Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7985, del 22-02-2017 (2017/1054)

Notificació de la sentència dictada en el judici verbal número 2078/2015.
-------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7985

Data del DOGV
:   22-02-2017

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2017/1054


Organisme emissor
:   Jutjat de Primera Instància Número 21 de València

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en el judici verbal número 2078/2015. [2017/1054]  
Procediment: judici verbal (250.2) 002078/2015.  
Míriam Muñoz Peiró, lletrada de l'Administració de justícia del Jutjat de Primera Instància número 21 de València, mitjançant aquest edicte faig saber que en aquest jutjat se segueix el juí verbal número (250.2) 002078/2015 a instàncies de José María Paniagua Mora, representat pel procurador Santiago Fea Fernández i assistit de lletrat, contra A. H., en reclamació de 277,37 euros.  
En el judici a què es fa referència s'ha dictat la resolució que té l'encapçalament i la dispositiva que, literalment, són com segueix:  
  
«M.ª Cristina López de Haro Martín, magistrada jutgessa del Jutjat de Primera Instància número 21 de València i partit, he vist aquestes actuacions de judici verbal civil número 2078/2015, seguides a instàncies de J. M. P. M., representat pel procurador dels tribunals el senyor Gea Fernández i assistit pel lletrat el senyor Roca Rivera, contra D. A. H., en situació de rebel·lia processal, i dicte la resolució següent:  
  
Antecedents de fet  
Primer. Aquest judici es va iniciar en virtut de la demanda presentada pel procurador dels tribunals el senyor Gea Fernández, en la representació indicada, que per torn va correspondre conéixer a aquest jutjat, mitjançant la qual s'instava judici verbal contra qui apareix identificat a l'encapçalament com a demandat i en la qual, després de les al·legacions que va estimar convenients, acaba amb la súplica que amb els tràmits legals previs es dicte sentència per la qual es condemne el demandat a pagar a l'actor la quantitat que es determine en execució de sentència, més els interessos de l'article 1108 del Codi Civil des del dia del sinistre, i a l'obligació de fer consistent en la reparació i substitució de tram de canonada de desaigüe de PVC que correspon a la llavadora de l'habitatge del demandat que pose fi a les filtracions d'aigua, i tot això amb la condemna a costes.  
Segon. Una vega admesa a tràmit la demanda, es va traslladar a la part demandada perquè dins del termini de 10 dies la contestara. Mitjançant la diligència d'ordenació de data 4 de novembre de 2016, es declara al demandat en situació de rebel·lia processal, cosa que es trasllada a la part actora dins del termini de tres dies. En data 10 de novembre de 2016, el procurador el senyor Gea Fernández va presentar un escrit en què indica que no considerava necessària la celebració de la vista. Després d'això, van quedar les actuacions vistes per a sentència.  
Tercer. En la tramitació d'aquest judici s'han observat les prescripcions legals.  
Fonaments de dret  
Primer. La part actora exercita acció de responsabilitat civil extracontratual derivada de l'article 1902 i següents del Codi Civil, sobre la base que el demandant és el propietari de l'habitatge siti a València, carrer de Bello, número 9, 3r, 9a, i el demandat és propietari de l'habitatge siti a València, carrer de Bello, número 9, 3r, 13a, que es troba ubicat just al damunt d'un habitatge de l'actor; que l'habitatge del demandant presenta danys a causa de filtracions, com a conseqüència d'una fuga d'aigua en una conducció privativa del desaigüe de la llavadora, tram horitzontal de l'habitatge número 13; que el pèrit va valorar, a la data de la visita, els danys en la suma de 277,37 euros i la valoració de la reparació en 76,07 euros.  
Segon. L'acció que exercita la part actora té el principal fonament legal en l'article 1902 del Codi Civil, ja que qui per acció i omissió cause dany a un altre, en què intervenen culpa o negligència, una vegada provada la relació de causalitat, està obligat a reparar el dany causat. Hi constitueixen requisits ineludibles per a la viabilitat de l'acció que l'actor prove:  
a) L'existència d'una acció o omissió il·lícita, i tot aquell acte que cause un dany a un altre es considera així pel fet de constituir una vulneració del principi alterum non laedere.  
b) Dany causat.  
c) Culpa o negligència en els termes de l'article 1104 del Codi Civil, a què s'aplica la inversió de la càrrega de la prova, ja que serà l'autor del dany qui ha de provar que actua amb tota la prudència perquè el resultat no s'hi produïsca.  
d) Relació de causalitat entre l'acció i el resultat.  
La jurisprudència del Tribunal Suprem reitera que la culpa extracontractual no consisteix en l'omissió de normes inexcusables, sinó en la manera d'actuar no ajustada a la diligència exigible segons les circumstàncies del cas concret de les persones, temps i lloc, a fi d'evitar perjudicis de béns aliens, la qual cosa situa la diligència exigible que correspon al bon pare de família puntualitzat en l'incís final de l'article 1104 del codi; açò és, que la persona a qui s'atribueix l'autoria dels danys està obligada a justificar, per a ser exonerada, que en l'exercici de la seua activitat va obrar amb tota prudència i diligència necessàries per a evitar-los, cosa que té el fonament en una moderada recepció del principi de responsabilitat objectiva, basada en el risc o perill, que excusa el factor psicològic de la culpabilitat de l'agent, o dit d'una altra manera, que la culpa d'aquest es considera iuris tantum i fins que no es demostre que l'autor dels danys obra amb prudència i diligència, i tal objectivació moderada de la responsabilitat extracontractual ha sigut reconeguda a través de la reiterada jurisprudència, i que evoluciona cap a una minoració de la culpabilitat originària, cap a un sistema que, sense fer una plena abstracció del factor moral o psicològic, accepta solucions quasiobjetives (STS de 04.06.1991), i que no és suficient haver acreditat que es va fer amb subjecció a les disposicions legals per a previndre i evitar els danys previsibles i evitables, perquè pel fet de no haver oferit un resultat positiu en revela la insuficiència i que hi manca quelcom a previndre, i, per tant, la diligència està incompleta (STS 12.02.1981 i 06.05 i 03.12.1983).  
Tercer. Després del que s'ha indicat més amunt, de la prova que consta en les actuacions cal acreditar, en primer lloc, la legitimació de tots els intervinents. Aporta, a continuació, la part demandant, un informe que indica que l'origen del vessament d'aigua causant dels danys a la porta 9 es troba localitzat a la conducció del desaigüe de la llavadora de l'habitatge superior, porta 13, la qual discorre soterrada com a resultat d'un mal disseny o execució de la xarxa de desaigüe de la llavadora.  
D'acord amb el que estableix l'article 348 de la Llei d'Enjudiciament Civil, el tribunal ha de valorar els informes pericials segons les regles de la crítica sana. Afig el Tribunal Suprem que el pèrit és simplement un auxiliar del jutge o del tribunal que, de cap manera, rep un encàrrec d'arbitratge quan és cridat, perquè la seua missió és únicament assessorar el jutge, il·lustrar-lo sense que tinga força vinculant sobre les circumstàncies, sense que se li puguen negar en cap cas al jutge les facultats de valoració de l'informe que rep, de manera que aquest pot prescindir totalment del dictamen pericial o, si n'hi ha diversos, acceptar-ne el resultat d'algun i rebutjar el dels altres pèrits, sempre que la valoració que efectue el jutge en les seues conclusions no siga contrària a la racionalitat ni conculque les més elementals regles de la lògica (sentències, entre moltes altres, de 28.11.1992, 10.02.1994 i 30.04.1995). La interlocutòria dictada per l'Audiència Provincial de Biscaia, de data de 2 de juny de 2004, al voltant de la qüestió relativa a la valoració de la prova pericial estableix que ?La nova Llei d'enjudiciament civil, en abordar aquesta reforma, atorga naturalesa de prova pericial als denominats dictàmens pericials extrajudicials, obtinguts fora del procés, i faculta les parts perquè els aporten amb els escrits d'al·legacions i fins i tot els permet d'aportar-los posteriorment ?encara que sempre amb anterioritat al judici o vista?, quan la necessitat d'aportar-los sorgisca d'actuacions processals posteriors. En el nostre sistema processal, com és sabut, és tradicional subjectar la valoració de prova pericial a les regles de la crítica sana. L'article 632 de la Llei d'enjudiciament civil anterior establia que els jutges i tribunals valoraren la prova pericial segons les regles de la crítica sana, sense estar obligats a sotmetre's al dictamen dels pèrits, i la nova Llei d'enjudiciament civil, en l'article 348, d'una manera, fins i tot més concissa, es limita a prescriure que el tribunal valorarà els dictàmens pericials segons les regles de la crítica sana, i no canvia, per tant, els criteris de valoració respecte a la Llei d'enjudiciament civil anterior. Aplicant aquestes regles, el tribunal, en valorar la prova per mitjà de dictamen de pèrits haurà de ponderar, entre altres, les qüestions següents:  
1. Els raonaments que continguen els dictàmens, i els que s'hagen abocat en l'acte del judici o vista en l'interrogatori dels pèrits, dels quals poden no acceptar el resultat d'un dictamen o bé acceptar-lo, o fins i tot acceptar el resultat d'un dictamen pel fet d'estar millor fonamentat que un altre: STS 10 de febrer de 1994.  
2. El tribunal també haurà de tindre en compte les conclusions que siguen conformes i majoritàries que resulten tant dels dictàmens emesos per pèrits designats per les parts com dels dictàmens emesos per pèrits designats pel tribunal, i en motivarà la decisió quan no estiga d'acord amb les conclusions majoritàries dels dictàmens: STS 4 de desembre de 1989.  
3. Un altre factor que cal que pondere el tribunal serà l'examen de les operacions pericials que s'hagen dut a terme pels pèrits que hagen intervingut en el procés, els mitjans o instruments emprats i les dades en què se sustenten els seus dictàmens: STS 28 de gener de 1995.  
  
4. També haurà de ponderar el tribunal, en valorar els dictàmens, la competència professional dels pèrits que els hagen emés, així com totes les circumstàncies que en facen presumir l'objectivitat, la qual cosa li pot portar, en el sistema de la nova Llei d'enjudiciament civil, al fet que es done més crèdit als dictàmens dels pèrits designats pel tribunal que als aportats per les parts: STS 31 de març de 1997?.  
A la vista de tot això, ha quedat acreditada la causa de la filtració i, si és el cas, qui ha de respondre d'aquesta causa, i es condemna el demandat perquè duga a terme la reparació i substitució del tram de canonada de desaigüe de PVC que correspon a la llavadora del seu habitatge.  
Quart. Després del que s'ha dit anteriorment, a continuació cal examinar els danys causats. En la pètita de la demanda se sol·licitava diferir per a execució de sentència la seua determinació. Tanmateix, tant la diligència d'ordenació, de data 9 de desembre de 2015, com el decret de data 10 de desembre de 2015, van determinar i van concretar la quantia de la demanda, atés el contingut de l'article 219 de la Llei d'enjudiciament civil. L'esmentat precepte disposa: ?1. Quan es reclame en judici el pagament d'una quantitat de diners determinada o de fruits, rendes, utilitats o productes de qualsevol classe, no podrà limitar-se la demanda a pretendre una sentència merament declarativa del dret a percebre'ls, sinó que haurà de sol·licitar també la condemna del seu pagament, i en quantificarà exactament l'import, sense que puga sol·licitar-ne la determinació en execució de sentència, o fixarà clarament les bases d'acord amb les quals s'haja d'efectuar la liquidació, casos a què fa referència l'apartat anterior. La sentència de condemna establirà l'import exacte de les quantitats respectives o fixarà, amb claredat i precisió, les bases per a la liquidació, que haurà de consistir en una simple operació aritmètica que s'efectuarà en l'execució. 3. Trets els casos anteriors, el demandant no podrà pretendre, ni es permetrà al tribunal en la sentència, que la condemna s'efectue amb reserva de liquidació en l'execució. No obstant això, es permetrà al demandant sol·licitar i al tribunal sentenciar la condemna del pagament de quantitat de diners, fruits, rendes, utilitats o productes quan aqueixa siga exclusivament la pretensió plantejada i es deixen per a un plet posterior els problemes de liquidació concreta de les quantitats?.  
Basant-se en el precepte esmentat, aquesta resolució atendrà als danys efectivament acreditats, sense perjudici que, si aquests s'han vist incrementats, la part puga, si és el cas, instar una nova reclamació, i d'acord amb l'informe pericial es fixen com a danys causats a la porta 9, segons el desglossament contingut a la pàgina 6 de l'informe pericial, en 277,37 euros, i es condemna el demandat a pagar a l'actor aquesta quantitat.  
Cinqué. Pertoca, així mateix, disposar el pagament dels interessos legals de la quantitat reclamada des del moment de la interpel·lació judicial, ja que el demandat ha incorregut en mora, de conformitat amb el que disposen els articles 1100, 1101 i 1108 del Codi Civil. Aquest darrer precepte assenyala que si l'obligació consisteix en el pagament d'una quantitat de diners i el deutor incorre en mora, la indemnització de danys i perjudicis, i si no hi ha pacte en contrari, consistirà en el pagament dels interessos convinguts i, si no hi ha conveni, en l'interés legal i, d'acord amb l'article 576 de la Llei d'enjudiciament civil, les quantitats líquides al pagament de les quals es condemne en virtut de resolució judicial, reportaran des que aquella siga dictada i fins a fer-ne l'execució total, a favor del creditor, amb l'interés legal dels diners incrementat en dos punts.  
Atés tot el que s'ha exposat, la liquidació d'interessos es practicarà de la quantitat deguda, 277,37 euros, i es comptarà com a terme inicial per al començament del còmput d'interessos el dia 30 de novembre de 2015 (data d'interposició de la demanda) i fins a fer-ne el pagament complet.  
Sisé. En matèria de costes, atesa l'estimació de la demanda, s'imposa el pagament de les costes a la part demandada.  
Vist el contingut dels preceptes legals esmentats i els altres aplicables de manera general i pertinent.  
Part dispositiva  
Estime de manera substancial la demanda interposada per la representació processal de J. M. P. M. contra D. A. H., i condemne l'esmentat demandat a pagar a l'actor la suma de dos-cents setanta-set euros amb trenta-set cèntims (277,37 ?), més l'interés legal des del dia 30 de novembre de 2015 i fins a fer-ne el pagament complet. I condemne l'esmentat demandat perquè duga a terme la reparació i substitució del tram de canonada de desaigüe de PVC que correspon a la llavadora del seu habitatge. I tot això, amb imposició de les costes a la part demandada.  
  
Notifiqueu aquesta resolució a les parts en la forma legalment assenyalada i feu-los saber que, en contra, no s'hi pot interposar recurs d'apel·lació.  
Aquesta és la meua sentència, que dispose, mane i firme.»  
  
Atés que es desconeix el domicili o la residència actuals de la part demandada, mitjançant la diligència d'ordenació de 16 de gener de 2017 i de conformitat amb el que disposen els articles 156.4 i 164 de la Llei 1/2000, d'enjudiciament, s'ha ordenat la publicació d'aquest edicte al tauler d??anuncis del jutjat a fi de portar a efecte la diligència de notificació de sentència ferma de data 14 de novembre de 2016.  
  
  
València, 16 de gener de 2017.- La lletrada de l'Administració de justícia: Míriam Muñoz Peiró.