Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8584, del 04-07-2019 (2019/6047)

Informació pública de l'estimació del recurs de reposició en relació amb la reposició d'actuacions del PAI Sant Gregori.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8584

Data del DOGV
:   04-07-2019

Secció del DOGV
:   V. ANUNCIS - A) ORDENAMENT DEL TERRITORI I URBANISME

Número del document
:   2019/6047


Data del document
:   07-06-2019

Organisme emissor
:   Ajuntament de Borriana

Tipus de document
:   Anunci

Descriptors 

:   * Borriana
    * administració local
    * pla d'urbanisme

Informació pública de l'estimació del recurs de reposició en relació amb la reposició d'actuacions del PAI Sant Gregori. [2019/6047]  
El Ple de l'Ajuntament, en sessió ordinària realitzada el 9 de maig de 2019, ha adoptat l'acord següent:  
  
«3. Assumir, si escau, l'informe jurídic emés per l'assistència tècnica Amparo Baixauli González, de data 8 d'abril de 2019, i la seua addenda de 3 de maig de 2019, i estimar el recurs de reposició interposat per Urbanizadora Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016, i reposar les actuacions del PAI Sant Gregori al moment immediatament anterior a aquell en què va ser dictat aquest acord, i deixar-lo sense efecte (G-10383/2015)  
Vist l'expedient de resolució del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016 mitjançant terminació convencional, juntament amb la documentació aportada i els següents  
Antecedents  
I. Mitjançant un Acord plenari de 17 de gener de 2005 es va aprovar definitivament el Programa d'actuació integrada per al desenvolupament del sector SUR-T-1 Sant Gregori de sòl urbanitzable turisticoresidencial del Pla general de Borriana, adjudicant definitivament la seua execució a la mercantil Gestión y Construcción de Obras Públicas, SA,Butlletí Oficial de la Província de Castelló núm. 84, de 14 de juliol de 2005.  
II. En compliment del que es disposa en l'article 32.c) de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, reguladora de l'activitat urbanística (LRAU), en data 29 de juny de 2005 se signa el conveni de desplegament i execució del programa; el qual incorpora un text refós de la proposició juridicoeconòmica «modificada d'acord amb l'acord plenari de 17 de gener de 2005».  
III. Mitjançant un Acord plenari de data 6 d'octubre de 2005 s'acorda acceptar la cessió de la condició d'agent urbanitzador a favor de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU.  
IV. En data 27 d'octubre de 2005 l'esmentada mercantil va presentar davant l'Ajuntament còpia de les cartes de pagament acreditatives del dipòsit en la Tresoreria Municipal dels següents avals pels conceptes que s'indiquen:  
- Aval en concepte de garantia de promoció per import de 7.248.647,10 euros.  
- Aval per import de 900.000 euros per a assegurar el compromís de construcció d'un pont i una passarel·la per als vianants sobre el riu Sec.  
- Aval en garantia de la rehabilitació i condicionament de l'ermita de Sant Gregori per import de 180.000 euros.  
- Aval per import de 120.000 euros per a garantir la redacció de projectes tècnics de construcció d'infraestructures.  
V. En data 17 de maig de 2006, mitjançant Decret de l'Alcaldia es va acordar l'aprovació del projecte d'urbanització de la unitat d'execució, que va ser publicada en el DOGV de data 23 de novembre de 2006 i en el BOP de data 28 de novembre de 2006. Notificada aquesta aprovació als propietaris afectats, en virtut del que es disposa en l'article 166 de la Llei 16/2005, urbanística valenciana (d'ara en avant, la LUV), se'ls dona trasllat perquè en el termini de dos mesos es manifesten sobre la modalitat de retribució triada.  
En data 4 de febrer de 2010 es va adoptar acord plenari pel qual s'aprova el Projecte de reparcel·lació del sector Golf Sant Gregori d'acord amb l'opció de pagament manifestada pels propietaris. Així mateix, es va acreditar haver constituït garantia de retribució pel pagament en terrenys, constant en la Tresoreria Municipal els següents avals bancaris de la Caixa d'Estalvis de València, Castelló i Alacant, Bancaixa, dipositats per Urbanización Golf Sant Gregori, SA:  
- Núm. operació de Tresoreria 684083539121, de 20 d'agost de 2009, per import de 73.573,24 - per a garantir el pagament de quotes d'urbanització corresponents a les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, per haver optat per la modalitat de pagament en terrenys.  
- Núm. operació de Tresoreria 193488825600, de 20 d'agost de 2009, per import de 75.000,00 - per a garantir el pagament de quotes d'urbanització corresponents a les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, per haver optat per la modalitat de pagament en terrenys.  
- Núm. operació de Tresoreria 362512645195, de 20 d'agost de 2009, per import de 50.000,00 - per a garantir el pagament de quotes d'urbanització corresponents a les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, per haver optat per la modalitat de pagament en terrenys.  
VI. Prèvia tramitació administrativa, amb oposició de l'agent urbanitzador i previ dictamen del Consell Jurídic Consultiu, el Ple de l'Ajuntament de Borriana, en sessió realitzada l'11 de març de 2016, va acordar, entre altres, els següents acords:  
- Resoldre el conveni de desplegament i execució del Programa d'actuació integrada de desenvolupament del sector SUR-T-1 Sant Gregori de sòl urbanitzable turisticoresidencial del Pla general de Borriana rescindint l'adjudicació de la condició d'agent urbanitzador d'aquest a la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA, atès que queda acreditat en l'expedient l'incompliment culpable de les seues obligacions contractuals, concorrent les causes de resolució previstes en els apartats d), e) i g) de l'article 111 del text refós de la Llei de contractes de les administracions públiques.  
- Confiscar cautelarment la garantia de promoció i les garanties de les millores que es detallen, dipositades per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, amb motiu de l'acceptació de la cessió de l'adjudicació del Programa d'actuació integrada per al desenvolupament del sector SUR-T-1 i a fi d'indemnitzar aquesta administració i els propietaris dels danys i perjudicis causats per l'incompliment culpable de les seues obligacions com a urbanitzador.  
- Confiscar les garanties de retribució dipositades per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, per a garantir la urbanització de les parcel·les adjudicades núm. 30.1-D, 29.3-D, 25.1-D, 29.3-J i 51.B del Projecte de reparcel·lació del sector SUR-T-1, els propietaris de les quals van optar per la modalitat de pagament en terrenys.  
- Incoar expedient contradictori, complementari del present, per a liquidar el contracte i determinar i reclamar, si escau, els danys i perjudicis que la resolució anticipada del conveni ha suposat a l'Ajuntament de Borriana i als titulars de béns i drets afectats per l'actuació.  
  
- Acordar la cancel·lació de la programació i la subjecció de l'àmbit a les previsions de l'article 10 de la Llei 6/1994, de 15 de novembre, reguladora de l'activitat urbanística.  
- Incoar expedient per a determinar la nova programació del sector SUR-T Sant Gregori així com la vigència i eficàcia del Pla parcial aprovat definitivament per Acord plenari de 17 de gener de 2005. En aquest expedient es resoldrà així mateix sobre la selecció d'un nou urbanitzador que assumisca les obligacions de l'antic, afectant els béns i recursos resultants de la liquidació de la programació cancel·lada a executar la que la substituïsca o, en un altre cas, i excepte perjudici per a l'interés públic o tercer sense culpa, es disposarà la devolució de la contribució a les càrregues d'urbanització, efectivament satisfetes i no aplicades a la seua destinació, als propietaris de terrenys en els quals no es vaja a escometre una nova programació, prèvia modificació pel mateix procediment seguit per a la seua adopció dels corresponents actes administratius dictats per a l'execució del Programa cancel·lat; o la compensació que siga pertinent als propietaris que hagen contribuït a les càrregues d'urbanització amb càrrec a l'execució de les garanties prestades per l'antic urbanitzador, quan aquesta siga procedent.  
Aquest acord va ser publicat en el DOGV de data 19 de maig de 2016.  
VII. L'esmentat acord plenari va apreciar que era procedent la resolució, en aplicació dels apartats d), e) i g) de l'article 111 del text refós de la Llei de contractes de les administracions públiques, aprovat mitjançant Reial decret legislatiu 2/2000, de 16 de juny (TRLCAP), pels següents motius:  
- Paralització del procediment d'aprovació del projecte d'expropiació per incompliment per part de l'agent urbanitzador del deure d'anticipar el preu just dels béns afectats per l'actuació que havien de ser expropiats per a l'execució de les obres exteriors.  
- Caducitat de l'expedient d'avaluació ambiental previ a l'ocupació dels terrenys de la zona maritimoterrestre del projecte de recuperació del litoral.  
- Falta de presentació de les garanties per a la construcció de camp de golf.  
- Incompliment del deure de garantir l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i a compte a l'execució de les obres.  
  
- El Consell Jurídic Consultiu havia dictaminat (Dictamen 2016/0069) sobre la concurrència de dues causes de resolució: la paralització del projecte d'expropiació forçosa per a construir els enllaços exteriors i la paralització del projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim del sector. Aquest dictamen, respecte de les garanties prestades, es mostra conforme amb la seua confiscació cautelar i proposa la incoació d'expedient contradictori de liquidació del contracte i determinació de les indemnitzacions que cal satisfer.  
VIII. Contra l'esmentat acord, la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en data 14 d'abril de 2016, va interposar recurs de reposició, que es troba pendent de resolució a l'Ajuntament de Borriana, per la qual cosa l'acord no és ferm. Les causes en les quals fonamenta aquest recurs són les següents:  
\* Falta d'instrucció del procediment de recusació instat per la recurrent contra l'alcaldessa i diversos regidors que intervenien en el Ple.  
  
\* Indefensió per la falta d'audiència a l'urbanitzador de l'informe jurídic que va sustentar la fonamentació de l'acord plenari.  
\* La paralització del procediment d'expropiació forçosa no es va produir com a conseqüència de l'incompliment de l'agent urbanitzador, perquè el retard en la tramitació es va deure a la tramitació interna del procediment que es va demorar més de quatre anys per discrepàncies quant al preu just, exigint-li posteriorment a l'urbanitzador el pagament d'aquests sense haver estat aprovat l'expedient expropiatori. No es pot imputar responsabilitat a l'agent urbanitzador de la falta d'aprovació del projecte d'expropiació i que en conseqüència no es puga disposar dels terrenys.  
\* La caducitat de l'expedient d'avaluació ambiental del projecte de regeneració del front litoral només és imputable a l'Ajuntament, que és a qui correspon el seguiment per ser el concessionari. L'Ajuntament ha romàs inactiu enfront dels requeriments del ministeri, malgrat que els seus tècnics municipals sostenien que el projecte presentat per l'agent urbanitzador era correcte. En conseqüència la no-disponibilitat dels terrenys era imputable a l'Ajuntament de Borriana.  
\* L'obligació de prestar la garantia d'execució del camp de golf va ser imposada per l'Ajuntament en el conveni. Aquesta fiança no era exigible legalment per a l'execució del PAI. Les obres d'urbanització del camp de golf ja estaven garantides per l'afecció de la finca i la garantia de promoció. Hi ha duplicitat de garanties i la clàusula és abusiva. D'altra banda, l'acord d'aprovació de la reparcel·lació va suspendre l'execució de les obres en l'àmbit de la zona de reserva de la tortuga d'estany i en la zona de regeneració de la platja, per la qual cosa, per no disposar dels terrenys, i per tant estant suspesa l'obligació principal, tampoc és exigible l'obligació accessòria.  
\* L'obligació de prestar garantia pels imports rebuts dels propietaris en paga de les seues quotes d'urbanització entén que no li són exigibles per no estar incloses en el conveni que aquesta obligació excedeix de la legalment exigible.  
\* Falta de tramitació municipal de la sol·licitud de suspensió del PAI instada per l'urbanitzador, que va obtindre com a resposta el requeriment per a la prestació de la garantia d'execució del camp de golf.  
\* Vici de desviació de poder.  
\* L'acord manca dels requisits per a resoldre el contracte perquè la resolució contractual ha d'utilitzar-se en sentit restrictiu.  
\* Enriquiment injust de l'Ajuntament perquè l'agent urbanitzador ha sufragat més de 7 milions d'euros, en projectes i altres actuacions, que quedaran en benefici de l'administració.  
\* Incompliment per l'Ajuntament del pagament de la seua quota 0.  
IX. Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va ser declarada en concurs voluntari de creditors mitjançant interlocutòria del Jutjat Mercantil núm. 1 de Castelló de data 3 de febrer de 2015, en el concurs voluntari abreujat 11/2015-V.  
X. En data 25 de gener de 2018 l'administrador concursal de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va comunicar a l'Ajuntament de Borriana que la societat Burriana Assets Investments, SL, havia adquirit de diferents entitats bancàries crèdits que representen més del 75 % dels crèdits classificats com a privilegiats en el procediment concursal; així com que aquesta circumstància permetrà a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, la presentació i aprovació d'una proposta de conveni amb els seus creditors que possibilitarà superar la situació concursal i, com a conseqüència d'això, el desplegament i execució del PAI Sant Gregori.  
L'anterior comunicació va ser reiterada en data 23 de febrer de 2018 aportant les escriptures públiques atorgades davant notari d'adquisició dels crèdits hipotecaris (privilegiats) que tenien les entitats Banc de Sabadell, Banco de Bilbao Argentaria i Banco de Santander contra la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el procediment concursal; interessant la suspensió del termini per a resoldre el recurs de reposició interposat per aquesta mercantil contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016 (que resol el PAI Sant Gregori).  
  
XI. En data 28 de febrer de 2018 la mercantil Burriana Assets Investments, SL comunica a l'Ajuntament de Borriana que ha adquirit el 76,54 per cent dels crèdits hipotecaris classificats com a privilegiats i el 52,19 per cent del deute ordinari del concurs de creditors de la Urbanización Golf Sant Gregori, SAU.  
XII. El 5 d'abril de 2018 la Tresoreria Municipal va dictar provisió de constrenyiment per l'impagament en període voluntari de la confiscació dels avals prestats per Bankia, SA, indicats en els antecedents IV i V, en garantia de promoció, obres complementàries i retribucions rebudes en espècie. Per aquest concepte li va ser recaptat un import de 9.511.946,55 - que està dipositat en la Tresoreria. També consten en aquesta Tresoreria els documents d'aquests avals prestats per Bankia, SA, relacionats en els antecedents IV i V.  
XIII. En data 13 d'abril de 2018 la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, a la vista del canvi de circumstàncies que s'ha produït en la seua situació concursal, sol·licita de l'Ajuntament de Borriana que acorde (i) l'inici d'un període de converses que permeta la terminació convencional del recurs de reposició interposat contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016 i, com a conseqüència d'això, la reactivació del PAI Sant Gregori; i (ii) la suspensió del termini per a resoldre el recurs de reposició interposat contra aquell Acord plenari.  
  
A l'efecte de demostrar la viabilitat jurídica i econòmica de les anteriors pretensions, adjunts a l'anterior sol·licitud es van acompanyar, entre altres, els següents documents:  
- Còpia de l'escrit presentat en data 28 de febrer de 2018 pel creditor majoritari dels crèdits del concurs, la mercantil Burriana Assets Investments, SL; a través del qual va expressar el seu suport al PAI Sant Gregori i va interessar que s'articularen els mitjans necessaris que permeten viabilitzar la reactivació d'aquesta actuació.  
- Informe dels administradors concursals d'Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, emés exclusivament a l'efecte de la sol·licitud de terminació convencional formulada per aquesta mercantil en data 13 d'abril de 2018.  
- Escrit de suport incondicional de l'Associació de propietaris a favor del PAI Sant Gregori Golf, que suposen un 30,1 per cent dels propietaris del sector.  
- Dictamen jurídic emés per J & A Garrigues, SLP, que justifica la viabilitat d'aplicar el procediment de terminació convencional previst en l'article 86 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques (LPAC), per a resoldre el recurs de reposició interposat contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016.  
XIV. El 12 de setembre de 2017 es va emetre informe jurídic subscrit per l'assistència externa de l'Ajuntament, sobre el que havia estat sol·licitat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el seu escrit de 27 de juliol de 2017, en el qual es conclou que:  
. Es considera viable jurídicament que l'Ajuntament de Borriana inicie converses per a aconseguir un conveni transaccional amb vista a resoldre el recurs de reposició interposat per la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA,contra l'acord d'11 de març de 2016.  
  
. El contingut del conveni transaccional haurà de complir les condicions imposades en l'article 86 de la Llei 39/2015.  
. L'Ajuntament de Borriana pot suspendre el procediment de resolució del recurs de reposició durant el temps que es prolonguen les negociacions.  
XV. El 29 de setembre de 2017 s'emet informe subscrit per la cap de la Secció II i la Secretaria General de l'Ajuntament de Borriana, desfavorable al que havia sol·licitat Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el seu escrit de 27 de juliol de 2017, i en el qual, després d'exposar els arguments que sostenen la seua postura, es conclou proposant «que l'Ajuntament reafirme la seua legitimació per a fer ús de la prerrogativa de resolució que l'ordenament jurídic li atribueix per a la defensa de l'interés públic inherent a l'activitat pública i als contractes públics, per incompliment global del contracte a causa de l'acumulació d'incompliments en què ha incorregut la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SA, desestimant el recurs de reposició interposat el 14 d'abril de 2016 (RE 5353) i executant l'acord d'11 de març de 2016 en els termes en què va ser adoptat pel Ple de l'Ajuntament».  
  
XVI. Assumint l'informe jurídic extern, el Ple de l'Ajuntament de Borriana, en la sessió extraordinària realitzada el 19 d'abril de 2018, va acordar iniciar converses amb Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, a fi d'intentar la terminació convencional del procediment de resolució del recurs de reposició interposat per aquesta contra l'acord plenari d'11 de març de 2016, dins del marc de l'article 88 de la Llei 30/1992, i suspendre el procediment de resolució del recurs de reposició durant el temps que es prolonguen les negociacions fins a la resolució d'aquest.  
  
XVII. En compliment d'aquest acord es van mantindre converses entre representants de l'Ajuntament de Borriana i de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, que van culminar consensuant entre ambdues un possible acord transaccional en el qual s'estableix el marc obligacional al qual ha de sotmetre's aquesta mercantil perquè l'Ajuntament de Borriana acorde la resolució del recurs de reposició.  
  
XVIII. Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va complir els compromisos que l'Ajuntament de Borriana li va imposar per a sotmetre a tràmit d'audiència la proposta d'acord transaccional, i a aquest efecte va procedir a entregar per Registre d'entrada de l'Ajuntament, en data 1 de juny de 2018, els següents documents:  
a) Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori, assumint el cost dels honoraris de professionals i tècnics.  
b) Compromís ferm subscrit per Burriana Asset Investment d'afavorir la constitució de primera hipoteca sobre la finca adjudicada a Urbanizadora Golf Sant Gregori, SA,per a l'execució del camp de golf, comprometent-se a acceptar una novació del rang de la hipoteca que aquesta companyia actualment té sobre aquesta finca, de tal sort que permeta la constitució a favor de l'Ajuntament d'aquesta primera hipoteca unilateral, quan s'aprove definitivament l'acord transaccional; i  
  
c) Comptabilitat detallada (cobraments i pagaments) de les quantitats rebudes dels propietaris del sector com a conseqüència de la quota zero i qualssevol altres ingressos rebuts d'aquells, a l'efecte de poder acreditar les quantitats que, si escau, haurien de ser objecte de garantia davant l'Ajuntament.  
XIX. El 17 d'abril de 2018 s'emet informe desfavorable de la cap de la Secció II. Urbanisme i la Secretaria General, en el qual es reiteren els arguments ja exposats en el seu informe anterior pels quals consideren inviable la terminació convencional del recurs de reposició.  
XX. L'esborrany d'acord transaccional va ser sotmés a informació pública i audiència a titulars de béns i drets afectats pel PAI sector Sant Gregori, mitjançant acord plenari de 7 de juny de 2018, efectuant-se les notificacions personals i publicació en BOE núm. 250, de 16 d'octubre de 2018, i DOGV núm. 8437, de 12 de desembre de 2018.  
  
Durant el període d'informació pública i audiència es van presentar 30 al·legacions que van ser objecte d'informe de l'assessoria jurídica externa en data 27 de gener de 2019.  
XXI. En data 25 de gener de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, notifica a l'Ajuntament de Borriana que, en data 14 de novembre de 2018, es va celebrar la junta de creditors, havent sigut aprovat el Conveni mitjançant Sentència 152/2018 del jutjat de data 5 de desembre de 2018 que s'aporta a l'expedient.  
El 30 de gener de 2019, Burriana Assets Investments, SL, aporta l'escriptura pública atorgada davant notari, d'adquisició del crèdit hipotecari (privilegiat i ordinari) que tenia l'entitat BFA Tenedora de Acciones, SA (Bankia), contra la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el procediment concursal. En la mateixa data, aquesta mercantil aporta compromís de constituir primera hipoteca sobre la finca registral 60409 en garantia de construcció del camp de golf. Burriana Assets Investments, SL, té actualment la titularitat de 100,00 enters de la hipoteca que grava la finca, per la qual cosa sobre la base d'aquest compromís acceptarà en document públic una novació del rang que actualment té sobre aquesta finca registral.  
XXII. El 27 de gener de 2019 l'assistència jurídica externa emet informe a les al·legacions presentades durant el període d'informació pública i audiència de l'esborrany d'acord transaccional, proposant la seua estimació i desestimació. El 31 de gener de 2019 l'assistència jurídica externa emet informe proposta amb addenda d'11 de febrer de 2019.  
XXIII. Mitjançant acord plenari extraordinari celebrat el 14 de febrer de 2019 es va acordar el següent:  
Primer. Assumir l'informe jurídic emés per l'assistència tècnica Amparo Baixauli González de data 31 de gener de 2019 i 11 de febrer de 2019.  
Segon. Estimar i desestimar les al·legacions presentades durant el període d'informació pública i audiència de conformitat amb l'informe d'al·legacions de l'assistència tècnica Amparo Baixauli González de data 27 de gener de 2019.  
Tercer. Aprovar l'acord transaccional a subscriure entre l'Ajuntament de Borriana i la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, per a resoldre el recurs de reposició interposat enfront de l'acord plenari d'11 de març de 2016.  
Quart. Aprovar les condicions addicionals relacionades en el considerant huité.  
Cinqué. L'aprovació de l'Acord transaccional se sotmet a la condició resolutòria de compliment per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, de les obligacions essencials previstes en l'estipulació tercera de l'Acord transaccional, la qual cosa haurà d'acreditar dins del termini d'un mes des de la notificació d'aquest acord. Només una vegada acreditat el compliment d'aquestes obligacions es podrà subscriure l'acord transaccional i acordar l'estimació del recurs de reposició. El contingut de l'Acord transaccional s'inserirà amb caràcter vinculant a la resolució del recurs, prèvia la seua formalització per totes dues parts.  
Sisé. Notificar a Bankia, SA, el present acord advertint que, amb anterioritat a l'estimació del recurs de reposició, haurà d'acreditar davant l'Ajuntament de Borriana que els avals, els documents originals dels quals consten a l'Ajuntament, es troben plenament vigents i són vàlids per al compliment dels compromisos que garanteixen, o que ho seran de forma simultània al reintegrament de l'import recaptat a Bankia, SA; en aquest cas, l'acord d'estimació del recurs de reposició acordarà també el reintegrament a aquesta de l'import recaptat de 9.511.946,55 ?. En defecte d'això, aquest import es mantindrà com a garantia prestada en metàl·lic per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en la seua condició d'agent urbanitzador fins que fora substituïda per garantia financera que cobrisca els imports a garantir.  
Seté. Es faculta l'Alcaldia Presidència per a verificar el compliment de totes les obligacions essencials i per a la subscripció de l'Acord transaccional una vegada satisfetes.  
XXIV. Les condicions imposades per l'Ajuntament de Borriana per a l'estimació del recurs de reposició venen recollides en el contingut de l'Acord transaccional i en l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, i són les següents:  
Compromisos essencials recollits en l'estipulació tercera de l'Acord transaccional el compliment dels quals constitueix la condició resolutòria de l'acord de 19 de febrer de 2019  
 Obligacions relatives al projecte de recuperació del litoral  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va presentar per registre d'entrada de l'Ajuntament de Borriana, amb data 1 de juny de 2018, el nou Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu document ambiental, assumint el cost dels honoraris de professionals i tècnics.  
L'Ajuntament ha iniciat la seua tramitació mitjançant l'assumpció d'aquest i la seua remissió a la Direcció General de Qualitat i Avaluació Ambiental i Medi Natural del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, a l'efecte de la qual cosa adoptarà els acords oportuns a aquest efecte.  
 Obligacions relatives a l'expedient expropiatori a tramitar per a la realització del projecte d'enllaços exteriors Golf Sant Gregori a Borriana  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va presentar a l'Ajuntament de Borriana el projecte d'expropiació complet el dia 29 de juny de 2018, amb quantificació econòmica concreta dels fulls d'apreuament dels drets i béns afectats, i amb el contingut previst en l'art. 106 LOTUP, resolent les discrepàncies posades de manifest per l'Ajuntament de Borriana en el seu Decret de data 9 de juny de 2011, i amb una nova valoració de les finques afectades d'acord amb els criteris avui vigents derivats del que es disposa en el text refós de la Llei de sòl i rehabilitació urbana aprovat per Reial decret legislatiu 7/2015, de 30 d'octubre.  
  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, ha dipositat en data 29 de març de 2019, davant la Tresoreria Municipal, aval de CaixaBank per import de 521.033,62 ?, corresponent a l'import total de les valoracions establides en els fulls d'apreuament del nou Projecte d'expropiació. A resultes de l'informe de Tresoreria/Intervenció de 2 d'abril de 2019 s'ha expedit nou aval corregit que s'aporta en data 3 d'abril de 2019.  
  
 Obligacions relatives al compromís de construcció del camp de golf  
  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, ha presentat per registre d'entrada de l'Ajuntament de Borriana amb data 13 de març de 2019 els següents documents:  
\* Còpia simple de l'escriptura de la hipoteca unilateral atorgada el dia 12 de març de 2019 davant la notària de Castelló Inmaculada Nieto Aldea a favor de l'Ajuntament de Borriana, amb posposició del rang d'hipoteca de Burriana Assets Investments, SL, en garantia de la construcció del camp de golf.  
\* Justificant de presentació a inscripció en el Registre de la Propietat de l'esmentada escriptura d'hipoteca unilateral.  
\* Còpia completa de la taxació de la finca registral número 60468 del Registre de la Propietat de Nules, per valor de 3.797.458,79 euros, emesa per la taxadora General de Valoraciones, SA, la qual figura inscrita en el Registre de Societats de Taxació a càrrec del Banc d'Espanya amb el número 4363.  
En data 2 de maig de 2019 s'aporta:  
\* Còpia simple de l'escriptura de la hipoteca unilateral atorgada el dia 12 de març de 2019 davant la notària de Castelló Inmaculada Nieto Aldea a favor de l'Ajuntament de Borriana, amb la inscripció de la hipoteca unilateral en el Registre de la Propietat de Nules 1.  
\* Còpia simple de l'escriptura de complement i aclariment atorgat el dia 8 d'abril de 2019 davant la notària de Castelló Inmaculada Nieto Aldea.  
 Compromisos relatius a l'obligació de garantir l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i anticipadament a l'execució de les obres  
La mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va presentar per registre d'entrada de l'Ajuntament de Borriana, amb data 1 de juny de 2018, la comptabilitat detallada (cobraments i pagaments) de les quantitats rebudes dels propietaris del sector, acompanyant com a annex núm. I la relació de les quantitats corresponents als saldos deutors de la quota 0 del compte de liquidació provisional que, en conseqüència, deu l'urbanitzador. Igualment figuren els saldos deutors del compte de liquidació provisional que deu l'urbanitzador.  
En data 5 de març de 2019, Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, aporta els acords subscrits, a l'empara de l'article 66.5 de la LRAU, amb els creditors nets de les següents parcel·les: 65, 102, 133, 155, 3 i 157, per un import total de 906.307,64 ?.  
Urbanización Golf Sant Gregori, SA,ha dipositat en data 29 de març de 2019 davant la Tresoreria Municipal 20 avals de CaixaBank per import d'1.857.980,27 ?, corresponent al total import pendent de pagament als creditors nets de la quota 0 del compte de liquidació provisional, deduït aquell que s'ha justificat mitjançant els acords amb propietaris referits en el paràgraf anterior. A resultes de l'informe de Tresoreria/Intervenció de 2 d'abril de 2019 s'han expedit nous avals corregits que s'aporten en data 3 d'abril de 2019.  
Cal advertir que la quantitat avalada és superior a la que resulta de la relació de l'annex I que la mercantil estava obligada a garantir.  
Condicions imposades en el considerant huité de l'acord plenari de 14 de febrer de 2019:  
El 6 de març de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va acreditar l'ingrés en Tresoreria de l'import de 40.000 - per a assistència tècnica i jurídica del seguiment de l'acord transaccional a què es va comprometre en l'estipulació quarta de l'acord transaccional.  
El 12 de març de 2019 Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, fa lliurament dels avals que li van ser entregats en el seu moment pels propietaris com a garantia de la seua retribució en metàl·lic, tal com li va ser exigit en l'acord plenari d'11 de març de 2016 i de 14 de febrer de 2019.  
XXV. Amb data 20 de març de 2019 Bankia, SA, aporta escrit mitjançant el qual es pretén complir el requeriment imposat en l'acord sisé de l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, i en el qual es manifesta el següent:  
Que els següents avals prestats per Bankia davant l'Ajuntament de Borriana, per import principal total de 8.647.220,34 ?, en garantia del compliment d'obligacions assumides per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, en relació amb el Projecte de reparcel·lació del sector turístic residencial SUR-T-1 Sant Gregori de Borriana, recobraran la seua validesa i vigència sempre que concórreguen, acumuladament, les següents circumstàncies: (i) la devolució de l'import de 9.511.946,55 - executat i recaptat per aquest Ajuntament; i(ii) l'estimació del recurs de reposició que va ser formulat en el seu moment enfront de l'anul·lació del PAI.  
  
1) Aval per import de 7.248.647,10 -  
Data d'emissió 27.10.2005 No registre especial d'avals: 959.5967295297 executat per import de 7.973.511,81 -  
2) Aval per import de 180.000 -  
Data d'emissió 27.10.2005 No registre especial d'avals: 959.8909429999 executat per import de 198.000 -  
3) Aval per import de 900.000 -  
Data d'emissió 27.10.2005 No registre especial d'avals: 959.4206767599 executat per import de 990.000 -  
4) Aval per import de 120.000 -  
Data d'emissió 26.10.2005 No registre especial d'avals: 959.3664097829 executat per import de 132.000 -  
5) Aval per import de 50.000 -  
Data d'emissió 10.08.2009 No registre especial d'avals: 959.6866624206 executat per import de 55.000 -  
6) Aval per import de 75.000 -  
Data d'emissió 10.08.2009 No registre especial d'avals: 959.6525304958 executat per import de 82.500 -  
7) Aval per import de 73.573,24 -  
Data d'emissió 10.08.2009 No registre especial d'avals: -959. 2624275269  
Executat per import de 80.930,56 -  
XXVI. Contra l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, en data 20 de març de 2019 s'han presentat els següents recursos de reposició:  
RE 3739 d'Araceli María Monsonis Boix i dos més.  
RE 3740 D'Inversiones Patrimoniales V. Monsonís, SLU.  
RE 3723 de Mónica Ríos Tejedo.  
RE 3737 de Ramiro Flor Frances i dos més.  
RE 3751 de Teresa Rovira Zaragozá.  
Tots ells tenen idèntic contingut, reiterant el ja al·legat en tots els seus escrits anteriors sobre la inviable terminació convencional d'un recurs de reposició per via de l'article 88 Llei 30/1992, vulneració de l'ordenament jurídic i contingut impossible, la qual cosa ja ha sigut contestada en informes anteriors i sense perjudici del que es desenvolupa posteriorment. A més, els al·legants intenten ara desacreditar l'assistència jurídica externa i la seua contractació, simplement perquè no comparteixen el que aquesta lletrada, els tribunals de justícia, el CGPJ i molts altres juristes sostenen sobre la resolució convencional de conflictes entre l'administració i els particulars.  
XXVII. Amb data 25 d'abril de 2019 s'ha emés informe conjunt subscrit per la direcció de la Secció d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Patrimoni, la direcció de la Secció Rendes, la direcció de la Secció Pressupostària i Comptable i el tresorer municipal, amb el vistiplau de la Secretaria General de l'Ajuntament de Borriana.  
En aquest informe es qüestiona la legalitat de l'informe proposta de resolució emés per l'assistència jurídica externa en data 8 d'abril de 2019 pel qual es proposa estimar el recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, enfront de l'acord d'11 de març de 2016, sobre la base dels següents motius:  
 L'article 107.2 LRJPAC no dona cobertura jurídica a la resolució del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, a través d'un acord convencional.  
 La previsió de l'article 77.1 de la Llei de la jurisdicció contenciosa administrativa o de l'article 19.2 de la Llei d'enjudiciament civil, no és aplicable en seu de recurs administratiu.  
 L'estimació per part de l'Ajuntament del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, contra l'acord d'11 de març de 2016 pel compliment de les obligacions que es consideren essencials en l'acord transaccional suposa l'acceptació per aquesta administració de les causes de nul·litat o anul·labilitat que van motivar la seua interposició, i tindrà els efectes que assenyalen la doctrina jurídica i jurisprudencial, que no consideren l'estimació del recurs de reposició com un assentiment a les pretensions del recurrent.  
 Són improcedents per tal com menyscaben els interessos municipals les afirmacions que la proposta d'acord efectua en el seu fonament de dret cinqué, posant en dubte l'actuació municipal en cadascuna de les causes de resolució atribuïdes a Urbanización Golf Sant Gregori, SA, i que van motivar l'acord d'11 de març de 2016, amb asseveracions com ara que «la inactivitat municipal també ha tingut incidència en la caducitat de l'expedient», qüestionant expressament l'actuació municipal a l'hora d'exigir el compliment de les obligacions, per la falta d'adopció de mesures coercitives enfront de la mercantil urbanitzadora o perquè no s'executaven els avals prestats per a la redacció de projectes i per a la promoció.  
 L'estimació del recurs vulnera els principis rectors de la contractació administrativa, que postulen que els contractes s'ajustaran als principis de publicitat i concurrència i, en tot cas, als d'igualtat i no-discriminació (art. 11 del TRLCAP -vigent en la data de formalització del Conveni urbanístic-, i previstos en els articles 1 i 132 de l'actual Llei 9/2017, de 8 de novembre).  
 Resulta evident de l'escrit presentat per Bankia, SA,que la mateixa avalista reconeix que actualment els avals executats manquen de validesa i vigència. En el cas que per decisió judicial o administrativa fora procedent l'anul·lació de l'acte administratiu que va determinar l'execució de la garantia, la quantitat ingressada per tal concepte passaria a constituir-se en garantia en metàl·lic, però en cap cas hauria de reintegrar-se a l'avalista (actuació aquesta que podria generar un perjudici als interessos municipals).  
 La proposta d'acord no resol els recursos de reposició plantejats, amb incompliment del que s'estableix en l'article 119 de la Llei 39/2015, que disposa que la resolució del recurs estimarà en tot o en part o desestimarà les pretensions formulades en aquest o declararà la seua inadmissió.  
 En relació amb el compliment de les obligacions essencials imposades en l'acord de 14 de febrer de 2019 s'indica el següent:  
1. Projecte de recuperació del litoral. S'ha presentat el projecte que s'ha tramitat, però no s'ha entregat la documentació d'esmena que ha requerit Costes.  
2. Expedient expropiatori d'enllaços exteriors. Ha sigut entregat.  
  
3. Compromís de construcció del camp de golf. Considera inacceptable la hipoteca unilateral com a garantia. No consta la seua inscripció registral. No estan conformes ni amb el termini ni amb el procediment d'execució.  
4. Garantia de l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i anticipadament a l'execució de les obres. Ha sigut prestada.  
  
XXVIII. Amb data 26 d'abril de 2019 s'ha emés nota d'objecció suspensiva a la proposta d'acord de resolució del recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016, en considerar que en la proposta d'acord fiscalitzada es donen les circumstàncies a les quals es refereix l'article 12.3.c del Reial decret 424/2017, és a dir, quan s'hagen omés requisits o tràmits que pogueren donar lloc a la nul·litat de l'acte, o quan la continuació de la gestió administrativa poguera causar crebants econòmics a la Tresoreria de l'entitat local o a un tercer.  
  
L'objecció es fonamenta en l'informe municipal de data 25 d'abril de 2019 subscrit per la direcció de la Secció d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Patrimoni, la direcció de la Secció de Rendes, la direcció de la Secció Pressupostària i Comptable, i el tresorer municipal, amb el vistiplau de la Secretaria General de l'Ajuntament de Borriana, en el qual es qüestiona la legalitat de l'acord.  
XXIX. Amb data 3 de maig de 2019 s'ha requerit a Bankia, SA,que eleve a escriptura pública les manifestacions abocades en el document presentat en data 20 de març de 2019.  
A la vista dels antecedents exposats, la documentació que consta en l'expedient i l'informe jurídic emés per l'assistència jurídica externa el 8 d'abril de 2019, i la seua addenda de 3 de maig de 2019, que fonamenten el present acord.  
Atés que al present procediment li resulta d'aplicació la Llei 30/1992, de 26 de novembre, del règim de les administracions públiques i del procediment administratiu comú (Llei 30/92), per així vindre establit en la disposició transitòria segona de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques (Llei 39/2015), tenint en compte que el recurs de reposició es va interposar el 14 d'abril de 2016.  
Atés que la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, el 14 d'abril de 2016 va interposar recurs de reposició contra l'acord plenari d'11 de març de 2016. La desestimació presumpta d'aquest es va produir al mes de la seua presentació, segons es preveu en l'article 117.2 de la Llei 30/1992. Aquesta desestimació té els sols efectes de permetre als interessats la interposició del recurs contenciós administratiu, tal com s'indica en l'article 43.2 de la mateixa Llei, i no eximeix l'administració de l'obligació que li imposa l'article 42, de resoldre mitjançant resolució expressa. Així es reconeix a més en l'apartat 3.b del mateix article 43, on s'adverteix que «en els casos de desestimació per silenci administratiu, la resolució expressa posterior al venciment del termini s'adoptarà per l'administració sense cap vinculació al sentit del silenci».  
  
Atés que l'Ajuntament de Borriana i Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, pretenen la terminació convencional del procediment de resolució del recurs de reposició interposat enfront de l'acord plenari d'11 de març de 2016, regulada en l'article 88 de la Llei 30/1992, que a aquest efecte disposa:  
1. Les administracions públiques podran celebrar acords, pactes, convenis o contractes amb persones tant de dret públic com privat, sempre que no siguen contraris a l'ordenament jurídic ni versen sobre matèries no susceptibles de transacció i tinguen per objecte satisfer l'interés públic que tenen encomanat, amb l'abast, efectes i règim jurídic específic que, si escau, preveja la disposició que ho regule, podent tals actes tindre la consideració de finalitzadors dels procediments administratius o inserir-se en aquests amb caràcter previ, vinculant o no, a la resolució que els pose fi.  
2. Els esmentats instruments hauran d'establir com a contingut mínim la identificació de les parts intervinents, l'àmbit personal, funcional i territorial, i el termini de vigència, havent de publicar-se o no segons la seua naturalesa i les persones a les quals estigueren destinats.  
3. Requeriran en tot cas l'aprovació expressa del Consell de Ministres, els acords que versen sobre matèries de la competència directa d'aquest òrgan.  
4. Els acords que se subscriguen no suposaran alteració de les competències atribuïdes als òrgans administratius ni de les responsabilitats que corresponguen a les autoritats i funcionaris relatives al funcionament dels serveis públics.  
Aquesta regulació roman inalterada en l'article 86 de la vigent Llei 39/2015, llevat d'un incís en el seu apartat 3, referit a l'autorització de l'òrgan de les comunitats autònomes, i la introducció d'un apartat 5, relatiu a la terminació convencional en els procediments de responsabilitat patrimonial.  
Atés que la resolució d'un recurs de reposició, no solament s'emmarca dins un procediment administratiu que li atorga la cobertura jurídica a l'acord de resolució, sinó que és perfectament admissible la seua resolució a través d'un acord convencional. I això pel següent:  
  
1. En l'article 107 de la mateixa Llei 30/1992, inclòs en el Capítol II. Recursos administratius, Secció primera, Principis generals dels recursos, ja s'admet que la resolució dels recursos administratius es tramita com un procediment administratiu i que com a tal es podrà substituir per altres, entre els quals hi ha la mediació, l'arbitratge i la conciliació, si bé perquè es tramite davant altres òrgans ha d'estar regulat mitjançant llei.  
Precisament en aplicació d'aquest precepte, a la Comunitat Valenciana s'ha aprovat recentment la Llei 24/2018, de 5 de desembre, de la Generalitat, de mediació, l'exposició de motius de la qual es pronuncia en el següent sentit:  
El dret d'accés a la justícia és un dret fonamental i indispensable per a la garantia i protecció dels altres drets, ja siga a través de processos jurisdiccionals, de tots aquells procediments orientats a tractar o previndre conflictes o de la labor d'òrgans no jurisdiccionals, com, entre altres, les institucions nacionals de drets humans, els organismes d'igualtat i els defensors del poble. Existeixen molts conflictes que no arriben als tribunals i es resolen per altres vies. Així, per exemple, totes les que es poden trobar dins dels denominats mètodes alternatius de solució de conflictes (MASC), resolució alternativa de litigis (RAL) o mètodes alternatius de resolució de conflictes (MARC o ADR, pel seu acrònim en anglés), que inclouen vies alternatives com la mediació, la negociació, la conciliació, el dret col·laboratiu i l'arbitratge. Aquests mètodes contribueixen al foment de la cultura de la pau, del diàleg, de la participació, de la convivència, de la justícia reparadora, de l'escolta i del reconeixement de l'altre, així com la regeneració dels llaços socials. A més, la promoció d'aquest tipus de mecanismes alternatius o complementaris repercuteix en la reducció de l'alt nivell de litigiositat i sobrecàrrega d'assumptes judicials, contribuint així a millorar l'efectivitat de l'administració de justícia.  
  
Fins i tot, en la seua disposició addicional segona es pronuncia amb la següent declaració de voluntat: La Generalitat impulsarà les mesures necessàries per a incorporar processos de mediació en els procediments administratius de la seua competència com a forma de terminació convencional i com a instrument substitutiu del recurs d'alçada, d'acord amb el que es preveu en la legislació estatal sobre procediment administratiu comú.  
El recurs de reposició té caràcter potestatiu però gaudeix de la mateixa naturalesa que el recurs d'alçada, més si és possible quan no resulta possible la interposició d'aquest últim per inexistència de superior jeràrquic, com succeeix amb els acords plenaris municipals. De manera que l'única opció per a aconseguir un acord posterior a la resolució de l'expedient passa per la interposició d'aquest recurs de reposició.  
2. L'article 112 de la Llei 30/1992, inclòs també en el Capítol II. Recursos administratius, Secció primera, Principis generals, estableix el següent:  
1. Quan hagen de tindre's en compte nous fets o documents no recollits en l'expedient originari, es posaran de manifest als interessats perquè, en un termini no inferior a deu dies ni superior a quinze, formulen les al·legacions i presenten els documents i justificants que estimen procedents.  
No es tindran en compte en la resolució dels recursos, fets, documents o al·legacions del recurrent, quan havent pogut aportar-los en el tràmit d'al·legacions no ho haja fet.  
2. Si hi haguera altres interessats se'ls donarà, en tot cas, trasllat del recurs perquè en el termini abans esmentat, al·leguen tot el que estimen procedent.  
3. El recurs, els informes i les propostes no tenen el caràcter de documents nous a l'efecte d'aquest article. Tampoc en tindran els que els interessats hagen aportat a l'expedient abans de recaure la resolució impugnada.  
Igualment, l'article 113.3 de la Llei 30/1992 indica expressament:  
  
L'òrgan que resolga el recurs decidirà totes les qüestions, tant de forma com de fons, que plantege el procediment, hagen sigut o no al·legades pels interessats. En aquest últim cas se'ls sentirà prèviament. No obstant això, la resolució serà congruent amb les peticions formulades pel recurrent, sense que en cap cas puga agreujar-se la seua situació inicial.  
Per tant, en el si del procediment de resolució del recurs es poden suscitar totes les qüestions que s'estimen pertinents per a la seua correcta resolució, això amb vista a la satisfacció de l'interés públic, que en tot cas ha d'inspirar l'actuació administrativa.  
El fet que la resolució de l'expedient de resolució d'un recurs de reposició puga adoptar-se sense la intervenció de cap tràmit no suposa que aquest acte administratiu no s'haja de sotmetre a un procediment administratiu, les disposicions generals del qual estan regulades en el títol IV. I són generals perquè s'apliquen a TOTS els procediments, inclòs el que ara es qüestiona.  
3. A més, l'article 88 de la Llei 30/1992 s'incardina en el TÍTOL VI d'aquesta norma, en el qual es regulen les disposicions generals sobre els procediments administratius. En aquest títol es preveuen també, per exemple, la prova, l'audiència i informació pública, el desistiment, la renúncia, etc., tràmits que inqüestionablement són aplicables al procediment de resolució de recursos quan són pertinents. Els mateixos informes municipals admeten que sí que són possibles el desistiment i la renúncia. Es dona la circumstància que el procediment per a la resolució d'aquest recurs de reposició sí que exigeix la pràctica de certs tràmits abans de la seua resolució definitiva, per a això s'han aplicat, com no pot ser d'una altra manera, aquestes disposicions generals.  
  
4. L'article 4 del TRLCAP, la legislació de contractació pública aplicable a aquest expedient, també admet que l'administració concerte tot tipus de pactes que no siguen contraris a l'ordenament jurídic i a l'interés general:  
L'Administració podrà concertar els contractes, pactes i condicions que tinga per convenient, sempre que no siguen contraris a l'interés públic, a l'ordenament jurídic o als principis de bona administració i haurà de complir-los a tenor d'aquests, sense perjudici de les prerrogatives establides per la legislació bàsica en favor d'aquella.  
La mateixa disposició addicional quarta de l'esmentada TRLCP disposa:  
Se celebraran amb subjecció al que es disposa en aquesta Llei els contractes que es formalitzen a l'empara del que s'estableix en l'article 88 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, quan tinguen per objecte matèries regulades en la present Llei.  
5. Com ha assenyalat la doctrina més consolidada en aquesta matèria (Carballo Martínez, G.):  
«ab initio, qualsevol matèria, competència o activitat que exercisca l'Administració a través d'un procediment administratiu, podrà realitzar-se a través d'aquesta tècnica jurídica, i això perquè els límits que l'administració pública tindria per a acordar una resolució consensuada, serien idèntics als que l'ordenament jurídic imposa a tots els poders públics en general, a través de l'article 9.3 de la CE, i, en particular, el que estableix el dret administratiu de conformitat amb el que es disposa en els articles 53 i 63.1 de la LPC, així com de l'art. 70.2 LJ.»  
  
Jesús M. Chamorro, magistrat especialista en Contenciós (la Llei 684/2001) ja va dir:  
«La terminació convencional del procediment administratiu va veure la llum de la seua realitat en la vida jurídica de la mà de la Llei 30/1992, del PAC i RJAP, l'art. 88 de la qual li va donar carta de naturalesa, precepte que precisament s'emmarca dins del capítol de la llei que tracta de la terminació del procediment administratiu. En aquest precepte es preveu que les administracions públiques, a través d'acords, pactes, convenis o contractes, podran donar per finalitzat el procediment administratiu en el qual s'apliquen, o inserir-se en aquests amb caràcter previ amb vista a plasmar-se posteriorment en una resolució administrativa, que vinculada o no a aqueix previ pacte, pose fi al procediment. El límit a aquesta possibilitat d'acord estarà en el fet que el pacte tinga un contingut que no siga contrari a dret ni verse sobre matèries no susceptibles de transacció. A més, en tot cas, ha de perseguir la satisfacció de l'interés general.»  
Però a més, existeix una més que consolidada pràctica jurisprudencial dels nostres tribunals que admet la transacció en fase de recurs administratiu i per això n'assenyalem alguns precedents:  
Tribunal Superior de Justícia de les Illes Balears, Sala Contenciosa Administrativa, Sentència 780/2012 de 12 nov. 2012, Rec. 47/2012 Ponent: Ortuño Rodríguez, Alicia Esther. (La Llei 186907/2012).  
  
Un Ajuntament inicia un procediment de lesivitat per a anul·lar una llicència d'obra, però durant la tramitació s'aconsegueix un «acord transaccional» i s'arxiva el procediment de lesivitat, facultant l'alcalde perquè modifique la llicència atorgada perquè s'ajuste a la legalitat. El Jutjat d'Instància va anul·lar l'aprovació de l'acord transaccional per entendre que «la terminació d'un expedient de declaració de lesivitat d'una llicència d'obres per haver aconseguit un acord amb l'entitat promotora és una actuació qüestionable, que fins i tot podria qualificar-se com efectuada en frau de llei». No obstant això, el TSJ entén que la terminació de l'expedient de lesivitat en atenció a l'acord transaccional és conforme a dret, assenyalant el següent:  
Aquesta il·legalitat era reconeguda no solament per l'Ajuntament, sinó també pels promotors de la construcció. Però l'article 103 LPAC no obliga, sinó que permet a l'Administració autora d'un acte administratiu anul·lable i que produïsca efectes favorables en l'administrat, declarar la seua lesivitat per a  posteriorment recórrer-ho davant l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu. Partint dels drets generats en els particulars per un acte administratiu favorable, però contrari a l'ordenament jurídic, encara que no viciat de nul·litat radical, aquesta Sala considera que, descansant sobre l'Administració la facultat d'iniciar el procediment de lesivitat, també té la possibilitat d'acordar la seua terminació sense efectuar la declaració administrativa d'anul·labilitat. Per això, iniciat l'expedient de lesivitat d'una llicència manifestament il·legal, no és que mitjançant conveni s'efectuara cap transacció sobre la il·legalitat, sinó que partint d'un acord subscrit amb els afectats, el procediment va finalitzar, sent conforme amb l'article 88 LPAC. No existeix cap norma que impose que, una vegada iniciat, el procediment de lesivitat haguera de concloure mitjançant la seua declaració d'anul·labilitat pel Ple del consistori i la seua posterior impugnació davant l'ordre jurisdiccional contenciós administratiu, podent finalitzar-se en qualsevol moment.  
  
Tribunal Superior de Justícia de Navarra, Sala Contenciosa Administrativa, Sentència 1100/2004 de 2 nov. 2004, Rec. 6/2004 Ponent: Pueyo Calleja, Francisco Javier. La Llei 227908/2004  
Un ajuntament i una mercantil signen un acord transaccional en relació amb uns deutes tributaris en constrenyiment, i, en atenció a aquest acord, l'Ajuntament estima un recurs de reposició i anul·la les provisions de constrenyiment. El TSJ de Navarra conclou que és possible aquest acord transaccional (encara que l'anul·le per incomplir requisits substantius) assenyalant:  
Tercer. Respecte a la possibilitat i validesa de l'acord transaccional ha d'assenyalar-se:  
«1. En primer lloc ha d'assenyalar-se el marc normatiu dels acords transaccionals en l'àmbit del dret administratiu i més en concret en el dret tributari aplicable al cas que ens ocupa:  
L'article 88 LRJPAC estableix: «Terminació convencional 1. Les administracions públiques podran celebrar acords, pactes, convenis o contractes amb persones tant de dret públic com privat, sempre que no siguen contraris a l'ordenament jurídic ni versen sobre matèries no susceptibles de transacció i tinguen per objecte satisfer l'interés públic que tenen encomanat, amb l'abast, efectes i règim jurídic específic que en cada cas preveja la disposició que el regule, podent tals actes tindre la consideració de finalitzadors dels procediments administratius o inserir-se en aquests amb caràcter previ, vinculant o no, a la resolució que hi pose fi. 2. Els esmentats instruments hauran d'establir com a contingut mínim la identificació de les parts intervinents, l'àmbit personal, funcional i territorial, i el termini de vigència, havent de publicar-se o no segons la seua naturalesa i les persones a les quals estigueren destinats. 3. Requeriran en tot cas l'aprovació expressa del Consell de Ministres els acords que versen sobre matèries de la competència directa d'aquest òrgan. 4. Els acords que se subscriguen no suposaran alteració de les competències atribuïdes als òrgans administratius ni de les responsabilitats que corresponguen a les autoritats i funcionaris relatives al funcionament dels serveis públics».  
  
L'article 39 de la Llei general pressupostària estableix: «1. No es podrà transigir judicialment ni extrajudicialment sobre els drets de la Hisenda Pública, ni sotmetre a arbitratge les conteses que se susciten respecte d'aquests, sinó mitjançant decret acordat en Consell de Ministres, prèvia audiència del d'Estat en ple».  
Estableix l'article 15.2 paràgraf primer de la Llei foral 8/1988, reguladora de la Hisenda Pública de Navarra: «2. No es podrà transigir judicialment ni extrajudicialment sobre els drets econòmics de la Hisenda Pública de Navarra, ni sotmetre a arbitratge les conteses que sobre aquests se susciten, sinó mitjançant acord del Govern de Navarra, a proposta del conseller d'Economia i Hisenda».  
Estableix l'article 23.1 a) del RDLeg 781/1986 text refós de les disposicions legals en matèria de règim local: «1. A més de les assenyalades en l'article 22 L 7/1985, de 2 abril, corresponen al Ple, una vegada constituït d'acord amb el que es disposa en la legislació electoral, les següents atribucions: a) L'adquisició de béns i drets del municipi i la transacció sobre aquests, llevat que les competències estiguen atribuïdes expressament per la llei a altres òrgans».  
  
Estableix la Llei foral 6/1990 (?)  
2. La Sala estima que amb tal marc normatiu no és possible sinó admetre la possibilitat que l'Administració arribe a acords transaccionals en l'àmbit administratiu i en particular en el tributari que ens ocupa. El fet que no hi haja una normativa que regule específicament la transacció en els procediments d'execució de deutes tributaris per via de constrenyiment no fa estimar que la normativa esmentada ut supra no cobrisca de manera suficient (no solament amb normativa de caràcter general sinó fins i tot també amb normativa sectorial en l'àmbit tributari navarrés) la possibilitat certa d'acords transaccionals en l'àmbit tributari navarrés (article 88 LRJPAC en connexió amb la Llei foral 6/1990, la Llei foral 8/1988 reguladora de la Hisenda Pública de Navarra, la Llei foral 2/1995 reguladora de les hisendes locals de Navarra i en el marc normatiu abans esmentat...).  
3. Ara bé, tal possibilitat certa i directa d'arribar a acords transaccionals està subjecta a una sèrie de requisits que han de concórrer inexcusablement i acumulativament i que es deriven de la normativa reguladora de la transacció en l'àmbit administratiu així com dels principis jurídics propis de tot acord transaccional. Així han de concórrer els següents:  
  
Requisits innats o pressupostos de l'acord transaccional:  
 L'existència d'una relació jurídica incerta o dubtosa («incertesa raonable»).  
 La intenció de les parts d'eliminar tal incertesa substituint la relació jurídica afectada per aquesta per una relació totalment certa i definida en tots els seus aspectes substancials de manera clara.  
 La instrumentació d'aquesta eliminació de la incertesa mitjançant recíproques concessions.  
Requisits materials o de contingut:  
 Que els acords, convenis o pactes transaccionals no siguen contraris a l'ordenament jurídic, ni lesius de l'interés públic ?la qual cosa comporta, particularment, l'apreciació de la proporcionalitat de les concessions recíproques establides- o de tercers.  
 Que no versen sobre matèries no susceptibles de transacció.  
 Que tinguen per objecte satisfer l'interés públic que tinguen encomanat.  
 Que continguen els acords com a mínim la identificació de les parts intervinents així com, quan així ho exigira la naturalesa de l'acord, l'àmbit personal, funcional i territorial, i el termini de vigència, havent de publicar-se o no segons la naturalesa i les persones a les quals estigueren destinats.  
Requisits procedimentals que es contrauen, essencialment, a la concreció de l'acord transaccional a través del procediment pertinent amb especial rellevància a l'aprovació per l'òrgan competent per a això (?).  
  
6. En el propi si del procediment contenciós administratiu, la Llei 29/1998 de la jurisdicció contenciosa administrativa permet la terminació convencional del procediment en el seu article 77.1, com així ho preveu també l'article 19.2 de la LEC. Va de seu que aquesta terminació convencional no es refereix a l'acceptació per l'administració demandada d'una causa de nul·litat o anul·labilitat, perquè en aquest cas estaríem davant un assentiment.  
L'acord transaccional és admissible en seu judicial i en matèria de contractació, com així ha quedat resolt en multitud d'interlocutòries que aproven aquests acords, com TSJCL Valladolid de 21 de setembre de 2007:  
Doncs bé, com vulga que l'acord ve referit a una matèria ?contractació administrativa, es tracta d'execució d'obres adjudicades a l'actor- on el principi de llibertat de pacte està expressament regulat ?article 4 del text refós- i atés que en el supòsit actuals els pactes assolits no es presenten com a contraris a l'ordenament jurídic ni lesius de l'interés públic ni de tercers, és procedent aprovar aquest conveni i declarar acabat el procediment.  
Recentment, el TSJXG ha dictat interlocutòria de 19 de febrer de 2018 que resulta molt rellevant perquè aprova l'homologació judicial dels acords de mediació aconseguits per les parts en el plet derivat de la llicència de rehabilitació concedida a l'antic edifici de Fenosa. Recorda la Sala que l'execució in natura de la sentència obligaria a la reposició de l'antiga seu de Fenosa al moment anterior a l'atorgament de la llicència anul·lada, per a poder així recuperar l'edificació destinada a oficines d'acord amb els permisos de 1962 i 1964. Per a això seria necessari demolir les obres de rehabilitació executades fins a aconseguir l'estructura anterior que encara roman i, sobre aquesta, reconstruir novament l'antic immoble fins a aconseguir una rèplica la legalitat de la qual d'acord amb el Pla general d'ordenació municipal actual no estaria acreditada sense necessitar ulteriors legalitzacions, fins i tot modificacions del PGOM, quan no la mateixa demolició del novament construït. Per tant, s'estava davant una restauració de la legalitat que imposava la demolició. Aclareixen els membres de la Sala que amb l'homologació de l'acord aconseguit per les parts s'aconsegueix un equilibri entre la indemnització moral que correspon a la demandant, l'evitació de l'excessiu cost per als recursos públics i els interessos dels veïns de l'immoble. Afirmen els magistrats que no estem, d'aquesta manera, davant un acord entre parts en el qual, mitjançant un intercanvi econòmic, s'aparenta una execució que no és tal i es trasllada a l'erari públic les responsabilitats de la sentència. La Sala indica que «és important destacar-ho, perquè tal plantejament no passaria de ser vulgar i reduccionista, deixant al marge l'institut principal de la mediació». Per a la majoria del ple, els acords donen resposta a la satisfacció dels interessos de les parts sense incórrer en infracció apreciable de l'ordenament jurídic, ja que cap norma s'oposa als compromisos aconseguits i la seua finalitat s'orienta a establir una concreta via jurídica per a aconseguir el restabliment de la legalitat urbanística en la mesura en què s'havia vist afectada.  
Per tant, negar la viabilitat jurídica de l'acord transaccional en seu administrativa, a la vista del seu tractament en seu judicial, ens abocaria a imposar irracionalment l'exercici d'una acció judicial per a poder dirimir un conflicte amb l'administració pública mitjançant conveni. Tal postura es contradiu amb els principis de l'actuació administrativa d'eficàcia, eficiència, racionalitat, responsabilitat, simplicitat i servei efectiu, tots ells exigits en l'article 3 de la Llei 40/2015, del règim jurídic de les administracions públiques. Però, a més, vulnera el dret a la tutela judicial efectiva en imposar l'exercici d'una acció judicial per a dilatar la resolució del conflicte.   
7. Abunda en l'anterior argumentari la Recomanació 9 (2001) del Comité de Ministres del Consell Europeu que ja llavors advocava per l'aplicació dels mètodes alternatius de resolució de conflictes entre les autoritats administratives i les persones privades. A aquest efecte, la Guia per a una millor implementació de la recomanació anterior [(European Commission for the Efficiency of Justice (CEPEJ)] recorda als estats membres que han d'impulsar aquest tipus de vies de solució de conflictes en les administracions públiques, recomanant que en determinats supòsits particularment complexos resulte necessari de forma prèvia a la via judicial acudir a processos com ara la mediació o la conciliació (Recomanació 15).  
En aquest sentit, hem de recordar que el CGPJ va subscriure el 23 de febrer de 2017 el Conveni marc amb el Col·legi d'Advocats de València, per a la mediació en l'àmbit dels conflictes amb l'administració pública. I el mateix CGPJ ha formalitzat protocol d'actuació en el qual indica: «Des d'una altra perspectiva, el control jurisdiccional de les administracions públiques que s'atribueix en exclusiva al poder judicial d'acord amb el que es disposa en els articles 106 i 117 de la Constitució, no exclou que els conflictes que sorgisquen entre els ciutadans puguen ser resolts per vies diferents de la jurisdiccional, podent complementar-se tal via amb l'establiment de tècniques compositives intrajudicials o extraprocessals no específicament incardinades en la funció de «jutjar i fer executar el jutjat» que contribuïsquen a la protecció jurídica dels drets dels ciutadans».  
En conseqüència, la pràctica de la mediació per a la resolució de conflictes entre l'administració i els particulars, no solament no és menyspreable sinó que està sent fomentada pel màxim òrgan de govern del poder judicial de l'Estat.  
De l'anterior ens compleix afirmar que la terminació convencional de l'article 88 de la Llei 30/1992 sí que resulta aplicable al procediment de resolució del recurs de reposició i s'insereix precisament en aquest procediment per a atorgar majors garanties als ciutadans afectats i la major protecció de l'interés públic, supeditant l'estimació del recurs al compliment de les condicions que el Ple de l'Ajuntament ha considerat que resultaven les més concordes per a satisfer l'interés general.  
  
Atés que, com ja es va especificar expressament en l'acord de 14 d'abril de 2017, l'acord transaccional entre l'Ajuntament de Borriana i Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, està limitat per les condicions imposades en el mateix article 88 de la Llei 30/1992.  
  
El contingut de l'acord transaccional compleix les esmentades limitacions:  
1. No ser contràries a l'ordenament jurídic.  
Al present procediment li resulta d'aplicació la Llei 30/1992 per així vindre establit en la disposició transitòria segona de la Llei 39/2015, tenint en compte que el recurs de reposició es va interposar el 14 d'abril de 2016, i en el seu article 88 es preveu la terminació convencional, per la qual cosa, com ja s'ha exposat, resulta, en principi, legalment admissible adoptar un acord transaccional per a la resolució del recurs.  
  
El mateix contingut de l'acord transaccional no ha d'infringir l'ordenament jurídic, per la qual cosa hem d'analitzar la normativa que li resulta d'aplicació.  
El recurs de reposició es va interposar enfront de l'acord plenari que resolia la condició d'agent urbanitzador de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el si del Programa d'actuació integrada del sector Golf Sant Gregori (PAI). En virtut de l'article 29.13 de la Llei 6/1994, reguladora de l'activitat urbanística (LRAU), d'aplicació a aquest procediment, «Les relacions derivades de l'adjudicació del programa es regiran per les normes rectores de la contractació administrativa en el que aquestes no contradiguen el que disposa aquesta Llei ni siguen incompatibles amb els principis d'aquesta en els termes que reglamentàriament siguen desplegats».  
Atés que la LRAU res preveia sobre les causes de resolució, la norma de contractació temporalment aplicable a aquest PAI, en virtut de la data d'adjudicació del contracte, segons el que es disposa en la disposició transitòria primera de la Llei 30/2007, de 30 d'octubre, de contractes del sector públic, és el text refós de la Llei de contractes de les administracions públiques, aprovat per Reial decret legislatiu 2/2000, de 16 de juny (TRLCAP). Així com el Reial decret 1098/2001, de 12 d'octubre, pel qual s'aprova el Reglament general de contractació de les administracions públiques.  
L'article 112 del TRLCAP es refereix al fet que el dret de l'administració per a exercitar la resolució del contracte és potestatiu, llevat del cas que la contractista es trobe en situació de liquidació de concurs de creditors, en aquest cas la resolució ha d'adoptar-se forçosament.  
  
1. La resolució del contracte serà acordada per l'òrgan de contractació, d'ofici o a instàncies del contractista, si escau, mitjançant procediment en la forma que reglamentàriament es determine.  
2. La declaració d'insolvència en qualsevol procediment i, en cas de concurs, l'obertura de la fase de liquidació originaran sempre la resolució del contracte.  
En els restants casos de resolució de contracte el dret per a exercitar-la serà potestatiu per a aquella part a la qual no li siga imputable la circumstància que donara lloc a aquesta, sense perjudici del que s'estableix en l'apartat 7 i que en els supòsits de modificacions en més del 20 per 100 previstos en els articles 149, paràgraf e); 192, paràgraf c), i 214, paràgraf c), l'Administració també puga instar-ne la resolució.  
  
Aquest caràcter potestatiu es reflecteix també en l'estipulació VI del Conveni de programació subscrit en 2005, en idèntics termes, i així ho reconeixen els informes municipals. És més, admetent aquesta condició, aquests informes acaben sol·licitant a l'Ajuntament que «reafirme la seua legitimació per a fer ús de la prerrogativa de resolució». Per tant, resoldre el PAI no era, ni és, una imposició legal, sinó una opció o prerrogativa.  
El Consell d'Estat en la seua memòria de l'any 2008 va afirmar que «la prerrogativa administrativa d'acordar la resolució del contracte no és exactament una potestat exorbitant (la qual cosa portaria a una aproximació a la figura de la intervenció administrativa), sinó el medi natural dissenyat per la Llei per a fer efectiva la finalitat del contracte mitjançant la preservació del seu element final (l'interés públic)».  
L'interés públic subjacent restringeix o condiciona la facultat més lliure de què disposarien les administracions públiques en aquests contractes. En aquest sentit, el Tribunal Suprem en la seua Sentència de 12 de juny de 1990 (RJ 1990/4816) assenyala que els contractes administratius «posseeix(en) notes que no té el civil atesa la finalitat de servei a la comunitat que adorna aquesta classe de contractes». És la garantia d'aquest interés general la que exclou que qualsevol infracció determine necessàriament l'extinció del contracte. Com a conseqüència d'això, són nombrosos els pronunciaments del Tribunal Suprem que exigeixen la màxima prudència a l'hora de fer ús de la potestat de resoldre els contractes. Ja en la seua Sentència de 26 de març de 1987 l'Alt Tribunal assenyalava que existeixen raons suficients perquè les resolucions contractuals «només s'adopten quan estan plenament justificades atés que la prudència aconsella, excepte en casos extrems, no trencar l'atmosfera de concòrdia i col·laboració que ha de regnar en les relacions contractuals administratives, tenint sempre present la proporcionalitat entre el termini pactat per a l'execució de l'obra i el de la pròrroga o pròrrogues interessades pels contractistes. Afig aquesta mateixa sentència que el pitjor per a tots és una resolució del contracte i una tornada a començar en la selecció d'un nou contractista».  
En termes similars s'ha pronunciat el Consell d'Estat en els seus dictàmens núm. 1377/2012 i núm. 55336/1991, quan afirma: «La posició de privilegi de l'Administració en la contractació pública exigeix una especial diligència en l'ús de les seues prerrogatives».  
La resolució del contracte ha de ser l'última mesura a adoptar per part de l'administració. Així ho han assenyalat els nostres tribunals en assenyalar que fins i tot quan el contractista es trobe clarament incurs en una de les causes de resolució, pot resultar més convenient el manteniment de la relació contractual en lloc de procedir a una liquidació del contracte resolt i a substituir el contractista per un altre de diferent [entre altres, sentències de 14 de gener de 1991 (RJ 1991/538) i de 2 d'abril de 1992 (RJ 1992/2994)].  
Doncs bé, sent que la resolució del contracte, per les causes en què es va fonamentar en l'acord d'11 de març de 2016, és una prerrogativa no legalment exigible, també l'Ajuntament de Borriana pot lícitament optar ara pel manteniment del contracte, escometent per a això un acord transaccional que impose compromisos i obligacions al contractista que garantisquen el compliment d'aquest.  
No ha de veure's en aquest canvi una infracció de l'ordenament jurídic. Amb la deguda motivació, com és el cas, l'Ajuntament pot modificar el seu criteri anterior atés que les decisions municipals s'han d'adoptar des de la perspectiva d'atendre sempre l'interés públic que l'Ajuntament ha de tutelar. I no hi ha dubte que l'apreciació d'aquest interés públic pot variar en la seua apreciació a la vista de les circumstàncies concurrents, encara que no varia quant al seu sentit, que no és un altre que el desenvolupament de l'actuació urbanística projectada com fins i tot l'Ajuntament es va encarregar de precisar en l'esmentada Resolució d'11 de març de 2016.  
I les noves circumstàncies que motiven el canvi de criteri enfront de la solució proposada en l'acord d'11 de març de 2016 són aquelles que garanteixen davant l'administració local que el Programa d'actuació integrada arribarà a bona fi i que breument, es resumeixen en: (1) l'adquisició per part d'un inversor del 76,54 % del deute ordinari del concurs de creditors, (2) que aquest inversor s'haja compromés expressament amb la viabilitat del Programa, (3) que s'haja aprovat el Conveni de creditors i (4) sobretot, i el que és més important, que l'Associació de Propietaris a favor del PAI Sant Gregori en la qual s'integren un 30,1 per cent de la propietat haja manifestat el seu suport a la reactivació, amb la qual cosa queda acreditat el suport social amb què compta la reactivació del projecte.  
La salvaguarda de l'interés públic en el text de l'acord transaccional és clara si es considera, no solament tot allò relatiu a les garanties de viabilitat econòmica per al desenvolupament de l'actuació oferides per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, sinó també les contraprestacions i millores oferides i imposades per l'Ajuntament que permetran materialitzar una actuació emblemàtica per al municipi de Borriana.  
Referent a això, els informes jurídics municipals neguen aquesta possibilitat partint de l'axioma que l'Acord objecte de recurs és conforme a dret perquè les causes que van donar-hi lloc concorrien i no s'han desvirtuat en el recurs de reposició interposat per l'agent urbanitzador.  
  
No es nega el fet que les causes s'hagueren produït, però, com ja s'ha argumentat, aquestes no obliguen l'administració a resoldre el contracte. És més, la regulació de la resolució dels contractes públics pivota sobre el principi de conservació d'aquests, com a mal menor, ja que sempre preval l'interés públic que va sustentar la contractació pública. D'ací que el procediment de resolució contractual siga rigorós i garantista per al contractista quan l'administració pretén la seua resolució.  
  
És important destacar precisament aquest règim garantista perquè és el que ens dona la clau per a interpretar que es pot revocar l'Acord d'11 de març de 2016 sense infracció de l'ordenament jurídic.  
En el present cas, l'Ajuntament va optar per la resolució contractual en aplicació de l'article 111, apartats d), e) i g). Davant l'oposició de l'agent urbanitzador es va obtenir el preceptiu informe del Consell Jurídic Consultiu. Així ho exigeix l'article 109.1.d) del Reglament de contractació, només quan concorre aquesta oposició i en defensa dels legítims drets del contractista a mantindre la vigència del contracte. Noteu que si l'agent urbanitzador estiguera conforme amb la resolució del PAI, foren quines foren les causes de resolució que haguera esgrimit l'acord, aquest hauria quedat resolt sense control de l'òrgan consultiu.  
El fet que el Consell Jurídic Consultiu, en el seu Dictamen 2016/0069, haja informat favorablement la resolució del contracte no vincula l'Ajuntament de Borriana per a forçosament adoptar l'acord de resolució. Que aquest òrgan consultiu haja informat sobre l'existència de dues causes de resolució quan es va adoptar no impedeix de cap manera que l'administració considere ara més pertinent el manteniment del contracte i acorde la seua revocació. L'informe municipal fa esment als límits de la resolució per mutu acord de totes dues parts contractants, per a justificar igualment la impossibilitat d'acord transaccional. Però la veritat és que en aquest cas no estem davant una resolució per mutu acord i, és més, aquestes limitacions s'imposen precisament amb vista a defensar la vigència del contracte per l'interés públic que el sustenta, que sempre preval, encara que totes dues parts contractants tinguen intenció de resoldre'l.  
Tampoc és admissible que només es puga estimar el recurs de reposició per motius de nul·litat o anul·labilitat de l'acord. A aquest efecte ens permetem recordar que l'article 105 de la Llei 30/1992 permet que les administracions públiques revoquen els seus actes administratius desfavorables:  
1. Les administracions públiques podran revocar en qualsevol moment els seus actes de gravamen o desfavorables, sempre que tal revocació no constituïsca dispensa o exempció no permesa per les lleis, és a dir, contrària al principi d'igualtat, a l'interés públic o a l'ordenament jurídic.  
Abunda l'esmentat precepte en la necessitat que no es vulnere l'ordenament jurídic, no constituïsca dispensa no permesa per les lleis i que no siga contrària a l'interés públic. Per tant, a través de la resolució del recurs, l'Ajuntament de Borriana podria fins i tot revocar l'acord desfavorable per a l'agent urbanitzador, encara que aquest no estiguera viciat de nul·litat.  
I sostenim aquest argument tenint en compte que, com ja s'ha dit, no hi ha precepte en la legislació de contractació pública que impedisca el manteniment del contracte, per la qual cosa aquesta actuació no constitueix una excepció o dispensa extraordinària al contractista i, per contra, se sotmet a l'interés públic de mantindre el contracte i la gestió i desenvolupament del sector Golf Sant Gregori. Per tant, resoldre el recurs de reposició reactivant la posició del contractista no infringeix la normativa de contractació pública.  
Malgrat tot l'anterior, l'informe de 25 d'abril de 2019 considera que estem davant una matèria no susceptible de transacció i denuncia la vulneració dels principis rectors de la contractació pública. Davant aquesta afirmació convé destacar el següent:  
L'apel·lació als principis de publicitat i concurrència i en tot cas als d'igualtat i no-discriminació que es formula en l'informe no deixa de ser, com imaginem, un greu error tècnic en el qual incorren els funcionaris signants de l'informe de 25 d'abril de 2019. I això perquè aquests principis són aplicables a la fase d'adjudicació dels contractes, i fins on aquesta part té coneixement, tot el procediment de licitació i adjudicació del contracte es va realitzar correctament en aplicació d'aquests principis. Per tant, apel·lar ara a ells, quan estem en fase de resolució del contracte, resulta si més no anacrònic. La condició d'agent urbanitzador (el contracte) es reactiva per estimació del recurs, o es resol per la seua desestimació, però de cap manera s'adjudica. Novament els informes municipals tendeixen a generar polèmica on no n'hi ha. El mateix cal dir de la referència que es fa en aquest informe a la Sentència del Tribunal de Justícia de Luxemburg de 7 de setembre de 2016, únic argument jurídic en què recolza l'informe.  
Vaja per davant que novament en aquest punt els signants confonen els conceptes de (i) resolució contractual amb (ii) modificació contractual. Doncs bé, partint d'aquesta diferenciació, que és de sobres coneguda per qualsevol professional del dret de contractes, com ho són els funcionaris que subscriuen, és possible entendre com el Tribunal de Luxemburg en la Sentència que s'esmenta, quan li plantegen la qüestió de «?si l'article 2 de la Directiva 2004/18 ha d'interpretar-se en el sentit que, amb posterioritat a l'adjudicació d'un contracte públic, no és possible introduir-hi una modificació substancial sense obrir un nou procediment d'adjudicació del contracte, ni tan sols en cas que aquesta modificació constituïsca, objectivament, una solució de compromís que implique renúncies recíproques de totes dues parts i pretenga posar fi a un conflicte de resultat incert, nascut de les dificultats que l'execució del contracte planteja», la resposta que ofereix és (de forma coherent amb tota la doctrina sobre les restrictives causes de modificació dels contractes) «que el principi d'igualtat de tracte i l'obligació de transparència que d'aquest es deriva impedeixen que, amb posterioritat a l'adjudicació d'un contracte públic, el poder adjudicador i l'adjudicatari introduïsquen en les estipulacions d'aquest contracte modificacions tals que aquestes estipulacions presentarien característiques substancialment diferents de les del contracte inicial».  
Evidentment que això és així i per tant de forma pactada entre les parts no es pot furtar la necessitat d'una nova licitació quan el contingut de les prestacions és substancialment diferent de l'inicialment adjudicat.  
  
Però en el present cas, no es donen modificacions substancials al contracte inicial, atés que no hi ha ampliació de les prestacions que generen majors ingressos per al contractista, ni hi ha modificació dels criteris que van regir la licitació (si és que pot considerar-se que van existir ja que l'adjudicació del Programa en 2005 no venia precedida de cap plec de clàusules administratives).  
El contingut prestacional del contracte (Conveni de 2005) entre l'Ajuntament i l'agent urbanitzador roman invariable, com és notori i evident. L'Ajuntament en l'Acord transaccional, que forma part del conveni, el que ha pretés és que es garantisca l'execució del Programa amb obligacions addicionals més oneroses per al contractista, que de cap manera suposen un avantatge competitiu, sinó que són càrregues addicionals imposades com a conseqüència de l'inicial incompliment, que no alteren el contingut prestacional del Programa.  
  
En aquest sentit és fals que l'Acord transaccional establisca una dispensa de penalitats amb el reintegrament dels avals com s'afirma en l'informe de 25 d'abril de 2019. Torna a apreciar-se ací la interpretació esbiaixada del contingut de l'Acord transaccional. El que no és possible és establir alhora les conseqüències de l'incompliment contractual i les exigències del compliment d'un contracte. O s'opta per una cosa o per l'altra. I en aquest sentit, en relació amb els avals, l'Acord transaccional el que planteja, des de la lògica del compliment contractual, és, si escau, la recuperació de la vigència dels que es van dipositar al seu moment (no amplia cap termini), les garanties han romàs, d'una forma o una altra, a l'Ajuntament de Borriana, per l'import exigit. No hi ha cap canvi d'obligacions, llevat de les derivades de la reactivació del Programa amb l'estimació del recurs.  
Quant a la constitució de garanties, el nou termini per a aportar la garantia d'execució del camp de golf, al qual s'al·ludeix, no és tal, ja que l'Acord transaccional es refereix a com s'ha de complir una causa de resolució contractual (causa que no va ser estimada pel Consell Jurídic Consultiu,). És lògic, per tant, que s'establisca com a conseqüència de la represa del PAI un termini per a formalitzar aquesta garantia que forçosament s'exigeix en el Conveni de 2005, donant així la possibilitat de la continuació.  
Quant al termini d'execució de les obres d'urbanització, és cert que s'ha superat però cal recordar que la superació d'aquest no és causa forçosa de resolució del Programa.  
Respecte de la situació concursal de la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en data de hui ja ha sigut dictada Sentència d'aprovació del Conveni de la Junta de creditors, per la qual cosa, no havent entrat en liquidació, tampoc es veu impedida de mantindre la seua relació contractual.  
L'article 20 del TRLCAP preveu, en el seu apartat b, la declaració en concurs de creditors com a causa de prohibició per a contractar. En el present cas Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, va ser declarada en concurs de creditors amb posterioritat a l'aprovació del Programa d'actuació integrada i de l'adjudicació de la condició d'agent urbanitzador. Per tant, ens trobem davant l'aparició sobrevinguda, després de l'adjudicació de la condició d'agent urbanitzador, d'una de les causes de prohibició per a contractar.  
Així ho ha posat de manifest la Junta Consultiva de Contractació de Catalunya en el seu informe 14/2012, de 30 de novembre, en el qual afirma el següent:  
La següent qüestio que ha de tractar-se és si aquesta causa de prohibicio de contractar sobrevinguda afecta un contracte ja formalitzat. Per a resoldre la qüestio plantejada s'ha de partir del fet que les prohibicions de contractar es configuren legalment, en cas que concórreguen, com un impediment per a poder contractar. En conseqüència, el requisit de no incórrer en cap causa de prohibició de contractar ha de complir-se, en tot cas, en el moment de presentacio de les proposicions i ha de mantindre's fins al moment d'adjudicació i de formalitzacio del contracte.  
  
En termes pràctics, si l'òrgan de contractació adjudica un contracte a una empresa en la qual concorre una causa de prohibicio de contractar, aquesta adjudicacio és nul·la de ple dret, per aplicacio de l'article 32.b del TRLCSP, de manera que el contracte es pot declarar nul durant tota la seua vigència, és a dir, fins a la seua extincio, independentment del moment en què s'aprecie la concurrència de la causa de prohibicio. Per tant, respecte del supòsit objecte de consulta, la causa de prohibicio de contractar afecta tant els contractes perfeccionats que s'hagen adjudicat produint-se aquesta circumstància, com tambe els que es pretenguen licitar mentre es mantinga la prohibicio de contractar.  
  
Un supòsit diferent és aquell en què el requisit d'incórrer en causa d'incompatibilitat es produeix amb posterioritat a la formalitzacio del contracte. Sobre aquesta última qüestio s'ha pronunciat aquesta Junta Consultiva de Contractacio Administrativa en l'Informe 13/2010, de 26 de novembre. En aquest Informe es va manifestar que la normativa sobre contractacio publica vigent en aquell moment, que era la Llei 30/2007, de 30 d'octubre, de contractes del sector public (d'ara en avant, LCSP), no contenia cap previsio en relacio amb la circumstància que un contracte vàlidament adjudicat resultara posteriorment afectat per una causa que, en cas d'haver concorregut abans de la seua adjudicacio, hauria impedit l'adjudicacio o que, si s'haguera adjudicat, seria nul.  
Però és més, l'article 112.2 del TRLCAP, que regula l?»aplicació de les causes de resolució», estableix que únicament quan es produïsca l'obertura de la fase de liquidació en els supòsits de declaració de concurs, serà preceptiva i obligatòria la resolució del contracte, afegint en el seu apartat 7 que «En cas de declaració de concurs i mentre no s'haja produït l'obertura de la fase de liquidació, l'Administració potestativament continuarà el contracte si el contractista prestara les garanties suficients segons el parer d'aquella per a la seua execució».  
  
Per tant, no havent entrat en fase de liquidació, per haver sigut aprovat el conveni, es pot mantindre l'adjudicat a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, sempre que aquesta preste les garanties suficients per a l'execució del PAI, la qual cosa es preveu en l'Acord transaccional i s'acorda en aquesta resolució.  
Tampoc l'argument que el PAI està caducat pot admetre's per a entendre que s'està vulnerant l'ordenament jurídic, ja que, encara que hagueren transcorregut els terminis per a la seua terminació, la veritat és que no s'ha declarat la caducitat d'aquest, que és requisit imprescindible perquè siga aplicada.  
Finalment, el contingut de l'acord transaccional imposa al contractista, Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, una sèrie d'obligacions que garanteixen a l'Ajuntament de Borriana que satisfarà la bona fi del contracte. A aquest efecte s'introdueixen unes obligacions de caràcter essencial (estipulació tercera), sense el compliment previ de les quals no pot estimar-se el recurs de reposició i que, com ja ha quedat exposat, han sigut satisfetes dins del termini d'un mes per al qual havia sigut habilitat. Les restants obligacions tenen a veure amb el desenvolupament del Programa. Cap de les seues determinacions vulnera l'ordenament jurídic.  
2. No versar sobre matèries no susceptibles de transacció.  
Ja hem referit que la resolució del contracte per les causes en les quals es va fundar era merament potestativa. Per tant, el manteniment del contracte és una matèria susceptible de transacció, tenint en compte que l'administració pot acordar o no la seua resolució. El fet que inicialment l'Ajuntament de Borriana entenguera que havia de resoldre's el contracte no impedeix, de conformitat amb el mateix règim de revocació d'actes, que posteriorment es convenie amb el contractista una sèrie de mesures que atorguen majors garanties de compliment, així com beneficis a la comunitat, i per tant opte pel seu manteniment en nom de l'interés general de conservar-lo.  
A aquest efecte ens remetem novament a com s'està interpretant aquesta qüestió a escala general, les noves tendències afavorides pel Consell General del Poder Judicial amb vista a l'aplicació de la mediació com a forma consensuada de resolució de conflictes, l'aprovació del protocol entre el Consell General del Poder Judicial i la Cort d'Arbitratge de la Cambra de Comerç de València per a implantar una experiència pilot de mediació en l'àmbit contenciós administratiu i les experiències de molts ajuntaments de la Comunitat Valenciana (Alacant, per exemple) resolent qüestions de forma pactada. Tot això són les noves tendències del Dret Administratiu i l'evolució d'aquesta disciplina jurídica cap a postulats que s'allunyen de les relacions de poder entre l'Administració i els ciutadans i que ha tingut acollida entre els representants polítics municipals de Borriana.  
  
3. Tindran per objecte satisfer l'interés públic.  
Aquest aspecte resulta cardinal, perquè l'interés públic ha d'inspirar l'actuació de l'Ajuntament de Borriana. Sent aquest un concepte universal, descansa i funda, tota decisió dels poders públics, que sempre i en tot cas, com disposa l'article 103 de la CE, serveix amb objectivitat l'interés general.  
L'interés general que es mantinga la programació del sector es va posar en relleu en el mateix Acord plenari d'11 de març de 2016, de resolució de la condició d'agent urbanitzador, ja que el seu resolc seté va acordar el següent:  
Incoar expedient per a determinar la nova programació del sector SUR-T Sant Gregori així com la vigència i eficàcia del Pla parcial aprovat definitivament per Acord plenari de 17 de gener de 2005.  
Per tant, va ser voluntat municipal mantindre la classificació del sector de sòl urbanitzable i per tant el model territorial del Pla general que preveu el desenvolupament urbanístic dels terrenys. De la mateixa manera concorre un interés públic municipal en l'obtenció per part de l'Ajuntament de Borriana de les plusvàlues generades per l'actuació urbanística mitjançant la cessió gratuïta de l'aprofitament urbanístic que corresponga, més els sòls dotacionals i equipaments previstos en l'actuació.  
A l'anterior s'uneix l'interés públic a mantindre la vigència dels contractes públics, que va sustentar la seua adjudicació, i que doctrina i jurisprudència tenen reiteradament reconegut com a implícit en tota contractació pública. Així ho ha expressat, per exemple, el Consell Jurídic Consultiu de Castella-la Manxa en assenyalar que la resolució «no es produeix de manera automàtica, sinó només quan ho exigisca l'interés públic implícit en cada relació contractual fundant-se així en el servei objectiu als interessos generals que l'article 103 de la Constitució proclama de l'actuació administrativa» (dictàmens núm. 180/2011, de 7 de setembre; i núm. 142/2015, de 13 de maig). El caràcter no automàtic de la facultat de resoldre el contracte té com a fonament l'interés públic subjacent en els contractes administratius.  
  
Sostenen els al·legants i els informes municipals que l'interés públic se sustenta en la desestimació del recurs i la resolució del PAI en els termes en què va ser acordada l'11 de març de 2016. Contra aquesta afirmació ha d'oposar-se la pròpia voluntat municipal manifestada a través del Ple en els seus acords plenaris. Però és més, no sembla congruent amb l'interés públic de mantindre la programació del sector, i per tant el seu desenvolupament urbanístic, que ara l'Ajuntament renunciara a la possibilitat de reactivar aquesta programació, a la vista de les noves condicions admeses per l'urbanitzador i que, sense cap dubte, afavoreixen el desenvolupament immediat d'aquest.  
No satisfà aquest interés públic, iniciar ara una nova programació per a l'adjudicació d'un nou agent urbanitzador, perquè la veritat és que el mateix acord d'11 de març de 2016 preveia una altra sèrie d'actuacions administratives prèvies (expedient de liquidació, per ex.) que no han sigut encara escomeses i que necessàriament han de tramitar-se abans d'aquesta nova programació, retardant la satisfacció de l'interés públic. Amb l'agreujant que una nova programació forçosament ha de sotmetre's a la legislació actual, cosa que deriva en una prolongada tramitació que no garanteix ni tan sols que se satisfaça el manifest interés públic a gestionar el sector Sant Gregori. Tampoc a través de la gestió directa s'obtindria en un termini raonable (no oblidem que el PATIVEL té clars terminis de programació i execució) perquè l'Ajuntament de Borriana manca de recursos financers per a escometre una actuació d'aquesta envergadura.  
Concloem, per tant, que: l'acord transaccional no vulnera l'ordenament jurídic i és viable; la resolució del contracte en les causes en què es va fonamentar és potestativa; i l'interés públic existent en el desenvolupament de l'actuació urbanística sustenta la terminació convencional del conflicte amb l'agent urbanitzador.  
Atés que, al costat de les consideracions anteriors, cal assenyalar la conveniència d'aconseguir una solució convencional a la resolució del recurs de reposició, tenint en compte les causes de resolució aplicades i els arguments següents:  
1. Paralització del procediment d'aprovació del projecte d'expropiació per incompliment per part de l'agent urbanitzador del deure d'anticipar el preu just dels béns afectats per l'actuació que havien de ser expropiats per a l'execució de les obres exteriors.  
L'agent urbanitzador es trobava obligat a anticipar a l'Administració l'import del preu just dels béns afectats per l'actuació que havien de ser expropiats. Aquesta obligació té el seu origen en el que es disposa en l'apartat 5 de l'estipulació 5a del Conveni de desplegament i execució del programa; així com en l'Acord plenari de 4 de febrer de 2010 pel qual s'aprova el Projecte de reparcel·lació.  
De conformitat amb la doctrina jurisprudencial dels nostres tribunals, aquesta causa de resolució pot ser al·legada quan, malgrat no haver sigut qualificada com a essencial en el contracte o en els plecs (Sentència del Tribunal Superior de Justícia de Castella i Lleó de 7 d'octubre de 2011, Sentència del Tribunal Suprem de 29 de maig de 2000 i Informe núm. 20/20963, de 12 de setembre, de la Junta Consultiva de Contractació Administrativa d'Aragó), per la seua entitat impedeix aconseguir el fi del contracte. És a dir, l'incompliment ha de ser greu i substancial.  
Tant el Consell d'Estat com els òrgans jurisdiccionals, basant-se en la doctrina de la Sala Civil del Tribunal Suprem sobre l'article 1.124 del Codi Civil, han reduït l'àmbit d'aplicació d'aquesta causa de resolució als supòsits d'infraccions significatives i rellevants, això és, als incompliments contractuals que frustren el fi del contracte.  
  
Com ha assenyalat la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Suprem en la seua Sentència de 21 de juny de 2004 (recurs núm. 458/1999), perquè puga operar la causa de resolució recollida en l'article 111.g) TRLCAP «?ha de tractar-se d'incompliment bàsic, greu, de l'obligació, en el sentit que no es realitza la conducta en què consisteix la prestació, quedant frustrat el fi objectiu del contracte. O, dit en altres termes, també en aquest àmbit de la resolució contractual ha d'observar-se el principi de proporcionalitat que exigeix per a resoldre el fet que l'incompliment afecte l'essència dels pactes, no bastant adduir la no-realització de prestacions accessòries o complementàries, que no impedisquen, per la seua escassa entitat, aconseguir el fi del contracte».  
  
Doncs bé, en el present cas l'Ajuntament va considerar que aquest incompliment havia sigut essencial; si bé és cert que el principi de proporcionalitat i de respecte a l'interés públic que es va tindre en compte per a adjudicar el contracte haurien permés la vigència del contracte i en lloc de resoldre'l es podria haver executat la fiança presentada per incompliment de l'obligació contractualment assumida.  
L'anterior justifica que actualment, mitjançant l'acord transaccional, sense necessitat d'executar l'aval, s'impose a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, no solament que preste la garantia exigida, sinó que refaça el Projecte d'expropiació per ser inservible l'anteriorment presentat, la qual cosa ha portat a efecte en data 29 de juny de 2018, donant-se per satisfeta l'obligació l'incompliment de la qual va provocar la resolució, tal com s'ha reproduït en l'antecedent XIV.  
2. Caducitat de l'expedient d'avaluació ambiental previ a l'ocupació dels terrenys de la zona maritimoterrestre del projecte de recuperació del litoral.  
Aquesta obligació és d'origen contractual, perquè venia imposada en el Conveni de 2005, i l'Ajuntament en el seu acord d'11 de març de 2016 va entendre que el seu incompliment era causa de resolució del contracte.  
Ara bé, la veritat és que l'Acord plenari aprovatori del projecte de reparcel·lació suspén la seua eficàcia per a l'inici de les obres d'urbanització afectades «pel projecte de regeneració de la platja i passeig marítim fins a l'atorgament de la concessió sobre domini públic maritimoterrestre i aprovació pel Ministeri competent». Per tant, les obres d'urbanització havien d'iniciar-se en la resta de l'àmbit afectat, sense que aquesta suspensió impedira la seua execució. Només en cas que hagueren conclòs totes les obres d'urbanització, i la falta d'atenció a aquest compromís impedira la culminació de les obres, podria entendre's que es tracta d'una obligació essencial que impedeix el compliment del contracte.  
Aquest fet justifica que l'Acord transaccional impose com a obligació essencial que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, aporte el nou Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu Document ambiental, assumint el cost dels honoraris de professionals i tècnics, la qual cosa va portar a efecte l'1 de juny de 2018. I a més, l'acord de 14 de febrer de 2019 li imposa que «1) En relació amb l'obligació que esmenta la clàusula tercera apartat a de l'Acord transaccional quedaran de compte i càrrec de l'agent urbanitzador totes les modificacions, correccions o ampliació de Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu document ambiental que foren exigides per l'òrgan de tramitació fins a la seua aprovació definitiva».  
  
3. Falta de presentació per part de l'agent urbanitzador de les garanties per a la construcció de camp de golf.  
Es tracta de nou d'una obligació de caràcter contractual, per estar prevista expressament en l'estipulació quarta del Conveni de desplegament i execució del programa.  
Assenyala Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en el seu recurs que l'incompliment d'aquest compromís de cap manera pot donar lloc a la resolució del contracte, ja que resulta «una condició abusiva» i, per tant, al seu judici, contrària a dret.  
La veritat és que quan es va formalitzar el conveni de desplegament i execució del Programa, l'agent urbanitzador res va oposar ni va formular objeccions respecte d'aquest compromís. Segons ha assenyalat de manera reiterada el Tribunal Suprem, per totes, en la seua Sentència de 15 de març de 2007 (RJ 2007/2897), «la signatura, encara que no siga el perfeccionament del contracte, suposa el coneixement i l'acceptació de les condicions, que podien no haver-se acceptat».  
D'aquesta manera, la signatura del contracte s'erigeix en un acte inequívoc del contractista que li impedeix, amb posterioritat i de manera unilateral, modificar el seu contingut. Així ho ha assenyalat el Tribunal Suprem en la seua Sentència de 16 d'abril de 2008, segons la qual:  
- la contractista era conscient del que signava, i de la manera en què ho feia, així com de les circumstàncies que concorrien, de manera que aquest procedir voluntàriament assumit no pot immediatament substituir-se per una actuació encaminada a canviar un acte propi al·legant raons de legalitat que va poder i va deure oposar en el moment previ a la subscripció del contracte.  
Per tant aquest compromís és plenament exigible a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU.  
Ara bé, malgrat que va ser una causa esgrimida en l'acord d'11 de març de 2016, subsumida en el supòsit previst en l'article 111.d) del TRLCAP (falta de prestació pel contractista de la garantia definitiva o les especials o complementàries d'aquella en termini en els casos previstos en la Llei i la no-formalització del contracte en termini) la veritat és que no va ser acollida pel Dictamen del Consell Jurídic Consultiu.  
  
Al contrari del que succeeix amb altres garanties prestades per l'urbanitzador, la destinada a assegurar el compromís de construcció del camp de golf no té com a finalitat assegurar la correcta execució del contracte. L'objecte del contracte és la urbanització del sector, no la construcció del camp de golf, i la falta de prestació d'aquesta garantia no impedeix l'execució de l'obra urbanitzadora.  
Sense perjudici de l'anterior i atés el Conveni de 2005, l'acord transaccional imposa com a condició essencial per a l'estimació del recurs de reposició que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, preste l'esmentada garantia, cosa que s'ha portat a efecte el 13 de març de 2019 i 2 de maig de 2019, segons es relaciona en l'antecedent XIV. c), degudament inscrita en el Registre de la Propietat de Nules.  
L'article 66.3 de la LRAU indica que aquestes garanties es prestaran mitjançant primera hipoteca sobre els terrenys adjudicats a l'urbanitzador o garantia financera prestada amb els requisits exigits per la legislació reguladora de la contractació pública i d'aquesta manera es va recollir en la clàusula tercera apartat c de l'Acord transaccional, que estableix les condicions particulars d'aquesta primera hipoteca per a assegurar la posició jurídica de l'Ajuntament en cas que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, optara per aquesta opció per a garantir la seua obligació.  
La garantia prestada per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, per aquest concepte se sotmet al que es va exigir en l'acord de 14 de febrer de 2019. L'informe de 25 d'abril de 2019 acredita que l'obligació imposada a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en l'Acord transaccional en aquest punt s'ha complit, ja que s'ha aportat una hipoteca unilateral a favor de l'Ajuntament i un informe de taxació de la finca registral on s'acredita que el valor de la finca (valor hipotecari) és de 3.797.458,79 ?, superior per tant a l'import de 3.000.000 d'euros.  
En relació amb aquesta qüestió l'informe de 25 d'abril de 2019 torna a reflectir la posició pejorativa que sostenen els informants sobre la capacitat municipal per a aconseguir acords que permeten solucionar la complexa situació que es planteja en aquest expedient.  
L'admissió d'aquesta garantia no suposa una modificació contractual que afecte els principis abans assenyalats de publicitat i concurrència, precisament perquè ja estava admesa en el Conveni de 2005 i pel fet de no derivar de l'adjudicació del contracte sinó de l'adjudicació de la parcel·la pel projecte de reparcel·lació.  
Quant a les consideracions d'índole formal que s'han realitzat al document d'hipoteca unilateral aportat per la mercantil cal indicar que:  
  
L'acceptació de la hipoteca unilateral per l'Ajuntament de Borriana és un tràmit exigit per l'article 141 de la Llei hipotecària, però que no pot adoptar-se amb anticipació a l'estimació del recurs de reposició, per circumstàncies òbvies. El que és cert i veritat és que l'Acord transaccional va imposar l'obligació de constituir aquesta garantia en determinades condicions i que aquesta obligació s'ha complit i ara l'Ajuntament està en condicions d'acceptar aquesta hipoteca unilateral que ja consta inscrita en el Registre de la Propietat.  
Quant a la limitació temporal a quatre anys d'aquesta hipoteca unilateral, cal indicar que encara que ens sembla raonable ja que és la duració estimada del Projecte d'urbanització, en tot cas, si l'Ajuntament considera que fora necessari un termini superior, es podria requerir la mercantil perquè incloguera un major termini abans de procedir a la seua acceptació.  
En relació amb la valoració de la parcel·la, cal només advertir que s'ha complit el que es va acordar el 14 de febrer de 2019, sense que siga possible ara, per histriònic, referir-se a la comparació amb valors de terrenys d'altres èpoques.  
4. Incompliment del deure de garantir l'import dels pagaments realitzats pels propietaris en metàl·lic i anticipadament a l'execució de les obres.  
El compromís de l'agent urbanitzador de garantir l'import que perceba dels propietaris amb caràcter anticipat de les càrregues d'urbanització troba suport en l'article 66.3 de la LRAU. També en l'estipulació quarta del Conveni de 2005.  
Atesa la literalitat d'aquest precepte, podem entendre que es tracta d'una garantia addicional i independent de la garantia de promoció exigida per l'article 29.8 de la LRAU, comunament denominada com a «garantia de promoció».  
El caràcter complementari i independent d'aquesta garantia troba el seu fonament en la següent previsió: «S'aniran constituint, amb independència de les previstes en l'article 29.8» (66.3.A) de la LRAU).  
  
La funció d'aquesta garantia és assegurar el compliment de l'obligació específica de l'agent urbanitzador de convertir en solar la parcel·la de qui li ha retribuït de manera anticipada en metàl·lic o en terrenys. Però, l'obligació de prestar la garantia pot deixar-se sense efecte «quan l'urbanitzador i el propietari així ho hagueren convingut».  
En el cas que ens ocupa, llevat que existira un pacte amb els propietaris, l'agent urbanitzador es trobava obligat a garantir l'import anticipat pels propietaris en concepte de càrregues d'urbanització.  
Tampoc aquesta obligació podria ser qualificada com a essencial ja que la no-prestació d'aquesta garantia per part de l'agent urbanitzador de cap manera impedeix l'execució de les obres d'urbanització. L'efecte derivat de l'incompliment d'aquesta obligació és l'absència de garantia en l'execució d'aquestes; però, com diem, de facto i per se no impedeix el compliment de la funció matriu del Programa: la «urbanització del sòl urbanitzable» (article 29.1 de la LRAU).  
Per l'anterior, l'Ajuntament a través de l'Acord transaccional imposa a l'agent urbanitzador, com a condició essencial, que aporte en la Tresoreria Municipal aval o quantitat en metàl·lic pel total import pendent de pagament als creditors nets de la quota zero del compte de liquidació provisional, excepte justificació d'acords amb propietaris, o que s'acredite el seu previ pagament. L'anterior s'ha portat a efecte el 3 d'abril de 2019 juntament amb els acords subscrits a l'empara de l'article 66.5 de la LRAU, la qual cosa s'indica en l'antecedent XIV.  
Atés que s'han interposat sengles recursos de reposició a l'acord plenari de 14 de febrer de 2019 i respecte dels quals s'ha d'indicar que l'Acord transaccional aprovat no resol el procediment de recurs sinó que s'insereix en aquest amb caràcter previ i per tant té la consideració d'acte de tràmit.  
L'art. 88 de la Llei 30/1992 ho diu literalment, en assenyalar que els acords que es puguen assolir podran  
- tindre la consideració de finalitzadors dels procediments administratius o inserir-se en aquests amb caràcter previ, vinculant o no, a la resolució que hi pose fi.  
No estem davant un acte de tràmit qualificat i, per tant, atenent al que es disposa en l'article 107.1 in fine de la Llei 30/1992, el que es manifesta en els escrits presentats es té en compte en la resolució definitiva, devent aquests ser inadmesos. Referent a això, cal indicar que el seu contingut reitera els arguments ja exposats en escrits anteriors i que ja han sigut desenvolupats i contestats al llarg d'aquests fonaments jurídics.  
Atés que en data 14 de novembre de 2018, es va celebrar la Junta de creditors, havent sigut aprovat el Conveni mitjançant Sentència 152/2018 del Jutjat Mercantil núm. 1 de Castelló de data 5 de desembre de 2018 que consta en l'expedient. Per tant, no existeix cap impediment per a contractar per la seua situació concursal, com tampoc n'hi ha per aplicació de l'article 20 del TRLCAP, perquè no ha recaigut resolució ferma, ni s'ha instruït el procediment que a aquest efecte exigeixen els articles 18, 19 i 20 del Reglament de contractació, aplicable a aquest expedient.  
Atés que no s'ha dictat interlocutòria de conclusió del concurs de creditors, tal com s'exigeix en l'Acord transaccional, l'acord que resolga el recurs de reposició ha de contindre expressament el següent compromís:  
Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, amb la finalitat d'establir garanties addicionals en l'execució de l'obra, pignorarà a favor de l'Ajuntament de Borriana pels mitjans que aquest establisca la quantitat de tres milions dos-cents trenta mil quatre-cents setanta-un euros i vint-i-un cèntims d'euro (3.230.471,21 ?), de l'import total de la quota 00 que ascendeix a nou milions cent noranta-quatre mil cinc-cents trenta-tres euros i noranta-un euro (9.194.533,91 ?). Aquest import serà reintegrat a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, quan s'aporte la interlocutòria de conclusió del concurs de creditors o a la recepció definitiva de les obres d'urbanització. Si es dictara interlocutòria d'obertura de la fase liquidació es resoldrà automàticament l'adjudicació del PAI i l'import d'aquesta garantia addicional quedarà a poder de l'Ajuntament de Borriana sense dret de cap reintegrament.  
Atés que atenent al contingut de l'acord transaccional i a fi de precisar algunes de les seues determinacions, l'acord de 14 de febrer de 2019 va considerar pertinent acordar:  
1) En relació amb l'obligació que esmenta la clàusula tercera apartat a de l'Acord transaccional quedaran de compte i càrrec de l'agent urbanitzador totes les modificacions, correccions o ampliació de Projecte de recuperació del front litoral i passeig marítim de la urbanització Golf Sant Gregori i el seu Document ambiental que foren exigides per l'òrgan de tramitació fins a la seua aprovació definitiva.  
2) En relació amb l'obligació que esmenta la clàusula tercera apartat d últim paràgraf és procedent que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, diposite a l'Ajuntament de Borriana els avals que li van ser entregats en el seu moment pels propietaris com a garantia de la seua retribució en metàl·lic, per al seu reintegrament a aquests, tenint en compte l'afecció legal de les finques al pagament de les càrregues d'urbanització.  
3) En relació amb l'obligació que estableix la clàusula quarta apartat a serà obligatori que l'esmentat import siga ingressat en la Tresoreria Municipal en el termini de 10 dies des de l'aprovació plenària de l'acord transaccional, perquè es procedisca a la licitació d'acord amb el que es preveu en la Llei 9/2017, de contractes del sector públic.  
4) En relació amb l'obligació establida en la clàusula cinquena apartat a serà necessari que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, presente el projecte d'urbanització amb els convenis subscrits amb les companyies subministradores.  
Aquestes quatre obligacions addicionals a les previstes en l'Acord transaccional hauran de ser complides en el termini que, tal com s'estableix en aquest, té Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, per a acreditar el compliment de les obligacions principals a què es refereixen.  
  
Atés que, de conformitat amb el que es disposa en l'article 88 de la Llei 30/1992, l'acord transaccional podrà tindre la consideració de finalitzador del procediment o inserir-se en aquest amb caràcter previ i vinculant a la resolució del recurs interposat contra l'Acord plenari d'11 de març de 2016.  
Tenint en compte que l'acord transaccional inclou com a causa de resolució automàtica l'incompliment de les condicions essencials establides en l'estipulació tercera, només una vegada acreditat el compliment d'aquestes obligacions es podrà recordar l'estimació del recurs de reposició. El contingut de l'acord transaccional s'inserirà amb caràcter vinculant a la resolució del recurs, prèvia la seua formalització per totes dues parts, la qual cosa s'ha portat a efecte amb data 9 de maig de 2019.  
  
Atés que en l'estipulació sisena 1.c) de l'acord transaccional aprovat per acord plenari de 14 de febrer de 2019 l'Ajuntament de Borriana es comprometia al fet que, transcorregut el termini d'un mes per al compliment de les obligacions essencials previstes en l'estipulació tercera, si queda acreditat que Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, les ha complides l'Ajuntament en el Ple ordinari immediat següent acordarà l'estimació del recurs de reposició a l'empara del que es disposa en l'article 88 de la Llei 30/1992. En cas contrari desestimarà el recurs de reposició.  
Atés que en l'estipulació sisena 1.d) de l'acord transaccional aprovat per acord plenari de 14 de febrer de 2019 es va acordar que l'estimació del recurs de reposició portarà aparellades les següents resolucions:  
  
1. Reposar les actuacions del PAI Sant Gregori al moment immediatament anterior en què va ser dictat l'Acord plenari d'11 de març de 2016, deixant sense efecte aquesta resolució.  
2. Rehabilitar la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, com a agent urbanitzador del PAI Sant Gregori.  
3. Deixar sense efecte l'Acord plenari d'11 de març de 2016, i els actes administratius dictats en execució d'aquest, en particular, el procediment executiu tramitat per a l'execució dels avals prestats per Bankia, SA.  
4. Reintegrar a Bankia, SA, l'import recaptat de 9.511.946,55 - que consta en la Tresoreria Municipal, una vegada aquesta mercantil haja reconegut que aquests avals, els documents originals dels quals consten a l'Ajuntament, es troben plenament vigents i són vàlids per al compliment dels compromisos que garanteixen, o que ho seran de forma simultània al reintegrament de l'import recaptat a Bankia, SA. Si no és possible, aquest import es mantindrà com a garantia prestada en metàl·lic per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, en la seua condició d'agent urbanitzador fins que fora substituïda per garantia financera que cobrisca els imports a garantir.  
5. Notificació a titulars de béns i drets afectats i publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.  
6. Facultar l'Alcaldia Presidència de l'Ajuntament de Borriana perquè puga adoptar els actes i realitzar els tràmits necessaris perquè l'acord transaccional puga desplegar plens efectes jurídics.  
Atés que la reactivació de la condició d'agent urbanitzador exigeix la concurrència a l'Ajuntament de les garanties prestades per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, pels imports que consten en l'antecedent IV.  
Es dona en aquest procediment el fet excepcional que suposa que s'hagen confiscat uns avals però no s'haja dictat resolució de cancel·lació o devolució d'aquests (és de suposar pel caràcter cautelar de la confiscació), la qual cosa fa que l'Ajuntament tinga doblement garantits els compromisos assumits per aquest PAI. Bankia, SA, en les seues al·legacions posa aquest fet de manifest i demana que s'aclarisca com es resoldrà.  
I en aquest context, tant l'Ajuntament de Borriana com Bankia, SA, van establir un marc d'actuació que va quedar plasmat en l'acord de 14 de febrer de 2019, de manera que, atés que els avals no han sigut retornats ni cancel·lats (malgrat haver sigut executats), si se li retorna l'import metàl·lic entregat, Bankia, SA, que té els avals vigents en la seua comptabilitat, els reactivarà. O dit d'una altra manera si l'Ajuntament no retorna l'import en metàl·lic els considerarà cancel·lats. D'ací que l'acord plenari exigira un pronunciament exprés de Bankia en aquests termes, perquè, en cas contrari, l'import confiscat es mantindrà com a garantia en metàl·lic en la Tresoreria Municipal i els avals seran cancel·lats.  
En l'informe municipal de 25 d'abril de 2019 se sosté que «hem d'entendre que amb l'execució de les garanties (avals) requerida a Bankia el seu pagament en via de constrenyiment i la seua deguda comptabilització i reflex en el pressupost municipal de 2018 la relació obligacional entre l'avalista i l'Ajuntament va quedar complida i extingida per la qual cosa en cap cas poden recobrar validesa davant aquesta Administració els avals executats com es pretén».  
Recordarem a aquest efecte que els avals estan prestats davant l'Administració «fins a la seua cancel·lació o devolució». Per això, l'art. 56 del Reial decret 1098/2001, de 12 d'octubre, assenyala que l'aval «haurà de ser de duració indefinida, romanent vigent fins que l'òrgan a la disposició del qual es constituïsca resolga expressament declarar l'extinció de l'obligació garantida i la cancel·lació de l'aval».  
Malgrat això, l'informe sosté que «hem d'entendre que amb l'execució de les garanties (avals)- la relació obligacional entre l'avalista i l'Ajuntament va quedar complida i extingida». Però sobretot, tot seguit s'afirma que «l'Ajuntament de Borriana no ha autoritzat la cancel·lació dels avals»-  
El que és ben cert és que els funcionaris que subscriuen l'informe de 25 d'abril desconeixen avui, com ho desconeixien al febrer de 2019, com és la situació jurídica dels avals originals que consten en Tresoreria, i les afirmacions expressades només tenen com a fi mantindre a poder de l'Ajuntament l'import metàl·lic confiscat a Bankia, SA, cosa que, ja advertim, podria ser considerat com una apropiació indeguda en el cas que s'acredite l'existència d'una altra garantia. D'ací que l'acord de 14 de febrer de 2019 exigira que Bankia, SA, aclarira l'estat d'aquests avals en el cas que fora reintegrat l'import confiscat.  
  
Així, amb data 20 de març Bankia, SA, va aportar escrit pretenent complir el requeriment imposat en l'acord sisé de l'acord plenari de 14 de febrer de 2019, en el qual manifesta el següent:  
  
Que els següents avals prestats per Bankia davant l'Ajuntament de Borriana, per import principal total de 8.647.220,34 ?, en garantia del compliment d'obligacions assumides per Urbanización Golf Sant Gregori, SA, en relació amb el Projecte de reparcel·lació del sector turístic residencial SUR-T-1 Sant Gregori de Borriana, recobraran la seua validesa i vigència sempre que concórreguen, acumuladament, les següents circumstàncies: (i) la devolució de l'import de 9.511.946,55 - executat i recaptat per aquest Ajuntament; i (ii) l'estimació del recurs de reposició que va ser formulat en el seu moment enfront de l'anul·lació del PAI.  
  
Ara bé, si aquest escrit poguera donar per satisfeta la condició addicional imposada en l'Acord plenari de 14 de febrer de 2019, ja que ara l'Ajuntament té constància expressa i escrita per part de Bankia que les obligacions garantides pels avals els originals dels quals consten a l'Ajuntament, serviran per a la finalitat pretesa amb aquests, la veritat és que pateix de certes garanties jurídiques que inciten a instar l'Ajuntament que aquest pronunciament s'enfortisca mitjançant l'elevació a públic de les manifestacions de Bankia, SA, amb les garanties jurídiques i comptables pertinents.  
Per tant, de conformitat amb el que es va acordar en el Ple de 14 de febrer de 2019, l'estimació del recurs de reposició portarà aparellada la conversió de 8.647.220,34 ?, de la quantitat confiscada a Bankia, SA, a garantia en metàl·lic pels conceptes en què van ser en el seu moment constituïts els avals relacionats en l'antecedent IV.  
L'anterior es fonamenta en el criteri sostingut a través de la interlocutòria núm. 20/2019 de 23 de gener sobre la correcció jurídica del manteniment de la quantitat executada com a garantia en metàl·lic (sense perjudici de la seua posterior substitució per una altra nova garantia d'acord amb el que es preveu en l'Ordre de 7 de gener de 2000, per la qual es desenvolupa el Reial decret 161/1997, de 7 de febrer, pel qual s'aprova el Reglament de la caixa general de dipòsits).  
Atés que el fet de deixar sense efecte l'Acord plenari d'11 de març de 2016, i els actes administratius dictats en execució d'aquest, en particular, el procediment executiu tramitat per a l'execució dels avals prestats per Bankia, SA, provoca el reintegrament dels imports recaptats en aquest procediment de constrenyiment, sense perjudici de la conversió a garantia en metàl·lic referida en el considerant anterior, per la qual cosa l'import restant fins als 9.511.946,55 - que consten en poder de la Tresoreria, això és, 864.726,21 - corresponent al recàrrec en període de constrenyiment, han de ser reintegrats a qui els va sufragar.  
  
Atés que l'òrgan competent per a resoldre el recurs de reposició és el que va dictar l'acte objecte de recurs, això és el Ple de l'Ajuntament.  
  
Per tot el que s'ha exposat, vist l'informe de 25 d'abril de 2019 subscrit per la direcció de la Secció d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Patrimoni, per la direcció de la Secció de Rendes, per la direcció de la Secció Pressupostària i Comptable, pel tresorer municipal i amb la nota de conformitat de la Secretaria General i no obstant aquest; de conformitat amb la proposta formulada per l'assistència tècnica contractada per l'Ajuntament de Borriana, Amparo Baixauli González, en data 8 d'abril de 2019 i addenda de 3 de maig de 2019 i la proposta de l'Alcaldia Presidència de 6 de maig de 2019, i amb el dictamen favorable de la Comissió Informativa d'Urbanisme i Medi Ambient, el Ple de l'Ajuntament acorda:  
Primer. Assumir l'informe jurídic emés per l'assistència tècnica Sra. Amparo Baixauli González de data 8 d'abril de 2019 i la seua addenda de 3 de maig de 2019.  
Segon. Inadmetre els recursos de reposició interposats a l'acord plenari de 14 de febrer de 2019.  
Tercer. Estimar el recurs de reposició interposat per Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, contra l'acord plenari d'11 de març de 2016 i reposar les actuacions del PAI Sant Gregori al moment immediatament anterior en què va ser dictat aquest Acord plenari d'11 de març de 2016, deixant-lo sense efecte.  
Quart. Inserir a aquest acord, amb efecte vinculant, l'Acord transaccional aprovat mitjançant l'acord plenari de 14 de febrer de 2019.  
  
Cinqué. Rehabilitar la mercantil Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, com a agent urbanitzador del PAI Sant Gregori.  
Sisé. Deixar sense efecte els actes administratius dictats en execució de l'acord plenari d'11 de març de 2016, en particular, el procediment executiu tramitat per a l'execució dels avals prestats per Bankia, SA.  
  
Seté. Convertir en garantia en metàl·lic de l'agent urbanitzador, pels conceptes en què van ser en el seu moment constituïts els avals relacionats en l'antecedent IV, l'import de 8.647.220,34 ?, de la quantitat confiscada a Bankia, SA, que es troba en poder d'aquesta Tresoreria.  
Huité. Reintegrar a Bankia, SA,l'import recaptat de 864.726,21 - que consta en la Tresoreria Municipal corresponent al recàrrec per impagament recaptat en fase de constrenyiment.  
Nové. Facultar l'Alcaldia Presidència de l'Ajuntament de Borriana perquè puga adoptar els actes i realitzar els tràmits necessaris perquè l'acord transaccional puga desplegar plens efectes jurídics.  
  
Desé. Exigir a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, que, amb la finalitat d'establir garanties addicionals en l'execució de l'obra, pignore a favor de l'Ajuntament de Borriana pels mitjans que aquest establisca la quantitat de tres milions dos-cents trenta mil quatre-cents setanta-un euros i vint-i-un cèntims d'euro (3.230.471,21 ?), de l'import total de la quota 00 que ascendeix a nou milions cent noranta-quatre mil cinc-cents trenta-tres euros i noranta-un euro (9.194.533,91 ?). Aquest import serà reintegrat a Urbanización Golf Sant Gregori, SAU, quan s'aporte la interlocutòria de conclusió del concurs de creditors o a la recepció definitiva de les obres d'urbanització. Si es dictara interlocutòria d'obertura de la fase liquidació es resoldrà automàticament l'adjudicació del PAI i l'import d'aquesta garantia addicional quedarà a poder de l'Ajuntament de Borriana sense dret de cap reintegrament.  
  
Onzé. Acceptar la hipoteca unilateral formalitzada per Urbaniz  
ación Golf Sant Gregori, SAU, sobre la finca registral 60655, segons es relaciona en l'antecedent XXIV. c), inscrita en el Registre de la Propietat de Nules, número 1, inscripció 8a.  
Dotzé. Notificar aquest acord a titulars de béns i drets afectats i publicació en diaris oficials.  
Contra el present acte que resol un recurs de reposició només és possible interposar recurs contenciós administratiu davant els jutjats contenciosos administratius de Castelló, en el termini de 2 mesos des de la seua notificació.»  
  
Borriana, 7 de juny de 2019.- L'alcaldessa: María José Safont Melchor.