Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 4109, del 18-10-2001 (2001/9600)

Notificació del recurs d'alçada, dictat en l'expedient sancionador ESSANC 46/2001/0133, al senyor Martín Olmedo Rueda.
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   4109

Data del DOGV
:   18-10-2001

Secció del DOGV
:   V. ALTRES ANUNCIS - G) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2001/9600


Organisme emissor
:   Conselleria de Justícia i Administracions Públiques

Tipus de document
:   Anunci

Notificació del recurs d'alçada, dictat en l'expedient sancionador ESSANC 46/2001/0133, al senyor Martín Olmedo Rueda. [2001/Q9600]
  
De conformitat amb allò que ha acordat aquesta Secretaria General, i a l'empara del que disposa l'article 59.4 de la Llei 30/1992, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, per mitjà del present edicte es notifica al senyor Martín Olmedo Rueda, amb últim domicili conegut a la urbanització Vista Nieve, bloc 4-2-B, de la localitat de Madrid, recurs d'alçada de data 17 d'agost de 2001, dictat en l'expedient sancionador ESSANC /46/2001/0133, que s'està tramitant al Servei d'Espectacles i Establiments Públics.
  
«Vist el recurs alçada interposat pel senyor Martín Olmedo Rueda, contra la Resolució dictada per la cap del Servei d'Espectacles i Establiments Públics, de data 22 de juny de 2001, per infracció administrativa tipificada en l'article 14 de la Llei 10/1991, de 4 d'abril, sobre Potestats Administratives en matèria d'Espectacles Taurins, i per la qual es va imposar una sanció de 25.000 pessetes (150,25 euros).
  
Antecedents de fet
  
1. El delegat governatiu, en el festeig del dia 17 de març de 2001, va denunciar els fets motivadors de la resolució que s'impugna i que van ser:
  
S'ha tingut coneixement per part d'aquesta Direcció General que en la correguda de bous celebrada el 17 de març de 2001, a la plaça de bous d'aquesta capital, en què vosté actuava com a picador, va eixir a l'arena portant el cavall amb els dos ulls tapats, fet que incomplix l'article 72.2 del Reial Decret 145/1996, de 2 de febrer, pel qual es modifica i dóna nova redacció al Reglament d'Espectacles Taurins.
  
2. Iniciat l'expedient sancionador amb nomenament d'instructor i secretari, de conformitat amb el que establix l'article 29.a de la Llei 2/1991, de 18 de febrer, en relació amb l'article 13.1 del Reial Decret 1.398/1993, de 4 d'agost, pel qual s'aprova el Reglament del Procediment per a l'Exercici de la Potestat Sancionadora, es va notificar a l'interessat el preceptiu acord d'iniciació.
  
3. Complimentats els tràmits oportuns i ratificada la denúncia per la força actuant, la cap del servei va acordar imposar al senyor Martín Olmedo Rueda una sanció de 25.000 pessetes (150,25 euros), per infracció de l'article 14 de la Llei 10/1991, de 4 d'abril, sobre Potestats Administratives en matèria d'Espectacles Taurins; contra dita resolució s'ha interposat recurs d'alçada.
  
Fonaments de dret
  
1. Que el recurs ha sigut interposat per qui és titular d'un dret que li conferix legitimació activa i dins de termini legal.
  
2. L'article 14 de la Llei 10/1991, de 4 d'abril, tipifica com a infracció lleu, digna de sanció, amb multa en quantia de fins a 25.000 pessetes, de conformitat amb el que establix l'article 17 de la mencionada llei.
  
Vist el recurs d'alçada interposat pel senyor Martín Olmedo Rueda, en què en essència manifesta:
  
Que la resolució que impugna és anul·lable d'acord amb l'article 63.1 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, en no haver admés la prova que va proposar.
  
Que d'acord amb l'article 72.4 del Reial Decret 145/1996, que regula el Reglament d'Espectacles Taurins, els picadors podran defendre's en tot moment, motiu pel qual cal per a la seua seguretat que el cavall porte els dos ulls tapats.
  
Que considera que en un futur es modificarà el precepte del reglament que impedix tapar els dos ulls al cavall, per la qual cosa no és just que se li sancione per portar-los tapats.
  
Que la sanció és desproporcionada.
  
Davant de dites al·legacions cap oposar els següents arguments:
  
En primer lloc, i respecte a la possible anul·labilitat del procediment en què es va imposar la sanció ara recorreguda, per la inadmissió de les proves proposades, cal assenyalar, conforme ja es va dir en el seu moment que les sentències del Tribunal Constitucional 51/1985, de 10 d'abril; 191/1989, de 16 de novembre; 40/1986, d'1 d'abril; 196/1988, de 24 d'octubre; i 87/1992, de 8 de juny, condicionen l'admissió de les proves al fet que qui jutja les considere necessàries, i aquest pot declarar-les inadmissibles de forma motivada.
  
La jurisprudència ha qualificat com a proves innecessàries per inútils aquelles que són proposades quan l'autoritat ja s'estima suficientment informada per als fins de la decisió; és a dir, quan hi haja en l'òrgan competent un grau de consistència que excloga tot dubte respecte a les circumstàncies del fet que siguen rellevants per a exigir la responsabilitat; respecte d'això es manifesten la STS 2n, de 3 de desembre de 1991; STS 2a, de 4 de febrer de 1993; SSTS 59/1991, de 14 de març; 65/1992, de 29 d'abril; i SSTS 2ª, de 24 d'abril i 6 de maig de 1992.
  
La declaració d'impertinència de les proves proposades es va motivar basant-se en les següents causes:
  
Pel que fa a les proves documentals, per quant la informació que pot proporcionar, el Ministeri d'Interior respecte de les conclusions de la Mesa de Treball del Terç de Piques, a fi que es comprove allò que aquest ha al·legat, manca de base suficient per a eximir a l'imputat de la comesa de la infracció imputada.
  
L'acta d'acabament del festeig, ja consta en l'expedient, i no desvirtua la imputació realitzada a l'interessat.
  
D'altra banda, el mateix interessat reconeix que va tapar els dos ulls al cavall, per la qual cosa manca de consistència que pretenga desvirtuar dita realitat amb proves que realment no varien aquest extrem fàctic.
  
El que en un període pròxim es modifique l'article 72.2 del Reial Decret 145/1996, de 2 de febrer, pel qual es modifica i dóna nova redacció al Reglament d'Espectacles Taurins, no és obstacle perquè en el dia dels fets i en el període de temps en què es va tramitar el procediment en què es va imposar la sanció, siga de plena i obligada aplicació.
  
L'actuació de l'imputat va suposar la comesa d'una infracció lleu tipificada en l'article 14 de la mencionada Llei 10/1991, en relació amb l'article 72.2 del Reial Decret 145/1996.
  
Els fets imputats es consideren suficientment demostrats en els termes assenyalats en l'article 137.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, que establix que «els fets constatats per funcionaris als quals es reconeix la condició d'autoritat, que es formalitzen en document públic i que observen els requisits legals pertinents, tindran valor probatori» sempre que com en la tramitació del present expedient, l'interessat tinga possibilitat de contradir el seu contingut.
  
La presumpció de veracitat de les actes administratives convertix aquestes en una prova documental privilegiada, en tant que s'atorga legalment al contingut d'aquests documents la virtualitat de fonamentar per si mateix la resolució administrativa sancionadora, sempre que dit contingut no siga desvirtuat pel presumpte responsable, desplaçant-se d'aquesta manera la càrrega de la prova, com ha sigut assenyalat per les següents sentències del Tribunal Suprem 3a 7ª, de 4 de juny de 1990; 3a 7a, de 25 de juny de 1991; i 3a 7ª, de 18 de desembre de 1991.
  
D'altra banda, el mateix interessat ha reconegut a través de les seues al·legacions la imputació realitzada, per la qual cosa la comesa dels fets està totalment demostrada.
  
En la quantificació econòmica de la sanció s'ha tingut en compte el principi de proporcionalitat, d'acord amb el que disposen els articles 20 de la Llei d'Espectacles Taurins, 95 del Reglament d'Espectacles Taurins, i 131 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, en dit article s'establix, d'una banda, que la comesa de la infracció no resulte més beneficiosa que el compliment de la norma infringida i, d'una altra, s'establix com un dels criteris per a la seua graduació la intencionalitat en la seua comesa. Està clar que tapar els dos ulls al cavall, s'ha realitzat de forma intencionada, i per tant la imposició de la sanció proposada es considera ajustada al principi de proporcionalitat.
  
En virtut d'això, i de conformitat amb el que preveu l'art. 32 de la Llei 2/1991, de 18 de febrer, d'Espectacles, Establiments Públics i Activitats Recreatives, en relació amb l'art. 114.2 de la Llei 30/1992 de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, s'informa desfavorablement el recurs i es proposa la seua desestimació».
  
Vist l'informe precedent, així com les disposicions legals citades i la resta de general aplicació, i atesa la competència que per a conéixer el present recurs s'atribuïx al director general, en virtut del que disposa l'article 114.1 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, en relació amb el que preceptua l'article 12 del Decret 91/1999, de 30 de juliol, del Govern Valencià, pel qual s'aprova el Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques, resolc:
  
Desestimar el recurs alçada interposat pel senyor Martín Olmedo Rueda contra la Resolució dictada per la cap del Servei d'Espectacles i Establiments Públics, de data 22 de juny de 2001, pels motius exposats en el cos del present escrit.
  
Contra aquesta resolució, que posa fi a la via administrativa, es podrà interposar recurs contenciós administratiu, davant del Jutjat Contenciós Administratiu de València, seu de l'òrgan que ha dictat l'acte administratiu a impugnar o davant del jutjat contenciós administratiu de la capital de província en què el demandant tinga el seu domicili, en el termini de dos mesos, comptats des de l'endemà al de la seua notificació, de conformitat amb el que establixen l'article 115.3 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, i els articles 8, 14 i 46 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, Reguladora de la Jurisdicció Contenciosa Administrativa. Tot això sense perjuí que s'utilitze qualsevol altra via que es considere oportuna.
  
La multa s'haurà de fer efectiva, utilitzant l'imprés número 899208746196 3 que es va adjuntar a la Resolució de data 22 de juny de 2001, en qualsevol de les entitats col·laboradores que hi consten, de conformitat amb el que establixen el Decret 105/1992, de 6 de juliol, sobre recaptació de taxes, preus públics i sancions de la Generalitat Valenciana i l'Ordre de 26 de febrer de 1993, que desenvolupa el decret abans citat, i remetre l'exemplar corresponent a l'administració, a aquesta Direcció General d'Interior, Infraccions Administratives, carrer de l'Historiador Chabàs, número 2, 46066 València, en el període voluntàriament establit en el Reglament General de Recaptació i dins dels terminis que s'indiquen seguidament:
  
a) Les notificacions efectuades entre els dies 1 i 15 de cada mes des de la data de notificació, fins al dia 5 del mes següent, o el dia hàbil immediat posterior.
  
b) Les notificacions efectuades entre els dies 16 i últim de cada mes, des de la data de notificació, fins al dia 20 del mes següent, o el dia hàbil immediat posterior.
  
En cas contrari, se li advertix que se seguirà contra vosté el procediment administratiu de constrenyiment per a exacció amb les costes a què donara lloc.
  
I perquè servisca de notificació a l'interessat mencionat anteriorment, s'expedix el present edicte.