Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 5994, del 16-04-2009 (2009/3266)

Assumpte civil 000054/2006. Notificació de la sentència a Juan Antonio Fernández González.
------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   5994

Data del DOGV
:   16-04-2009

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2009/3266


Data del document
:   13-03-2009

Organisme emissor
:   Jutjat d'Instrucció Número 1 de Torrevieja

Tipus de document
:   Edicte

Descriptors 

:   * sistema judicial

Assumpte civil 000054/2006. Notificació de la sentència a Juan Antonio Fernández González. [2009/3266]  
Judici: divorci contenciós 000054/2006.  
Part demandant: Sandra Patricia Quintero Naranjo.  
Part demandada: Juan Ignacio Fernández González.  
Sobre: divorcis no consensuats.  
En el judici a què es fa referència s'ha dictat la resolució el text de la qual, literalment, diu així:  
«Jutjat d'Instrucció número 1 de Torrevieja (ant. mixt 6) Torrevieja (Alacant).  
Procediment: assumpte civil 54/2006.  
Sentència  
Torrevieja, 16 de desembre de 2008  
Iris Valero Paredes, magistrada jutgessa del Jutjat d'Instrucció i de Violència sobre la Dona número 1, antic Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 6 de Torrevieja i partit, ha vist estes actuacions registrades amb el número 54/06, sobre divorci, promogudes per Sandra Patricia Quintero Naranjo, representada pel procurador senyor Penalva Riquelme, i dirigida pel lletrat Albuquerque Fernández, contra Juan Ignacio Fernández González, en situació processal de rebel·lia i amb intervenció del Ministeri Fiscal.  
Antecedents de fet  
Primer Sandra Patricia Quintero Naranjo, representada pel procurador senyor Penalva Riquelme, va presentar la demanda de divorci contra Juan Ignacio Fernández González,que es va admetre a tràmit; i es va citar a termini la part demandada per a personar-se i contestar-la en el termini de 20 dies. El Ministeri Fiscal va contestar a la demanda i va declarar Juan Ignacio Fernández González en situació processal de rebel·lia mitjançant la provisió de 30 d'octubre de 2008.  
Segon. Es va assenyalar vista segons el que estableix la llei, que es va celebrar en el dia de hui, i es admetre com a prova la documental i l'interrogatori del demandat, el contingut del qual consta en l'acta alçada a este efecte.  
Tercer. En la tramitació d'estes actuacions han observat les prescripcions legals.  
Raonaments jurídics  
Primer Sandra Patricia Quintero Taronger, representada pel procurador senyor Penalva Riquelme, exercita en este procediment l'acció de dissolució per divorci del matrimoni contret amb Juan Ignacio Fernández González, el dia 22 d'octubre de 2001, sobre la base de l'article 86 del Codi Civil en relació amb l'article 81 del mateix cos legal en la redacció donada per la Llei 15/2005, de 8 de juliol; això és, el transcurs del període de tres mesos des de la celebració del matrimoni.  
Segon. Ha d'estimar-se acreditada la concurrència de la causa de la dissolució del matrimoni descrita basada en la prova documental aportada juntament amb la demanda, de la qual es desprén que amb data 30 de juny de 2006 es va interposar demanda de divorci, havent-se celebrat el matrimoni amb data 22 d'octubre de 2001.  
Una vegada realitzat el preàmbul expositiu anterior, cal indicar que la solució correcta a la problemàtica plantejada per les parts en litigi, passa per la fixació d'una sèrie de fets bàsics i transcendents, com també per l'anàlisi del material probatori que consta en les actuacions, que té relació amb aquells, ja que no pot obviar-se que les situacions que es produeixen en matèria de dret de família són realment dinàmiques i tenen una variabilitat constant, la qual cosa comporta que hagen de resoldre's, atenent, a més, a la realitat del moment, i sempre, d'acord amb l'interés del fill o filla o dels fills o filles menors d'edat.  
Tercer. Pel que fa a les mesures que, de conformitat amb el que disposa l'article 91 i següents del Codi Civil s'han d'establir en este tipus de procediments, de l'activitat probatòria desenvolupada s'entén que no s'ha produït una variació substancial de les circumstàncies que van haver de conduir a l'adopció de les mesures civils en l'acte de data 19 de maig de 2006, dictat en l'àmbit de les diligències urgents 204/06 d'este mateix Jutjat, havent de ser substancialment confirmades, quant a la guarda i custòdia de la filla menor, havent d'així mateix de ser confirmades les mesures adoptades respecte de l'atribució de l'ús de l'habitatge i parament familiar.  
La sentència de data 25 de setembre de 2002, de la Secció Setena de l'Audiència Provincial d'Alacant, assenyala que l'atribució de la guarda i custòdia dels fills comuns és una de les qüestions més delicades i difícils d'esta classe de procediments, en els quals han de valorar-se factors tan diversos com la capacitat d'atenció i cura dels progenitors respecte als fills, l'entorn familiar, la voluntat dels afectats, valorant la seua capacitat de comprensió, el seu arrelament al lloc [...], en definitiva, la resolució que s'adopte ha de pretendre que els fills resulten afectats de la menor manera possible per la separació com reiteradament s'ha pronunciat esta Audiència Provincial. És principi elemental, necessari i indeclinablement inspirador del dictat de qualsevol mesura referida als fills, que el seu interés ha de prevaldre per damunt de qualsevol altre, inclòs el dels pares o progenitors, fins al punt que el principi favor filii ha estat elevat a principi universal del dret.  
Com ha subratllat una jurisprudència abundantíssima, el principi fonamental que ha de presidir la determinació de la guarda i custòdia dels menors d'edat és el de la protecció dels fills, o favor filii, d'acord amb els tractats i resolucions de les organitzacions internacionals com la Declaració dels Drets de l'Infant de 20 de novembre de 1959, la Convenció de les Nacions Unides dels Drets de l'Infant de 20 de novembre de 1989 la resolució A 3-01898/1992 del Parlament Europeu sobre la Carta dels Drets de l'Infant, i la Convenció Europea sobre l'Exercici dels Drets de l'Infant de 19 d'abril de 1996, així com l'article 39.2 de la Constitució espanyola, que estableix l'obligació dels poders públics d'assegurar la protecció integral dels fills; este principi inspira també nombrosos preceptes del Codi Civil, i constitueix la idea bàsica de la regulació de la Llei Orgànica 1/1996, de 15 de gener, de Protecció Jurídica del Menor; per tant, a l'hora d'establir el règim de la guarda i custòdia dels menors en les situacions de crisis matrimonials, sense desconéixer que els pares gaudeixen del dret de relacionar-se amb els fills, ha de procurar-se abans de res l'interés del fill menor d'edat en el favor de la qual es reconeix este dret-deure dels pares, d'acord amb l'article 39.3 de la Constitució, que estableix l'obligació dels pares de prestar assistència de tot ordre als fills tinguts dins o fora del matrimoni, durant la seua minoria d'edat i en els altres casos en què legalment pertoque.  
Un dels principis fonamentals en la determinació de la guarda dels menors és el de l'estabilitat, de manera que els canvis de custòdia no són en si convenients, sense que en el cas que ens ocupa s'hagen acreditat circumstàncies que justifiquen el canvi.  
Per tot això, l'interés de la menor consisteix a atribuir la guarda i custòdia a la mare. En conseqüència, que s'atribuïsca a esta l'ús del domicili familiar.  
Quart. El règim de visites del progenitor no custodi ha d'establir-se ponderant les circumstàncies del cas, i amb vista a mantindre i enfortir el vincle de la menor envers el pare, per la qual cosa es considera adient autoritzar el pare, un dret de visites i comunicació amb la filla que no té sota custòdia seua, consistent en la possibilitat de tindre-la en companyia seua la vesprada dels dilluns de 16.00 a 20.00 hores, com també els dimecres i divendres de 17.00 a 19.00 hores, sempre en presència d'una tercera persona i respectant la mesura d'allunyament que poguera estar en vigor.  
En matèria tan delicada i en benefici de la menor, el Jutjat pot demanar als progenitors que arriben a un acord sobre els aspectes debatuts, animant-los a evitar judicialitzar estos temes; alhora que se'ls ha d'advertir que l'incompliment reiterat de les obligacions derivades del règim de visites, tant per part del progenitor guardador com del no guardador, podrà donar lloc a la modificació del règim de guarda i visites.  
Cinqué. Pel que fa a la pensió alimentària no pot oblidar-se que:  
a) L'obligació de donar aliments que resulta del fet de la generació és un dels continguts ineludibles de la pàtria potestat i és una de les obligacions de major contingut ètic de l'ordenament jurídic que ateny el rang constitucional com taxativament estableix l'article 39 de la CE.  
b) La prestació d'aliments de l'article 110 del CC és més àmplia que la de l'article 142 del mateix codi i inclou també tot el que comporta la protecció que necessite el fill; per exemple, la defensa de la seua persona o dels seus drets i tots els destinats a la seua formació i equilibri espiritual; encara que això no significa que la totalitat de que disposa el títol VI del llibre I del CC sobre aliments no és aplicable als deguts als fills menors, si bé el tractament jurídic dels aliments deguts als fills menors presenta una marcada preferència, per la qual cosa no ha de veure's afectada per les limitacions pròpies del règim legal d'aliments entre parents que, pel que fa als fills, constitueix una normativa en gran part sols adequada al cas dels fills majors d'edat o emancipats.  
c) La dita obligació competeix al pare i/o mare íntegrament o en el proporció al fet que pertoque segons el règim econòmic matrimonial (art. 1318, 1362 i 1438 del CC) o en què haja disposat el jutge (art. 103,3 90, 93 del CC) havent de tindre's en compte quan pertoque la contribució equitativa del fill segons les seues possibilitats a l'alçament de les càrregues familiars.  
La petició d'aliments sobre la base dels preceptes esmentats, instada en este cas pels tràmits del judici d'aliments, gaudeix del principi del favor filii que es predica per als fills menors d'edat, i que la prestació alimentària serà coberta atesos els béns de qui els dóna, i les necessitats de qui els rep, apreciació que l'òrgan judicial ha de fer atenent a les al·legacions de les parts i les proves aportades d'acord amb el principi general de distribució de la càrrega probatòria contingut en l'article 217 de la LEC, que obliga a qui reclama a provar els fets al·legats, mirant de no deixar desateses les exigències imposades per la solidaritat familiar que el legislador tutela, però, al mateix temps, evitant una protecció desmesurada, amb oblit de les necessitats de l'alimentant, determinades per la seua situació personal (STS de 9 d'octubre de 1981 i 12 de febrer de 1982), corresponent la determinació de la quantia al jutge o tribunal sentenciador. En este cas, esta puja a la quantitat de 200 euros mensuals per a la filla, havent de declarar confés a estos efectes al demandat en els termes de l'article 304 i 770.3 de la Llei d'Enjudiciament Civil.  
Sisé. D'acord amb el que estableixen els articles 521.2 i 755 de la Llei d'Enjudiciament Civil, i 76 de la Llei del Registre Civil, esta sentència es comunicarà d'ofici al Registre Civil on consta inscrit el matrimoni.  
Seté. No pertoca efectuar un pronunciament especial en matèria de costes produïdes, atesa la naturalesa pública de l'objecte del procediment i la inexistència de temeritat o mala fe en cap de les parts.  
Vistos els preceptes legals citats i tots els altres aplicables de forma general i pertinent.  
Dispositiva  
Estime la demanda interposada per Sandra Patricia Quintero Naranjo, representada pel procurador senyor Penalva Riquelme contra Juan Ignacio Fernández González, i declare la dissolució per divorci del matrimoni contret per ambdós en data 22 d'octubre de 2001, amb els efectes que li són pertinents per ministeri de la llei, sense imposició a cap de les parts de les costes produïdes, i amb l'adopció de les mesures següents:  
I. S'atribueix a la mare la guarda i custòdia de la filla menor, i ambdós pares compartiran la pàtria potestat. En conseqüència, que s'atribuïsca a esta l'ús del domicili familiar.  
II. S'autoritza Juan Ignacio Fernández González un dret de visites i comunicació amb la filla que no té sota custòdia seua, consistent en la possibilitat de tindre-la en companyia seua la vesprada dels dilluns de 16.00 a 20.00 hores, com també els dimecres i divendres de 17.00 a 19.00 hores, sempre en presència d'una tercera persona i respectant la mesura d'allunyament que puga estar en vigor.  
III. Com a pensió alimentària a càrrec de Juan Ignacio Fernández González es fixa la quantitat de 200 euros per a la filla menor, pagadors mensualment en el compte bancari que a este efecte es designe, dins dels primers cinc dies de cada mes, i amb l'actualització anual d'acord amb l'IPC.  
El pare també sufragarà el 50% de totes les despeses extraordinàries que es produïsquen als fills i es reputen necessàries per a la seua educació i salut adequades.  
Una vegada que esta resolució siga ferma, comuniqueu-ho d'ofici a l'encarregat del Registre Civil on figura inscrit el matrimoni, Registre Civil de Guardamar del Segura, al tom 23, pàgina 19, a fi que se n'extenga la nota marginal oportuna.  
Notifiqueu a les parts esta resolució i feu-los saber que s'hi pot preparar un recurs d'apel·lació en el termini de cinc dies, per a l'Audiència Provincial.  
Esta és la meua sentència, que pronuncie, mane i firme».  
Publicació. La sentència anterior ha sigut publicada d'acord amb el que estableix l'article 212 de la Llei d'Enjudiciament Civil. En done fe.  
Atés que es desconeix el domicili o residència actuals de la part demandada, per la provisió de data 13 de març de 2009, el jutge, de conformitat amb el que disposa l'article 497 de la Llei 1/2000, d'Enjudiciament Civil, ha ordenat la publicació d'este edicte al tauler d'anuncis del Jutjat i en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana per a dur a efecte la diligència de notificació de sentència de data 16 de novembre de 2009 a la part demandada, Juan Antonio Fernández González.  
Torrevieja, 13 de març de 2009.- La secretària judicial: Olga Lidón Rubio.