Question: Onko Maurya-valtakunta vielä olemassa?

Suurmogulien valtakunta




Suurmogulien valtakunta (دولتِ مغل) oli laajimmillaan suurinta osaa Intiasta sekä osia Afganistanista ja Persiasta hallinnut valtakunta, joka oli olemassa vuosina 1526–1707. Valtakunnan perusti timuridihallitsija Babur vuonna 1526 lyödessään Delhin sulttaanikunnan viimeisen hallitsijan Ibrahim Lodin[1]. Sana moguli merkitsee mongolia; mogulit pitivät itseään mongolien jälkeläisinä sekä suvun isänpuoleisen kantaisän Timur Lenkin että Baburin äidin kautta. Mogulit olivat islaminuskoisia, mutta valtakunnan asukkaista suurin osa oli hinduja.
Valtakunnan perusalue oli valloitettu toisen mogulihallitsijan, Humayunin, aikana, mutta Akbarin aikana se kasvoi vielä huomattavasti. Akbarin pojanpoika Shah Jahan rakennutti vuosina 1630–1653 kuuluisan Taj Mahalin Agraan[2].
Aurangzebin kuoltua vuonna 1707 valtakunta alkoi taantua ja teki tilaa hindujen maratien valtakunnalle[1]. Moguleilla oli jonkin verran valtaa vielä 150 vuotta, kunnes britit hajottivat valtakunnan lopullisesti sepoykapinan jälkeen vuonna 1857[1].
Suurmogulit
Babur
katso pääartikkeli Babur
Ensimmäinen suurmoguli Zahir-ud-Din-Mohammad Babur oli Timur Lenkin suora jälkeläinen, joka karkotettiin Samarkandista, mutta sai vallan Kabulissa 1504. Vuonna 1526 hän valtasi Delhin sulttaanikunnan pienellä mutta hyvinkoulutetulla ja -varustetulla armeijallaan käyttäen hyväkseen sulttaanikunnan sisäisiä ristiriitoja. Babur hallitsi vain viitisen vuotta ennen kuolemaansa 1530, eikä ehtinyt vakiinnuttaa valtakuntaa.
Humayun
katso pääartikkeli Humayun
Baburin kuoltua hänen poikansa Humayun (hallitsi 1530-56) peri hankalan tehtävän. Hän joutui sekä afgaanien ulkoisen että vallanperimysoikeuteensa kohdistuneen sisäisen paineen kohteeksi, ja joutui pakenemaan Persiaan vuonna 1540 Sher Shah Surin ottaessa vallan. Sher Shahin aikana valtakuntaa yhtenäistettiin ja virkamieskoneisto kehitettiin. Vuonna 1555 Humayun sai takaisin vallan Delhissä, mutta kuoli kuuden kuukauden päästä kompastuttuaan kirjastonsa portaissa.
Akbar
katso pääartikkeli Akbar
Humayunin aikainen kuolema jätti kruunun hänen kolmetoistavuotiaalle pojalleen Akbarille (hallitsi 1556-1605), jota pidetään suurmoguleista suurimpana. Hän laajensi valtakuntaa Kabuliin, Kashmiriin ja Bengaliin, sekä rakennutti pääkaupungin Agran lähelle. Akbar oli vapaamielinen ja oli lapsesta saakka ollut kosketuksissa Intian perinteisiin tapoihin. Hänen aikanaan vääräuskoisille langetettava vero lakkautettiin ja muslimien kuukalenteri korvattiin maanviljelyssä käyttökelpoisemmalla aurinkokalenterilla. Akbar perusti Din-i-Ilahi-uskonnon, joka oli sekoitus hindulaisuutta, sufi-islamia, zarathustralaisuutta ja kristinuskoa. Siitä tuli valtionuskonto Akbarin kuolemaan saakka. Nämä toimet aiheuttivat kiivasta vastustusta muslimioppineissa. Akbar loi virkakoneiston, joka pystyi tehokkaasti hallitsemaan laajaa aluetta ja hänen aikanaan valtakunta oli vauras ja kulttuuriltaan rikas.
Jahangir
katso pääartikkeli Jahangir
Akbarin seuraajien Jahangirin (hallitsi 1605–27) ja Shah Jahanin (hallitsi 1628–58) aika tunnetaan vilkkaasta taloudesta, kauniista maalauksista ja monumentaalisista rakennuksista. Jahangir nai Persian prinsessan, jonka hän uudelleennimesi Nur Jehaniksi, "maailman valoksi". Sen seurauksena monet persialaiset runoilijat, taiteilijat, tieteilijät ja virkamiehet muuttivat Intiaan. Ei-tuottavien virkamiesten kuten myös korruption määrä kasvoi, ja laaja persialaisedustus järkytti hovin puolueettomuutta. Jahangir piti hindujuhlista, mutta kannusti samalla massakääntymisiin islamiin. Hän vainosi jainalaisia ja jopa teloitti Guru Arjan Devin, sikhien viidennen pyhän opettajan, koska tämä kieltäytyi tekemästä muutoksia sikhien pyhään kirjaan. Teloituksella oli tosin myös poliittinen tausta. Nur Jehanin pyrkimykset varmistaa valtaistuin suosikkiprinssilleen johtivat Shah Jahanin kapinaan Jahangiria vastaan 1622. Samana vuonna persialaiset valtasivat Kandaharin Afganistanissa, mikä haittasi pahoin mogulien mainetta.
Shah Jahan
katso pääartikkeli Shah Jahan
Vuonna 1628 valtaannoussut Shah Jahan valloitti Deccanin ja Khaibarsolan takaiset maat. Sodat osoittivat mogulien sotilasmahtia, mutta tyhjensivät valtion rahakirstuja. Valtion muuttaminen sotakoneeksi mogulaatin feodalismia muistuttavassa järjestelmässä merkitsi aatelisten määrän ja talonpoikien taakan kasvamista. Laki ja järjestys ulotettiin laajalle alueelle, joka rohkaisi suurten kauppakeskusten, kuten Lahoren, Delhin, Agran ja Ahmedabadin kasvua. Shah Jahanin aika muistetaan kuitenkin parhaiten arkkitehtuurista, jossa tärkein yksittäinen uudistus oli hiekkakiven korvaaminen marmorilla. Shah Jahanin vaimonsa muistolle pystyttämä Taj Mahal oli vain yksi kauden hienoista rakennuksista. Shah Jahan siirsi pääkaupungin Agrasta takaisin Delhiin.
Aurangzeb ja valtakunnan rappio
katso pääartikkeli Aurangzeb
Viimeinen suurmoguli oli Aurangzeb, jonka viisi vuosikymmentä kestäneellä valtakaudella (1658-1707) valtakunta saavutti suurimman maantieteellisen laajuutensa, mutta samalla osoitti selviä merkkejä rappiosta. Byrokratia oli aiheuttanut korruptiota ja valtava armeija käytti vanhentunutta aseistusta ja taktiikoita. Aurangzeb ajautui lukuisiin pitkittyneisiin sotiin. Valtakunta kärsi useita vaikeita tappioita 27-vuotisessa sodassa marateja vastaan 1680-1707. Aurangzeb islamilaisti hallintoa, mikä johti kasvavaan kuiluun hallinnon ja alamaisten välillä. Mogulaatin kruunulla oli paljon tavoittelijoita, ja Aurangzebin seuraajien, ns. pienempien mogulien, kaudet jäivät yleensä lyhytaikaiseksi ja valtakunta kärsi suuria aluemenetyksiä. 1700-luvun puolen välin jälkeen mogulit hallitsivat enää Delhin ympäristöä. Dynastia kuitenkin säilyi aina vuoteen 1857, jolloin viimeinen moguli Bahadur Shah II joutui maanpakoon[1].
Lähteet

Luokka:Suurmogulien valtakunta
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit