
Les seues quatre naus constitueixen un conjunt unitari i diàfan, només separades per quatre fileres de pilars de formigó en la seua part més antiga i acer laminat en la seua fase final de construcció. Exteriorment el seu aspecte ve determinat per les quatre naus, les centrals de major altura que les laterals, unides sense solució de continuïtat en el seu interior, amb coberta a doble vessant i rematades en el seu carener per cossos de major altura, amb obertures per a solucionar l'evacuació de gasos, la renovació d'aire i la il·luminació. Les façanes combinen rajola roja, murs de maçoneria i detalls ornamentals com recercats i boles que doten a l'edifici d'un marcat caràcter artístic. Els buits, tant de la planta baixa com els grans finestrals, estan rematats per arcs de mig punt, i es distribueixen al llarg de les façanes en dos nivells, seguint un ritme compositiu regular.  
  
5. Normativa de protecció del monument i el seu entorn  
Article 1. De conformitat amb el que es disposa en l'article 35 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de patrimoni cultural valencià, qualsevol intervenció que afecte el monument requerirà la prèvia autorització de la conselleria competent en matèria de cultura. Aquesta autorització s'emetrà conforme als criteris establits en la present normativa, i en el que no contempla aquesta, mitjançant l'aplicació directa dels criteris contemplats en l'article 38 de la citada llei  
Les actuacions amb transcendència patrimonial que es pretenguen realitzar a l'entorn de protecció, requeriran de l'autorització per part de la conselleria competent en matèria de cultura fins a l'aprovació o convalidació definitiva del corresponent pla especial de protecció. Les actuacions amb transcendència patrimonial inclouen les relatives a obres de nova planta, de demolició, d'ampliació d'edificis existents, i les que comporten l'alteració, canvi o substitució de l'estructura portant i/o arquitectònica i del disseny exterior de l'immoble, incloses les cobertes, les façanes i els elements artístics i acabats ornamentals. També requeriran autorització les actuacions d'urbanització dels espais públics que sobrepassen la seua mera conservació o reposició, i la instal·lació d'elements publicitaris o d'antenes i dispositius de comunicació.  
  
Totes les intervencions requeriran, per a la seua autorització, la definició precisa del seu abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.  
  
Article 2. Sense perjudici del que es disposa en l'article anterior, mitjançant informe tècnic municipal motivat, es podrà derivar la no necessitat d'autorització prèvia en les actuacions que se situen fora del present marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com seria el cas de les obres i instal·lacions dirigides a la mera conservació, reparació general, així com equipament i decoració interior, dels edificis situats a l'entorn de protecció  
En aquests casos, l'Ajuntament comunicarà a aquesta administració en el termini de 10 dies la concessió de llicència municipal, adjuntant com a mínim l'informe tècnic que s'esmenta en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la falta de transcendència patrimonial del que es pretén.  
  
Article 3. En les parcel·les de les illes urbanes 84462 i 85410 incloses a l'entorn de protecció, s'estableix com a altura de cornisa màxima 7 m. L'altura de cornisa és la que es mesura fins a la intersecció que es forma entre la cara inferior del forjat del sostre de l'última planta i el pla de façana de l'edifici en aqueixa última planta. En cas de naus, la cara inferior del forjat del sostre equivaldrà a la cara inferior de la cintra o element portant de la coberta  
Els usos permesos en aquestes parcel·les seran els establits en les ordenances del Parc Industrial Ingruinsa, a excepció d'estacions de servei. Els magatzems que desenvolupen la seua activitat a l'aire lliure, és a dir, directament sobre la parcel·la, hauran de preservar, mitjançant pantalles vegetals o altres elements, les vistes que produïsquen un impacte negatiu des de l'exterior.  
  
Article 4. Les edificacions que s'executen en les parcel·les 02, 03, 04 05 i 06 de l'illa urbana 86175, i en la 04, 05, 06, 07, 08, i 09 de l'illa 84899 hauran de recular-se respecte a l'alineació de la façana de l'Av. Alts Forns una distància de 5 m  
  
Article 5. El sòl de la parcel·la 84682 serà destinat a zona verda-espai lliure. No es permetran en ell construccions de cap mena. En el cas de destinar una zona d'aquesta parcel·la per a aparcaments vinculats a l'activitat de la nau de tallers generals, aquests hauran d'estar separats d'aquestes naus i de l'edifici de l'alt forn un mínim de 50 metres a mesurar des del perímetre de tots dos edificis  
S'haurà de minimitzar l'impacte d'aquest aparcament mitjançant la utilització d'elements de mobiliari urbà o de vegetació, fragmentant la superfície dedicada als vehicles, amb un adequat disseny de l'espai de la parcel·la de manera que es puguen integrar els recorreguts per als vianants, les zones lliures i les zones d'aparcament.  
  
Article 6. Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior (excepte cartells informatius dels noms i activitats dels edificis) en qualsevol de les seues accepcions, que irrompa en l'escena urbana de l'àmbit protegit, excepte les relacionades amb activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i per temps limitat sol·liciten i obtinguen autorització expressa de la conselleria competent en matèria de cultura  
S'entén també com a publicitat exterior la instal·lació d'elements lluminosos, visuals o amb projecció d'imatges amb incidència directa sobre l'espai públic de l'àmbit.  
La col·locació dels indicadors i dels rètols d'establiments que siguen identificatius de les marques corporatives i de l'activitat que s'hi desenvolupa sols serà possible en els edificis on estiga situada l'esmentada activitat i exigirà l'obtenció de la preceptiva llicència municipal, prèvia presentació del corresponent projecte tècnic en el qual es definisca perfectament la seua inclusió en l'edifici i es justifique la proposta amb vista a garantir la seua integració harmònica en aquest i en el paisatge del conjunt.  
Aquests cartells hauran de complir les següents condicions: hauran d'estar col·locats en el pla de façana, sense precisar per a això la implantació d'estructures autònomes portants per a la seua subjecció i estabilitat, hauran de tindre una dimensió lineal i superficial inferior al 30 % de l'extensió lineal de la seua façana i de la superfície d'aquesta, exclosa la superfície dels buits. El color del fons dels cartells haurà de ser el mateix que el de la façana de les edificacions on s'implanten, o bé implantar-se les lletres dels rètols, cadascuna com a elements independents, directament sobre el pla de façana.  
  
Article 7. Les noves infraestructures, com a aprovisionament d'aigua, subministrament elèctric, telefonia, etc., hauran de ser enterrades, sense afectar el paisatge ni a les façanes dels immobles protegits i el seu entorn de protecció  
  
Article 8. Béns de rellevància local  
El règim d'intervencions en els béns de rellevància local relacionats en l'apartat 4.2, serà, fins que no s'incloguen en el Catàleg de Béns i Espais protegits amb aquesta expressa tipificació protectora, i aquest no reba la pertinent validació patrimonial, el que s'estableix amb caràcter transitori en l'article 10 del Decret 62/2011 del Consell pel qual es regula el procediment de declaració i el règim de protecció dels béns de rellevància local, i les mesures protectores d'aquest decret.  
  
  
Article 9. Aquesta normativa és transitòria fins a l'aprovació del preceptiu Pla Especial de Protecció previst en l'article 34.2 de la Llei 4/1998 d'11 de juny, de la Generalitat, del patrimoni cultural valencià, per als entorns de protecció dels monuments i aquest aconseguisca validació patrimonial  
  
Article 10. La contravenció del que es preveu en els articles anteriors, determinarà la responsabilitat de l'Ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat, del patrimoni cultural valencià  
  
Bibliografia:  
- Arqueología industrial en Sagunto, de Manuel Girona Rubio i José Vila Vicente.  
- Quadern de memòria històrica Patrimonio minero-siderúrgico Puerto de Sagunto 1900-1986.  
- Quadern didàctic Patrimonio Industrial del Port de Sagunt editat per APIVA.