Question: Missä Alex Plante aloitti ammattilaisuransa?

Gordie Howe








Gordon ”Gordie” Howe O.C. (31. maaliskuuta 1928 Floral, Saskatchewan, Kanada – 10. kesäkuuta 2016 Sylvania, Ohio, Yhdysvallat[1]) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan 32 kautta NHL:ssä ja WHA:ssa. Oikean laitahyökkääjän paikalla pelannut Howe tunnettiin yleisesti lempinimellä ”Mr. Hockey”. Hän oli kuuluisa hyökkäystehoistaan, fyysisestä vahvuudestaan ja etenkin uransa pituudesta. Hän pysyi NHL:n pistepörssin kärkiviisikossa peräti kahdellakymmenellä peräkkäisellä kaudella. 
Howe voitti urallaan Detroit Red Wingsissä neljä Stanley Cupia ja Houston Aerosissa kaksi WHA:n mestaruutta. Howe lopetti uransa keväällä 1971 pelattuaan 25 kauden ajan Red Wingsissä. Hän palasi kuitenkin kahden vuoden päästä WHA:n Houston Aerosiin yhdessä poikiensa Markin ja Martyn kanssa. Gordie Howe palasi Hartford Whalersissa NHL:ään vielä 51-vuotiaana, kun WHA yhdistyi NHL:ään. Howe teki NHL-urallaan 1850 pistettä 1767 runkosarjaottelussa. Hänet palkittiin kuudesti sekä Art Ross Trophyllä että Hart Memorial Trophyllä, ja hänet valittiin 23 kertaa NHL:n tähdistöotteluun.
Nuoruus ja uran alku
Gordon Howe syntyi maatilalla lähellä Saskatchewanin Floralia. Hän oli yhdeksänlapsisen perheen kuudes lapsi. Perhe muutti pian syntymän jälkeen Saskatooniin, missä Gordie kasvoi ja oppi pelaamaan jääkiekkoa. Hän aloitti luistelemisen 4-vuotiaana ja osallistui ensimmäiseen sarjaansa 9-vuotiaana. Gordie aloitti uransa maalivahtiina, siirtyi kuitenkin puolustajaksi ja päätyi hyökkääjäksi. Hän harjoitteli nuorena paljon, mutta hänen koulunsa ei sujunut hyvin: hän muun muassa kävi kolmannen luokan kahdesti.[2]
Howe osallistui Winnipegissä 15-vuotiaana New York Rangersin järjestämälle harjoitusleirille. Hän palasi koti-ikävän takia kotiinsa ennen leirin päättymistä. Seuraavana vuonna hän teki paremman vaikutuksen Detroit Red Wingsin leirillä.[2] Howe teki leirin jälkeen sopimuksen Red Wingsin kanssa, joka lähetti hänet junioriseuraansa Galtiin.[3] Hän ei kuitenkaan saanut Ontario Hockey Associationin sääntöjen takia lupaa pelata joukkueessa. OHA:ssa sai pelata vain rajattu määrä pelaajia Kanadan länsiosista.[4] Howe olikin vuoden pelaamatta, vaikka harjoittelikin joukkueen mukana. Hän ansaitsi elantonsa Galt Metal Industriella pistehitsarina.[3]
Ammattilaisura
Pitkä ura Detroitissa

Howen ensimmäinen ammattilaiskausi oli alasarjajoukkue Omaha Knightsissa, mutta 18-vuotiaana hän teki sopimuksen Red Wingsin kanssa. Hän ansaitsi NHL:ssä 5000 dollaria, mutta hänen palkkansa olisi pudonnut 3000 dollariin, jos hänet olisi lähetetty farmiseuraan.[4] Howe pelasi kuitenkin koko kauden 1946–1947 Detroitissa. Hän oli noin 183 senttimetriä pitkä ja painoi yli 90 kilogrammaa ja oli tuohon aikaan yksi liigan kookkampia pelaajia. Howe teki ensimmäisellä kaudellaan seitsemän maalia, mutta hän herätti huomiota kovaotteisella pelityylillään sekä kannattajissa että vastustajissa. Hänet laitettiin Sid Abelin ja Ted Lindsayn kanssa samaan ketjuun, joka tunnettiin myöhemmin nimellä ”The Production Line”.[5]
Howe–Lindsay–Abel-ketju nousi 1940-luvun lopulla NHL:n tehoikkaampiin ja oli nostamassa Red Wingsiä NHL:n huipulle. Hän tuplasi selvästi maalisaldonsa toisella kaudellaan, ja hänet valittiin 1948 ensimmäiseen tähdistöotteluunsa.[5] Kauden 1948–1949 pudotuspeleissä Howen pistesaldot alkoivat nousta NHL:n huippumiesten rinnalle. Hän teki pudotuspelien aikana kahdeksan maalia ja yhteensä yksitoista pistettä.[3] Kaudella 1949–1950 Howe sijoittui NHL:n pistepörssissä kolmanneksi ketjukavereidensa jälkeen. Pudotuspeleissä Howe loukkaantui pahoin, kun hän yritti taklata Toronto Maple Leafsin Ted Kennedyä. Howe törmäsi laitaan ja jäi makaamaan tajuttomana jäälle. Hänen uransa oli jopa lähellä päättyä, ja hänelle jouduttiin tekemään leikkaus paineen pienentämiseksi aivoissa. Red Wings onnistui ilman Howeakin voittamaan Maple Leafsin, ja joukkue eteni lopulta Stanley Cup -mestaruuteen voitettuaan seitsemässä ottelussa New York Rangersin.[5]
Howe palasi kaudelle 1950–1951 täysin toipuneena ja teki kauden aikana 86 pistettä – peräti 20 enemmän kuin pistepörssin toiseksi sijoittunut Maurice Richard. Howe voitti tuolloin ensimmäisen neljästä perättäisestä Art Ross Trophystä pistepörssin voittajana.[2] Kukaan pelaaja ei ollut aiemmin voittanut pistepörssiä useammin kuin kahdesti perättäin.[3] Howe teki kauden aikana myös 43 maalia ja voitti maalintekijätilaston.[2]
Kausi 1951–1952 oli Howelle vielä edellistäkin kautta parempi. Hän teki 47 maalia ja 86 pistettä, ja hänet valittiin lisäksi liigan arvokkaimman pelaajan palkinnon Hart Memorial Trophyn saajaksi. Red Wings voitti lisäksi keväällä Stanley Cupin häviämättä otteluakaan pudotuspeleissä. Seuraavalla kaudella Red Wings kärsi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella yllätystappion Boston Bruinsille, mutta runkosarjassa Howe ylitti ensimmäisenä pelaajana 90 pistettä tehtyään kauden aikana tehopisteet 49 maalia ja 46 syöttöpistettä. Red Wings uusi Stanley Cup -voittonsa kausilla 1953–1954 ja kausilla 1954–1955.[2]

Keväällä 1955 Howe juhli uransa viimeistä Stanley Cupia, mutta hän jatkoi silti koko 1950- ja 1960-luvun NHL:n parhaimpina pistemiehinä.[2] Hän voitti jälleen kaudella 1956–1957 NHL:n pistepörssin tehtyään 89 pistettä. Hänet palkittiin kausilla 1956–1957, 1957–1958 ja 1959–1960 NHL:n arvokkaimpana pelaajana.[6] Howe teki vuonna 1960 uransa 965:nnen pisteensä ja ohitti Maurice Richardin NHL-historian eniten pisteitä tehneenä pelaajana. Kaudella 1962–1963 Howe voitti kuudennen kerran urallaan NHL:n pistepörssin ja Hart Memorial Trophyn liigan arvokkaimpana pelaajana.[2] Kauden 1963–1964 alussa Howe nousi 544:nnellä maalillaan Richardin rinnalle myös NHL:n kautta aikojen maalintekijätilastossa.[7]
Howe pelasi ison osan urastaan puolustusvoittoisella aikakaudella, 1940- ja 1950-luvuilla. NHL laajeni vuonna 1967 kuuden joukkueen sarjasta 12 joukkueen sarjaksi, minkä ansiosta hyökkäyspeli avautui. Howe pelasi kaudella 1968–1969 samassa ketjussa Alex Delvecchion ja Frank Mahovlichin kanssa. Heitä kutsuttiin nimellä ”The Production Line 3”, ja Howe ohitti ketjussa uransa piste-ennätyksen tehtyään ensimmäisen kerran urallaan yli 100 pistettä.[5] Hän ylitti 100 pisteen rajan kauden viimeisessä ottelussa, kun hän teki neljä pistettä. Ottelu pelattiin päivää ennen Howen 41-vuotispäivää. Kaksi vuotta myöhemmin Howe ilmoitti lopettamisestaan. Hän oli tuolloin tehnyt 786 maalia, 1023 syöttöpistettä ja 1809 pistettä. Kaikki lukemat olivat NHL-ennätyksiä.[2] Howen pakotti lopettamaan oikeaan ranteeseen tullut niveltulehdus.[5]
Paluu
Howe ehti olla poissa kaukaloista kaksi kautta, kun WHA-joukkue Houston Aeros houkutteli hänet takaisin. Aeros tarjosi Howelle mahdollisuutta päästä pelaamaan samaan joukkueeseen poikiensa Markin ja Martyn kanssa. Gordie Howen ranne operoitiin, mikä mahdollisti hänen paluunsa. Hän vaikutti Houstonissa myös kaukalon ulkopuolella ja käytti paljon aikaa jääkiekon mainostamiseen.[5]
Yhtenä hänen motiivinaan oli päästä pelaamaan kahden poikansa kanssa samaan joukkueeseen ja myös suojella näitä ammattikiekon varjopuolilta. Aeros voitti Howejen kahtena ensimmäisenä kautena WHA:n mestaruuden, Avco Cupin. Gordie Howe palkittiin keväällä 1974 myös WHA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi.[5] Hän teki kauden aikana 100 pistettä ja ylitti sadan pisteen rajan myös kaudella 1975–1976.[6] Syksyllä 1974 Howe pääsi pelaamaan myös Neuvostoliittoa vastaan pelaanneeseen Kanadan joukkueeseen niin kutsuttuun Summit Seriesiin.[8]
Howet siirtyivät vuonna 1977 New England Whalersiin Aerosin jätetty WHA.[2] Gordie Howe teki Whalersissa 96 pistettä, ja hän myös teki kauden aikana koko ammattilaisuransa 1000:nnen maalinsa. Howe pelasi New England Whalersissa kahden kauden ajan. Jälkimmäisellä kaudella hän pystyi loukkaantumisten takia pelaamaan vain 58 ottelua ja teki niissä 43 pistettä – yhden vähemmän kuin NHL:n tulokaskaudella. WHA lopetti toimintansa kauden jälkeen, ja osa joukkueista siirtyi pelaamaan NHL:ään.[9] Hartford Whalers hyväksyttiin NHL:ään ja Howe palasi joukkueessa 51-vuotiaana NHL:ään. Hän pelasi kauden jokaisessa 80 ottelussa, ja hänet valittiin kauden aikana NHL:n tähdistöotteluun.[5] Kauden jälkeen Howe päätti lopettaa uransa. Hän teki koko uransa aikana runkosarjassa 1850 pistettä NHL:ssä ja pelasi 1767 ottelussa. Lisäksi hän teki WHA:ssa 419 ottelussa 508 pistettä.[6]
Howe teki vielä yhden paluun kaukaloon, kun julkisuustemppuna hän teki kaudella 1997–1998 yhden ottelun sopimuksen IHL-liigan Detroit Vipersin kanssa. Hän pelasi yhden vaihdon Vipersin ottelussa, ja hänestä tuli näin ainoa kuudella vuosikymmenellä ammattilaisjääkiekkoa pelannut pelaaja.[10]
Pelityyli
Howe oli todella monipuolinen pelaaja, joka loisti jokaisella pelin osa-alueella, vaikka jotkin huippupelaajat olivatkin häntä parempia maalintekijöitä tai nopeampia luistelijoita. Howe oli fyysisesti ja henkisesti vahva, mikä mahdollisti hänen pitkän uransa, jonka aikana hän oli 20 kauden ajan NHL:n pistepörssin viiden parhaan joukossa.[5] Howen pelityyli oli yhdistelmä aggressiivisuutta, kovuutta ja hyökkäystaitoa, minkä ansiosta hänen mukaansa on nimetty niin sanottu ”Gordie Howen hattutemppu”, joka koostuu maalista, syötöstä ja tappelusta.[11][12]
Yksityiselämä
Perhe
Gordie Howe meni naimisiin 15. huhtikuuta 1953 Colleen Joffan kanssa. He olivat tavanneet Lucky Strike Lanesin keilaradalla kauden 1951–1952. He saivat neljä lasta, Martyn, Markin, Cathleenin ja Murrayn. Marty ja Mark pelasivat itsekin pitkän ammattilaisuran, mutta Murraystä tuli lääkäri. Colleen Howe oli miehensä ja heidän lapsiensa uran tärkeä taustavaikuttaja. Hän johti muun muassa Power Play Internationalia, joka vastasi Gordie Howen uran talousasioista. Colleen Howe oli myös neuvottelemassa miehensä ja poikiensa sopimuksesta, kun he siirtyivät yhdessä Houston Aerosiin pelaamaan. Gordie ja Colleen Howe olivat naimisissa Colleenin kuolemaan asti. Colleen kuoli maaliskuussa 2009 taisteltuaan pitkään Pickin tautia vastaan.[13]
Kuolema
Howen terveys heikentyi viimeisinä vuosinaan, ja hän alkoi kärsiä jo ennen vaimonsa kuolemaa dementian ensioireista. Lokakuussa 2014 hän sai useampia aivoinfarkteja.[1] Howe kuoli kesäkuussa 2016 poikansa Murrayn kotona Sylvaniassa, Ohiossa.[14]
Saavutukset
Huomionosoitukset
Art Ross Trophy 1951, 1952, 1953, 1954, 1957 ja 1963 (NHL:n pistepörssin voittaja)
Hart Memorial Trophy 1952, 1953, 1957, 1958, 1960 ja 1963 (NHL:n arvokkain pelaaja)
Lester Patrick Trophy 1967 (työstä jääkiekon hyväksi Yhdysvalloissa)
Order of Canada 1971 (Kanadan korkein siviilikunniamerkki)
Hockey Hall of Fameen 1972
pelasi kaksi kertaa WHA:n All Stars -ottelussa
Gary Davidson Trophy 1974 (WHA:n arvokkain pelaaja)
1998 sijalla 3 The Hockey News' -lehden 100 suurimman ammattilaispelaajan listalla parhaana laitahyökkääjänä
2011 valittiin yhdeksi NHL 12 -pelin legendoista
Ennätykset
Eniten maaleja NHL:n ja WHA:n runkosarjassa: 975
Eniten pelejä NHL:n runkosarjassa: 1767
Eniten pelejä NHL:n ja WHA:n runkosarjassa: 2186
Eniten pelejä NHL:n ja WHA:n runkosarjassa ja pudotuspeleissä: 2421
Eniten NHL-kausia: 26
Eniten NHL- ja WHA-kausia: 32
Eniten maaleja NHL:n runkosarjassa tehnyt oikea laitahyökkääjä: 801
Eniten syöttöpisteitä NHL:n runkosarjassa kerännyt oikea laitahyökkääjä: 1049
Eniten pisteitä NHL:n runkosarjassa kerännyt oikea laitahyökkääjä: 1850
Eniten esiintymisiä NHL:n tähdistöottelussa: 23 kertaa
Entiset ennätykset
Eniten maaleja NHL:n runkosarjassa: 801 (Wayne Gretzky on rikkonut)
Eniten pisteitä NHL:n runkosarjassa: 1850 (Gretzky, Mark Messier ja Jaromír Jágr ovat rikkoneet)
Eniten maaleja NHL:n runkosarjassa ja pudotuspeleissä: 869 (Gretzky on rikkonut)
Eniten pisteitä NHL:n runkosarjassa ja pudotuspeleissä: 2010 (Gretzky, Messier ja Jágr ovat rikkoneet)
Eniten pisteitä NHL:n ja WHA:n runkosarjassa: 2358 (Gretzky on rikkonut)
Eniten maaleja NHL:n ja WHA:n runkosarjassa ja pudotuspeleissä: 1071 (Gretzky on rikkonut)
Eniten syöttöjä NHL:n ja WHA:n runkosarjassa ja pudotuspeleissä: 1518 (Gretzky on rikkonut)
Eniten pisteitä NHL:n ja WHA:n runkosarjassa ja pudotuspeleissä: 2589 (Gretzky on rikkonut)
Eniten pelejä NHL:n runkosarjassa ja pudotuspeleissä: 1924 (Messier on rikkonut)
Tilastot





















































































































































































































































































































































































































































































































1945–46Omaha KnightsUSHL51222648536213151946–47Detroit Red WingsNHL5871522525000181947–48Detroit Red WingsNHL601628446310112111948–49Detroit Red WingsNHL401225375711831119 1949–50Detroit Red WingsNHL703533686910007  1950–51Detroit Red WingsNHL704343867464374  1951–52Detroit Red WingsNHL704739867882572    1952–53Detroit Red WingsNHL704946955762572   1953–54Detroit Red WingsNHL703348811091245931   1954–55Detroit Red WingsNHL6429336268119112024 1955–56Detroit Red WingsNHL703841791001039128 1956–57Detroit Red WingsNHL704445897252576   1957–58Detroit Red WingsNHL643344774041120  1958–59Detroit Red WingsNHL7032467857––––– 1959–60Detroit Red WingsNHL702845734661564  1960–61Detroit Red WingsNHL6423497230114111510 1961–62Detroit Red WingsNHL7033447754––––– 1962–63Detroit Red WingsNHL7038488610011791622   1963–64Detroit Red WingsNHL6926477370149101916 1964–65Detroit Red WingsNHL70294776104742620 1965–66Detroit Red WingsNHL702946758312461012 1966–67Detroit Red WingsNHL6925406553––––– 1967–68Detroit Red WingsNHL7439438253––––– 1968–69Detroit Red WingsNHL76445910358––––– 1969–70Detroit Red WingsNHL763140715842022 1970–71Detroit Red WingsNHL6323295238–––––1973–74Houston AerosWHA70316910046133141734  1974–75Houston AerosWHA7534659984138122020  1975–76Houston AerosWHA78327010276174812311976–77Houston AerosWHA622444685711538111977–78New England WhalersWHA7634629685145510151978–79New England WhalersWHA58192443511031441979–80Hartford WhalersNHL8015264142311221997–98Detroit Vipers IHL10000–––––WHA yhteensä41917433450839978284371115NHL yhteensä17678011049185016851576892160220
Katso myös
Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä
The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta
Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
Luettelo 500 NHL-maalia tehneistä pelaajista
Luettelo NHL-ennätysten tekijöistä
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Fischler, Stan & Fischler, Shirley| title = Who's Who in Hockey| location = Kansas City, Missouri| publisher = Andrews McMeel Publishing| year = 2003| isbn = 0-7407-1904-1| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.| format = [ Google-kirjat]| accessdate = 9.3.2014}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Stewart, Monte| title = Great Right Wingers| location = Canmore, Alberta| publisher = Altitude Publishing Canada| year = 2006| isbn = 1-800-957-6888| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.| format = [ Google-kirjat]| accessdate = 9.3.2014}}
Viitteet

Aiheesta muualla

 at 


Luokka:Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Luokka:Hockey Hall of Fame
Luokka:Hart Memorial Trophy -voittajat
Luokka:Art Ross Trophy -voittajat
Luokka:Officer of the Order of Canada
Luokka:Vuonna 1928 syntyneet
Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit