Question: Miten merkantilismi määritellään?

Markkinatalous


Markkinatalous on talousjärjestelmä, jossa hinnanmuodostus eli hyödykkeiden hintojen määräytyminen on vapaan kysynnän ja tarjonnan säätelemä.[1] Lisäksi hyödykkeiden tuotantomäärät ohjautuvat kysynnän mukaisesti. Markkinataloudessa yksityishenkilöt perustavat yrityksiä.
Markkinataloudessa yritykset ja kuluttajat päättävät itsenäisesti, mitä he haluavat kuluttaa ja tuottaa, ja miten allokoivat resurssinsa ilman valtion väliintuloa.[2] Teoriassa tämä tarkoittaisi esimerkiksi, että tuottaja eikä valtio päättäisi, mitä tuottaa, kuinka paljon tuottaa, kuinka paljon veloittaa kuluttajilta tuotteista, mitä maksaa työntekijöille jne. Näihin päätöksiin markkinataloudessa vaikuttavat kilpailu, tarjonta ja kysyntä. Tämän vastakohta on suunnitelmatalous eli komentotalous; siinä valtio päättää, mitä tuotetaan ja missä määrin, sekä kenelle tuotetut hyödykkeet jaetaan. [3] Markkinataloudessa esiintyvä kilpailu ohjaa edullisempien ja laadukkaampien hyödykkeiden suosioon.
Ei ole olemassa puhdasta (eli täysin vapaata) markkinataloudellista yhteiskuntaa, vaan myös vapaimmat markkinataloudet, kuten Yhdysvallat, ovat sekatalouksia.[4] Lainsäädännöllä rajoitetaan monien tuotteiden valmistusta ja jakelua sekä tuotannontekijöiden kuten luonnonvarojen ja työntekijöiden käyttöä. Markkinatalous johtaa niukkuushyödykkeiden tapauksessa usein keinotteluun. Markkinatalouden vapauden mittariksi on kehitetty kaksi kilpailevaa taloudellisen vapauden indeksiä, joissa Suomi on sijoittunut viime vuosikymmenellä sijoille 9 - 27 ja Ruotsi sijoille 21 - 43.
Esimerkkejä markkinatalouden moninaisuudesta
Yhdessäkään maassa tähän asti talous ei ole ollut täysin vapaata. Käytettäessä markkinatalous-termiä tietyn maan talouden yhteydessä termillä tarkoitetaan yleensä maata, jonka taloudessa on suhteellisesti muihin maihin suuri määrä vapautta. Siten kaikki valtiot ovat nykyään sekatalouksia jotka yhdistävät vaihtelevia määriä markkinataloutta suunnitelmatalouden piirteisiin. Yhdysvalloissa on enemmän markkinatalouden piirteitä kuin monissa Länsi-Euroopan maissa. [5]
Kapitalismi

Kapitalismilla viitataan yleensä taloudelliseen järjestelmään, jossa melkein kaikki on yksityisesti omistettua ja missä kaikki sijoitukset, tuotanto ja tuotteiden hinnoittelu ja palvelut päätetään markkinatalouden kautta. Kapitalismi on ollut käytössä länsimaissa feodalismin jälkeen, mutta joidenkin mielestä termi "sekatalous" on paljon kuvaavampi käsite, sillä nykytaloudet sisältävät sekä yksityisesti että julkisesti omistettuja yrityksiä ja tuottavat monia palveluita verovaroilla. Näin ne yhdistävät piirteitä kapitalismista ja sosialismista tai vastaavasti markkinataloudesta ja suunnitelmataloudesta.
Yleisin määritelmä kapitalismille on kuitenkin yksityisesti omistetut tuotannontekijät, joita ovat esimerkiksi tehtaat ja koneet.
Laissez-faire

Laissez-faire on markkinatalouden suuntaus, jossa valtio puuttuu markkinoihin vain tarjoamalla yksityisen omistusoikeuden ja suojan varkauksilta. Valistusajalla kerrotun tarinan mukaan ranskalaisilta liikemiehiltä kysyttiin, mitä valtion pitäisi tehdä taloudelle, ja he vastasivat: "Laissez-faire" eli "Antaa tehdä" - siis ihmisten tulee antaa toimia keskenään kuten haluavat, valtion sitä mitenkään rajoittamatta.
Kolmas tie ja vastaavat
Kolmannen tien markkinatalouksissa demokratia nähdään yhteiskunta-organisaation strategisena tasona ja yritystoiminta yhteiskunta-organisaation operatiivisena tasona, eli yhteiskunta nähdään kaksiportaisena organisaationa.
Luonnonkapitalismi on ajattelutapa, jossa kapitalismia laajennetaan ottamaan huomioon laajempi kokonaisuus kuin pelkkä taloudellinen rationaalisuus.
Vapaa markkinatalous
Vapaa markkinatalous on ideologia, jonka mukaan markkinat olisivat rakenteeltaan täydellisesti kilpaillut, jos markkinat voisivat toimia vapaasti ilman häiritseviä tekijöitä. Suurimmaksi häiritseväksi tekijäksi vapaa markkinatalous-ideologiassa nähdään valtio. 
Vapaa markkinatalous -ideologiassa voidaan nähdä Kylmän sodan aikainen vastakkainasettelu Yhdysvallat–Neuvostoliitto. Tällöin yleensäkin vertaillaan  Neuvostoliiton valtiokeskeistä talousjärjestelmää Yhdysvaltojen suhteellisen vapaaseen markkinatalouteen.
Täysin vapaata markkinataloutta ei ole esiintynyt missään, edes Yhdysvalloissa (huomattava markkinoiden sääntely, maataloustuet, Medicare/Medicaid, verotus). 
Markkinamekanismit
Vapaus
Friedrich Hayek ja Milton Friedman ovat todenneet taloudellisen vapauden olevan edellytyksenä luotaessa ja ylläpidettäessä siviili- ja poliittisia oikeuksia. He uskoivat, että tämän taloudellisen vapauden voi saavuttaa vain markkinaorientoituneella taloudella, tarkemmin sanottuna vapaalla markkinataloudella. He kuitenkin myöntävät, että riittävä määrä taloudellista vapautta voidaan saavuttaa toimivan hintamekanismin ja omistusoikeuden avulla. He uskoivat, että mitä enemmän taloudellista vapautta on tarjolla, sitä enemmän yhteiskunnassa on siviili- ja poliittisia oikeuksia.
Valtion rooli markkinataloudessa
Useimmissa markkinatalouden tulkinnoissa valtio voi olla toimijana markkinataloudessa. Valtion sopivantasoisen roolin määrittäminen on kiistanalaista. Valtaosa markkinatalouden kannattajista uskoo, että valtion pitäisi määritellä markkinoille sääntöjä ja valvoa sääntöjen noudattamista. Erilaisia näkemyksiä esiintyy siitä, kuinka paljon valtaa valtiolla pitäisi olla talouden ohjaamisessa, markkinavääristymien korjaamisessa ja markkinoiden luomien eriarvoisuuksien tasoittamisessa. Ei ole esimerkiksi olemassa yksimielisyyttä tariffeista, keskuspankeista tai sosiaaliturvasta.
Katso myös
Kapitalismi
Lahjatalous
Osallisuustalous
Sekatalous
Sosialistinen markkinatalous
Suunnitelmatalous
Taloudellinen liberalismi
Uusliberalismi
Vaihdantatalous
Vapaakauppa
Vapaat markkinat
Lähteet

Luokka:Talousjärjestelmät
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit