Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7496, del 31-03-2015 (2015/2786)

RESOLUCIÓ de 23 de març de 2015, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa un expedient per a declarar Bé d'Interés Cultural Immaterial la festa de les Falles de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7496

Data del DOGV
:   31-03-2015

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2015/2786


Data del document
:   23-03-2015

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Anàlisi jurídica

 Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 23 de març de 2015, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa un expedient per a declarar Bé d'Interés Cultural Immaterial la festa de les Falles de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent. [2015/2786]  
La Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, establix en l'article primer que formen part del patrimoni cultural valencià les expressions de les tradicions del poble en les seues manifestacions musicals, artístiques, gastronòmiques o d'oci, i en especial aquelles que han sigut objecte de transmissió oral i les que mantenen i potencien l'ús del valencià.  
La festa de les Falles d'estes poblacions reunix un inequívoc valor patrimonial perquè està vertebrada per tots els mecanismes de connexió entre festa i patrimoni, i s'enquadren clarament dins de la figura de patrimoni immaterial previst en tots els marcs jurídics patrimonials d'àmbit mundial, europeu, espanyol, autonòmic i local. Són l'expressió viva i popular d'un poble, festes d'origen veïnal, sorgides i perfeccionades a través del temps pel poble valencià, com a manifestació artística, cultural i satírica expressada en les seues falles, amb la singular plantà, exposades als carrers i les places.  
Vist l'informe tècnic favorable a la incoació de l'expedient de declaració de Bé d'Interés Cultural Immaterial a favor de la festa de les Falles de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent.  
Considerant el que disposa l'article 27 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, resolc:  
  
Primer. Incoació  
Incoar expedient per a declarar Bé d'Interés Cultural Immaterial la festa de les Falles de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent.  
  
Segon. Règim de protecció  
De conformitat amb els articles 28 i 45 de la Llei de la Generalitat Valenciana 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que justifiquen la declaració, descriure els detalls que permeten la seua identificació precisa, definir l'àmbit espacial i temporal en l'annex que s'adjunta a la resolució i fixar les normes de protecció del bé. S'establix com a mesura de protecció que qualsevol canvi en la festa de les Falles que excedisca el normal desenrotllament dels actes de la festivitat anual han de proposar-lo les juntes locals falleres de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent a la Direcció General de Cultura per a la seua autorització administrativa, si és el cas, i consegüent modificació de la present resolució.  
La gestió de la festa l'exerciran les juntes locals falleres, encarregades d'organitzar els actes centrals. Estes, en conjunció amb els altres actors, seran les que prenguen decisions sobre aspectes materials i immaterials, així com el desenrotllament dels actes de la festivitat anual.  
  
Tercer. Notificació  
En compliment del que preceptua l'article 27.3 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta resolució es notificarà als ajuntaments de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent, i a les juntes locals falleres, i es comunicarà al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a la seua anotació preventiva.  
  
Quart. Publicació  
Publicar esta resolució amb el seu annex en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 23 de març de 2015.- La consellera d'Educació, Cultura i Esport: Maria José Catalá Verdet.  
  
  
ANNEX  
  
1. Exposició de motius: La festa naix a València en el segle XVIII, però des de mitjan del segle XIX fins a finals d'este s'expandix a les poblacions de Xàtiva, Sueca, Gandia, Alzira i Torrent, de manera que transcendix el seu àmbit originari per a convertir-se en una expressió simbòlica de la identitat regional valenciana.  
Les Falles, com qualsevol festa d'índole tradicional, són el resultat dels processos socials i històrics, i estan inserides en la cultura popular amb característiques i valors propis. Tenen un alt grau de popularitat, de coneixement i participació de la forma cultural i la seua identificació amb el poble. Contenen característiques úniques, peculiars, que les doten de gran especificitat i particularitat. La construcció del mateix monument les distingix d'altres festivitats relacionades amb el foc. A més, són reconegudes pels valors estètics, tècnics, creatius i literaris. L'art efímer és especialment visible en el treball dels artistes fallers i en la pervivència dels seus tallers al llarg del temps, molts dels quals han passat de generació en generació.  
Els monuments fallers són l'eix central i originari de la festa; la falla, entesa com l'objecte físic monumental, és una obra que té una gran influència d'aspectes molt diversos i que ha anat configurant-se al llarg del temps dins d'una espècie de muntatge escènic, inclús teatral, que ha culminat en una estructura de forma piramidal i vertical generalment, en la qual predomina el bigarrament i la superposició d'elements amb un cert risc compositiu.  
El monument és el nucli central, l'eix sobre el qual es forja el ritual en què és el primer protagonista però no l'únic. La unió colectiva que discorre en forma de diverses manifestacions al seu voltant està molt pautada per tota una sèrie de mecanismes que s'han establit al llarg del temps. Esta tradició es conserva i es respecta ritualment, es projecta cap al futur com un conjunt que reflectix la identitat en el qual la simbiosi ritual es mescla amb la indumentària, la pirotècnia, la música, la literatura... Un tot que s'articula a través de cada individu que, sentint-se part d'això, és el vehicle transmissor en una cadena que cada vegada es fa major per la popularitat i la difusió de la festa junt amb el suport colectiu.  
És la festa que més projecció té. Engloba estes ciutats i els seus voltants en comissions que articulen els actes en cada barri i amb una junta local que s'encarrega d'organitzar-ne aquells que aglutinen totes les comissions. La complexitat del fenomen faller s'ha anat fent major amb el temps, i per això les falles han sabut adaptar-s'hi organitzant-se cada vegada més eficaçment per consolidar una festa única al món. En esta es donen una sèrie de processos rituals que es conformen com un tot comú que han passat de generació en generació i s'han anat perfilant, adaptant i consolidant fins a establir-se d'una forma tradicional. Tot això culmina el dia 19 de març en la cremà després de seqüenciar un ritual que comença el dia de la plantà, on tota una sèrie d'elements fixen aquells elements que connecten i contribuïxen a corporitzar la festa.  
  
Per això, en conclusió, a més de les raons històriques (poblacions que planten falles més que centenàries), artístiques, literàries, musicals, associatives i populars, les Falles de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent, es declaren BIC Immaterial perquè són les representants de les que s'emmarquen dins de l'anomenada primera època d'imitació de la festa fallera, etapa compresa entre 1850 i 1900, i són els primers exemples de la difusió de la festa de la capital i les primeres poblacions que van plantar monuments: Xàtiva en 1865, Gandia i Sueca en 1876, Alzira en 1889 i Torrent en 1900.  
2. Dades sobre el bé objecte de la declaració  
2.1. Denominació: La festa de les Falles de Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent.  
2.2. Localitats: Xàtiva, Gandia, Sueca, Alzira i Torrent.  
2.3. Data de realització: Setmana fallera, del 14 al 19 de març.   
2.4. Actors: Les comissions falleres que es reunixen en els casals o altres llocs durant tot l'any per debatre diversos aspectes de la festivitat i fer celebracions de naturalesa cultural (teatre, poesia i dansa, entre altres) i lúdica (activitats esportives, etc.).   
2.5. Descripció del bé:   
2.5.1. Falles de Xàtiva: la tradició de plantar falles ve ?segons la referència escrita- des de 1865, any en què la plaça de la Trinitat va plantar el primer monument faller de la ciutat, la La pesca de l'aladroc, que feia alusió a la pesca de l'aladroc per a, d'esta manera satírica, criticar un altre tipus de pesca comuna entre sexes masculí i femení.  
L'any següent, 1866, amb la falla i llibret titulat La creu del matrimoni, es produïx la censura eclesiàstica i la prohibició de ser plantada als carrers de Xàtiva. L'any següent va tornar a plantar-se una falla a la mateixa plaça amb el lema Eclipsis del matrimoni. Estes tres falles, a falta de més estudis i documents, es consideren com les úniques realitzades en el segle XIX a la ciutat de Xàtiva.  
En el segle XX, excepte una falla en 1922 que va ser cremar-se al Bellveret, situada al costat de l'ermita de Sant Josep a la costera del castell, que va confeccionar-se aprofitant la deteriorada tortuga del Corpus, el moment de major esplendor d'esta festa a Xàtiva es produïx entre els anys 1932 a 1936, on any rere any va creixent el nombre de falles plantades i, per tant, de comissions constituïdes, que van arribar a comprendre tots els barris existents a la ciutat.  
Amb l'arribada de la Guerra Civil es talla una línia ascendent de la festa fallera. Així, quan en 1941 es reprén el costum de plantar-les, només una és la que es crema. Després, a poc a poc, tornarà a reprendre el vol a mitjan anys quaranta un prolífic nombre de comissions.  
  
La Junta Local Fallera és l'entitat que aglutina i coordina l'activitat comuna de les 19 comissions existents a Xàtiva. Els seus antecedents els trobem en el Comité Central Faller, que es va constituir per primera vegada en la ciutat l'any 1933 davall la tutela de l'Ajuntament. Després d'alguns anys de vaivens, s'ha consolidat actualment amb el patrocini econòmic i la tutela de l'Ajuntament. L'alcalde té el títol de president nat de la Junta, i el president executiu és triat pels presidents de les comissions, tot això entre persones del món faller.  
Les falles que es planten en la via pública són 19 grans i les seues corresponents infantils, que sumen un total de 38, corresponents a les 19 comissions falleres locals, i en alguns anys s'hi suma la falla municipal de l'Ajuntament, que gestiona la Junta Local Fallera de Xàtiva.   
El programa oficial que es dissenya per a tot l'any i principalment per als dies de la setmana fallera és d'allò més variat: campionats esportius, de jocs de saló, Mig Any Faller, concurs de teatre, rali humorístic, condimentació de paelles, actes de les presentacions de les distintes falleres majors, cavalcades, desfilades, actuacions musicals, ofrena de flors a la Mare de Déu de la Seu, Setmana Cultural Fallera amb exposicions, conferències, projeccions, concerts, etc., finalitzant amb la crema de les falles, acte que deixa pas a un nou cicle, i així un any rere altre.  
  
2.5.2. Falles de Gandia: L'inici de la festa fallera apareix documentat cap a finals del segle XIX, segons una crònica del diari Las Provincias de 1876 que parla d'una falla de sàtira moral, plantada a la plaça Major de la ciutat. És molt probable que anteriorment ja s'hagueren plantat més monuments sense que els rotatius se n'hagueren fet ressò.   
En 1885 es té constància d'un altre monument realitzat per a la inauguració del pont sobre el riu Serpis que unia el ferrocarril entre Carcaixent-Gandia-Dénia. Este exalçava el progrés de manera patriòtica i va ser patrocinat pel gerent de la línia ferroviària.  
Un impuls molt important el van donar els artistes vinguts de la capital del Túria, Josep Martínez i Francesc Sambonet. En arribar a Gandia van obrir una botiga de fusteria religiosa. Coneguts com els Dauradors, van promoure el costum de plantar una falla el dia de Sant Josep.   
En 1904, Martínez i Sambonet van plantar una falla que criticava les autoritats pel mal funcionament de l'enllumenat públic i l'aigua potable, els càrrecs rellevants de la ciutat ho van prendre com un desprestigi i la festa va ser reprimida. En esta primera època, la falla depenia de la iniciativa particular, així que el desànim es va estendre entre els veïns davant de la possibilitat de conflicte amb les autoritats.  
En els primers moments de la festa fallera, esta s'emmarcava en les celebracions de barri. Per iniciativa veïnal (particular o conjunta) o d'algun patrocinador, s'alçava el monument la vespra de Sant Josep i es cremava la mateixa nit, no hi havia l'estructura organitzativa que existix en l'actualitat.  
Serà en 1927 quan el moviment intermitent d'imitació de la festa passarà a ser continu i de plena implantació a la ciutat amb el naixement de la primera comissió fallera. A partir d'este moment, es construïxen monuments tots els anys, unes vegades amb més repercussió local, la qual cosa significa més monuments, i altres vegades amb menys. En 1929 es van formar cinc comissions, mentres que en 1933 només es va plantar una falla.  
Per a reprendre novament l'impuls faller, es va constituir entre 1934 i 1935 el Comité Faller. L'influx de València, que organitzava la festa amb un comité propi, va fer que Gandia vera la necessitat d'organitzar la festa al voltant d'un organisme articulador.  
D'esta manera, en 1935 es va triar per primera vegada un ninot indultat, i en 1936 es va triar una fallera major de la ciutat, es van crear noves comissions i l'ambient d'optimisme generalitzat va fer que la festa fóra molt participativa amb diferents actes populars. La integració de la festa en l'entramat social de la ciutat de Gandia s'havia aconseguit amb escreix; en estos moments era la festa que més atenció rebia per part de la ciutadania. Després del conflicte civil, es va improvisar una falla en la postguerra, en 1940, prova que la festa havia arrelat a la ciutat.   
La Junta Local Fallera, organisme que s'encarrega de regular i gestionar la festa independentment de qualsevol organisme públic, va ser creada en l'exercici 1946-1947. Des de dins de les comissions va sorgir este organisme cohesionador que posa de manifest la seua capacitat com a element associatiu i executiu. L'Ajuntament va manifestar el seu suport total cap a la creació de l'entitat fallera i li va concedir àmplia autonomia i autoritat. A més, es va crear la revista Foc i Flama, que ha perdurat fins als nostres dies i on apareixen totes les comissions i els esbossos de les falles amb la seua explicació corresponent; d'esta manera s'han pogut recopilar les crítiques i la sàtira dels monuments fallers fins hui en dia.  
A partir d'este moment, les Falles de Gandia comencen a tindre una identitat pròpia, les comissions es van incrementar: de les 8 que hi havia en 1947 arribem a les 23 que tenim en l'actualitat.   
  
Esta institució està centrada a dotar la festa de mecanismes legals i institucionals. L'organització de tots els actes i el seu funcionament correcte estan arreplegats en el reglament de 2006. D'esta manera, l'articulació de la festa es basa en unes normes consensuades per les 23 comissions actuals, i la Junta Local Fallera, elegida democràticament per totes les falles, s'encarrega de fer que es complisca. La casa dels fallers a la ciutat de Gandia és el Museu Faller de Gandia, edifici construït en 2008 i que és la seu del govern de les Falles a la ciutat, element que les fa úniques en tot l'àmbit faller i que és l'únic centre d'interpretació de les Dalles reconegut per la Generalitat Valenciana i pertany a la Xarxa de Museus de la Diputació. A més, recentment ha passat a formar part de l'ICOM (Consell Internacional de Museus), amb seu a París, França.  
  
2.5.3. Falles de Sueca: La primera falla es va plantar a Sueca l'any 1876, encara que hi ha dades que la festa es remunta encara més arrere, si es dóna credibilitat a la celebració del centenari d'una falla en 1954, de manera que se'n pot datar l'origen l'any 1854. Encara que no existix testimoni documental que ho avale, es diu que el suecà Josep Bernat i Baldoví, poeta i escriptor de llibrets de falla, va transformar amb enginy singular la manera tradicional de fer falles, de manera que va sorgir la falla moderna, que va prendre el nom de falla rodada o falla argumental, la qual es va plantar a Sueca en eixe any a la confluència dels carrers de la Figuera i de Sant Miquel amb el de la Mare de Déu. Segons això, es va muntar l'entarimat que responia a l'argument d'I si t'adobes- L'any següent, 1855, la falla d'argument és portada a València amb el disseny de Bernat i Baldoví, que va escriure el llibret de versos inefables explicatius del cadafal de la sàtira El conill, Visanteta i don Facundo. Historia de la falla de Sen Chusep de la plaseta del Almodí, en l'añ 1855.  
Destaca quant al valor cultural el concurs de sainets que organitza la Junta Local Fallera, amb gran participació de les comissions falleres. Igualment i en colaboració amb l'Ajuntament s'edita la colecció «Els Nostres Sainets», i amb esta iniciativa el món de les Falles a Sueca referma el compromís amb la publicació de l'esmentada colecció i la convocatòria d'un concurs de redacció de sainets.  
2.5.4. Falles d'Alzira: La vespra del 19 de març de 1889, un grup de veïns de la plaça de Casasús, més coneguda com la placeta de les Gallines, va plantar i va cremar una falla. Este fet el coneixem perquè el periòdic Las Provincias va escriure esta notícia el 21 de març d'eixe any: «En la plaza de Casasús de Alcira, levantó el vecindario una bonita falla la víspera de San José, que fue durante el día muy visitada y quemada por la noche ante grandísima concurrencia». Possiblement aquella no fóra la primera falla d'Alzira, potser en anys anteriors grups de veïns plantaren i cremaren alguna falla imitant la festa de la ciutat de València, però el fet és que de cap d'aquelles ens ha quedat constància escrita. Així doncs, hem de considerar que aquella falla plantada i cremada a la plaça de Casasús en 1889 va ser la primera falla coneguda d'Alzira. Després d'esta falla, ja no tenim notícies d'una altra fins a finals del segle XIX, amb el tema de la pèrdua dels últims territoris colonials i els soldats que se n'anaven allà a la guerra i no tornaven a casa, falla que es plantà l'any 1898, més o menys.   
Les falles d'Alzira tenen un gran arrelament. Reunixen història, tradició, cultura, festa... Les generacions d'alzirencs, de naixement i d'adopció, han pogut integrar-se en els costums i les vivències que, compartides, s'han convertit en un dels principals elements vertebradors de la societat alzirenca.   
La totalitat de comissions falleres han anat optant per constituir-se en associacions culturals, caràcter cultural que els dóna la seua intensa activitat al llarg de tot l'exercici faller: edicions de llibres, cartells, postals, llibrets de falla, posada en escena de peces teatrals en valencià, cursos de dolçaina i tabal, danses tradicionals, cant valencià, etc. I sense oblidar el vessant artístic i artesanal dels creadors dels ninots i monuments, artistes fallers que han mantingut mètodes artesanals, i també han aportat al colectiu les seues innovacions, a més de la seua creativitat artística, de la qual es mostren les obres més destacades en l'anual Exposició del Ninot, així com una vegada indultats de la cremà els de cada any, que queden en el Museu Faller d'Alzira.  
La gestió d'este museu, així com de totes les activitats que compartixen les diferents comissions, està a càrrec de la Junta Local Fallera constituïda en 1944: mascletades, teatre en valencià, exposicions del ninot i indumentària, crida des del balcó de l'Ajuntament, ofrena de flors a la Mare de Déu de Lluc i sant Josep, etc.  
2.5.5. Falles de Torrent: Sabem de la primera falla per una troballa casual en la premsa del canvi de segle, exactament en la publicació El Torrentino, en el número 12, de data 25 de març de 1900, en la segona columna del tercer full, es llig en la secció «Cosas de Casa»:  
«Nuestro alcalde es tan aficionado a las fiestas de San José, que en el presente año ha tenido por conveniente autorizar la instalación que todo el pueblo ha visto en la plazuela frente a la casa de Calabuig. Suponemos que dicha autorización habrá sido pedida y concedida con las debidas formalidades legales por cuanto a pesar de que, según de público se dice, era para ridiculizar a determinadas personas, dos de ellas intimas del alcalde, no la ha prohibido. ¿Qué habrá movido a dicha autoridad para no hacer desaparecer tal falla, será la ley, será el gusto de ridiculizar a la tercera persona, si es esto, tanto puede el odio que no respeta la amistad de los suyos- Nos alegramos vernos reproducidos y asistimos a la quema, y por cierto que fuimos el último que caímos.»  
Estes breus línies són utilitzades per a atacar l'alcaldia de l'època amb sarcasme irònic i en este context apareix l'esmentada publicació de la planta de la falla, situada a l'antic carrer del Pi, posteriorment denominada de Cambrils, i actualment de la Mare de Déu de l'Olivar.  
Esta falla s'emmarca dins de l'anomenada primera època d'imitació de la festa fallera. A mesura que es difon la festa de la capital, les poblacions amb forts nuclis urbans la imiten, de manera espontània i amb una organització d'iniciativa veïnal o inclús simplement familiar, com el cas de la falla de Cambrils de 1923, i molt probablement també, esta de 1900.   
L'any 1942 es funda la primera comissió a Torrent, la falla de la plaça del Caudillo, que va ser l'única falla que es va plantar eixe any. Quant a les falles infantils, serà en 1948 quan una comissió en plante la primera, encara que anteriorment s'havien fet algunes falles infantils d'iniciativa veïnal o particular, com una que va plantar un jove veí de Torrent a la porta de sa casa en 1934. Ja en 1955 planten falla cinc comissions, i després dels greus incidents de l'any 1957, on es van desmuntar les falles ja plantades com a reacció davant d'una ordenança municipal, les Falles de Torrent han anat expandint-se fins a les 58 comissions falleres actuals.  
  
3. Definició de l'àmbit espacial i temporal  
Pel que fa a l'àmbit espacial, cal assenyalar que les Falles són una festa de veïnat que es caracteritza i delimita fonamentalment perquè té com a centre neuràlgic el carrer o la plaça on es planta el monument, des del qual s'estén pels voltants i carrers adjacents.   
  
L'àmbit temporal es concreta del 14 al 19 de març, precedit dels actes preliminars que anuncien esta festa.