Diari Oficial de la Generalitat Valenciana


Sumari del DOGV 7064, del 10-07-2013 (2013/7105)

RESOLUCIÓ de 15 de maig 2013, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa novament l'expedient per a declarar bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, el santuari de Nuestra Señora de Monserrate, situat en el terme municipal d'Orihuela (Alacant) i s'obri un període d'informació pública.
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

### Dades del document

Número de DOGV
:   7064

Data del DOGV
:   10-07-2013

Secció del DOGV
:   III. ACTES ADMINISTRATIUS - C) ALTRES ASSUMPTES

Número del document
:   2013/7105


Data del document
:   15-05-2013

Organisme emissor
:   Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

Tipus de document
:   Resolució

Descriptors 

:   * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport
    * Conselleria d'Educació, Cultura i Esport

RESOLUCIÓ de 15 de maig 2013, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa novament l'expedient per a declarar bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, el santuari de Nuestra Señora de Monserrate, situat en el terme municipal d'Orihuela (Alacant) i s'obri un període d'informació pública. [2013/7105]  
Vista la sol·licitud de declaració del santuari de Nuestra Señora de Monserrate d'Orihuela com a bé d'interés cultural, formulada per l'Il·lm. Sr. Antonio García-Molina Riquelme, germà major laic i president de la Molt Il·lustre Cofradía de Nuestra Señora de Monserrate.   
Vistos, així mateix, els informes emesos pels servicis tècnics de la Direcció General de Cultura i els informes favorables a la declaració emesos al seu dia pel Consell Valencià de Cultura i de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles, entitats que gaudixen de la consideració d'institucions consultives de la Generalitat en matèria de patrimoni cultural, de conformitat amb el que establix l'article 7 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.  
Considerant que per a atendre el que s'ha sol·licitat, i segons el que disposa l'article 27.7 de l'esmentada llei, es requerix la incoació d'un nou expedient respecte del ja iniciat mitjançant una resolució, de 4 de març de 2008, de la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià (DOCV 07.05.2008).   
Segons el que disposa l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, esta Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, que té competència en esta matèria, ha resolt:   
  
  
Primer  
Incoar novament l'expedient per a la declaració de bé d'interés cultural, amb la categoria de monument, a favor del santuari de Nuestra Señora de Monserrate d'Orihuela, i encomanar-ne la tramitació a la Direcció General de Cultura d'esta Conselleria.  
  
Segon  
De conformitat amb el que disposa l'article 28 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determinar els valors del bé que justifiquen la declaració, descriure este, les seues parts integrants, pertinences i accessoris per a una identificació més perfecta, així com delimitar el seu entorn de protecció i fixar les normes de protecció del bé i el mencionat àmbit en els annexos que s'adjunten a la present resolució.   
  
Tercer  
En compliment del que s'establix en l'article 27.3 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, notificar esta resolució als interessats i a l'Ajuntament d'Orihuela i fer-los saber que, de conformitat amb el que establixen els articles 35 i 36 en relació amb el 27.4 de la llei, la realització de qualsevol intervenció, tant en el monument com en el seu entorn, ha de ser autoritzada preceptivament per la Direcció General de Cultura de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport amb caràcter previ a la seua realització i a l'atorgament de llicència municipal, si és el cas, quan esta siga preceptiva, així com qualsevol canvi d'ús en l'immoble a què es contrau la present incoació, d'acord amb el que establix l'art. 36.2 de l'esmentada llei.  
  
  
Quart  
La present incoació, segons el que establix l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, determina la suspensió de l'atorgament de llicències municipals de parcel·lació, urbanització, construcció, demolició, activitat i la resta d'actes d'edificació i ús del sòl que afecten l'immoble i el seu entorn de protecció, així com de les mencionades actuacions quan siguen dutes a terme directament per les entitats locals. Queden igualment suspesos els efectes de les ja atorgades, suspensió els efectes de la qual i, de conformitat amb la limitació temporal continguda en el paràgraf segon de l'article 33 de la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, es resoldran després de la declaració.   
No obstant això, la Direcció General de Cultura podrà autoritzar les actuacions mencionades quan considere que, en aplicació de les normes de protecció establides en esta resolució, manifestament no perjudiquen els valors del bé que motiven la incoació, així com les obres que per causa major o interés general hagen de realitzar-se inajornablement, de conformitat amb el que establix el paràgraf primer del dit article.   
  
  
Quint  
D'acord amb el que preveu l'article 86 de la Llei 30/92, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, i en l'article 27 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, obrir un període d'informació pública a fi que totes les persones que tinguen interés puguen examinar l'expedient durant el termini d'un mes a partir de la publicació d'esta resolució en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana. L'expedient estarà a disposició dels interessats en la Direcció General de Cultura, av. de la Constitució núm. 284, de València.  
  
  
Sext  
Que en compliment del que disposa l'article 27.3 de la llei, es notifique la present resolució al Registre General de Béns d'Interés Cultural per a la seua anotació preventiva i al Registre de la Propietat amb el mateix fi.  
  
Sèptim  
Que la present resolució, amb els seus annexos, es publique en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana i en el Boletín Oficial del Estado.  
  
València, 15 de maig de 2013.- La consellera d'Educació, Cultura i Esport: María José Catalá Verdet.  
  
  
ANNEX I  
  
I. Dades sobre el bé objecte de la declaració  
  
1. Denominació  
a) Principal: santuari de Nostra Senyora de Monserrate.  
b) Secundàries: santuari de la Mare de Déu de Monserrate.   
  
2. Descripció (basada principalment en el llibre Arte e iconografía de Nuestra Señora de Monserrate en la diócesis de Orihuela).  
a) Immoble objecte de la declaració  
El santuari de Nostra Senyora de Monserrate es troba situat extramurs de la ciutat, en el barri denominat Raval Roig o Rabaloche. Allotja la patrona de la ciutat i la seua història s'hi troba indissolublement unida des d'abans de ser reconquistada pels cristians. La seua arquitectura és grandiosa i pertany al barroc amb influències ja del neoclàssic.  
  
Pascual Madoz descriu el santuari en el seu Diccionario geográfico estadístico histórico, del 1845, com el més important de la ciutat d'Orihuela: «La de Ntra. Sra. de Monserrate es sin duda la de más importancia; ya por su antigüedad, ya por la grandiosidad del edificio; su imagen se veneraba en tiempo de los sarracenos por los cristianos reunidos en el arrabal Roig e iglesia de San Juan bajo el título de Ntra. Sra. de la Puerta, y por temor de alguna profanación fue escondida debajo de una campana y encontrada por el año 1306. Los catalanes que poblaron la ciudad después de la conquista la titularon de Monserrat, y aunque los monjes de Cataluña de su orden se opusieron a ello, lo decidió a favor de Orihuela el Papa Sixto IV en 12 de agosto de 1483. Por de pronto le edificaron una ermita en el mismo sitio que fue hallada, que es el propio que ocupó la mencionada parroquia de San Julián, y que todavía se conserva en una de las capillas de la nueva iglesia; esta se construyó a mediados del siglo xviii, sacando su puerta y fachada principal a la plaza del mismo nombre. Es tan capaz, que sobre una gran nave tiene seis capillas por cada lado con sus respectivos altares, sosteniendo sus cuatros torales una grande y hermosa media naranja; el retablo del altar mayor es de madera, si bien una obra completa: tiene órgano, púlpito, sacristía muy espaciosa y dos torres principales de sillería, con una provisional que sostiene tres campanas. En esta ermita hay fundada una cofradía compuesta de mayor de los habitantes de la ciudad, su huerta y campo: la imagen es la patrona de la población, y cuando ocurre alguna calamidad pública se lleva en procesión a la catedral, donde se coloca junto al altar mayor. Todos los años se celebra su festividad y novenario en dicha catedral, que principia en 8 de septiembre haciendo repique de campanas, fuegos artificiales y otras diversiones públicas».  
  
Cronologia  
L'origen de la Mare de Déu de Montserrat, a l'advocació de la qual es dedica el santuari, no està provat, però hi ha tradicions diverses, una de les quals indica que va ser esculpida per sant Nicodem i portada a Orihuela per sant Trifó (deixeble de sant Jaume Apòstol); una altra és una crònica que assevera que van ser els gots, i que estos van construir una capella per a la seua devoció.   
La veritat és que quan Orihuela va ser presa pels musulmans ja existia la parròquia de Sant Julià, on es venerava la imatge de la porta, que és la mateixa que hui es venera sota l'advocació de Montserrat.   
  
La imatge va ser amagada durant l'esmentada ocupació, i una vegada reconquistada, els cristians van decidir buscar la imatge de la Mare de Déu. Un manuscrit del 1310 relata que eixe any, el so subterrani d'una campana fou sentit durant tres nits consecutives al peu de la muntanya del castell, en la part occidental, enfront del llit del riu Segura.   
Foradant la penya hi van trobar la imatge de la Mare de Déu de fusta d'olivera de 42 cm d'alçària i asseguda en una cadira; segons diversos manuscrits, en el moment de ser trobada duia un xiquet en la mà, que tenia un pardalet en els dits i estava vestit de vermell amb mantell blau.  
Per sorteig entre les denominacions proposades per les colònies de catalans, valencians i aragonesos residents en la ciutat, va eixir el nom de Montserrat. Posteriorment, els pares benets del convent de Montserrat de Catalunya van mantindre un plet pel títol de la imatge. Per sentència del papa Sixt IV, el 12 d'agost de 1483 el nom va ser castellanitzat a Monserrate i creada una advocació nova.  
A partir d'este moment, el seu primer santuari tenia l'altar major en el lloc que ocupa la capella de Crist actual. Darrere d'esta s'hi observa una concavitat en la muntanya, feta a pic, que s'anomena cova de la Mare de Déu i que és el lloc on va estar oculta la imatge.   
El 15 d'agost de 1748, un terratrèmol va causar l'enfonsament de gran part del temple i la imatge de la Mare de Déu de Monserrate va ser traslladada a la catedral. A l'abril de l'any 1750, quan era bisbe de la diòcesi Juan Elías Gómez de Terán, es van començar les obres de l'actual temple sobre l'anterior, que fou acabat el 1775. El 1776 va tornar la imatge a la nova església.  
Durant els segles xvi i següents va augmentar la devoció popular fins a ser declarada, al principi del segle xvii, copatrona de la ciutat; esta declaració va ser confirmada canònicament pel Vaticà el 1920.  
  
Descripció de l'immoble  
La nova església és de planta de creu llatina i conserva restes del temple primitiu al costat de l'evangeli del creuer, on hi ha el retaule original del segle xvi, en la capella de la Troballa.   
L'antic temple de Sant Julià estava orientat al nord-sud; el presbiteri es trobava en esta orientació i l'accés quedava en una posició oposada, a migdia. Per mitjà d'esta posició es podia aconseguir la comunicació amb l'antiga Casa de Misericòrdia, hui desapareguda, que estava en posició contigua al santuari.   
La planta de l'edifici que constituïx el temple actual està inscrita en un rectangle l'eix longitudinal del qual té orientació nord-sud, i té l'accés en la posició meridional. Té una nau única dividida en cinc trams. Els alçats alternen els buits, coronats amb arcs de mig punt, amb les agulles massisses que arranquen d'un sòcol de pedra negra, als quals s'adossen pilastres amb capitell d'orde corinti. Per damunt hi ha un potent entaulament amb el fris adornat, que és coronat amb una cornisa de volada considerable. L'espai es tanca amb una volta de canó contínua articulada per mitjà d'arcs torals que coincidixen amb l'eix de les pilastres. En la volta s'hi instal·len les llunetes que permeten l'obertura de les finestres, necessàries per a la il·luminació interior.  
El tram de la nau té capelles laterals, situades entre contraforts, que, al seu torn, queden comunicades entre si per mitjà d'estretes perforacions practicades en els mencionats elements estructurals portadors. Dels cinc trams en què es dividix la nau, el primer, al costat de l'accés, és més estret; allí les capelles laterals van ser substituïdes per les torres en forma de prisma quadrat, on s'ubiquen les campanes en un cos superior.  
  
Les capelles laterals tenen planta quadrada. Cada una té al fons un altar en forma de retaule. La capella de la banda de llevant, situada al costat del creuer, conserva la porta que, al seu dia, devia connectar amb la Casa de Misericòrdia.  
El creuer oferix més amplitud, i el corona una cúpula de mitja taronja que recolza directament, sense la transició del tambor, sobre els quatre arcs torals. L'intradós està teginat mitjançant una divisió que recorda la disposició de les cúpules de l'antiguitat de Roma, en especial el Panteó.  
Al presbiteri es troba la capella major. L'altar major és un enorme retaule, esculpit per Josep Puchol en la segona mitat del segle xviii.  
  
La nau transversal acaba amb una volta de canó contínua articulada pels arcs torals; la de ponent correspon a l'antic edifici de Sant Julià, en la testera del qual es troba el retaule que presidix la capella.  
  
Al costat d'esta capella, darrere del presbiteri, es troba la sagristia, composta de diverses estances. Una d'estes és una nau longitudinal formada per una volta de canó contínua articulada per arcs torals. Dóna pas a una capella la il·luminació de la qual entra per les finestres situades en l'espai interior dels arcs torals, sobre els quals, al seu torn, descàrrega una cúpula de mitja taronja amb huit nervis. Les parets estan emblanquinades amb algeps blanc, pintat amb sanefes lineals i motius vegetals de color blau, amb alguns retocs en groc blanquinós i cornises que simulen marbre.  
Adossada al presbiteri de la nau principal, hi ha una escala d'una certa amplitud, formada per dos trams en angle, que conduïx a les sales superiors, on es troba el cambril nou de la Mare de Déu de Monserrate. Al seu costat hi ha diverses estances i la capella alineada amb l'eix de la nau principal. Esta capella disposa d'un altar amb una gran profusió decorativa barroca, paviment ceràmic policromat i decoració de fusta i escaiola.  
  
El retaule de la Troballa  
Es troba a la capella de la Troballa, i està datat el 1690 i és d'estil barroc. En la part inferior es troba la cova on es va trobar la Mare de Déu, i en el seu cambril s'hi posava l'antiga Mare de Déu de Monserrate.  
El retaule consta de banc o predel·la i dos cossos superiors, el primer dividit en tres carrers estructurats per columnes salomòniques, i el segon compost per un carrer coronat per un frontó partit amb l'emblema de la Mare de Déu de Monserrate.  
En la predel·la es troben les teles El naixement de Crist i L'adoració dels reis, obres del segle xvi. En el centre s'obri un arc que dóna accés a la cova de la Troballa, que conté la imatge de la Mare de Déu en l'interior de la campana.  
En el carrer central del primer cos hi ha un gran buit on dóna el cambril de planta poligonal, en què, en l'actualitat, es venera la imatge del Crist de la Bona Mort.  
En els carrers laterals es troben les imatges de sant Ramon i sant Pasqual, adquirides el 1946. En el cos superior s'ubica la tela de la Coronació de la Mare de Déu, flanquejada per columnes salomòniques.  
  
  
El retaule major  
És un gran retaule d'estil rococó amb gran recarregament decoratiu i gran moviment amb entrants i ixents.  
La seua estructura compositiva es pot dividir en tres parts: la primera és la base; la segona, la part central, amb tres carrers formats per pilars d'orde gegant, on s'ubica, enmig, l'arc de mig punt que conté el cambril nou, i la tercera, l'àtic del retaule.  
S'alça sobre una base plana de marbre negre amb grans plaques de jaspi de Novelda. Al centre de l'altar s'ubica un templet de fusta sobre quatre columnes daurades sobre plints i amb capitells compostos coronats per un frontó partit.   
En el primer cos es troben, en els carrers laterals, dos escultures de mida quasi natural de les altres dos patrones d'Orihuela: les santes Justa i Rufina.  
  
Les fatxades  
En l'immoble són perceptibles dos fatxades. La principal està situada a la via pública que correspon a l'orientació a ponent. Presenta unitat en l'aspecte, però s'han de diferenciar dos trams superposats en vertical. L'inferior oferix una alçària considerable, fet amb carreus grans i regulars. Els laterals de les torres oferixen un lleuger ressalt sobre el tram central. Ací es troba l'obertura d'entrada, remarcat per mitjà d'una portada retaule, format per un pis inferior i un àtic superposat. El pis inferior oferix un pedestal o basament comú amb sengles columnes exemptes als costats de l'obertura d'accés i pilastres en els laterals exteriors. Els quatre elements tenen capitells d'orde corinti. Per damunt recolza un entaulament amb frontó partit de costats corbats. L'àtic s'emmarca per mitjà de sengles columnes disposades sobre les de nivell inferior. Cap a l'interior hi ha dos pilastres, de manera que s'invertix l'orde del cos inferior. A la cartel·la central hi ha un motiu en baix relleu amb l'anagrama de la Mare de Déu. Corona l'àtic un entaulament d'escassa rellevància i un frontó partit que recolza sobre les columnes. Per damunt de l'entaulament, i entre els costats del frontó, hi ha una finestra emmarcada per una motlura molt plana, acabada amb un element, a manera de guardapols, corbat.  
  
En l'estil, el pòrtic evidencia la influència d'un cert neoclassicisme, propi del moment de la realització. Amb tot, hi ha encara una certa influència del barroc, tal com evidencia la jerarquització dels elements plans adossats als murs, a més d'aquells exempts. Utilitza la varietat en els elements petris, amb la combinació de pedra blanca i negra, a més de les incrustacions amb marbres de diferents colors.  
  
En el tram superior de la fatxada, el mur és de maçoneria, i el revestiment extern és un arrebossat de morter. La secció horitzontal del cos de la torre és més reduïda, igual que el tercer, on se situen les campanes. El tram central oferix un immafront format per un perfil en corba. A més alçària sobreïx el que servix de coronament de la nau central, que seguix igualment una sèrie de giragonses.   
  
La fatxada de migdia és un element pla i opac, resolt amb fàbrica de carreuat. Arriba a l'alçària del cos inferior de la fatxada principal. Per damunt hi ha els contraforts, formats per prismes prims, de la nau central.   
En esta fatxada de migdia hi ha una segona porta, de traçat més modest. L'obertura està emmarcada per mitjà d'una motlura d'escàs relleu i entitat. Sobre esta, un frontó que es corba en el tram central permet la col·locació de l'escut amb el lema de la Mare de Déu de Monserrate, la roca i la serra.  
En el cantó, als peus de la torre sud, hi ha un gran escut amb les armes del bisbe Juan Elías Gómez de Terán.  
  
b) Parts integrants  
Nau principal i capelles adjacents.  
Creuer i braços, restes de la primitiva església de Sant Julià.  
Sagristia i antisagristia.  
Portades amb els escuts del santuari i escut del bisbe Gómez de Terán.  
Capella de la Troballa amb la cova de la Troballa.  
Cambril antic darrere de la capella de la Troballa, amb escala des de la sagristia.  
Cambril nou, vestidor de la Mare de Déu i escala d'accés, darrere del presbiteri.  
Cripta.  
  
c) Elements ornamentals integrants, pertinences i accessoris:  
c.1. Elements integrants  
- Orgue. Fusta i metall. Obra de Juan Amezua. 1872. Número d'identificació: 40.31.442-982-3817.  
- Conjunt de sis penjants, en la volta de la nau i l'absis, d'algeps daurat i policromat (1750-1775). Números d'identificació: 37.31.793-209-3968 (representa l'anagrama de Maria; són dos penjants), 57.72.303-963-3839 (representa la creu de sant Jaume), 82.84.244-260-4749 (representa les armes d'Orihuela), 35.70.379-241-7731 (representa una campana), 71.20.791-275-8376 (representa un mont serrat).  
- Penjant que representa una rosa, en la volta del creuer, costat de l'epístola, d'algeps daurat i policromat (750-1775). Número d'identificació: 93.69.790-799-7553.  
- Conjunt de catorze medallons, sobre els arcs de les capelles laterals i dels accessos a la sagristia i al magatzem, d'algeps platejat, daurat i policromat (1750-1775). Números d'identificació: 88.27.953-066-8380 (representa una palmera), 21.01.169-233-7982 (representa un espill), 61.47.090-876-66286 (representa una torre), 36.66.816-998-64287 (representa una font), 57.17.713-464-8369 (representa una assutzena), 73.61.870-893-0576 (representa una porta), 05.52.399-625-8334 (representa el sol), 73.97.561-252-7367 (representa la lluna), 73.91.488-277-1539 (representa una estrela), 99.98.438-354-4155 (representa un roser), 39.46.015-425-2747 (representa un pou), 40.26.376-343-3257 (representa una torre), 20.30.888-416-5386 (representa un tron) i 35.66.577-476-7738 (representa un xiprer).  
- Ornamentació escultòrica de l'interior de la cúpula i el tambor que representa motius geomètrics i vegetals, d'algeps daurat i policromat (1750-1775). Números d'identificació: 60.25.163-574-2893 (cúpula) i 17.61.275-136-7973 (tambor).  
- Conjunt de dotze capitells de pilastra d'algeps daurat i policromat (1750-1775). Números d'identificació: 67.36.628-762-2352 (representa una au; en són dos), 72.53.551-433-5996 (representa un mont serrat; en són dos), 57.37.613-049-7856 (representa l'anagrama de Maria coronat i sostingut per querubins; en són dos), 78.53.169-871-3454 (representa un pelicà; en són quatre) i 07.16.695-709-3783 (representa la creu de sant Jaume; en són dos).  
- Conjunt ornamental del retaule de l'altar major, d'algeps tallat, daurat i platejat, obra de Josep Puchol Rubio (final s. xviii). Número d'identificació: 98.11.446-689-5636 (retaule), 38.30.290-101-5558 (medalló amb representació escultòrica de l'Anunciació), 59.30.695-670-7414 (medalló amb representació escultòrica de la Visitació), 57.67.103-900-6844 (escultura exempta que representa santa Justa), 26.81.005-019-0284 (escultura exempta que representa santa Rufina), 15.39.310-329-6724 (oli sobre tela bocaport que representa l'exaltació de la Mare de Déu de Monserrate, d'autor desconegut, 1806), 38.38.393-245-2359.39 (conjunt escultòric al·legòric de la troballa de la Mare de Déu de Monserrate, presidit per la Glòria Divina).   
  
- Ornamentació escultòrica amb l'anagrama de Maria, sobre la porta d'accés al magatzem, d'algeps daurat i policromat (1750-1775). Número d'identificació: 30.27.528-774-5664.  
- Ornamentació escultòrica amb l'escut de Monserrate, sobre la porta d'accés a la sagristia, d'algeps daurat i policromat (1750-1775). Número d'identificació: 91.21.898-434-9014.  
- Parella de piques d'aigua beneïda de marbre roig de Novelda (1750-1775). Número d'identificació: 99.13.911-763-9938.  
- Penjant de la cúpula, de fusta tallada, daurada, platejada i policromada (1750-1775). Número d'identificació: 21.34.743-092-4525.  
- Parella de grues que representa un àngel, de ferro forjat, daurat i platejat (final s. xviii). Número d'identificació: 48.77.097-054-0352.  
- Parella de grues que representa un pardal, de ferro forjat i daurat (final s. xviii). Número d'identificació: 22.94.929-167-7911.  
- Conjunt de quatre olis sobre tela de les petxines, obra d'Antonio de Villanueva. Circa 1776-1780. Número d'identificació: 65.26.053-598-3737 (representa sant Ambrosi), 29.83.891-624-2145 (representa sant Agustí), 95.29.263-821-7972 (representa sant Gregori el Gran), 06.41.085-944-1177 (representa sant Jeroni).  
- Cancell del presbiteri de bronze daurat (s. xix). Número d'identificació: 06.38.720-494-3668.  
- Altar d'obra del creuer sota l'advocació de sant Josep, costat de l'epístola, de marbre, fusta i algeps daurat i policromat (final s. xviii). Número d'identificació: 26.79.031-256-2835.  
- Làpida sepulcral de la casa de José Soler del Olmo Bueno y Leonís (s. xviii). Número d'identificació: 56.48.060-984-9327.  
- Parella de portes d'accés a la sagristia des del creuer i el presbiteri, de fusta i ferro forjat (s. xviii). Número d'identificació: 47.41.605-249-9107.  
- Trona de fusta policromada i marbre roig de Novelda (1750-1775). Número d'identificació: 11.39.450-623-2731 (base) i 74.86.123-808-3931 (tornaveu; l'ampit és de postguerra).  
- Altars d'obra, de fusta i algeps daurat i policromat, sota les advocacions de sant Ignasi de Loiola, sant Francesc Xavier i sant Gaietà (s. xviii-xix). Número d'identificació: 91.28.640-020-3817.  
  
- Altar d'obra, de fusta i algeps colrat i policromat, sota l'advocació de sant Cristòfol (mitjan s. xx). Número d'identificació: 82.15.051-647-6938.  
- Barana del cor de fusta policromada i daurada (s. xix). Número d'identificació: 37.49.356-772-3829.  
- Altar d'obra, de fusta i algeps, policromat i daurat, sota l'advocació de santa Rita, en la capella de la Troballa (s. xviii). Número d'identificació: 04.85.728-049-3549.  
- Altar d'obra, de fusta i algeps, policromat i daurat, sota l'advocació de la Mare de Déu del Remei, en la capella de la Troballa (s. xviii-xix). Número d'identificació: 72.36.560-883-0441.  
- Làpida sepulcral de Juan Joseph Fernández. 1758. Número d'identificació: 67.21.489-830-6566.  
- Porta d'accés principal. Fusta i ferro forjat (1750-1775). Número d'identificació: 24.17.997-056-0928.  
- Porta d'accés al creuer, en el costat de l'epístola. Fusta i ferro forjat (1750-1775). Número d'identificació: 59.82.788-510-2986.  
  
- Parella de portes d'accés als campanars des dels peus del temple, de fusta i ferro forjat (s. xviii). Número d'identificació: 05.05.040-463-0785 (costat de l'epístola) i 06.91.580-600-5767 (costat de l'evangeli).  
  
- Porta d'accés al creuer, costat de l'evangeli, de fusta i ferro forjat (s. xviii). Número d'identificació: 23.24.661-741-5958.  
- Portada arquitectònica de l'accés al creuer, costat de l'epístola, de pedra llavorada (1750-1775). Número d'identificació: 23.39.724-193-5221.  
- Conjunt del retaule de la capella de la Troballa, de fusta daurada i policromada, obra d'Antonio Caro, el Vell, escultor (atribució); Bartomeu Albert, pintor, i Francisco Heredia, daurador (1690). Números d'identificació: 68.63.408-887-5861.82 (retaule), 21.97.649-242-5686.16 (predel·la que representa, amb oli sobre taula, l'Adoració dels Reis, obra de Bartomeu Albert), 12.48.360-292-0881.55 (predel·la que representa la Nativitat en oli sobre taula, obra de Bartomeu Albert), 50.90.844-261-0696.01 (oli sobre taula que representa la coronació de la Mare de Déu de l'àtic del retaule), 49.51.803-397-8379.67 (oli sobre taula que representa angelots i motius vegetals en les bases de les columnes del retaule de la capella de la Troballa, obra de Bartomeu Albert).  
- Parella de grues amb cap de dragó, de ferro forjat i daurat (final s. xviii). Número d'identificació: 56.64.282-539-9098.  
- Conjunt d'ornamentació pictòrica amb oli sobre tela de les llunetes i les petxines de la capella de la Troballa, atribuït al pintor Bartomeu Albert (circa 1690). Números d'identificació: 68.13.159-337-6496 (representa l'Assumpció de la Mare de Déu, sobre petxina), 75.54.754-531-2618 (representa la Pentecosta, sobre petxina), 35.42.602-520-9411 (representa l'esposori de la Mare de Déu, sobre petxina), 20.48.739-372-5700 (representa la presentació de Maria en el Temple), 95.46.450-684-7473 (representa l'Anunciació, sobre lluneta), 30.94.831-296-3186 (representa la Visitació, sobre lluneta), 61.34.501-101-3423 (representa l'exaltació de la Mare de Déu de Monserrate).  
  
- Conjunt d'ornamentació escultòrica en relleu de l'interior de la cúpula de la capella de la Troballa que representa motius vegetals i al·legòrics, d'algeps daurat i policromat (circa 1690). Números d'identificació: 55.29.073-223-9933.25 (conjunt), 63.24.178-680-1970.98 (escultura en relleu que representa un querubí amb un mont serrat), 82.80.448-579-3515.13 (representa un querubí amb un caragol de mar), 75.75.126-326-9754.69 (representa un escut amb una lluna), 09.13.086-268-3186.18 (representa un escut amb un sol) i 19.05.230-400-0085.89 (representa un escut amb estreles).  
- Finestra del cambril de la Mare de Déu. Fusta i ferro forjat (1750-1775). Número d'identificació: 25.28.325-105-2263.  
- Paviment de taulellets, esmaltat i policromat, del Cambril de la Mare de Déu (1790-1795). Número d'identificació: 09.85.342-230-0096.  
- Paviment de taulellets, esmaltats i policromats, del Cambril de la Mare de Déu (1790-1795). Número d'identificació: 18.97.008-481-3713.  
- Porta d'accés al cambril de la Mare de Déu de fusta i ferro forjat (s. xviii ?fulles- i xx ?intradós de l'obertura?). Número d'identificació: 96.26.404-784-8539.  
- Conjunt de quatre medallons escultòrics en relleu de les petxines del cambril de la Mare de Déu, d'algeps daurat, platejat i policromat. Número d'identificació: 15.85.897-762-3577 (representa un mont serrat), 26.54.469-611-3950 (representa una campana), 60.27.627-000-1312 (representa l'anagrama de Maria), 71.51.769-930-1123 (representa una estrela).  
- Barana de l'escala d'accés al cambril de la Mare de Déu, de fusta tallada, colrada i policromada (s. xix i xx). Número d'identificació: 21.87.671-757-7949.  
- Aiguamans de pedra calcària llavorada amb figura antropomorfa (s. xvii-xviii). Número d'identificació: 64.72.278-830-4343.  
- Pica baptismal de pedra calcària llavorada procedent, segons la tradició, de l'antiga església de Sant Julià (s. xiv-xv). Número d'identificació: 28.94.336-726-9798.  
- Calaixera de la sagristia de fusta i llautó (s. xix). Número d'identificació: 32.95.466-442-5680.  
- Ornamentació d'algeps policromat del cupulí de la sagristia (s. xix). Número d'identificació: 48.64.528-728-7631.  
- Portada arquitectònica tallada de pedra calcària i marbre roig i negre de l'ingrés principal al temple (1788-1789). Número d'identificació: 62.27.700-931-1182.  
- Escut heràldic del bisbe Gómez de Terán. Pedra llavorada (1750-1775). Número d'identificació: 47.25.846-264-4572.  
- Reixa de ferro forjat del cambril de la Mare de Déu (1750-1775). Número d'identificació: 32.77.139-281-7367.  
- Altar d'obra dels sants metges sant Cosme i sant Damià, de fusta i algeps, policromat i daurat (mitjan s. xx). Número d'identificació: 07.63.838-750-5617.  
- Altar d'obra de la Mare de Déu del Carme, de fusta i algeps, policromat i daurat (mitjan s. xx). Número d'identificació: 35.92.061-952-2297.  
- Altar d'obra del Sagrat Cor de Jesús, de fusta i algeps, policromat i daurat (mitjan s. xx). Número d'identificació: 67.82.426-287-4759.  
  
- Cambril del retaule de la capella de la Troballa. Fusta tallada, policromada i daurada amb vidriera emplomada. Obra de Josep Rufete, escultor. 1690. Números d'identificació: 88.90.493-843-4778.31 (conjunt del cambril), 56.29.159-275-7891.16 (floró del sostre), 58.49.443-090-2335.34 (fris i cornisa), 91.55.488-057-3033.49 (pilastres), 43.37.478-481-1270.56 (panells decoratius), 79.80.135-882-5517.09 (sis vidrieres) i 74.36.906-408-0987.05 (coberta).  
- Paviment de taulellets del cambril de la capella de la Troballa (1690). Número d'identificació: 33.37.829-255-5437.  
- Finestra de fusta amb ferratges de forja, sobre l'escala d'accés al cambril del retaule de la capella de la Troballa (1690). Número d'identificació: 87.19.438-697-2590.  
- Dos penells de ferro forjat. Coronen les torres campanar que flanquegen la fatxada principal del santuari (s. xviii-xix). Número d'identificació: 64.21.689-325-5200.  
- Medalló escultòric amb l'emblema de la Mare de Déu de Monserrate en marbre tallat, que presidix la portada principal (1788-1789). Número d'identificació: 32.48.208-674-6063.  
- Taulellets de la contrapetja de l'escala d'accés al cambril del retaule de la capella de la Troballa (1690). Número d'identificació: 35.76.810-853-0485.  
- Parella de grues de ferro forjat i daurat de la cornisa del presbiteri. Número d'identificació: 42.41.360-734-7001.  
- Grafits (textos i dibuixos) sobre les parets de l'escala d'accés al campanar. Número d'identificació: 46.54.832-005-2460.  
- Penjant de la volta del creuer, costat de l'evangeli, que representa motius vegetals i geomètrics. Algeps daurat i policromat (1750-1775). Número d'identificació: 70.03.194-381-5847.  
- Conjunt de huit penjants xicotets d'algeps daurat i policromat, situats en les voltes de la nau, el presbiteri i el creuer, que representen motius vegetals i geomètrics (1750-1775). Números d'identificació: 98.91.081-737-2500.95 (conjunt), 74.56.153-630-4405.62, 18.21.887-098-3967.47, 37.92.184-179-4231.21, 02.34.538-703-0408.39, 12.00.553-249-7420.95, 73.38.769-598-4033.31, 29.34.180-321-8741.73, 35.32.640-065-3682.10.  
- Conjunt de quatre capitells de pilastra d'algeps daurat situats en la volta del braç del creuer que dóna trànsit a la capella de la Troballa (1750-1775), en el costat de l'evangeli. Números d'identificació: 43.35.305-901-9568.72 (conjunt), 97.31.964-136-9424.76, 82.03.618-469-6630.02, 47.58.627-912-2307.41, 74.29.853-378-6471.01.   
- Conjunt de dos mitjos penjants xicotets d'algeps daurat i policromat, situats en les voltes del creuer, que representen motius vegetals i geomètrics (1750-1775). Números d'identificació: 73.40.603-721-6582.02 (conjunt), 99.13.212-585-6135.37, 39.60.394-496-8688.60.  
  
- Conjunt de dos penjants xicotets d'algeps daurat i policromat, situats en les voltes del creuer, que representen motius vegetals i geomètrics (1750-1775). Números d'identificació: 13.75.563-852-2383.60 (conjunt), 05.56.104-379-5834.89, 15.91.255-483-5441.71.  
  
- Campana Ave Maria, de bronze fos (circa 1450), de 26 cm de diàmetre i 12,5 kg, ubicada en la sagristia. Número d'identificació: 21.23.413-816-8975.  
- Campana Mare de Déu Monserrate, de bronze fos (1675), de 45 cm de diàmetre i 53 kg, ubicada en la torre campanar nord. Número d'identificació: 62.61.228-604-0836.  
- Campana María de Monserrate, de bronze fos (1776), de 71 cm de diàmetre i 207 kg, ubicada en la torre campanar nord. Número d'identificació: 63.25.130-103-7878.  
- Campana María de la Puerta, de bronze fos (fonedor: Vicente Domingo Rosas, 1890), de 68 cm de diàmetre i 182 kg, ubicada en la torre campanar sud. Número d'identificació: 04.24.254-543-0497.  
  
  
c.2. Pertinences o accessoris que s'han d'inscriure en la secció 1a de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià  
- Conjunt de tretze olis sobre tela que representen l'apostolat, obra del pintor Marcos Valero (final s. xvii - inici s. xviii). Números d'identificació: 00.07.565-250-3175 (representa l'apòstol sant Pere), 73.45.345-054-9399 (representa l'apòstol sant Pau), 62.85.858-508-6975 (representa l'apòstol sant Tomàs), 18.52.879-594-8753 (representa l'apòstol sant Andreu), 38.78.857-582-2779 (representa l'apòstol sant Jaume), 08.51.797-991-3136 (representa l'apòstol sant Joan), 44.91.347-491-3957 (representa l'apòstol sant Jaume el Menor), 48.07.325-185-1241 (representa l'apòstol sant Felip), 35.36.423-094-0872 (representa l'apòstol sant Bartomeu), 35.11.542-499-9827 (representa l'apòstol sant Mateu), 05.61.413-679-0842 (representa l'apòstol sant Simó), 53.74.870-569-3846 (representa l'apòstol sant Judes Tadeu) i 67.48.907-725-2074 (representa l'apòstol sant Maties).  
  
- Oli sobre tela que representa un donant entre santa Caterina i sant Antoni Abat (s. xvii). Número d'identificació: 92.09.029-854-3690.  
  
- Predel·la de retaule de fusta daurada i policromada amb figuració (s. xviii). Número d'identificació: 95.02.445-264-8850.  
- Baiard de la Mare de Déu de Monserrate, de fusta tallada, tornejada, daurada i platejada (1940-1950). Número d'identificació: 28.24.169-464-8664.  
- Parella de cirials de fusta tallada, tornejada, daurada, platejada i policromada (s. xvii- xviii). Número d'identificació: 00.90.388-646-9142.  
- Peanya amb ornamentació escultòrica que representa un núvol i caps de querubins, de fusta tallada, daurada i policromada (s. xvii). Número d'identificació: 93.54.966-575-4494.  
- Oli que representa sant Andreu amb un marc de cornucòpia de fusta tallada i colrada (segona mitat del s. xviii). Número d'identificació: 31.74.882-055-6061.  
- Oli que representa la Immaculada Concepció amb un marc de cornucòpia de fusta tallada i colrada (segona mitat del s. xviii). Número d'identificació: 11.57.484-027-0622.  
- Oli que representa sant Josep amb l'Infant, amb un marc de cornucòpia de fusta tallada i colrada (segona mitat del s. xviii). Número d'identificació: 91.82.885-573-7389.  
- Calze de bronze i plata sobredaurada (1756). Número d'identificació: 85.88.732-024-6090.  
- Calze de plata sobredaurada (1759). Número d'identificació: 55.73.000-557-3791.  
- Calze de plata sobredaurada (s. xviii). Número d'identificació: 66.35.860-167-3616.  
- Creu d'altar de plata sobredaurada (s. xviii). Número d'identificació: 89.62.764-006-1088.  
- Conjunt de rentamans i aiguamans de plata cisellada, fosa i repujada, obra de Rafael Martos, argenter (Còrdova; segona mitat del s. xix). Número d'identificació: 11.33.134-862-2830 (rentamans) i 50.58.189-432-3658 (aiguamans).  
- Joc de tres sacres de plata cisellada, repujada, encunyada i sobredaurada, obra de F. G. Senac, argenter (Múrcia; 1927). Número d'identificació: 45.80.783-231-1182.  
- Tern, brodats de fil d'or i plata sobre seda (s. xix-xx). Números d'identificació: 33.11.814-324-5201 (dalmàtica), 50.38.957-531-9048 (capa pluvial), 39.08.503-116-1423 (casulla) i 27.95.882-943-4324 (humeral).  
- Casulla, brodats de fil de seda sobre tissú de plata i espolí (s. xix). Número d'identificació: 56.59.159-078-0365.  
- Vestit de l'Infant, brodats de fil d'or i plata sobre espolí (s. xix). Número d'identificació: 20.18.023-399-2856.  
- Vestit de l'Infant, brodats de fil d'or i plata sobre otomà (s. xix). Número d'identificació: 50.27.092-260-5705.  
- Vestit de l'Infant, brodats de fil d'or i aplicacions sobre tissú de plata (s. xviii). Número d'identificació: 44.18.317-839-23423.  
- Vestit de l'Infant, passamaneria i brodats de fil de seda sobre espolí (s. xviii). Número d'identificació: 41.01.358-800-3054.  
- Vestit de l'Infant, passamaneria i brodats de fil de plata sobre tissú de plata (s. xix). Número d'identificació: 74.53.386-799-1657.  
- Vestit de l'Infant, passamaneria i brodats de fil de seda sobre espolí (s. xix). Número d'identificació: 09.01.703-411-4679.  
- Conjunt de l'antic vestit de rogatives de la Mare de Déu, passamaneria i brodats de fil d'or, lluentons, aplicacions de nacre i làmines de plata sobre ras de seda (primera mitat del s. xix). Números d'identificació: 65.63.932-564-0870 (conjunt), 63.28.457-995-1533 (mantell), 46.24.969-458-4359 (peto), 50.57.703-904-4790 (jupetí) i 30.36.849-429-2504 (vestit de l'Infant).  
- Conjunt de mantell, peto i jupetí de la Mare de Déu, brodats de fil de seda sobre espolí (s. xix). Números d'identificació: 87.59.267-419-1136 (mantell), 17.32.229-210-6037 (peto) i 85.09.659-352-8201 (jupetí).  
- Conjunt de mantell i peto de la Mare de Déu donat per l'infant Carles Maria Isidre de Borbó, lluentons i brodats de fil d'or sobre tissú de plata laminat en bandes. Números d'identificació: 21.67.379-410-4634 (mantell) i 35.86.769-065-9960 (peto).  
- Mantell, peto i jupetí de París. Brodats de fil de plata, vidre, aplicacions metàl·liques i plaques d'or sobre tissú de plata (1742). Números d'identificació: 33.66.544-051-0516 (peto), 84.17.455-379-3909 (peto) i 82.53.744-248-5238 (jupetí).  
- Mantell de la Mare de Déu. Brodat de fil de seda i passamaneria sobre espolí (s. xix). Número d'identificació: 08.64.423-595-2585.  
- Conjunt del vestit del besamantell de la Mare de Déu, brodat de fil de seda i passamaneria sobre espolí (s. xix). Números d'identificació: 70.28.664-946-6656 (mantell) i 04.76.920-868-8365 (vestit de l'Infant).  
- Calze de plata sobredaurada, obra de l'orfebre Caubote (s. xviii). Número d'identificació: 05.75.492-983-0753.   
- Calze de plata sobredaurada (final s. xviii). Número d'identificació: 97.33.082-097-1993.   
- Calze de plata sobredaurada, obra dels orfebres León, B. Naval i R. Martos (punxó de Còrdova; segona mitat del s. xix). Número d'identificació: 65.34.584-562-2776.   
- Conjunt d'estola i parelles de maniples i de collets, fil de plata i passamaneria sobre tissú de plata (s. xix). Números d'identificació: 27.04.345-991-9809 (conjunt), 79.31.006-330-6126 (maniple), 42.55.138-820-6857 (maniple), 02.44.423-856-5631 (estola) i 82.96.765-780-0907 (collets).  
- Peanya de la imatge de la Mare de Déu. Fusta tallada, policromada i daurada, obra de l'escultor Antoni Riudavets (1870). Número d'identificació: 96.18.720-244-2986.  
- Oli sobre taula que representa el Bon Pastor (s. xviii-xix). Número d'identificació: 79.85.184-984-8025.  
- Portapau de metall platejat (s. xix). Número d'identificació: 08.84.208-052-5609.  
- Custòdia de plata i coure sobredaurats (s. xviii). Número d'identificació: 72.41.766-365-8940.  
- Oli sobre tela que representa santa Bàrbara (s. xviii). Número d'identificació: 50.03.965-904-7863.  
- Conjunt format per una imatge de vestir que representa la Mare de Déu de Monserrate i una imatge de l'Infant. Fusta tallada, platejada i policromada (s. xviii imatge de l'Infant, cap i mans de la Mare de Déu) i 1941 (cos de la Mare de Déu). Número d'identificació: 17.34.522-578-2889.  
- Passador de plata daurada i brillants (s. xviii). Número d'identificació: 39.03.047-588-0346.  
- Rosari de plata daurada (s. xix). Número d'identificació: 15.33.405-492-5589.  
- Parella d'agulles de cap de plata daurada amb zircònies (s. xix). Número d'identificació: 89.07.787-155-0061.  
- Passador de plata i brillants (s. xix). Número d'identificació: 78.60.348-342-2252.  
- Creu pectoral del bisbe Pedro María Cubero López de Padilla, de plata daurada, or i maragdes (1859-1881). Número d'identificació: 46.21.658-208-1446.  
- Rosari d'or (s. xix). Número d'identificació: 59.50.938-519-7240.  
  
- Creu de plata daurada i brillants (s. xviii). Número d'identificació: 33.37.069-013-3738.  
- Collaret de plata daurada, perles i brillants (s. xviii). Número d'identificació: 73.11.969-466-3374.  
- Capellina de metall daurat, perles i brillants (circa 1885). Número d'identificació: 53.16.451-689-1501.  
- Medalla d'or, platí, mareperla i brillants (primer terç del s. xix). Número d'identificació: 06.89.198-096-3889.  
- Capellina de plata daurada i zircònies (s. xviii). Número d'identificació: 51.24.019-353-8948.  
- Agulla de cap de plata daurada i zircònies (s. xviii). Número d'identificació: 56.10.550-552-6904.  
- Oli sobre tela que representa la Mare de Déu de Monserrate, atribuït a fra Antoni de Villanueva (s. xviii). Número d'identificació: 52.31.090-191-2801.  
- Bastó emmarcat del bisbe José Bascuñana López, de carei, esmalts i daurats sobre ànima de fusta, amb escuts de la ciutat i del bisbe en l'empunyadura, obra del taller dels joiers Villanueva i Laiseca (1955; es conserva la caixa original, que conté el bastó 71.84.538-453-8379). Número d'identificació: 90.35.831-173-6791.  
- Bastó de bisbe de carei i daurats sobre ànima de fusta. Escut de la ciutat i escut del bisbe amb inicials C i A en l'empunyadura. Es conserva en la caixa que originàriament va contindre el bastó 72.95.362-318-0403. Número d'identificació: 30.27.911-252-7384.  
- Bastó d'alcaldessa de plata encunyada sobre ànima de fusta, amb una placa recordatòria de l'acord de nomenament de la patrona com a alcaldessa honorària davall de l'empunyadura (1920). Número d'identificació: 64.73.421-989-5164.  
- Conjunt de dos setrills, sotacopa i campaneta de plata cisellada, repujada i tornejada, obra dels orfebres Casas i A. Comes (Barcelona, s. xix). El setrill de l'aigua porta un caboixó amb una pedra blanca en la tapa, i en el cos del gerro hi ha representats els símbols: les espigues i els tres claus. El setrill del vi porta un caboixó de color roig en la tapa, i els símbols són la vinya i el calze amb la sagrada forma en el cos de la gerra. Números d'identificació: 93.24.844-357-1988 (setrills), 41.49.580-604-7188 (sotacopa) i 14.45.412-048-4770 (campaneta).   
  
- Hostier de plata cisellada, obra del taller de Yagües (Múrcia, final del s. xix). Número d'identificació: 50.54.918-572-9716.  
- Arqueta joier de la Mare de Déu de Monserrate, de plata repujada i encunyada sobre ànima de fusta de xiprer, obra de José Bonacho David (València, 1959). Número d'identificació: 35.75.231-546-8647.  
- Custòdia de metall cisellat, tornejat i sobredaurat amb joies, pedreria i creu d'Isabel la Catòlica encastades. Es conserva en la caixa original. Barcelona. 1954. Número d'identificació: 18.97.783-821-2589.  
  
- Capellina de plata amb perles i topazis encastats (s. xviii). Número d'identificació: 47.01.166-180-6263.  
- Baiards processionals de plata cisellada, esgrafiada, repujada i daurada sobre ànima de fusta tallada. Obra de l'orfebre José Bonacho David (València, 1954). Número d'identificació: 40.42.376-904-7416.  
- Corones de diari de la Mare de Déu de Monserrate i de l'Infant, i orbe de plata llavorada, repujada i sobredaurada, obra de l'orfebre Manuel Orrico (Madrid, 1942-1943). És reproducció de l'aixovar perdut durant la Guerra Civil. Números d'identificació: 13.00.646-137-4343 (corona de la Mare de Déu) i 41.99.710-353-4913 (corona de diari de l'Infant i orbe).  
- Mantell de tissú de plata amb plaques de metall sobredaurat, lluentons, flocs i brodat de fil d'or i de plata (Orihuela, s. xviii). Número d'identificació: 45.17.122-538-5597.  
- Conjunt de joies de la Mare de Déu integrat per les corones de la Mare de Déu de Monserrate o de la Nativitat (plata llavorada, repujada, cisellada i sobredaurada, amb incrustacions de pedres semiprecioses i amb arracades i passadors d'or i plata amb pedres precioses i semiprecioses encastats) i de l'Infant Jesús, plata calada i sobredaurada amb brillants, solitaris, tresillos i passadors encastats, i orbe coronat per una creu de l'Infant, d'or i maragdes, ambdós obra de José Bonacho David (València, 1958); arracades de pasta vítria i passador de plata i pasta vítria del s. xix, i passador de platí, brillants, robins i perla, s. xix-xx. Números d'identificació: 84.79.662-453-1119 (corona de la Mare de Déu), 90.34.473-521-7118 (corona de l'Infant), 52.05.588-371-7899 (orbe de l'Infant), 94.74.825-706-6770 (arracades de plata), 78.77.631-061-0577 (passador de plata) i 46.24.913-063-7968 (passador de platí).  
- Medalla d'or de la ciutat d'Orihuela (mitjan s. xx). Número d'identificació: 07.39.893-264-5648 (medalla).  
- Peanya i plint de la peanya de la Mare de Déu de Monserrate. Fusta policromada i daurada. Números d'identificació: 82.37.367-427-7861 (peanya) i 01.79.806-469-4294 (plint).   
- Dos pitxers estil imperi de llautó encunyat i platejat (primer terç del s. xix). Número d'identificació: 68.47.671-714-1936.  
- Joc de dos parells de pitxers i una jardinera neoclàssics de llautó encunyat (circa 1800). Números d'identificació: 38.74.976-000-4332 (pitxer), 44.07.278-805-2161 (pitxer) i 06.80.322-917-6122 (jardinera).  
  
- Caixa de plata llavorada, encunyada i cisellada amb un pelicà en la tapa, obra de l'orfebre Martínez (Orihuela, 1856). Número d'identificació: 38.23.572-910-521.  
- Escultura exempta de fusta tallada i policromada que representa el Crist de la Bona Mort, integrada en el retaule de la capella de la Troballa, atribuït als tallers de Félix Granda, Josep Capuz i Vicent Mengual (1940). Número d'identificació: 02.64.238-200-1785.  
  
- Ramell de plata sobredaurada i filigrana (s. xix-xx). Número d'identificació: 06.73.281-728-5437.  
- Medalla d'alcaldessa d'Orihuela d'or esmaltat i platejat (1920). Número d'identificació: 92.69.720-702-4993.  
- Parella de pitxers estil imperi de metall platejat (primer terç del s. xix). Número d'identificació: 86.37.235-439-5931.  
- Parella de pitxers estil imperi de metall platejat (primer terç del s. xix). Número d'identificació: 66.33.687-901-5480.  
- Parella de pitxers estil imperi de metall platejat (primer terç del s. xix). Número d'identificació: 63.48.433-057-1415.  
- Parella de pitxers estil imperi de metall platejat (primer terç del s. xix). Número d'identificació: 08.99.277-211-4132.  
- Creu llorejada de Sant Ferran, d'or i esmalts (principis del s. xx). Número d'identificació: 36.63.766-538-6396.  
- Creu al mèrit militar d'or esmaltat. Número d'identificació: 76.15.954-803-4954.  
- Creu pectoral del bisbe Félix Herrero Valverde, d'or blanc calat amb incrustacions d'ametista, diamant i or (1824-1858). 56.53.808-085-4329.  
- Làpida sepulcral de María Bueno (1706). Número d'identificació: 01.87.782-594-9076.  
- Corona de la Mare de Déu de plata cisellada i retallada (s. xviii ?corona- i xx ?aurèola?). Número d'identificació: 32.79.454-351-4563.  
- Creu llorejada de Sant Ferran, d'or i esmalts (principis del s. xx). Número d'identificació: 17.59.348-232-9955.  
- Creu al mèrit militar d'or i esmalts. Número d'identificació: 29.16.172-695-0175.  
- Peto i jupetí de la Mare de Déu brodats en fil d'or, lluentons i aplicacions metàl·liques sobre tissú de plata (final s. xix - inici s. xx). Número d'identificació: 05.85.467-183-9635 (peto) i 34.86.269-173-1278 (jupetí).  
- Mantell, peto i jupetí de la Mare de Déu i vestit de l'Infant del trage de la marquesa de Rubalcava. Brodats de fil de plata sobre seda. 1973. Número d'identificació: 05.83.149-837-6335 (mantell), 63.15.648-064-8358 (peto), 48.71.588-712-6642 (jupetí) i 05.32.375-787-0641 (vestit de l'Infant).  
- Peto i jupetí de la Mare de Déu. Passamaneria i brodats de fil de seda sobre espolí. Segona mitat del s. xix. Número d'identificació: 96.10.882-501-4969 (peto) i 62.12.304-024-3738 (jupetí).  
- Mantell, peto, jupetí i llaç de la Mare de Déu, i vestit de l'Infant, brodats de fil de plata i lluentons sobre vellut (primer terç del s. xx). Número d'identificació: 68.75.342-562-6279 (mantell), 83.87.219-338-8411 (peto), 59.56.404-956-9090 (jupetí), 28.08.733-211-2331 (llaç) i 94.09.489-343-5139 (vestit).  
- Mantell, peto i jupetí de la Mare de Déu. Passamaneria i brodats de fil de plata sobre tissú d'or. Segona mitat del s. xix. Número d'identificació: 96.13.023-525-0779 (mantell), 77.89.208-114-0678 (peto) i 76.32.338-996-1883 (jupetí).  
- Ramell. Plata daurada amb esmalts. Número d'identificació: 57.73.351-781-9904.  
- Ramell. plata daurada de filigrana calada. Número d'identificació: 64.63.871-675-0115.  
- Copó. Manuel Orrico, orfebre. Número d'identificació: 57.91.572-032-3405.  
- Medalla del Jutjat Privatiu d'Aigües d'Orihuela. Número d'identificació: 26.95.896-425-8635.   
- Medalla del Nostre Pare Jesús. Número d'identificació: 05.17.620-594-9745.  
  
c.3. Pertinences o accessoris que s'han d'inscriure en la secció 3a de l'Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià  
- Parella de bases de candeler de llautó daurat (s. xviii). Número d'identificació: 06.41.063-945-0931.  
- Conjunt de tres butaques i tresillo de fusta i vellut (s. xix). Número d'identificació: 80.11.797-921-4615 (butaques) i 99.28.944-342-8262 (tresillo).  
- Creu d'altar de plata fosa. Meneses (s. xix-xx). Número d'identificació: 74.90.501-569-7974.  
- Conjunt de quatre candelers de metall daurat i platejat (s. xix). Número d'identificació: 07.19.918-294-1569.  
- Escultura exempta (bust femení sense rostre) de fusta tallada i policromada (s. xix). Número d'identificació: 26.11.894-839-2927.  
  
- Conjunt de dos setrills amb la seua sotacopa i una campaneta, de plata cisellada, fosa, repujada, tornejada i encunyada. Meneses (s. xx). Número d'identificació: 17.78.297-807-9113.  
- Reliquiari de bronze (s. xix). Número d'identificació: 19.78.038-265-9370.  
- Parella de candelers de metall platejat (s. xix). Número d'identificació: 38.25.807-643-6304.  
- Casulla amb estola, passamaneria sobre espolí (s. xix). Número d'identificació: 04.85.378-486-0966.  
- Estendard brodat i policromat sobre ras blanc dels veïns del camí de Cartagena, dedicat a la Mare de Déu de Monserrate (1920). Número d'identificació: 86.70.201-941-9179.  
- Tapís policromat sobre arpillera de la Mare de Déu de Monserrate, obra de la fàbrica de tapissos de la marquesa de Retamoso (Tarancón, 1920). Número d'identificació: 56.65.949-839-5261.  
- Estendard brodat i policromat sobre ras de seda del Col·legi de la Immaculada, dedicat a la Mare de Déu de Monserrate, obra de Joaquina i Margarita Truque (1913). Número d'identificació: 68.66.582-469-9599.  
- Estendard brodat i policromat sobre ras blanc dels veïns del carrer de Meca, dedicat la Mare de Déu de Monserrate, passamaneria i brodat de fil de seda sobre ras de seda (1939). Número d'identificació: 94.44.350-039-7245.  
- Estendard policromat sobre ras de seda dels veïns del carrer de Sant Joan, dedicat la Mare de Déu de Monserrate (1920). Número d'identificació: 82.29.642-463-3199.  
- Estendard policromat sobre ras de seda dels veïns del Ravaloche, dedicat la Mare de Déu de Monserrate (1959). Número d'identificació: 64.65.270-978-0462.  
- Espasí cerimonial amb baina, amb full d'acer amb empunyadura sobredaurada i baina metàl·lica (s. xx). Número d'identificació: 09.12.068-172-8012.  
- Dos navetes de plata repujada. Meneses (Madrid, final s. xix - inici s. xx). Número d'identificació: 08.02.060-577-1842.  
- Batall de ferro colat pertanyent a la campana María de la Puerta, obra del taller de J. Cases, fonedor: Domingo Rosas (1891). Número d'identificació: 88.63.375-452-3452.  
- Escultura de la Mare de Déu dels Donatius (de vestir) amb l'Infant (completa) de fusta tallada, daurada i policromada (s. xix). Número d'identificació: 36.62.317-158-2258.  
- Escultura exempta de fusta tallada, policromada i daurada que representa sant Francesc Xavier, atribuïda a Enrique Galarza (València, s. xx). Número d'identificació: 85.25.608-602-2991.  
- Butaca del bisbe, de fusta amb teixit i daurats (s. xix). Número d'identificació: 87.08.629-066-4669.  
- Bambolines de pal·li. Vellut brodat amb fil metàl·lic, lluentons i passamaneria. Número d'identificació: 25.52.865-682-1458.  
- Fanal de bronze i vidre (circa 1900). Número d'identificació: 62.47.545-285-9209.  
- Vitrina joier de fusta amb aplicacions de ferro forjat. Número d'identificació: 48.55.241-037-9258.  
- Custòdia de llautó cisellat, encunyat i sobredaurat amb vericle d'or i incrustacions de pasta vítria, conservada en la caixa original (s. xx). Número d'identificació: 28.16.175-196-2497.  
- Llum de metall amb llàgrimes de cristall de roca (s. xx). Número d'identificació: 64.29.918-184-8871.  
- Llum amb sis braços de cristall de Murano a manera de canelobres (s. xx). Número d'identificació: 14.96.649-200-3833.  
- Punter de plata cisellada. Meneses (s. xx). Número d'identificació: 22.17.310-092-6564.  
- Conjunt de huit llums de bronze calat (s. xx). Número d'identificació: 64.04.844-223-5762.  
- Llum de bronze retallat i sobredaurat (s. xix-xx). Número d'identificació: 24.36.500-016-2265.  
- Escultura de cartó pedra policromat que representa un escolà almoiner (circa 1940). Número d'identificació: 43.19.682-188-2230.  
  
- Parella de llums de bronze calat que pengen de les grues, amb el número d'identificació 41.35.421-569-7813 (s. xix-xx). Número d'identificació: 79.82.019-009-3439.  
- Llum de bronze calat (s. xix-xx). Número d'identificació: 70.72.775-383-6363.  
- Mobiliari de fusta. Número d'identificació: 95.94.268-305-7957.  
  
- Candeler de metall (inici s. xx). Número d'identificació: 09.07.450-378-4717.  
- Estendard del Camino de Enmedio de seda policromada. Número d'identificació: 64.41.718-043-1001.  
  
d) Delimitació de l'entorn afectat  
Justificació de la delimitació proposada  
El monestir es troba immers en l'àmbit del Conjunt Històric de la ciutat d'Orihuela, declarada Bé d'Interés Cultural pel Decret 845, de 1969, i en què està vigent el Pla Especial d'Ordenació i Protecció del Centre Històric d'Orihuela (BOP d'Alacant, 23.05.1995).   
  
El criteri general seguit per a la delimitació de l'entorn de protecció consistix a incloure dins de la seua àrea els elements urbans següents:  
  
- Parcel·les que limiten directament amb la que ocupa el BIC i en què qualsevol intervenció que es realitze pot afectar-lo tant visualment com físicament.  
- Parcel·les que donen al mateix espai públic que el BIC i constituïxen l'entorn visual i ambiental immediat, i en què qualsevol intervenció que es realitze pot suposar una alteració de les condicions de percepció o del caràcter de l'espai urbà.  
- Espais públics en contacte directe amb el BIC i les parcel·les enumerades anteriorment, i que constituïxen part del seu ambient urbà immediat.  
- Edificacions o qualsevol element del paisatge urbà que, tot i no tindre una situació d'immediatesa amb el BIC, afecten de forma fonamental la percepció del bé.  
  
Descripció de la línia delimitadora  
Origen: intersecció de l'eix del carrer de Sant Francesc amb la prolongació de la mitgera nord de la parcel·la 01 de l'illa 97648, punt A.  
  
Sentit: horari.  
Línia delimitadora: des de l'origen, la línia recorre les parts posteriors de les parcel·les de l'illa cadastral núm. 97653 que donen a la plaça de Monserrate i al carrer dels Caputxins. Creua el carrer dels Caputxins i incorpora les parcel·les de l'illa 97134 que donen al carrer dels Caputxins i al carrer de la Torreta fins a girar i continuar per les parts posteriors de les parcel·les 21 i 22 de l'esmentada illa. Des de la cantonada sud-est de la parcel·la 22 continua per l'eix del carrer de la Torreta en direcció a la muntanya fins una distància de 50 m d'una línia virtual paral·lela a la parcel·la 04 de l'illa 98451, continua per l'eix del carrer fins a girar a l'oest per la prolongació de la fatxada nord-oest de la parcel·la 01 de l'illa 99115 fins al carrer dels Caputxins. Creua este carrer i seguix per l'eix de la travessia de Santiago. Gira i s'introduïx en l'illa 97099 i incorpora les parcel·les que donen al carrer dels Caputxins i a la plaça de Monserrate. Incorpora la parcel·la 01 de l'illa 97291 i les que donen a la plaça de Monserrate de l'illa 97131, fins al punt d'origen.  
  
e) Normativa de protecció del monestir i el seu entorn  
Monument:  
«Article 1  
S'atindrà al que disposa la secció segona, ?Règim dels béns immobles d'interés cultural?, del capítol III de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, aplicable a la categoria de monument.  
  
  
Article 2  
Els usos permesos són tots els que siguen compatibles amb la posada en valor i el gaudi patrimonial del bé i que contribuïsquen a la consecució dels fins esmentats. L'autorització particularitzada d'ús s'ha de regir pel que disposa l'article 35 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià.  
  
Article 3. Règim de protecció de les pertinences i accessoris  
El règim de protecció de les pertinences i accessoris indicats en este decret s'ajustarà al que establix per a esta classe de béns la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià.»  
  
  
Entorn de protecció:  
«Article 4  
De conformitat amb el que disposa l'article 35 de la Llei de Patrimoni Cultural Valencià, qualsevol intervenció que pretenga realitzar-se en l'entorn de protecció del monument requerirà l'autorització prèvia de la conselleria competent en matèria de cultura. Esta autorització s'emetrà d'acord amb els criteris establits en esta normativa, i per al que no s'hi preveja, s'aplicaran directament els criteris de l'article 39 de la llei esmentada. Esta normativa regirà amb caràcter provisional fins que es redacte el pla especial de protecció del monument i el seu entorn i obtinga validació patrimonial.  
  
Totes les intervencions requeriran, per al tràmit d'autorització, la definició precisa de l'abast, amb la documentació tècnica que per la seua especificitat els corresponga, i amb la ubicació parcel·lària i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua transcendència patrimonial.  
  
Article 5  
Sense perjuí del que disposa l'article anterior, es podrà derivar d'un sospesat informe tècnic municipal la no-necessitat del tràmit d'autorització previ en actuacions que se situen fora d'este marc normatiu per falta de transcendència patrimonial, com pot ser el cas de les obres i instal·lacions adreçades a la mera conservació, reparació i decoració interior d'estos immobles.  
En estos casos, l'Ajuntament haurà de comunicar a esta Administració, en el termini de deu dies, la concessió de la llicència municipal, i adjuntarà, com a mínim, l'informe tècnic que es menciona en el paràgraf anterior, un pla d'ubicació i el suport fotogràfic que permeta constatar la situació de partida i la seua falta de transcendència patrimonial.  
  
Article 6  
La contravenció del que preveuen els articles anteriors determinarà la responsabilitat de l'Ajuntament en els termes establits en l'article 37 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià.  
  
Article 7. Criteris d'intervenció  
1. Es mantindran les pautes de la parcel·lació històrica de l'entorn.  
2. Seran mantingudes les alineacions històriques de l'edificació conservades fins a l'actualitat.  
3. Els edificis tradicionals de l'entorn, pel seu alt valor ambiental i testimonial d'una arquitectura i tipologia que caracteritzen l'entorn, hauran de mantindre les fatxades visibles des de la via pública, preservar-ne i restaurar-ne els caràcters originaris.  
4. El nombre de plantes permeses és de tres altures (planta baixa més dos); s'autoritzen els soterranis però queden prohibits els semisoterranis. Els edificis que superen este nombre de plantes es regiran pel règim fora d'ordenació. A este efecte, en cas que concloga la seua vida útil o es pretenguen obres de reforma de transcendència equiparable a la reedificació, una remodelació amb eliminació de les plantes superiors o una substitució voluntària dels immobles, se li aplicaran les ordenances de protecció d'esta normativa. Tot això sense perjuí de la possible aplicació a estos immobles de l'article 21 de la Llei del Patrimoni Cultural Valencià.  
5. L'alçària de cornisa màxima és de 10 m per a tres plantes i de 7 m per a dos plantes.   
6. Les cobertes, d'acord amb la tipologia de la zona, seran en el cos principal de l'edifici, la profunditat edificable del qual oscil·larà entre 8 i 11 metres, inclinades, de teula àrab, amb pendent compresa entre el 25% i el 40%, de dos vessants i carener d'una alçària màxima de 2,25 m respecte de la línia de cornisa. Este requisit únicament podrà ser dispensat, amb caràcter excepcional, en aquells casos en què s'acredite l'existència d'una singular justificació historicocontextual.  
7. Les noves edificacions s'adequaran estèticament a la tipologia i als acabats tradicionals d'Orihuela, i la fatxada haurà d'atendre les disposicions següents:  
- Ràfols amb longitud màxima de volada de 35 cm.  
- Impostes, motlures, marcs, cèrcols, acabaments ornamentals i tots els altres elements compositius amb una longitud màxima de volada de 15 cm.  
- Buits de fatxada de proporció vertical, amb la possible excepció de plantes baixes o cambres, segons la tipologia compositiva del municipi.  
- Balcons de barana metàl·lica, amb amplària màxima de volada de 40 cm, 15 cm de cantell i longitud màxima d'1,80 m. Es prohibixen els miradors.  
- Els tancaments seran de fusta.  
- Es prohibixen les persianes, excepte les persianetes exteriors enrotllables tradicionals.  
8. L'ús permés en esta zona és el residencial. S'admetran els usos següents, sempre que se'n mostre la compatibilitat amb les arquitectures tradicionals de la zona:  
a) magatzems,  
b) locals industrials ubicats en planta baixa,  
c) locals d'oficina,  
d) ús comercial, i  
e) religiós.  
  
Article 8   
Totes les actuacions que puguen tindre incidència sobre la correcta percepció i la dignitat en la contemplació de l'escena o del paisatge urbà del monument i el seu entorn, com pot ser el cas de l'afecció dels espais lliures per actuacions de reurbanització, enjardinament o plantació d'arbres, provisió de mobiliari urbà, assignació d'ús i ocupacions de la via pública, etc., o com pot ser-ho també l'afecció de la imatge arquitectònica de les edificacions per tractament de color, implantació de rètols, marquesines, tendals, instal·lacions vistes, antenes, etc., o qualsevol altra d'un tipus i unes conseqüències similars, hauran de sotmetre's a l'autorització de la conselleria competent en matèria de cultura, que resoldrà d'acord amb les determinacions de la llei i els criteris de percepció i dignitat abans esmentats.   
Queda proscrita la introducció d'anuncis o publicitat exterior als plans de fatxada dels edificis que, en qualsevol de les seues accepcions, irrompa en l'esmentada escena urbana, excepte la d'activitats culturals o esdeveniments festius que, de manera ocasional, reversible i durant un temps limitat, sol·licite i obtinga autorització expressa.  
  
Article 9  
En qualsevol intervenció que afecte el subsòl de l'immoble o el seu entorn de protecció, s'haurà d'aplicar el règim tutelar establit en la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià, per a la salvaguarda del patrimoni arqueològic.