Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 8911, del 23-09-2020 (2020/7323)

Notificació de la sentència dictada en la impugnació del conveni col·lectiu número 32/2019
------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   8911

Data del DOGV
:   23-09-2020

Secció del DOGV
:   IV. ADMINISTRACIÓ DE JUSTÍCIA

Número del document
:   2020/7323


Organisme emissor
:   Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana

Tipus de document
:   Edicte

Notificació de la sentència dictada en la impugnació del conveni col·lectiu número 32/2019  
  
 [2020/7323]  
Impugnació conveni col·lectiu [ICO] - 000032/2019  
Teresa Pilar Blanco Pertegaz, presidenta.  
María Isabel Saiz Areses.  
Carmen López Carbonell.  
  
La Sala Social del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana ha dictat la següent  
  
Sentència número 002385/2020  
Vistes les actuacions número 32/2019 sobre la demanda d'impugnació de conveni col·lectiu, promogut a instàncies de l'Associació d'Empresaris i Empresàries Multiserveis de la Comunitat Valenciana (AEEEM), representada pel seu president Ramón Muñiz Camacho i assistida pel graduat social Andrés González Rayo, contra l'Associació de Propietaris i Comunitats de Propietaris de les Províncies de València i Castelló defensades pel lletrat Alejandro Requena Font, el sindicat UGT-PV defensat per la lletrada Ana Mejías i representat pel procurador Julio Just Vilaplana, el sindicat CCOO-PV defensat pel graduat social Miguel Ángel Higuera Molina, i la Confederació Intersindical Valenciana defensada pel lletrat Rafael Martínez Simón; hi ha intervingut el Ministeri Fiscal.  
  
És ponent la magistrada María Isabel Saiz Areses, qui expressa el criteri de la Sala.  
  
Antecedents de fet  
Primer. Amb data 16 de desembre de 2019 va tindre entrada aquesta demanda sobre la impugnació de conveni col·lectiu formulada per l'Associació d'Empresaris i Empresàries Multiserveis de la Comunitat Valenciana (AEEEM) contra l'entitat Associació de Propietaris i Comunitats de Propietaris de les Províncies de València i Castelló, el sindicat UGT-PV, el sindicat CCOO-PV i la Confederació Intersindical Valenciana, i amb intervenció del Ministeri Fiscal, en la qual després d'al·legar els fets i fonaments de dret que va estimar d'aplicació al cas d'actuacions, va sol·licitar que després de la celebració del judici oral oportú i amb estimació de la demanda, es dicte sentència a fi que els demandats reconeguen la nul·litat del «I Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes de les províncies de València i Castelló per als anys 2018 a 2021», publicat el 27 de juny de 2018 en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana número 8347 (codi: 09979595599622), o bé, subsidiàriament, reconeguen la nul·litat «del segon i del tercer paràgraf de l'article 2 del referit conveni, sobre àmbit personal i funcional»; o bé es dicte sentència per la qual es declare la nul·litat del conveni impugnat íntegrament, el d'empleats i empleades de finques urbanes de les províncies de València i Castelló per als anys 2018 a 2021 publicat el 27 de juny de 2018 en Diari Oficial de la Generalitat Valenciana número 8347 (codi: 61768184302928) o, subsidiàriament, quant a «el segon i el tercer paràgraf de l'article 2 del referit conveni, sobre àmbit personal i funcional», amb les conseqüències inherents a aquesta; i això per no complir l'Associació de Propietaris i Comunitats de Propietaris de les Províncies de València i Castelló la legitimitat exigida en els articles 87 i 88 de la Llei de l'Estatut dels Treballadors per a negociar i subscriure el conveni impugnat en representació dels empresaris, empresàries i empreses del sector de finques urbanes, i/o, en tot cas, en representació de les empreses de serveis, multiserveis o gestió integral, que presten serveis per a comunitats de propietaris i propietàries, en règim de contractació o subcontractació d'aquests serveis.  
  
Segon. Admesa a tràmit la demanda, es va assenyalar la vista per al dia 11 de febrer de 2020 i arribada la data fixada per a l'acte de judici, les parts de comú acord van sol·licitar la suspensió de l'acte de judici i es va fixar com a data nova la del 21 d'abril de 2020 a les 10.30 hores.  
Després de traslladar a la part actora la documental aportada per la demandada consistent en l'acta de modificació del conveni col·lectiu en aquest procediment impugnat, la part actora va presentar un escrit el 20 de febrer de 2020 en el qual sol·licita que, una vegada la Direcció General de Treball valide i publique l'acta, de 22 de desembre de 2019, de la comissió negociadora del I Conveni Col·lectiu d'Empleats i Empleades de Finques Urbanes de les Províncies de València i Castelló, per als anys 2018 a 2022, les referències realitzades en l'escrit de demanda a les empreses de serveis, multiserveis o de gestió integral que presten serveis en règim de contractació o subcontractació per a les comunitats de propietaris i propietàries, queden referides a les empreses que presten serveis en règim d'externalització per a les comunitats de propietaris i propietàries, en els termes a què es refereix l'acta esmentada de la comissió negociadora.  
Tercer. En data vint-i-tres de març de dos mil vint es va dictar diligència d'ordenació en el sentit que s'indica a continuació: «A causa de la situació actual, s'acorda la suspensió del judici assenyalat per al dia 21 d'abril 2020, fins a l'alçament de l'estat d'alarma, i en aquest cas, es procedirà a donar nova data d'assenyalament amb antelació suficient per a evitar qualsevol mena d'indefensió a les parts.»  
  
En data vint-i-sis de maig de dos mil vint es va dictar diligència d'ordenació en la qual s'acorda: «Vist l'estat de les actuacions i, de conformitat amb el que es disposa en l'RD 537/2020 en el qual, a partir del 4 de juny s'alça la suspensió de terminis i actuacions processals, s'acorda l'assenyalament d'aquest procediment per a la celebració de judici oral, i se cita novament les parts, mitjançant la notificació de la present sentència, per a celebració de nou judici el dia 23 de juny 2020, a les 12.00 hores.»  
Quart. Arribada la data assenyalada per a l'acte de judici, aquest va tindre lloc amb assistència de la part actora i de totes les persones demandades. Obert el judici, la part actora es va afirmar i va ratificar en la seua demanda i en el seu escrit aclaridor posterior realitzant els aclariments pertinents a aquests. La part demandada es va oposar a la demanda al·legant la falta de legitimació activa de la demandant per a poder formular aquesta demanda d'acord amb l'article 165-1 a) de l'LRJS, perquè les empreses a les quals representa no estan incloses en l'àmbit d'afectació del conveni, no reuneix tal legitimació quan es constitueix la comissió negociadora i com que no consta que els seus associats o associades tinguen personal que presten serveis en les comunitats de propietaris i propietàries de l'àmbit geogràfic afectat pel conveni assenyalant que després de la modificació del conveni realitzada pels demandats en la negociació col·lectiva, de cap manera pot considerar-se que aquesta associació siga «interessada» en els termes que interpreta l'article 165-1 a) de LRJS la jurisprudència, a l'efecte de plantejar aquesta demanda. Quant al fons, s'oposen totes elles a la demanda formulada, i assenyalen que les parts es van reconéixer mútuament legitimació per a negociar aquest conveni col·lectiu en la constitució de la comissió negociadora i que es presumeix, en conseqüència, que l'ostenten, i incumbeix a la part actora acreditar que no la té i al·legar que en tot cas només es tracta d'unificar les condicions de totes les persones treballadores que presten serveis en el mateix sector. El Ministeri Fiscal es va adherir a les al·legacions dels demandats sobre la falta de legitimació activa. Es va concedir el trasllat a la part actora de l'excepció plantejada i es va oposar a aquesta, i després de la prova practicada consistent en documental aportada i sol·licitada amb caràcter anticipat i l'aportada en l'acte de judici així com prova d'interrogatori de part del president de l'associació demandant, les parts van elevar les seues conclusions a definitives i van realitzar les al·legacions oportunes sobre la prova practicada. Tot això com consta en l'enregistrament realitzat de l'acte de judici.  
Cinqué. En la tramitació d'aquestes actuacions s'han observat els requisits legals, a excepció dels terminis legals a causa del cúmul d'assumptes existents a la Sala i sense perjudici de la suspensió acordada en el seu moment amb motiu dels acords a aquest efecte amb ocasió de l'estat d'alarma decretat per la pandèmia originada per la COVID-19.  
  
Fets provats  
  
Primer. L'associació demandant, Associació d'Empresaris i Empresàries Multiserveis de la Comunitat Valenciana (AEEEM) es va constituir mitjançant una acta fundacional de data 25 de febrer de 2019, acompanyant-se els seus estatuts com a document 2 de la demanda que es dona per reproduït, i consta la resolució dictada per l'autoritat laboral acordant el depòsit d'aquests estatuts en l'oficina pública destinada per a això. Conforme a aquests estatuts, l'òrgan de representació de l'associació esmentada és la junta directiva formada, segons l'acta fundacional, pel president: Ramón Muñiz Camacho, la vicepresidenta: Amparo Alabau Escolano, el secretari: Fernando Carrillo Cordero, la tresorera: María Josefa Monfort Sánchez, el sotssecretari: José Chulia Espí, el vicetresorer: Carlos Hugo Pomar Milvaques i els vocals: Pablo Múñoz Laza, Joan Antoni Ferrer Roig i Juan José García Sanahuja. És competència de la junta directiva, entre altres, «prendre els acords necessaris per a la compareixença davant dels organismes públics, per a l'exercici de tota classe d'accions legals i per a interposar els recursos pertinents.» (art.23 c. dels Estatuts).  
  
En data 14 de novembre de 2019 es va acordar per la Junta Directiva de l'associació esmentada presentar demanda en impugnació del conveni col·lectiu ara impugnat, i es va autoritzar el president de l'associació a fer-ho en nom d'aquesta (foli 19 del procediment).  
  
Segon. En data 14 de novembre de 2017 es va estendre una acta de la reunió de la constitució de la comissió negociadora per a l'elaboració del Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes de les províncies de València i Castelló. En aquesta acta les parts que intervenen en aquesta, així l'Associació de Propietaris i Comunitats de Propietaris de les Províncies de València i Castelló per la part empresarial i en representació de la part social, els sindicats Confederació Intersindical Valenciana, UGT i CCOO, acorden donar per constituïda la comissió negociadora esmentada per al possible estudi d'un nou conveni d'empleats de finques urbanes de les províncies de València i Castelló i reconéixer-se recíprocament els membres de tal comissió negociadora com a interlocutors en el procés de negociació col·lectiva tal com exigeix l'article 76-6 UH i plenament legitimats per a participar en aquest procés com estableixen els articles 83-3, 87-2 i 98-0 GX. (foli 51 i 52 del procediment).  
En data 16 de febrer de 2018 es va estendre l'acta de la reunió mantinguda en aquesta data per a la signatura del I Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes de les províncies de València i Castelló en la qual estant les parts d'acord amb el text del conveni elaborat acorden la signatura d'aquest pels components d'aquesta. (Ofici remés per la Subdirecció de Relacions Laborals de la Generalitat Valenciana, foli 53 del procediment).  
  
Tercer. Per Resolució del 27 de juny de 2018, la Subdirecció General de Relacions Laborals va disposar el registre i publicació del text del I Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes de les províncies de València i Castelló per als anys 2018 a 2021. Conveni que va ser publicat en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana número 8347, de 26 de juliol de 2018 i la vigència del qual s'estén amb caràcter general des de l'1 de gener de 2018 fins al 31 de desembre de 2021 (art. 3 del Conveni).  
Aquest conveni va ser subscrit, com abans hem indicat, en representació de la part empresarial per l'Associació de Propietaris i Comunitats de propietaris de les Províncies de València i Castelló i en representació de la part social, pels sindicats Confederació Intersindical Valenciana, UGT i CCOO.  
  
Quart. L'article 2 del text convencional, sobre àmbit personal i funcional, quan va ser publicat en el Diari Oficial de la Generalitat, establia en l'apartat discutit: «S'entén per empleats/empleades de finques urbanes a l'efecte d'aquest conveni, aquelles persones que per compte d'una altra i sota la directa dependència dels propietaris/propietàries de les finques urbanes o representants legals d'aquests, presten serveis en aquestes comunitats.  
Quan la comunitat de propietaris o propietàries externalitze els serveis i l'empresa contractada o subcontractada siga una empresa de serveis, multiserveis o de gestió integral, els treballadors/treballadores que presten serveis en aquests contractes o subcontractes els serà aplicable el conveni col·lectiu d'empleats/empleades de finques urbanes de les províncies de València i Castelló. En el cas que aquests treballadors/treballadores estiguen inclosos en l'apartat d'oficis diversos d'aquest conveni, els serà aplicable el que es disposa en l'apartat indicat.  
No obstant el que es disposa en el paràgraf anterior, s'estableix un període transitori per a l'aplicació d'aquest conveni a les empreses citades abans d'un any, per la qual cosa la seua entrada en vigor serà obligatòria a partir de l'1 de gener de 2019.  
Aquest article únicament fa referència i regula la contractació i subcontractació que realitzen les empreses a les quals els és aplicable aquest conveni per estar incloses en els seus àmbits funcional i territorial.  
Aquest conveni serà obligatori per a les comunitats de propietaris/propietàries constituïdes en règim de propietat horitzontal o vertical. I per a tots els treballadors/treballadores que, per compte d'un altre, presten els seus serveis en aquestes comunitats?». En data 31 de juliol de 2019 es va publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana la Resolució de 14 de febrer de 2019, de la Subdirecció General de Relacions Laborals, per la qual es disposa el registre i publicació de l'acord de modificació del text d'aquest I Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes de València Castelló en el qual es modifica l'entrada en vigor del conveni respecte de les empreses de serveis, multiserveis o de gestió integral, en el sentit d'ampliar el període transitori per a l'aplicació d'aquest conveni a les empreses esmentades, de manera que per a aquestes empreses seria obligatori a partir de l'1 de juliol de 2019. En data 18 de desembre de 2019 es publica una nova modificació del conveni a fi d'esmenar errors advertits per l'autoritat laboral, en els termes que consten en el document 3 de la part actora.  
L'article 2 del conveni ha sigut modificat per acta de la Comissió Negociadora del conveni de data 22 de desembre de 2019, havent acordat aquesta Comissió Negociadora la modificació d'aquest precepte en reunió de data 10 de desembre de 2019, i dona una redacció diferent al paràgraf segon i suprimeix el paràgraf tercer. En concret el paràgraf segon queda redactat de la forma següent: «Quan la comunitat de propietaris decidisca externalitzar els serveis prestats pels empleats i empleades de finques urbanes, els serà aplicable el conveni col·lectiu d'empleats/empleades de finques urbanes de les províncies de València i Castelló. En el cas que aquests treballadors/treballadores estiguen inclosos en l'apartat d'oficis diversos d'aquest conveni, se'ls aplicarà el que es disposa en l'apartat esmentat». Aquesta modificació ha sigut publicada en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana del dia 10 de març de 2020.  
  
Cinqué. Segons la certificació de la cap del Servei de Relacions Laborals i Gestió de Programes de la Direcció General de Treball de la Conselleria d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació, amb data 5 de març de 2015, van ser depositats l'acta de constitució i els estatuts de l'organització professional denominada: «Associació de Propietaris i Comunitats de Propietaris de les Províncies de València i Castelló (doc. 1 de la documental de l'associació codemandada). Aquesta associació està integrada pels propietaris/propietàries d'immobles i comunitats de propietaris/propietàries, amb la finalitat, entre altres objectes, de contractar empleats/empleades de finques urbanes per a la realització de les tasques a desenvolupar en els immobles dels quals són propietaris/propietàries, segons s'estableix en l'art. 1.2 dels seus estatuts (doc. 1 de la documental de l'associació codemandada). L'associació esmentada compta amb quaranta-cinc persones associades, en concret les que es recullen en l'escrit remés per aquesta part en data 07 de febrer de 2020 a sol·licitud de la part actora i d'acord amb les dades obtingudes de la TGSS aquestes persones associades compten en total amb 46 treballadors/treballadores.  
  
Sisé. D'acord amb les dades que consten en el Registre de convenis col·lectius de la Generalitat Valenciana al foli 118 del procediment, el total de les persones treballadores afectades pel conveni col·lectiu ara impugnat són 1.900, corresponent 1.450 a València i 450 a Castelló.  
  
  
Seté. Amb data 31 de maig de 2019, l'Associació de Propietaris i Comunitats de Propietaris de les Províncies de València i Castelló va rebre una carta remesa per l'Associació d'Empresaris i Empresàries i Empreses Multiserveis de la Comunitat Valenciana, en la qual es posava de manifest que el segon paràgraf de l'article 2 del conveni ara impugnat no s'ajusta a la legalitat vigent. Com a conseqüència de l'escrit esmentat, l'associació codemandada va celebrar una assemblea el 17 de juny de 2019 en la qual va acordar per unanimitat traslladar a la Subdirecció General de Relacions Laborals de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball de la Comunitat Valenciana, sol·licitant la seua intervenció a fi d'esmenar el defecte en la conformació de la mesa negociadora del conveni ara impugnat i en la capacitat per a prendre acords, en allò referit a les empreses de serveis, multiserveis o gestió integral, que presten serveis en règim d'externalització per a les finques urbanes de les províncies de València i Castelló, a fi que a les empreses indicades no els siga aplicable el conveni susdit (document 5 de l'associació codemandada i 7 de la demandant).  
  
  
Huité. El 10 de juny de 2019 es va dirigir un escrit per l'associació demandant a la Comissió Paritària del conveni col·lectiu impugnat, i es va posar en el seu coneixement la vulneració de la legalitat vigent denunciada, sense que s'haja rebut cap resposta sobre aquest tema. L'associació demandant va presentar un escrit en data 20 de juny de 2019 davant de la Subdirecció General de Relacions Laborals de la Conselleria d'Economia, Sectors Productius, Comerç i Treball de la Comunitat Valenciana, Departament de Convenis Col·lectius, i va posar en coneixement les incidències detectades en la subscripció del conveni col·lectiu ara impugnat sol·licitant la seua intervenció, sense que conste cap resposta d'aquesta Subdirecció General (document 6 de la part actora).  
  
Nové. S'aporta per la part demandant com a documents 11 a 15 la documentació relativa a empreses associades a la demandant, entre altra contractes mercantils de prestació de serveis subscrits per aquestes, i es dona tota ella per reproduïda.  
  
Desé. Amb anterioritat a la presentació d'aquesta demanda, consta que l'associació demandant va presentar una demanda davant de la sala formulant la mateixa pretensió, seguida amb el número d'actuacions 22/2019 i que va ser desestimada per la sala per sentència ferma de data 8 de novembre de 2019, en la qual s'estima l'excepció plantejada de falta de legitimació activa del president de l'associació demandant i es desestima la demanda absolent en la instància els demandats.  
  
Onzé. L'Associació d'Empresaris i Empresàries i Empreses Multiserveis CCVV va presentar en data 15 de juliol de 2019, una demanda de conciliació i mediació davant del TAL (Tribunal d'Arbitratge Laboral de la Comunitat Valenciana), contra els codemandats que es va celebrar en data 23 de juliol de 2019 amb el resultat de sense acord (foli 20 i 21 de les actuacions).  
  
Fonaments de dret  
  
Primer. A fi de complir el que s'estableix en l'article 97.2 de l'LRJS, manifestem que el relat fàctic precedent resulta de la documental aportada per les parts en l'acte de judici i amb caràcter anticipat que es fa constar en els fets provats, així com de la prova d'interrogatori de part practicada.  
Abans d'entrar a conéixer del fons de l'assumpte, hem de resoldre les excepcions formulades amb caràcter previ per l'associació codemandada i pels sindicats demandats, en concret la de falta de legitimació activa de l'associació demandant per a poder plantejar aquesta demanda perquè no acredita la condició d?«interessada» exigida per l'article 165-1 a) LRJS.  
Sobre aquest tema el primer que ha de rebutjar-se és l'argumentació que apunten els demandats sobre la inexistència de l'associació en la data en la qual la comissió negociadora del conveni es constitueix i fins i tot quan se signa i es publica aquest, perquè la legitimació activa d'una associació que impugna un conveni col·lectiu és un requisit processal que ha de ponderar-se en funció de les circumstàncies concurrents en el moment de promoure's el procés, no en el de constituir-se la comissió negociadora del conveni que s'impugna, i així ho ha dit la sentència del Tribunal Suprem de 15 març 2004 (Recurs de Cassació núm. 60/2003 [RJ 2004, 4389]), d'acord amb la qual: «...continua sent transcendent esclarir que una cosa és la legitimació processal concreta per a impugnar judicialment un conveni col·lectiu, i una altra diferent la legitimació de dret material, per a intervindre en la negociació del conveni, demanada per l'Estatut dels Treballadors (PHK 1181, 997) en els seus arts. 87 i 88». En vista d'aquesta doctrina, no pot negar-se la legitimació activa pel fet que l'associació demandant no tinguera legitimació per a poder formar part de la Comissió negociadora del conveni col·lectiu perquè no existia en aquest moment sinó en data fins i tot posterior a la publicació del conveni impugnat. Així doncs, és diferent la legitimació per a formar part de la comissió negociadora de l'exigida per a impugnar el conveni. Quant al concepte d'associació empresarial «interessada», hem d'atenir-nos a la jurisprudència de la sala quarta, que en sentència de 20 març 2007 (Recurs de Cassació núm. 30/2006 [RJ 2007, 3245]) assenyala: «Ha d'assenyalar-se sobre aquest tema, com déiem en la nostra Sentència de 15 de març de 2004 (rec. 60/03[RJ 2004, 4389]) -F.J. 3r-, «no totes les associacions empresarials estan legitimades activament, sinó només aquelles en les quals concórrega la qualificació d?«interessades». Sobre la nota del qual, aquesta sala en sentència de 15 de febrer de 1993 (recurs 715/91[RJ 1993, 1164]), ha indicat que «està, per descomptat, interessada en la impugnació per quedar els seus representats inclosos en el camp d'aplicació del conveni i per afectar aquest a les possibilitats de negociació estatutària de la mateixa demandant». En aquesta línia, la sentència de 15 d'octubre de 1996 (recurs 1383/95 [RJ 1996, 7764]), reconeix legitimació activa «a aquelles associacions d'empreses interessades en la impugnació per estar els seus representats inclosos en l'àmbit d'aplicació del conveni». Per la seua part, la sentència de 14 d'abril de 2000 (RJ 2000, 8191) després de fer referència a la doctrina de les resolucions al·ludides anteriorment, aclareix que «per això es va dir abans l'atenció sobre la impossibilitat de traslladar a aquest procés impugnatiu les regles que sobre legitimació, per àmbit o per representativitat, pròpies del procés sobre conflicte col·lectiu. I continua sent transcendent esclarir que una cosa és la concreta legitimació processal per a impugnar judicialment un conveni col·lectiu, i una altra diferent la legitimació de dret material, per a intervindre en la negociació del conveni, demanada per l'Estatut dels Treballadors (NXG 3510, 997) en els seus arts. 87 i 88, perquè és diferent la legitimació per a formar part de la comissió negociadora de l'exigida per a impugnar el conveni. [...], conclusió aquesta que implicaria privar a les associacions empresarials, que no formaren part de la mesa negociadora, de tota possibilitat d'impugnar el conveni encara quan tingueren la qualificació d'interessades en els termes indicats i al·legaren motius d'il·legalitat, és a dir, que solament podrien impugnar el conveni suposadament il·legal, aquelles associacions empresarials que tingueren la legitimació inicial i plena per a negociar-lo, ja que només elles estarien legitimades per a formar la mesa negociadora segons allò que s'ha fixat en els articles 87 i 88 de l'Estatut dels Treballadors». En el mateix sentit la sentència del Tribunal Suprem de 2 març 2007 (Recurs de Cassació núm. 131/2005 [RJ 2007, 3170]) i la de 3 abril 2006 (Recurs de Cassació núm. 81/2004 [RJ 2006, 5307]), segons la qual: «La legitimació processal a la qual es refereix l'art. 163.1.a) de la LPL (ENC 8511, 1144, 1563) per a impugnar per il·legalitat un conveni col·lectiu ve legalment atribuït, tant als representants de les persones treballadores com a les associacions empresarials «interessades», i ho són, sens dubte, aquelles associacions els membres de les quals puguen veure's afectats en alguna mesura pel conveni que tracten d'impugnar».  
  
  
A la vista d'aquesta doctrina jurisprudencial i tenint en compte la redacció inicial del conveni col·lectiu ara impugnat i la modificació que quant a la seua entrada en vigor es realitza per acta de la comissió negociadora de 14 de desembre de 2018, quan l'associació demandant presenta la seua demanda, ostentava legitimació en els termes de l'article 165-1 a) LRJS per a impugnar el conveni col·lectiu discutit en aquest procediment. D'acord amb el preàmbul d'aquest conveni col·lectiu, aquest «estableix i regula les normes per les quals han de regir-se les condicions de treball en les empreses i treballadors/treballadores enquadrades en l'activitat d'empleats/empleades de finques urbanes en comunitats constituïdes en règim de propietat horitzontal i vertical», i l'article 2 que recull l'àmbit funcional del conveni assenyalava d'una banda en el primer apartat, i aquest apartat no ha sigut modificat, que els empleats i empleades de finques urbanes a l'efecte del conveni són els que per compte d'altre i sota la dependència dels propietaris de les finques urbanes o representants legals d'aquests, presten serveis en aquestes comunitats i en l'apartat segon s'indicava que si la comunitat externalitza serveis i l'empresa contractada o subcontractada és una empresa de multiserveis o de gestió integral, als treballadors/treballadores que presten serveis en aquests contractes i subcontractes els serà aplicable el conveni, indicant que si aquests treballadors/treballadores estan inclosos en l'apartat d'oficis diversos del conveni, els serà aplicable el que es preveu en aquest. Es recollia a més en l'apartat tercer que s'establia un període transitori per a l'aplicació d'aquest conveni a les empreses abans esmentades d'un any, que és el termini que va ser modificat el desembre de 2018 i que s'amplia a juliol de 2019. D'aquesta manera, a partir d'aquesta redacció original del conveni queda clar que els signants del conveni consideraven que aquest era aplicable a les empreses de multiserveis o gestió integral que són les que associa la demandant, perquè així s'indicava literalment en aquest apartat tercer. Precisament, així ho degueren entendre els signants del conveni perquè és arran de la primera demanda presentada per la part actora que va ser desestimada per la sala sense entrar a conéixer del fons de l'assumpte i amb una finalitat evident de justificar la falta de legitimació activa de l'associació demandant que també va ser al·legada per la part demandada en aquest primer procediment, quan al cap de pocs dies de dictar-se aquesta, així el 10 de desembre de 2019, es reuneix la Comissió negociadora del conveni i s'acorda modificar aquest article 2 donant una diferent redacció a l'apartat segon d'aquest i suprimint el tercer apartat del conveni original. El que fan els signants del conveni per a argumentar així la falta d'acció de la part demandant és suprimir l'esment que es realitzava en el conveni a les empreses de multiserveis o de gestió integral i simplement es fa esment al fet que quan la comunitat de propietaris decidisca externalitzar serveis prestats pels empleats i empleades de finques urbanes els serà aplicable aquest conveni col·lectiu i es manté la mateixa excepció en relació al personal de diversos oficis. Malgrat aquesta modificació que tendeix clarament a reforçar la seua posició en el judici que poguera celebrar-se perquè el primer celebrat havia quedat imprejutjat, la veritat és que les empreses dedicades a l'activitat de multiserveis o gestió integral tenen com a clients i desenvolupen la seua prestació de serveis per a comunitats de propietaris, i ofereixen així serveis de neteja, consergeria, manteniment i uns altres que són els que a més recullen els Estatuts de l'associació demandant, són els que desenvolupen les seues empreses associades. Aquestes empreses a les quals representa l'associació demandant poden prestar els seus serveis per a comunitats de propietaris i propietàries i també per a altres empreses que no tinguen aquest règim, però des del moment en què consta que desenvolupen aquests serveis per a comunitats de propietaris i propietàries, i que en el cas de fer-ho, el Conveni en l'article 2 inclou en l'àmbit d'aplicació d'aquest les persones treballadores que aquestes empreses empren en aquest servei, entenem que per les mateixes raons abans exposades, l'associació demandant sí que té el caràcter d?«interessada» a l'efecte de plantejar aquesta demanda perquè les seues empreses associades sí que poden veure's directament afectades pel mateix en el cas d'aquestes contractacions per part de les comunitats de propietaris i propietàries, perquè en aquest cas haurien d'aplicar aquest conveni al seu personal, i a més, en suprimir-se l'apartat tercer de l'article 2 i derivat d'això també de la modificació que d'aquest apartat es va publicar el febrer de 2019 sobre l'entrada de vigor del conveni per a les empreses de multiserveis, i és aplicable des de la data de la seua publicació sense cap norma transitòria. Ens trobem en aquest cas davant unes circumstàncies diferents de les que recullen les sentències indicades per la part demandada i ni tan sols estem davant una externalització per les comunitats de propietaris i propietàries d'un servei relatiu a la seua pròpia activitat perquè cap activitat desenvolupen aquestes comunitats més enllà de la de ser propietaris/propietàries de les finques urbanes. Per això i d'acord amb la jurisprudència exposada abans, considerem que la part demandant sí que està legitimada per a interposar aquesta demanda, ja que a més resulta acreditat que les persones associades de l'entitat demandant, almenys les que consten en els documents 11 a 15 de la part actora, ofereixen serveis de consergeria i uns altres a les comunitats de propietaris i propietàries, i han subscrit contractes de prestació de serveis amb comunitats de propietaris i propietàries, i per això es veuen directament afectats pel conveni col·lectiu ara impugnat perquè, donada la previsió d'aquest, han d'aplicar el conveni impugnat a les persones treballadores que empren en les comunitats de propietaris i propietàries amb les quals hagen contractat. Per això, desestimem l'excepció de falta de legitimació activa oposada per la part demandada.  
  
Segon. Entrant a conéixer del fons de l'assumpte, assenyalar que la impugnació del Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes per a les províncies de València i Castelló formulada en la demanda se centra a considerar que no s'han complit en subscriure aquest per part de la representació de la part empresarial les regles de legitimitat recollides en l'article 87 i 88 ET perquè aquest puga tindre naturalesa estatutària, perquè afirma que la part empresarial que va negociar i va subscriure el conveni no ostentaria legitimitat per a representar ni les empreses afectades pel conveni en el seu conjunt, ni les empreses o comunitats de propietaris i propietàries afectades ni les empreses de serveis, multiserveis o gestió integral que presten serveis per a comunitats de propietaris i propietàries, referència aquesta última que ha d'entendre's després de la modificació de l'article 2 d'aquest conveni i d'acord amb l'escrit presentat per la part actora en aquest sentit, a les empreses que presten serveis en règim d'externalització per a les comunitats de propietaris i propietàries. En aquest sentit, com afirma la Sentència 166 del TSJ de Madrid de 25 de febrer de 2008 «La principal diferència entre la democràcia dels clàssics i la democràcia moderna consisteix en el fet que aquella era una democràcia directa, mentre la nostra és una democràcia representativa; és a dir, un règim en el qual els assumptes públics no es decideixen directament pels subjectes afectats, sinó pels qui han sigut designats representants dels afectats. Aquesta és la principal raó per la qual revist tanta importància la designació d'aquests representants, perquè només quan compten amb el mandat de les persones en l'interés de les quals actuen, es podrà dir que les representen veritablement. Precisament per això el legislador ha posat tanta cura a precisar els requisits successius que han d'acreditar les associacions que s'irroguen la representativitat d'empreses i treballadors en la delimitació de les condicions laborals. A tal fi ha establit un triple grau d'exigència que ve delimitat en els articles 87, 88 i 89 ET (FYV 5954, 997), que configuren, respectivament, el que ha vingut a dir «legitimació inicial», «legitimació plena» i «legitimitat decisòria», totes aquestes matèria absolutament indisponible. La seua concurrència és pressupost inexcusable per a la validesa d'aquesta norma autèntica (art. 83.3 ET) del nostre ordenament jurídic que és el conveni col·lectiu.» Això és el que es ventila en aquest procediment, si l'Associació patronal demandada tenia legitimitat per a subscriure el conveni ara impugnat d'acord amb el que es preveu en la Norma Estatutària i sobre aquest tema ha de rebutjar-se l'al·legació vetlada dels sindicats demandats d'un possible frau de llei assenyalant que l'associació empresarial demandant es constitueix a l'efecte de poder impugnar aquest conveni. En concret consta que efectivament l'associació demandant es constitueix després de la publicació del conveni impugnat, així el febrer de 2019, però d'això no pot derivar-se sense més un frau que és el que en part venen a al·legar les demandades perquè com indica la sentència indicada abans del TSJ de Madrid, el que la part actora s'haguera constituït per a poder intervindre com a subjecte actiu en aquest procés, la qual cosa ni tan sols consta i es tracta de meres al·legacions de la part demandada, això no suposaria sinó una adequació a les regles de legitimació processal, i no veure-ho d'una altra manera conduiria a la lesió del seu dret a la tutela judicial efectiva, donada la regulació de l'art. 165 LRJS, perquè si per la part empresarial les úniques legitimades per a impugnar un conveni per il·legalitat per la part empresarial són les associacions interessades, una empresa individualment considerada inclosa en el seu àmbit d'aplicació mai podria impugnar un conveni, encara que entenguera que les seues previsions eren il·legals, per la qual cosa necessàriament ha d'integrar-se en una associació si vol procedir a la impugnació, i és precisament una de les finalitats de la constitució de l'associació, així defensar els interessos de les persones associades.  
Després de l'exposat, hem d'assenyalar per a resoldre la qüestió plantejada que l'article 39-2 OX pel que fa a la legitimitat de la representació empresarial en el cas dels convenis sectorials que és el caràcter que té l'ara impugnat: «3. En representació dels empresaris estaran legitimats per a negociar: c) En els convenis col·lectius sectorials, les associacions empresarials que en l'àmbit geogràfic i funcional del conveni compten amb el deu per cent dels empresaris, en el sentit de l'article 1.2, i sempre que aquestes donen ocupació a igual percentatge dels treballadors afectats, així com aquelles associacions empresarials que en aquest àmbit donen ocupació al quinze per cent del personal treballador afectat.  
En aquells sectors en els quals no existisquen associacions empresarials que compten amb la representativitat suficient, segons el que es preveu en el paràgraf anterior, estaran legitimades per a negociar els convenis col·lectius corresponents de sector les associacions empresarials d'àmbit estatal que compten amb el deu per cent o més de les empreses o treballadors/treballadores en l'àmbit estatal, així com les associacions empresarials de comunitat autònoma que compten en aquesta amb un mínim del quinze per cent de les empreses o treballadors/treballadores».  
En relació a la constitució de la comissió negociadora, indica l'article 76-8 MD que «La comissió negociadora quedarà vàlidament constituïda quan els sindicats, federacions o confederacions i les associacions empresarials a què es refereix l'article anterior representen com a mínim, respectivament, la majoria absoluta dels membres dels comités d'empresa i delegats de personal, si és el cas, i empresaris/empresàries que ocupen a la majoria del personal treballador afectat pel conveni.  
  
En aquells sectors en els quals no existisquen òrgans de representació dels treballadors i de les treballadores, s'entendrà vàlidament constituïda la comissió negociadora quan aquesta estiga integrada per les organitzacions sindicals que ostenten la condició de més representatives en l'àmbit estatal o de comunitat autònoma.»  
En aquells sectors en els quals no existisquen associacions empresarials que compten amb la representativitat suficient, s'entendrà vàlidament constituïda la comissió negociadora quan aquesta estiga integrada per les organitzacions empresarials estatals o autonòmiques esmentades en el paràgraf segon de l'article 87.3.c?».  
D'acord amb els Estatuts de l'Associació de Propietaris i Propietàries i Comunitats de Propietaris i Propietàries de les Províncies de València i Castelló, que és l'única associació signant del conveni ara impugnat, en concret segons el seu article 7, «Podran formar part de l'Associació tots els propietaris/propietàries de finques urbanes, siguen persones físiques o jurídiques, així com les comunitats de propietaris i propietàries sotmeses al règim de propietat horitzontal, representades pel seu president com a representant legal i que lliurement i voluntàriament tinguen interés en el desenvolupament de les finalitats de l'Associació. «A la vista d'aquest precepte, com indica la part demandant, aquesta associació no podia representar les empreses que contracten amb les comunitats de propietaris i propietàries en règim d'externalització perquè aquestes empreses externes no són propietàries de finques urbanes ni comunitats de propietaris i propietàries, i mancava per tant de legitimitat per a negociar el conveni i en concret la previsió recollida en aquest sobre l'afectació funcional d'aquest que es recull en el seu article 2 i que com hem indicat anteriorment sí que afecta directament aquestes empreses diferents de les comunitats de propietaris i propietàries que presten serveis per a aquestes. D'altra banda, d'acord amb el relat fàctic, aquesta associació compta amb 45 empreses associades que en total compten amb 46 treballadors/treballadores i no obstant això d'acord amb les dades que consten en el Registre de convenis col·lectius i que no ha sigut desvirtuat en cap forma per la part demandada, respecte del personal treballador afectat per aquest conveni, es fa constar que són en total 1.900 les persones treballadores afectades, 1.450 a la província de València i 450 a Castelló i a partir d'aquesta dada s'adverteix com a tal associació empresarial no comptava en tot cas amb legitimitat per a negociar i subscriure aquest conveni per la part empresarial, ja que els seus associats i associades no representarien el deu per cent del personal treballador afectat encara que s'entenguera que comptaren amb el deu per cent dels empresaris i empresàries afectats, i tampoc donarien ocupació per descomptat al 15 % del personal treballador afectat. Tampoc consta que es tracte d'una associació empresarial d'àmbit estatal o de comunitat autònoma i que per això li poguera ser aplicable la previsió de l'article 87-3 c) paràgraf segon. La conclusió a la vista d'això és que la part actora ha assumit de manera convenient la càrrega de la prova que li incumbia amb vista a acreditar la seua afirmació que el conveni per ella impugnat ha sigut negociat per subjectes que manquen de la preceptiva legitimació. La sentència del Tribunal Suprem de 25 maig 2006 (recurs de cassació núm. 20/2005 [RJ 2006, 3791]) ha dit que «la intervenció de l'autoritat laboral, a qui correspon el control mediat o indirecte sobre la seua legalitat, els dota d'una aparença de validesa sols desvirtuable per prova a càrrec de qui ho impugna (sentència d'aquesta Sala de 5 d'octubre de 1995, R. 1538/1992 [RJ 1995, 8667], dictada pel ple d'aquesta, ratificada, entre altres, en les de 14 de febrer de 1996, R. 3173/1995 [RJ 1996, 1017], 15 de març de 1999, R. 1089/98 [RJ 1999, 2917], i 25 de gener de 2001, R. 1432/00 [RJ 2001, 2065])». Però també ha deixat establit la jurisprudència que l'admissió d'aparença de validesa d'un conveni per part de l'Administració laboral «no resulta concloent, es tracta d'un criteri interpretatiu de l'Administració que no és vinculant per als òrgans judicials» (sentència del Tribunal Suprem de 2 desembre 1996, Recurs de Cassació núm. 1149/1996 [RJ 1996, 8991]). I en aquest cas, aquesta aparença de validesa ha quedat prou enervada. D'altra banda, el principi general de l'article 83.1 de l'ET a partir del qual les parts acordaren l'àmbit d'aplicació dels convenis col·lectius no és absolut, i els correspon acreditar les legitimacions exigides pels articles 87, 88 i 89 de l'ET, i malgrat ser certa la presumpció de legitimitat de l'associació empresarial demandada, atorgada pel reconeixement mutu de la contrapart en constituir-se la comissió negociadora, la part actora entenem que ha aportat prova suficient a fi de desvirtuar aquesta presumpció de legitimitat que s'acredita no l'ostentava l'Associació patronal demandada per a poder subscriure el I Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes de València i Castelló. Aquesta falta de legitimació d'un dels subjectes negociadors comporta una conculcació de la legalitat vigent a la qual ha de subjectar-se la norma col·lectiva perquè puga gaudir del caràcter de conveni estatutari, que porta a la sala a estimar la demanda presentada i a declarar la nul·litat d'aquest conveni com a aquesta norma de caràcter estatutari per no complir-se les regles de legitimitat abans exposades, i això sense perjudici del valor extraestatutari que té per als subjectes signants d'aquest.  
  
Vistos els articles indicats i altres de general i pertinent aplicació,  
  
  
Dispositiva  
  
Estime la demanda d'impugnació de conveni col·lectiu entaulada per l'Associació d'Empresaris i Empresàries Multiserveis de la Comunitat Valenciana (AEEEM) contra l'Associació de Propietaris i Propietàries i Comunitats de Propietaris/Propietàries de les Províncies de València i Castelló, el sindicat UGT-PV, el sindicat CCOO-PV i la Confederació Intersindical Valenciana, havent intervingut el Ministeri Fiscal, i acordem declarar la nul·litat com a norma estatutària del I Conveni col·lectiu d'empleats i empleades de finques urbanes de València i Castelló per als anys 2018 a 2021, conveni que va ser publicat en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana número 8347, de 26 de juliol de 2018.  
Notifiqueu aquesta resolució a les parts i al Ministeri Fiscal, i feu-los saber que contra aquesta es pot interposar un recurs de cassació, que podrà preparar-se dins del termini dels cinc dies hàbils. No obstant això, si es notifica dins dels vint dies hàbils següents a l'alçament de la suspensió dels terminis processals, és a dir, fins al dia 3 de juliol de 2020 inclusivament, quedarà ampliat per un termini igual de cinc dies. El recurs podrà preparar-se, verbalment o per escrit dirigit a aquesta mateixa sala, i s'indica que qui no tinga la condició de treballador, no siga beneficiari del sistema públic de la Seguretat Social o no tinga reconegut el dret d'assistència jurídica gratuïta, haurà de depositar la quantitat de 600,00 € en el compte que la Secretaria d'aquesta sala té obert en el Banco de Santander, compte: 4545 0000 35 0032 19, o per transferència al compte centralitzat següent: ES11 8503 0477 2793 20676030, i haurà d'afegir a continuació en la casella «concepte» les dades assenyalades per a l'ingrés en metàl·lic. Així mateix, en cas d'existir condemna dinerària, haurà d'efectuar en el mateix termini la consignació corresponent en aquest compte, indicant la clau 66 en lloc de la clau 35. Transcorregut el termini indicat, sense preparar-se recurs, aquesta sentència serà ferma.  
Així ho acorde i signe.  
  
Publicació. València, 23 de juny de 2020.  
La sentència anterior ha sigut llegida en la data assenyalada per la magistrada ponent en audiència pública. Com a lletrada de l'Administració de justícia, en done fe.  
  
València, 23 de juny de 2020.- La lletrada de l'Administració de justícia: Virginia Moreno Herrero.