Question: Mikä on maailman suosituin verkkopeli harrastajamäärältään?

Jääkiekko




Jääkiekko on joukkuepeli, jota pelataan jäällä jääkiekkokaukalossa. Kaukalossa pelaa normaalissa pelitilanteessa toisiaan vastaan kaksi kuusihenkistä joukkuetta luistimet jaloissa, maila käsissä ja kypärä päässä. Yhdestä joukkueesta on normaalissa pelitilanteessa kentällä yksi kentällinen eli yksi maalivahti, kaksi puolustajaa ja kolme hyökkääjää. Joukkueeseen kuuluu normaalisti kolmesta neljään kentällistä sekä kaksi maalivahtia. Hyökkäyskolmikkoa kutsutaan ketjuksi. Molemmilla joukkueilla on kaukalossa oma maali, jonka edustalla on maalialue. Maali on normaalisti metallikehikko, jossa on verkko kaikilla muilla sivuilla paitsi etusivulla. Joukkueet yrittävät  jääkiekkomailoja käyttäen tehdä maalin eli siirtää pelivälineenä toimivan kumisen kiekon maalivahdin ohi vastustajan maaliin sekä estää vastustajaa siirtämästä kiekkoa omaan (puolustettavaan) maaliinsa. Kun peli loppuu, voittaja on enemmän maaleja tehnyt joukkue. Harrastajamäärältään jääkiekko on Suomen toiseksi suosituin joukkuelaji heti jalkapallon jälkeen.
Suomen Jääkiekkoliiton puheenjohtaja on Harri Nummela ja Kansainvälisen Jääkiekkoliiton puheenjohtaja on sveitsiläinen René Fasel.[1]
Historia

Jääkiekko syntyi Kanadassa eurooppalaissiirtolaisten tuomien shintyn, hurlingin ja jääpallon kaltaisten pelien muunnelmana. Ensimmäiset kirjalliset maininnat jäällä pelatuista joukkuepallopeleistä ovat vuoden 1800 tietämiltä. Brittiläiset sotilaat ryhtyivät ensimmäisenä pelaamaan virallisia otteluita Kingstonissa ja Halifaxissa 1800-luvun puolivälissä. Tuolloin pelaajamäärä oli yhdeksän. 
Nykymuotoisen jääkiekon syntypaikkana pidetään Kanadan Montrealin McGill-yliopistoa, jossa opiskelijat kehittivät 1870-luvulla lajille uudet säännöt. Kansainvälinen Jääkiekkoliitto julisti Montrealin jääkiekon syntypaikaksi vuonna 2007.[2]
Ensimmäinen tunnettu jääkiekko-ottelu pelattiin 3. maaliskuuta 1874 Montreal Victoria Skating Ringissä ja tätä päivämäärää pidetään jääkiekon epävirallisena syntymäpäivänä.[3] Alkuaikoina kentällä oli viisitoista ja yhdeksän kenttäpelaajaa per joukkue. Sitten määrä pudotettiin seitsemään ennen nykyisen kuuden pelaajan kokoisen miehityksen käyttöönottoa. Alkuaikojen jääkiekossa sai syöttää vain eteenpäin. Eroa nykyiseen jääkiekkoon on myös se, että vaihtopelaajia ei käytetty, eli kaikki samat miehet pelasivat pelin alusta loppuun saakka.
Säännöt


Säännöt vaihtelevat hieman sarjoittain ja maittain. Suomessa, kuten lähes kaikissa muissakin maissa, käytetään Kansainvälisen jääkiekkoliiton (IIHF) sääntökirjaa. NHL:ssä käytetään eri sääntöjä.
IIHF:n sääntöjen mukaan jääkiekkokaukalon suurin sallittu pituus on 61 m ja maksimileveys 30 m, minimipituus on 56 m ja minimileveys 26 m. Maaliviivojen etäisyys lähimmästä siniviivasta on 17 m ja siniviivojen etäisyys toisistaan on myös 17 m. NHL:n sääntöjen mukaan kaukalon suurin sallittu pituus on 61 m leveys 26 m. Maaliviivojen etäisyys lähimmästä siniviivasta on 19,3 m ja siniviivojen etäisyys toisistaan on 15 m. Pohjois-Amerikan sarjoissa kaukalot ovat pääsääntöisesti pienempiä kuin Euroopan sarjoissa. Kaukalon kulmat ovat aina pyöristetyt. 
Joukkueilla saa olla kentällä yhtä aikaa kuusi pelaajaa, joista yleensä yksi on maalivahti (poikkeustapauksia lukuun ottamatta). Pelaajia saa vaihtaa ottelun kuluessa kuinka usein tahansa. Yhteen otteluun saa yhdestä joukkueesta osallistua yleensä enintään 18–20 kenttäpelaajaa ja kaksi maalivahtia. Eri sarjojen säännöissä on eroavaisuuksia joukkueen minimi- ja maksimipelaajamäärissä, mutta kentällä on jokaisessa sarjassa normaalitilanteessa yhteensä 12 pelaajaa.
Pelin tarkoitus on saada kuminen musta pyöreä kiekko (paksuus 2,54 cm, halkaisija 7,62 cm ja massa 156–170 g), vastustajan maaliin useammin kuin vastustaja. Maaleina ovat kaksi kehikkoa kaukalon eri päissä, molemmille joukkueille omansa.
Peliaika voi olla periaatteessa mikä tahansa. Peliaika ja erien määrä määritellään sarjojen tai organisaatioiden säännöissä. Peliaika on yleisimmin 60 minuuttia, joka on jaettu kolmeen 20 minuutin erään. Peliaika on yleensä tehokasta, mikä tarkoittaa, että tuomarin keskeyttäessä pelin pelikello pysäytetään. Joissakin sarjoissa ja turnauksissa saatetaan pelata myös suoraa aikaa, jolloin pelikelloa ei pysäytetä pelikatkon ajaksi. Erien välillä oleva erätauko on maasta ja sarjasta riippuen yleensä 15–18 minuuttia, mutta juniori- ja harrastesarjoissa erätauko voi olla vain muutaman minuutin mittainen. Mikäli peli on varsinaisen peliajan jälkeen tasan, saatetaan peliä jatkaa jatkoajalla (yleensä 5 minuutin lisäaika) ja/tai voittomaalikilpailulla. Peliä voidaan myös pelata käytännössä loputtomasti jatkoerillä, kunnes ratkaisu syntyy. Nämä säännöt kuitenkin vaihtelevat eri sarjoissa ja turnauksissa.
Olennaisia pelitilannesääntöjä

Paitsio: Hyökkäävän joukkueen pelaaja on paitsiossa, jos hän luistellessaan keskialueelta vastustajan puolustusalueelle ylittää vastustajan kenttäpuolen siniviivan ennen kiekkoa. Mikäli hyökkäävä joukkue toimittaa kiekon vastustajan puolustusalueelle, kun yksikin sen pelaaja on paitsiossa, ja joukkue saa kiekon haltuunsa, katkaisee tuomari pelin, jota jatketaan keskialueen aloituksella. Mikäli paitsio aiheutettiin syöttämällä kiekko yli siniviivan, aloitetaan peli syötön lähtökohdasta tai sitä lähimpänä olevasta aloituspisteestä. Mikäli hyökkäävä pelaaja on paitsiossa, kun kiekko ammutaan tarkoituksella kohti maalia, tai tuomari tulkitsee pelaajan muutoin aiheuttaneen tahallaan paitsion, on kyseessä tahallinen paitsio, jonka seurauksena peliä jatketaan hyökänneen joukkueen puolustusalueen aloituksella. Paitsiotilanne purkautuu ilman pelikatkoa, mikäli kaikki hyökkäävän joukkueen pelaajat poistuvat kiekkoon koskematta ja vastustajaa häiritsemättä vastustajan puolustusalueelta.
Pitkä ("pitkä kiekko"): Puolustavan joukkueen pelaajan lyödessä kiekon omalta kenttäpuoliskoltaan toisen joukkueen päätyalueelle siten, että kiekko ei kosketa matkallaan muihin pelaajiin tai heidän mailoihinsa, syntyy pitkä. Jos puolustava pelaaja on ehtimässä kiekkoon ensin, tuomari katkaisee pelin ja jatkaa sitä pitkän kiekon aiheuttaneen joukkueen puolustusalueen aloituksella. Joukkue, joka on lyönyt pitkän kiekon ei saa vaihtaa pelaajia ennen aloitusta, paitsi jos tilanteessa tuomitaan rangaistuksia. Pitkää kiekkoa ei tuomita, jos hyökkäävä pelaaja on ehtimässä kiekkoon ensin, tai jos tuomari katsoo kiekkoa tavoittelevan pelaajan hidastelevan tai väistelevän kiekkoa. Mikäli joukkue pelaa alivoimalla, ei sille tuomita pitkää kiekkoa.
Aikalisä: Joukkueella on mahdollisuus ottaa yhden kerran ottelun aikana puolen minuutin mittainen "aikalisä", jonka aikana valmentajat ehtivät antaa pelaajille ohjeita pelitaktiikkaa koskien. Kaikissa jääkiekkosarjoissa ei ole käytössä aikalisää.
Maali syntyy, kun hyökkäävä joukkue saa kiekon kulkemaan sääntöjen mukaisesti maalipuiden välistä. Jotta maali voidaan hyväksyä, on tilanteen täytettävä muun muassa seuraavat ehdot: Tilanne, josta maali syntyi, ei saanut olla paitsio tai pitkä, kiekon pelasi maaliin a) hyökkäävä joukkue  mailalla siten, ettei tilanteessa ohjattu kiekkoa kädellä, muulla vartalonosalla tai luistimella tarkoituksellisesti maaliin. Luistimesta kimpoamisessa ratkaiseva tekijä on potkuliike. Kaikkia muihin kohteisiin osumisia on edellettävä mailalla pelaaminen. Kiekkoa ei saa pelata maalin välittömässä läheisyydessä maalin yläriman tason yläpuolella olevalla mailalla. Lisäksi maalin, johon maali tehdään, on oltava täydellisesti paikallaan. Hyökkäävän joukkueen pelaajat eivät saa olla maalialueella ennen kiekkoa. b) Puolustava joukkue miten tahansa. Lisäksi maali voi syntyä ilman kiekon kulkemista maaliin. Tämä tapahtuu tilanteessa, jossa puolustava joukkue on poistanut maalivahtinsa ja aiheuttaa jollain rikkeellä hyökkäävälle joukkueelle rangaistuslaukauksen. Koska rangaistuslaukauksen tarkoitus on palauttaa kohtuullinen maalintekotilanne ja vastustajalla ei ollut maalivahtia, tuomitaan suoraan maali.
Maali hylätään, jos yksi tai useampi seuraavista ehdoista täyttyy (lista ei täydellinen): 
Kiekko ei ylittänyt maaliviivaa kokonaan/kokonaisena
Maali oli pois paikaltaan, ennen kuin kiekko ylitti maaliviivan
Hyökkäävän joukkueen pelaaja tekee rangaistavan rikkeen ennen kiekon maaliin menoa ja peliä ei ehditty katkaista
Hyökkäävän joukkueen pelaaja oli maalialueella ennen kiekkoa tai esti maalivahtia
Kiekko kimposi tuomarista suoraan maaliin
Maali tehtiin kädellä tai muulla vartalon osalla tarkoituksellisesti ohjaamalla
Kiekon ohjaaminen maaliin luistinta kääntämällä on kuitenkin sallittu, jos siinä ei tapahdu potkuliikettä
Maali tehtiin potkulaukauksella (tarkoittaa mailan potkaisemista ja siten kiekon saattamista liikkeeseen)
Maali tehtiin korkealla mailalla (maalikehikon yläpuolella olevalla)
Maali tehtiin maaliverkon (esim. sivuverkon) läpi
Aiemmassa tilanteessa toisessa päässä syntyi hyväksyttävä maali, jota erotuomari ei huomannut, ja linjatuomari kertoi tämän myöhemmin tai se havaittiin videotarkistuksessa
Peli oli katkaistu muusta syystä ennen maalia.
Jos kiekko on maalivahdin alla, eikä sitä näy, jos maalivahti ei ole kokonaan maalissa
Jos vastustaja on ennen kiekkoa maalissa.
Varusteet

Peliasu koostuu numeroidusta pelipaidasta, jossa on yleensä pelaajan nimi selässä sekä pelihousuista ja pelisukista, jotka kaikki on erikseen suunniteltu jääkiekkoon.
Kenttäpelaajan varusteisiin kuuluvat:
Luistimet
Polvisuojat
Alasuoja
Housut, joissa on yleensä muovilevystä tehtyjä suojia topatun kankaan sisällä
Rintasuoja, johon kuuluu hartiasuojat
Kyynärsuojat
Hanskat
Kaulasuoja on pakollinen varuste Suomen Jääkiekkoliiton sarjoissa. Kaulasuojan on oltava vähintään 6,5 cm (alle 160 cm:n pituisilla pelaajilla vähintään 5,0 cm) korkea CE-hyväksytty varuste.
Kypärä
Juniorisarjoissa (G-B) sekä naisten kaikissa sarjoissa on käytettävä kokokasvosuojusta, kaikissa miesten ja A-juniorien sarjoissa on käytettävä vähintään visiiriä (SJL). A-juniorien on käytettävä lisäksi tilausvalmisteista hammassuojaa, jos he käyttävät visiiriä. Kokokasvosuojuksen käyttäjän ei ole pakko käyttää hammassuojaa.
Erillistä leukasuojaa näkee jääkiekossa enää harvoin.
Valtaosa pelaajista käyttää myös hammassuojia.
Maila
Maalivahdin varusteet eroavat kenttäpelaajan varusteista lähinnä ulkomuodon suhteen, niiden käyttötarkoituksen erilaisuuden vuoksi. Luistimien terät ja luistimien suojukset ovat maalivahdilla erilaisia kuin kenttäpelaajalla. Maalivahdin polvisuojat ovat huomattavasti kenttäpelaajan suojia suuremmat ja niitä pidetään pelisukkien päällä, kun kenttäpelaaja pitää polvisuojia pelisukkien alla. Maalivahdin pelihousuissa on enemmän suojausta kuin kenttäpelaajien housuissa. Maalivahdilla ei ole erillisiä hartia- ja kyynärsuojia, vaan ne on yhdistetty maalivahdin ylävartalon suojaksi, jossa on huomattavasti enemmän suojausta kuin kenttäpelaajan ylävartalon suojissa. Maalivahdin käsineet eroavat kenttäpelaajan käsineistä siten, että maalivahdilla on sekä mailakäsine että kiinniottokäsine. Mailakäsineessä, jolla pidetään kiinni mailasta, on koko käsineen peittävä tai ylittävä levy, jolla kiekon kulkua pyritään estämään tai kulkusuuntaa muuttamaan. Kiinniottokäsineessä on erityinen pussi, johon kiekkoa pyritään ottamaan kiinni, esimerkiksi estettäessä vastustajaa tekemästä maalia. Maalivahti voi käyttää pään suojaamiseen kypärää, johon on kiinnitetty kasvosuojus, mutta nykyään suurin osa maalivahdeista käyttää pääsuojusta, joka suojaa yleensä koko pään. Pääsuojus on yleensä valmistettu sisäpuolelta pehmustetuista, pään muotoon muovatuista muovilevyistä ja näkökentän kohdalla olevasta rautaverkosta, ristikosta. Erikseen maalivahdille suunniteltua pääsuojusta kutsutaan maalivahdin maskiksi. Osa maalivahdeista käyttää myös erillistä muovista kaulasuojaa, joka kiinnitetään maskiin tai kasvosuojaan. Maalivahdin varusteita rajoitetaan sääntöjenmukaisilla mitoilla, joita maalivahdin varusteiden on noudatettava.
Rangaistukset

Rangaistukset ovat seuraus kaukalossa tapahtuvasta sääntörikkeestä. Rangaistukset ovat yleensä henkilökohtaisia eli rikkeen tehnyt pelaaja poistetaan määräajaksi kaukalosta. Joukkueelle voidaan määrätä myös joukkuerangaistus, jolloin joukkue voi päättää, kuka pelaajista kärsii rangaistuksen. Joukkuerangaistus voidaan määrätä esimerkiksi siitä, että joukkueella on samanaikaisesti liian monta pelaajaa kaukalossa. Rangaistuksen kärsivä henkilö joutuu olemaan rangaistuksen ajan poissa kaukalosta, kentän laidan ulkopuolella olevassa rangaistusaitiossa ja joukkue saa tällöin pelata maalivahdin lisäksi vain neljällä tai kolmella kenttäpelaajalla, riippuen rangaistusten määrästä.
Vaikka rangaistukset määrätäänkin yleensä tietylle pelaajalle, ne koskevat samalla koko joukkuetta siten, että rangaistuksen aikana joukkueen tulee pelata vajaamiehisenä (alivoimalla). Rangaistusaika kuluu samaa tahtia peliajan kanssa; rangaistusaika ei siis kulu pelikatkon aikana, mikäli peliaika pysäytetään pelikatkon ajaksi. Joukkue, jolla on vastustajaa enemmän pelaajia kentällä, pelaa ylivoimalla. Mikäli ylivoimalla pelaava joukkue tekee maalin ylivoiman aikana vastustajan kärsiessä niin sanottua pientä eli kahden minuutin pituista rangaistusta, päättyy rangaistun pelaajan rangaistus riippumatta siitä, paljonko sitä olisi ollut jäljellä. Tällöin pelaaja pääsee pois rangaistusaitiosta, ja alivoimalla pelannut joukkue saa ottaa yhden kenttäpelaajan lisää kentälle. Tämä sääntö on voimassa vain, mikäli kyseinen rangaistus on ollut alivoiman aiheuttaja. Mikäli molempien joukkueiden pelaajille tuomitaan samalla pelikatkolla esimerkiksi yksi pieni rangaistus ja muita pelaajien määrään vaikuttavia rangaistuksia ei käy kummallekaan joukkueelle (eli joukkue ei ole alivoimalla), ei mikään rangaistuksista pääty maalin synnyttyä. Mikäli esimerkiksi joukkueesta A on jo yksi pelaaja jäähyllä ja tämän jälkeen tuomitaan kummallekin joukkueelle samalla pelikatkolla samanmittainen rangaistus, ne "kumoavat" toisensa, eli peli jatkuu edelleen A-joukkueen 4 pelaajalla B-joukkueen viittä pelaajaa vastaan. Samanaikaisesti rangaistut pelaajat pääsevät pois jäähyltä heidän rangaistustensa päättymisen jälkeisellä ensimmäisellä pelikatkolla. Tämä johtuu siitä, että jos pelaajat saisivat palata peliin heti kun rangaistukset loppuvat, olisi jäällä liikaa pelaajia. Iso rangaistus (5 min tai OR) ei pääty maalista.
Yleisin rangaistus on kahden minuutin mittainen (pieni rangaistus). Erotuomari voi harkintansa mukaan määrätä rikkeestä myös ankarampia rangaistuksia sääntöjen puitteissa. Rangaistus voi olla myös neljän (merkitään 2+2 min), viiden, seitsemän (merkitään 5+2 min) tai kymmenen minuutin mittainen. Pelaaja voi saada myös pelirangaistuksen (merkitään yleensä 20 min rangaistuksena) tai ottelurangaistuksen. Molemmissa tapauksissa rangaistuksen saanut pelaaja joutuu poistumaan kaukalosta pukusuojaan.
Kymmenen minuutin mittainen rangaistus on aina henkilökohtainen, joten se ei aiheuta alivoimaa, ellei tuomari ole samassa yhteydessä määrännyt pelaajalle muita rangaistuksia. Mahdolliset muut rangaistukset kärsii joku muu rangaistun joukkueen pelaajista, joukkueen oman valinnan mukaan. Suomessa käytössä olevissa kansainvälisen jääkiekkoliiton säännöissä 5 min rangaistus tarkoittaa aina lisäksi "automaattista pelirangaistusta", jonka seurauksena pelaaja poistetaan pelistä loppuajaksi (merkitään 5+20 min tai 5+PR). Hänen 5 min rangaistuksensa kärsii "sijaiskärsijä", joka pääsee rangaistusaitiosta 5 min kuluttua. NHL:n säännöissä 5 min rangaistus ei välttämättä johda pelirangaistukseen.
Peli- ja ottelurangaistuksen ero on tyhjentävästi seuraava: "Pelirangaistuksen jälkeen pelaaja on edustuskelpoinen, kunnes kurinpitoelin on käsitellyt asian. Ottelurangaistuksen jälkeen pelaaja EI OLE edustuskelpoinen ennen kuin kurinpitoelin on käsitellyt asian." Ottelurangaistus aiheuttaa ainakin yhden ottelun pelikiellon, ja lisäksi pelaaja voidaan määrätä pidempään pelikieltoon. Päätuomari raportoi kaikki isot rangaistukset (peli- ja ottelurangaistukset) sekä ottelun päättymisen jälkeen annetut rangaistukset asiaankuuluvalle kurinpitoelimelle. Ottelurangaistus merkitään 25 min rangaistuksena kyseisen pelaajan tilastoon. Ottelurangaistus aiheuttaa aina myös 5 min vajaalukuisuuden sen hankkineen pelaajan tai toimihenkilön joukkueelle. Pelirangaistus on henkilökohtainen eikä aiheuta vajaalukuisuutta. Siinä tapauksessa, että joukkueen toimihenkilö saa ottelurangaistuksen, hänen on poistuttava pukuhuoneeseen samoin kuin rangaistun pelaajankin ottelun loppuajaksi.

Seuraavassa on esitelty joitain rangaistusnimikkeitä. Monissa rangaistuksissa erotuomari voi harkintansa mukaan käyttää hyvinkin laajaa skaalaa eri rangaistuksia. Yleensä vastustajan loukkaantumiseen johtaneesta tai muutoin törkeästä rikkeestä tuomitaan joko 5+20 min tai ottelurangaistus (katso myös Jääkiekkoväkivalta). Muulloin käytetään lievempiä rangaistuksia. Seuraavassa 5+20 min tarkoittaa 5 min rangaistusta ja automaattista pelirangaistusta, OR ottelurangaistusta, JR joukkuerangaistusta ja RL rangaistuslaukausta.
Koukkaaminen (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Mailasta kiinnipitäminen (2 min)
Estäminen (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Päähän kohdistuva taklaus (2+10, 5+20 min tai OR)
Huitominen (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Väkivaltaisuus (2 min, 2+2 min tai 5+20 min)
Ryntäys (Tarkoitetaan jos taklaava pelaaja vauhtia otettuaan rajusti taklaa vastustajaa. Myös hyppytaklaus tulkitaan ryntäykseksi.) (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Tappelu (OR tappeluun osallistuville (NHL:ssä 5 min), lisäksi 2 min, 10 min tai 20 min tietyissä tilanteissa)
Liian monta pelaajaa jäällä (JR)
Poikittainen maila (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Kampitus (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Kiinnipitäminen (2 min)
Mailan tai esineen heittäminen (2 min, JR tai RL)
Laitataklaus, aiheutetaan vastustajan raju kaatuminen laitaa vasten hieman irti laidasta suoritetulla taklauksella tai kampilla. (2+10 min, 5+20 min* tai OR*)
Sukeltaminen, tuomitaan mikäli rikottu pelaaja räikeästi jäljittelee kaatumista, reaktiota tai teeskentelee loukkaantumista hankkiakseen toiminnallaan vastapelaajalle rangaistuksen (2 min)
Kyynärpäätaklaus (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Pelin viivyttäminen (useita rikkeitä) (2 min, JR tai RL rikkeestä riippuen)
Kiekon sulkeminen (2 min tai RL, jos tehdään maalialueella)
Korkea maila (2 min, 2+2 min, 5+20 min* tai OR*)
Selästä taklaaminen (2+10 min, 5+20 min* tai OR*)
Päällä iskeminen (OR)
Polvitaklaus (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Leikkaaminen (heittäydytään vastustajan jalkoihin) (2 min, 5+20 min* tai OR*)
Mailan päällä lyöminen tai sen yritys. Tarkoittaa sitä, että vastustajaa lyödään mailan yläpäällä. (yritys 2+2+10 min, muuten 5+20 min tai OR*)
Keihästäminen tai sen yritys. Tarkoittaa sitä, että vastustajaa lyödään mailan lappeen kärjellä. (yritys 2+2+10 min, muuten 5+20 min tai OR*)
Jalkapyyhkäisy (Tilanne, jossa pelaajaa potkaistaan tai pyyhkäistään takaapäin jalkoihin tai luistimiin niin, että tämä menettää kontrolloimattomasti tasapainonsa. Myös tilanne, jossa pelaajaa vedetään yläkropasta taaksepäin ja samalla tehdään edellämainittu. Erona kamppaukseen on se, että siinä, missä kamppaus voidaan tehdä myös edestäpäin, jalkapyyhkäisy tehdään aina takaapäin.) (5+20 min tai OR*)
Rikkoutuneella mailalla pelaaminen (2 min)
Rangaistus voidaan määrätä myös väärästä varusteesta. (2 min, ja pelaajan on korjattava/vaihdettava varuste, sarjasta riippuen myös mikäli pelaaja jatkaa pelaamista kypärän irrotua päästä)
Rangaistus voidaan määrätä myös, jos pelaajaa ei ole merkitty pöytäkirjaan. Pelaaja poistetaan pelistä.
Pelaaja lyö tai yrittää lyödä päällään vastustajaa. (OR)
Pelaaja potkaisee tai sylkee toista pelaajaa, tai yrittää sitä. (OR)
Myöhästynyt taklaus, pelaaja taklaa kiekosta luopunutta vastustajaa (2 min, 5+20 min tai OR*)
* Tuomittava, jos pelaaja "piittaamattomasti vaarantaa" vastustajaa
Rangaistuslaukaus

Mikäli vastustaja estää sääntöjä rikkomalla pelaajaa selvässä maalintekotilanteessa, eikä pelaajan ja maalin välissä ole muita kuin maalivahti, voi erotuomari määrätä aikaan perustuvan rangaistuksen sijaan rangaistuslaukauksen. Rangaistuslaukaus voidaan tuomita myös, jos joku muu puolustavan joukkueen pelaaja kuin maalivahti peittää kiekon maalialueella tai puolustavan joukkueen pelaaja siirtää joukkueensa oman maalin tahallisesti pois paikoiltaan. Kansainvälisten sääntöjen mukaan rangaistuslaukauksen voi suorittaa kuka tahansa pelaaja, mutta NHL:ssä suorittajan on oltava tilanteessa rikottu pelaaja. Mikäli rikottu pelaaja loukkaantuu tai kyseessä ei ole pelaajaan kohdistuva rike, rangaistuslaukauksen voi suorittaa kuka tahansa rikotun joukkueen kenttäpelaaja, joka oli rikkeen tapahtuessa kentällä.  Rangaistuslaukauksen suorittava pelaaja saa vapaasti edetä keskipisteestä yrittämään maalintekoa. Vastustajalla saa olla ainoastaan maalivahti estämässä maalin tekoa. Kiekkoa ei saa liikuttaa kertaakaan taaksepäin, eikä peliaika kulu rangaistuslaukauksen aikana. Rangaistuslaukausta suorittava pelaaja ei myöskään saa pyörähtää kokonaan ympäri (Spin-O-Rama), mutta voi kääntyä takaperin. Rangaistuslaukauksessa oleellista on, että se päättyy heti, kun kiekko on ylittänyt maaliviivan tai joutunut maalivahdin haltuun. Rangaistuslaukauksesta ei voida tehdä maalia missään olosuhteissa toisella laukauksella kimmokkeesta. Jos rikotulla pelaajalla on edessään tyhjä maali (eli vastustaja on ottanut maalivahdin pois ja lisännyt kuudennen kenttäpelaajan jäälle), rikotulle joukkueelle merkataan maali suoraan, eikä tilanteesta tule rangaistuslaukausta. Maali tuomitaan vain, jos rikottu pelaaja on ylittänyt puolessa kentässä olevan punaviivan.
Rangaistuslaukaus tuomitaan vain seuraavien viiden ehdon ollessa voimassa:
Rikottu pelaaja on rikottaessa kokonaan oman puolustusalueensa ulkopuolella.
Pelaajaa rikotaan takaapäin sääntöjenvastaisella rikkeellä.
Rikotulla pelaajalla ei maalivahdin lisäksi ole muita vastustajia ohitettavanaan.
Rikotulla pelaajalla on kiekko hallussaan.
Rikotulta joukkueelta viedään rikkeellä kohtuullinen maalintekotilanne.
Mikäli rangaistuslaukauksen aiheuttavaan rikkeeseen ei sisälly muita rikkeitä, rangaistuslaukaus tuomitaan normaaliin tapaan ja tilanne ei aiheuta lisärangaistuksia. Kuitenkin tilanteesta seuraavat isot rangaistukset tuomitaan normaaliin tapaan (muuten olisi oletettavaa, että läpiajossa oleva tähtipelaaja otettaisiin varsinkin play-offeissa varsin brutaalilla tavalla tilanteesta pois, koska seurauksena olisi vain rangaistuslaukaus).
Jääkiekon levinneisyys ja suosio



Jääkiekko on suosituin urheilulaji ainakin Kanadassa, Suomessa ja Latviassa[4]  Pääsarjatason yleisömäärillä mitattuna jääkiekko on selvästi suosituin laji Kanadan lisäksi Suomessa ja jalkapallon jälkeen suosituin laji Slovakiassa, Tšekissä[5] ja Ruotsissa. Laji on myös hyvin suosittua Venäjällä, Sveitsissä, Valko-Venäjällä, Saksassa, Tanskassa, Norjassa ja joissain osissa Yhdysvaltoja. Harrastajamäärien perusteella jääkiekko toisaalta ei ole suosituin laji missään päin maailmaa. Tähän vaikuttaa muun muassa jääkiekon harrastamisen suhteellinen kalleus verrattuna vaikkapa jalkapalloon tai koripalloon. Yhdysvalloissa lajilla on vahva asema tietyillä alueilla, mutta se ei ole noussut suosiossa kolmen suuren ammattilaisurheilulajin tasolle (baseball, amerikkalainen jalkapallo ja koripallo). Kuitenkin Yhdysvalloissa jääkiekon yleisömäärät ovat maailman suurimmat, sillä NHL:n 31 seurasta 24 toimii Yhdysvalloissa. Jo edesmenneet Neuvostoliitto ja Tšekkoslovakia ovat Kanadan ja Ruotsin ohella voittaneet suurimman osan kansainvälisten arvokilpailujen mitaleista.
Jääkiekkoa pelataan kilpailumuotoisena muun muassa Australiassa, Etelä-Afrikassa, Kiinassa ja Meksikossa, mutta laji on niissä yleensä pienen harrastajajoukon varassa.
Rekisteröityjen pelaajien ja jäähallien määrä maittain

Päivitetty 6.4.2015[6]
Organisaatioita, jääkiekkosarjoja ja turnauksia
Jääkiekon kattojärjestö on Kansainvälinen jääkiekkoliitto (IIHF, International Ice Hockey Federation), johon kuuluu 76 jäsenmaata.
Jääkiekkoliigoja

Jääkiekon kovatasoisimpana liigana pidetään Kanadassa ja Yhdysvalloissa toimivaa NHL-liigaa (National Hockey League), jonka kuuluisuuksien galleriaan Hockey Hall of Fameen pääsevät vain harvat. NHL:ää pelataan Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Siihen osallistuu tällä hetkellä 31 joukkuetta. AHL on liiga, jossa pelaa NHL-seurojen farmiseuroja (eli joukkueita pelaajille, jotka eivät taitotasonsa puolesta mahdu NHL-seuransa kokoonpanoon). Ennen myös IHL oli NHL:n farmiliiga. ECHL tunnetaan farmijoukkueiden farmina.
NHL:n jälkeen monien mielestä toiseksi kovatasoisin sarja on Venäjän KHL. Muita Euroopan kovatasoisia pääsarjoja ovat Suomen, Ruotsin, Tšekin, Sveitsin ja Saksan pääsarjat.
Suomessa pelataan sekä naisten SM-sarjaa että miesten SM-liigaa. Vuosina 1928–1933 miehet pelasivat cup-muotoisesti SM-tittelistä ja 1933–1975 SM-sarjaa. Miesten SM-liigassa on tällä hetkellä 15 joukkuetta. Mestis on Suomen toiseksi korkein miesten jääkiekon sarjataso (vuosina 1974–2000 I-Divisioona). Naisten toiseksi korkein sarjataso on yksinkertaisesti divisioona. Suomi-sarja on sekä naisten että miesten kolmanneksi korkein sarjataso. Lisäksi Suomessa pelataan alueiden järjestämiä jääkiekkosarjoja, sisältäen miesten 2–4-divisioonat ja harrastesarjat.
Nykyään on alkanut kehittyä monikansallisia jääkiekkoliigoja, joissa pelaa joukkueita useista eri maista. Myös Venäjän KHL on tällainen; siinä pelaa joukkueita Venäjältä, Latviasta, Valko-Venäjältä, Suomesta ja Kazakstanista ja Kiinasta. Balkanilla pelataan kahta liigaa, MOL liga ja Pannonian liiga, joihin osallistuu joukkueita monista niemimaan valtioista.

Entisiä liigoja
WHA, Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1972–1979
Tšekkoslovakian jääkiekkoliiga 1930–1993
Jugoslavian jääkiekkoliiga 1939–1991
Neuvostoliiton jääkiekkoliiga 1946–1991
Kansainvälinen liiga 1992–1996
Venäjän jääkiekon superliiga 1996–2008
Kansainväliset turnaukset
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon maailmancup
Jääkiekon Continental cup
Laji on talviolympialaisissa, katso jääkiekko olympialaisissa.
Euro Hockey Tour
Channel One Cup
Jääkiekon mestarien liiga
Jääkiekon European Trophy *
Summit Series *
Victoria Cup *
* Turnausta ei enää järjestetä, koska se on lopetettu.
Kilpailusarjat Suomessa
Suomen jääkiekkoliiton kilpailusarjat olivat vuosina 2011–2012:[7]
Liiga
Mestis
Suomi-sarja
II divisioona
Naisten SM-sarja
Naisten Mestis
Naisten Suomi-sarja
A-tytöt SM
C-tytöt SM
A-juniorit SM-liiga, A-nuorten Mestis, II−III div
B-juniorit SM, I−III div
B2-juniorit SM, I div
C-juniorit SM, I−III div
Juniorisarjojen ikärajat (kauden alkaessa samana vuonna täyttävät):[8]
A-nuoret 18–20-vuotiaat
B1 17 v
B2 16 v
C1 15 v
C2 14 v
D1 13 v
D2 12 v
E1 11 v
E2 10 v
F1 9 v
F2 8 v
G 7 v ja nuoremmat
Katso myös
Kelkkajääkiekko
Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Hazard, Kaarina & Summanen, Raimo| title = Lätkä – kirja urheilusta| location = Helsinki| publisher = Teos| year = 2011| id = ISBN 978-951-851-336-3}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Heiskanen, Benita & Salmi, Hannu (toim.)| title = Kiekkokansa| location = Helsinki| publisher = Teos| year = 2015| id = ISBN 978-951-851-642-5}}
Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla


 (International Ice Hockey Federation) Jääkiekon kansallisten liittojen kattojärjestö.
 Eurooppalaisen jääkiekon suurin sivusto
 Suomen Jääkiekkoliitto
 Suomen suurin jääkiekkosivusto
 Suomen suurin juniorijääkiekkosivusto

 Jääkiekkoon erikoistunut verkkolehti


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit